Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

[PERSON] 16 лютого 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2018 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 1, 2, 6, 9 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 5 березня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 березня 2018 року позов було прийнято до провадження суду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 3 червня 1976 року до 14 листопада 2007 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей. За час спільного проживання сторонами було придбано трикімнатну квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], і знаходиться в ЖБК № 338, пайові внески нею та відповідачем були сплачені у повному обсязі. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за відповідачем. Відповідач не заперечує проти поділу спільно нажитої під час шлюбу квартири, але необхідні для цього дії не вчиняє. Позивач у своєму позові просила суд визнати квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], майном набутим за час шлюбу та майном, що є спільною сумісною власністю подружжя, і визнати за нею право власності на ? частину цієї квартири. Позивач у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, у своїй заяві до суду справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи ЖБК № 338 у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки свого представника третя особа суд не повідомила. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 3 червня 1976 року, про що свідчить відмітка у паспорті позивача (а.с. 9). Шлюб між ними було розірвано, про що Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області 14 листопада 2007 року було зроблено відповідний актовий запис за № 676 (а.с. 10). Сторони від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. За період подружнього життя сторони придбали квартиру загальною площею 64,5 м2, житловою площею 38,3 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], і знаходиться в ЖБК № 338. Пайові внески сторонами були сплачені у повному обсязі, разом з тим, за час перебування у шлюбі сторони право власності на спірну квартиру не зареєстрували. 23 лютого 2017 року [PERSON] в ЖБК № 338 було отримано довідку № 02/1, в якій зазначено, що пайовий внесок за квартиру сплачено у повному обсязі (а.с. 11). Зазначена довідка була підставою для реєстрації 6 березня 2017 року права власності на квартиру за відповідачем, реєстраційний номер 1208869112101, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 березня 2017 року (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зважаючи на те, що пай за спірну квартиру було сплачено у період шлюбу, квартира є спільним майном подружжя. Відповідач у своїй заяві до суду від 21 березня 2018 року з вимогами, заявленими позивачем у позові, погодився. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити, спільне майно подружжя поділити та визнати квартиру № 332 в будинку 12 на пров. Парусному у м. Дніпрі, загальною площею 64,5 м2, житловою площею 38,3 м2, обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири загальною площею 64,5 м2, житловою площею 38,3 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1\~835 гривень 08 коп, який, з урахуванням задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved