Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] 01 червня 2018 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі [PERSON] міської ради, третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03.12.2016 року помер її чоловік [PERSON]. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.1994 року [PERSON] після смерті матері [PERSON], померлої 07.05.1993 року, набув у власність 189/400 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. 17.06.2005 року рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було перерозподілені розмір часток співвласників домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Коллонтай, буд. 72 та змінено розмір частки [PERSON] з 189/400 на 32/100 частки. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON]. Спадщину [PERSON] прийняла фактично, тому що проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем на момент його смерті. Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 31 жовтня 2017 року відмовлено [PERSON] у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Коллонтай, буд. 72, що належала померлому [PERSON] в зв'язку з відсутністю можливості визначити склад спадкового майна. На підставі вищезазначеного просить визнати за [PERSON] право власності на 32/100 частки домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Коллонтай, буд. 72, що складається з житлового будинку К-1, житловою площею 34,3 кв.м., загальною площею 45,3 кв.м., частини житлового будинку Г-1, а саме житлова кімната 5-3 площею 6,3 кв.м., житлова кімната 5-4 площею 9,2 кв.м., сіні 5-1 площею 7,0 кв.м., кухня 5-2 площею 5,7\~кв.м., сіні 5-5 площею 5,8 кв.м., веранда 5-6 площею 1,8 кв.м., ванна кімната 5-7 площею 3,7 кв.м., загальною площею 39,5 кв.м., сарай Б площею 11,3 кв.м., сарай И площею 5,4 кв.м., душ Е площею 4,2 кв.м., літня кухня Ж площею 7,4 кв.м., вбиральня М площею 1,0 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 03.12.2016р. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. 10 серпня 2018 року від представника відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні. Від представника третьої особи Другої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява з проханням розглянути справу за відсутності представника. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 03 грудня 2016 року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 1970 (а.с. 7). На день смерті [PERSON] постійно проживав і був зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 32 на звороті). Після смерті [PERSON]відкрилась спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], померлого 03 грудня 2016 року, є його дружина [PERSON] (а.с. 15) та доньки померлого [PERSON] та [PERSON] (а.с. 31), які спадщину прийняли фактично, оскільки проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем на момент його смерті. Від [PERSON] та [PERSON] до Другої дніпровської\~державної нотаріальної\~конторинадішли заяви про відмову від спадщини на користь дружини спадкодавця - [PERSON] (а.с. 26 на звороті, 27). 27 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до Другої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 03 грудня 2016 року (а.с. 33). Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 31 жовтня 2017 року відмовлено [PERSON] у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Коллонтай, буд. 72, що належала померлому [PERSON] в зв'язку з відсутністю можливості визначити склад спадкового майна (а.с. 37). З відповіді № 9344 від 17.07.2017 КП «ДМБТІ» ДОР вбачається, що станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпро, вул. Коллонтай, буд. 72 містяться відомості про право власності: -[PERSON] - 189/400 ч. (частка не перереєстрована) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.1994 року, виданого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-1009, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 608 за реєстровим № 37; -[PERSON] - 51/100 ч.; -[PERSON] - 17/100 ч. (а.с. 8). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2005 року змінено розмір часток співвласників домоволодіння за адресою: м. Дніпро, вул. Коллонтай, буд. 72. Зазначеним рішенням встановлено, що в фактичному користуванні [PERSON] знаходяться будови, що складають 32/100 частини домоволодіння. Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 72 по вулиці Коллонтайв м. Дніпро станом на 28.07.2017 складається з: житлового будинку\~К-1,\~житловою площею\~34,3\~кв.м.,\~загальною площею\~45,3\~кв.м.,\~частини житлового\~будинку Г-1,\~а саме\~житлова кімната\~5-3\~площею 6,3\~кв.м.,\~житлова кімната\~5-4\~площею 9,2\~кв.м.,\~сіні 5-1\~площею 7,0\~кв.м.,\~кухня 5-2\~площею 5,7\~кв.м.,\~сіні 5-5\~площею 5,8\~кв.м.,\~веранда 5-6\~площею 1,8\~кв.м.,\~ванна кімната\~5-7\~площею 3,7\~кв.м.,\~загальною площею\~39,5\~кв.м.,\~сарай Б\~площею 11,3\~кв.м.,\~сарай И\~площею 5,4\~кв.м.,\~душ Е\~площею 4,2\~кв.м.,\~літня кухня\~Ж площею\~7,4\~кв.м.,\~вбиральня М\~площею 1,0\~кв.м.(а.с. 11-14). Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з пп. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На основі повного і всебічного зясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved