overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON] 06. 01. 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17. 11. 1984 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у міському відділі РАЦС в м. Черкаси, актовий запис № 2357. Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей, сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з 2013 року. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Представник позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, причину неявки суду не повідомила, від отримання кореспонденції суду ухилилась. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, позивач фактично утворив нову сім'ю, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] 06.01.2015 року звернувся до суду із даним позовом. В обґрунтування позову, зіслався на те, що згідно договору купівлі-продажу він є власником квартири [ADDRESS]. На момент укладення договору купівлі квартири у ній були зареєстровані та не проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачі у добровільному порядку не знялись з реєстрації у квартирі, а їх реєстрація у вказаній квартирі, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном позивача, тому останній просить суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача, позов підтримав. Суду пояснив, що дана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідачі добровільно не виписалися чим порушують його право власності. Відповідачі у судове засідання повторно не з'явились про день та час слухання справи в суді належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України були повідомлені, а саме виклик останніх був здійснений шляхом розміщення оголошення у, газеті „Львівська пошта„ за 19 травня липня 2015 року. Тому, суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази суд встановив слідуюче. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно №31799055 від 27.12.2014 року, який виданий на підставі договору купівлі-продажу, №1275, виданий приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Заєць В.М.. Як вбачається із довідки №1869 комунального підприємства «Комінтех» від 02.03.2015 року, у квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],я кі є колишніми власниками та користувачами квартири. Відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як передбачено ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Оскільки, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] і заперечує, щодо проживання у ній відповідачів, а останні відчужили дане майно і не власниками спірної квартири, права на проживання не мають, окрім цього у ній не проживають протягом тривалого часу, тому суд дійшов до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] втратили право на проживання в [INFO].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] 06.02.2017 року предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.08.2008 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, сім`ю та побут, спільне господарство не ведуть, збереження сімї неможливе, суперечить їхнім інтересам. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви, про розгляд справи в їх відсутність. Позивач підтримав позовні вимоги, відповідач визнала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних доказів. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 16.08.2008 року(а.с.9), мають малолітнього сина Івана, [INFO](арк.справи.12). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] 06.03.2014р. звернулася до суду із заявою про визнання недієздатною свою матір - [PERSON], [INFO], яка з 2010р. має розлади психічного стану. Свої вимоги мотивує тим, що останнім часом стан здоров'я її матері погіршився , вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому потребує призначення над нею опіки. Просить визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном над недієздатною. Заявник - [PERSON] підтримала доводи викладені у заяві в повному обсязі, просила їх задовольнити та надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересована особа: Орган опіки та піклування Харцизької міської ради - Управління соціального захисту населення Харцизької міської ради надав до суду заяву про розгляд даної справи у відсутність свого представника. Суд, вважає за можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся осіб. Вивчивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що громадянка [PERSON], [INFO], є матір'ю заявника - [PERSON] (а.с.3, 5). З висновку акту судово-психіатричної експертизи № 168а від 26.03.2014р. вбачається, що гр. [PERSON] виявляє стійкий хронічний психічний розлад здоров'я і теперішній час за психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що донька [PERSON] - заявник [PERSON] звернулася до суду про визнання особи недієздатною і просить призначити її опікуном над матір'ю. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно зі ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З подання Органу опіки та піклування виконавчого комітету Харцизької міської ради від 05.03.2014р. за № 01-22/255, вбачається доцільним призначити опікуном над [PERSON] її доньку - заявника [PERSON] (а.с.8). При таких обставинах, суд вважає необхідним визнати [PERSON] недієздатною особою та призначити над нею опікуном - [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] 06.03.2015р. звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1 400 грн. щомісячно до досягнення молодшою дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що на даний час вона перебуває у декретній відпустці за дитиною, яка народилася в другому шлюбі, тому її доходи суттєво зменшилися. Її старший син є дитиною - інвалідом, що тягне за собою великі фінансові витрати. Відповідач не надає їй кошти на утриманні дітей. В судовому засіданні позивачка свої вимоги уточнила, погодилася на стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів в розмірі 33 % від всіх видів його заробітку з часу звернення з позовом до повноліття молодшої дитини, покликається на вказані в позовній заяві обставини. Просить уточнені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, погодився на стягнення аліментів в розмірі 33% всіх видів його заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, шлюб між ними розірвано. Діти знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, офіційно працює,має постійний заробіток, інших дітей та утриманців не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і відповідача. Суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 33% всіх видів заробітку є достатнім для забезпечення потреб дітей. Ці вимоги є підставними. Тому суд приймає визнання відповідачем позову. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі 33% всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06.03.2015р. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] 06.03.2015р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про захист прав власника шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням . Свій позов мотивує тим, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 05.07.2006 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS] Луцького району (на даний час - [ADDRESS]). У належному їй житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], з яким шлюб розірвано на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 17.02.2014 року. У 2009 році [PERSON] виїхав за межі області, з його слів, створив іншу сім'ю, а тому у спірному будинку [PERSON] не проживає з 2013 року. Даний факт стверджується актами перевірки від 23.12.2014 року, 22.01.2015 року, 22.02.2015 року, складеними працівниками Підгайцівської сільської ради, на підставі пояснень сусідів. Таким чином, [PERSON] втратив право на проживання у житловому будинку [ADDRESS] проте знятись з реєстрації у спірному будинку в добровільному порядку не бажає. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явилась, її представник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач в судове засідання не з'явився, суд повідомляв останнього за адресою його останнього відомого місця проживання, та через оголошення в пресі (газета «Волинь-Нова №47 від 07.05.2015р.), а тому [PERSON] вважається таким, що належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача по наявних матеріалах та зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач проживає у житловому будинку [ADDRESS] Волинської області, який їй належить на праві приватної власності на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 05.07.2006 року пор справі №2-3499/2006. (а.с.6). З будинкової книги серії А №62717, виданої для реєстрації громадян, які проживають у житловому будинку [ADDRESS] Волинської області, вбачається, що, крім позивача, у ньому на даний час зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Як вбачається з актів перевірки, складених працівниками Підгайцівської сільської ради, відповідач у вищевказаному будинку не проживає з 2013 року . Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, з рішення Луцького міськрайонного суду від 17.02.2014 року (справа №161/22228/13), яке станом на день розгляду справи набрало законної сили, вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] 06.03.2017 року звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб, в якій зазначає, що вона народилася [INFO] в с.Страшевичі Старосамбірського району Львівської області. 20.10.2016 року вона познайомилася із [PERSON], [INFO], і у них з початку зустрічей виникли серйозні наміри про одруження. Оскільки вона не досягла шлюбного віку, змушена звернутися до суду з даною заявою. Реєстрація шлюбу відповідає її інтересам та вони двоє зацікавлені в реєстрації шлюбу. Її батько - [PERSON] та мати - [PERSON] не заперечують проти реєстрації шлюбу між нею та [PERSON] Просить надати їй право на шлюб з [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і пояснила суду, що бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], оскільки вона вагітна та любить його. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що бажає одружитися з заявницею, просить надати їй право на шлюб. Заінтересовані особи - [PERSON], батько заявниці та [PERSON], мати заявниці, не заперечували проти заяви [PERSON]. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Сусідовицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була належно повідомлена, проте 21.03.2017 року представник [PERSON] в судовому засіданні проти вимог заяви [PERSON] не заперечувала. Заслухавши заявницю, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Неповнолітня [PERSON], [INFO] (а.с.5), отже на день розгляду справи їй виповнилося 16 років 11 місяців. Згідно довідки від 11.05.2017 року №84, виданої лікарсько-консультаційною комісією комунального закладу Старосамбірської районної ради «Старосамбірська центральна районна лікарня» [PERSON] є вагітна 16-17 тижнів (а.с. 39). Відповідно до ч. 2 ст. 22 СК України особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцятирічного віку, рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Заінтересовані особи не заперечують проти надання заявниці права на шлюб. За встановлених обставин, що заявниця не досягла шлюбного віку, перебуває в стані вагітності, має намір зареєструвати шлюб, чого не заперечує її мати, а тому в її інтересах та інтересах сім'ї, суд вважає, що заяву слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] 06.03.2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що, вона з відповідачем одружились 15.07.2011 року . Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Дубівської селищної ради міста Антрацит Луганської області, актовий запис № 19. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На жаль , спільне життя з відповідачем поступово почало погіршуватися , не стало взаєморозуміння , погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки перестали співпадати. Суперечки частішали. Спору майнового характеру та спору про виховання дитини не заявлено. В судове засідання позивач та її законний представник [PERSON] не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду надали заяву в якій просили розглянути справу без їхньої участі, на позові наполягали. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду був повідомлений належним чином. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2011 року . Шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Дубівської селищної ради міста Антрацит Луганської області, актовий запис № 19. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На жаль , спільне життя з відповідачем поступово почало погіршуватися , не стало взаєморозуміння , погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки перестали співпадати. Суперечки частішали. Спору майнового характеру та спору про виховання дитини не заявлено. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, що має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] буде іменуватися прізвищем [PERSON]. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] 06.04.2015р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 14.06.2008р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. [INFO] в шлюбі у них народився син - [PERSON]. Свій позов мотивує тим, що на протязі останніх трьох років їх сумісне життя стало неможливим, вони втратили взаєморозуміння, довіру, любов й взаємоповагу, близькі стосунки із дружиною припинилися, та остання разом із дитиною виїхала до своїх батьків. Зазначає, що на протязі зазначеного строку спільного господарства вони не ведуть, кожен фінансово себе забезпечує самостійно. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому строк для примирення їм не потрібний. Просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. Позивач [PERSON] підтримав свої вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, та надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] позов визнала цілком, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.06.2008р. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідач його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище відповідача після розірвання шлюбу залишити - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] 06.04.2015 р. звернулася до суду з цією заявою. У заяві зазначила, що [INFO] в с. Ізки померла її тітка [PERSON], яка заповіла їй все належне на день смерті майно. Під час оформлення заяви про прийняття спадщини виявилося, що у державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та інвестиційному сертифікаті першого українського фонду приватизації № [NUMBER] виданого на прізвище тітки «[PERSON]», а не «[PERSON]», як це було насправді згідно свідоцтва про народження паспорта, тому виникають у неї труднощі з оформлення спадщини за померлою В судовому засіданні заявниця [PERSON] просить заяву задоволити. Зацікавлена особа Приватний нотаріус [PERSON] на розгляд справи не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень до поданої заяви не має.. Вислухавши пояснення заявниці та дослідивши подані докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 256 ч.1 п. 6 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів, якщо прізвище, ім'я, по батькові зазначено в документі не збігається з прізвищем, ім'ям, по батькові цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті.. Від встановлення цього факту залежить виникнення спадкового права для заявниці. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що державний акт про право власності на землю серії [NUMBER] видано на прізвище [PERSON] та інвестиційний сертифікат першого українського фонду приватизації № [NUMBER] видано також на прізвище [PERSON]. Перевіривши інші документи подані в справу, а саме: копію паспорта громадянина України у суда не виникає сумніву щодо належності вищезазначених документів померлій [PERSON].

Outcome: approved