Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2013 року заявив позов, за яким просив стягнути з [PERSON] на свою користь 569030 грн. боргу за договором позики, 20% річних нарахованих на суму позики в сумі 5396 грн. 58 коп. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем договору позики. Представник позивача [PERSON] через канцелярію суду подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала, просила розглянути справу без її участі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Оскільки, у справі достатньо доказів про права і обов'язки сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. Судом встановлено таке. 31 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за яким перший передав, а другий отримав у позику 569030 грн., які зобов'язався повернути в строк до 15 вересня 2013 року. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт передачі коштів за договором підтверджено розпискою [PERSON] від 31 липня 2013 року. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наявність у позивача боргової розписки, на думку суду, вказує на те, що зобов'язання відповідачем не виконано. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню позика в сумі 569030 грн. Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Останньою нормою передбачено відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторони в п. 5.2 договору позики розмір процентів за прострочення зобов'язань визначили в розмірі 20% річних. Таким чином, відповідач зобов'язаний повернути позивачу ще і 20% річних нарахованих на суму позики, що за обставин справи складає 5396 грн. 58 коп. Що стосується вимог позову про відшкодування моральної шкоди, то вони необгрунтовані а ні доказами а ні посиланням на відповідний закон, а тому суд в задоволенні цих вимог відмовляє. Отже позов підлягає задоволенню частково. За такого рішення, судові витрати у справі відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, мають бути розподілені між сторонами пропорційно задоволеної частки вимог.

Outcome: partial