Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси з позовом до ДПІ у Суворовському районі міста Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області (далі - Відповідач), за участю третьої особи [PERSON] (далі - Третя особа),про виключення з опису та звільнення з-під арешту майна. В поданій позовній заяві Позивач просить суд виключити з опису та звільнити з-під арешту, накладеного відповідно до постанови старшого слідчого відділу прокуратури Одеської області радника юстиції Заперченко В.С. від 22.12.2008 року, нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 109,1 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS], та скасувати запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №8376092 від 16.01.2009 року про накладення арешту на нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 109, 1 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. 07.11.2014 року в судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просивїх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили, про дату, час та місце судового засідання сповіщались належним чином, правом на участь у судовому засіданні не скористались. Представник Третьої особи [PERSON] в судове засідання з'явився, зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на розгляді Білгород-Дністровського районного суду Одеської області знаходилась справа № 2-7095/2008 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. 19.11.2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали мирову угоду, згідно якої нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 109,1 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2007 року належить на праві приватної власності [PERSON], у рахунок погашення позики було передано у приватну власність [PERSON]. Зазначена мирова угода була визнана Білгород-Дністровським районним судом Одеської області, про що постановлено відповідну ухвалу, копія якої міститься в матеріалах справи. Згідно з п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що [PERSON] законним власником нежитлового приміщення [NUMBER], загальною площею 109, 1 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з чим суд вважає дані обставини встановленими та такими, що доведенню не підлягають. В подальшому,на підставі ухвали Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 19.11.2008 року по справі № 2-7095/2008, Позивач в законному порядку зареєстрував право власності на нежитлове приміщення [NUMBER], що розташоване по [ADDRESS], що підтверджується матеріалами справи, а саме витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 17.12.2008 року Проте, постановою старшого слідчого відділу прокуратури Одеської області радника юстиції [PERSON] від 22.12.2008 року, на майно Третьої особи [PERSON] було накладено арешт, в тому числі на нежитлове приміщення [NUMBER], загальною площею 109,1 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що постанова про накладення арешту на майно [PERSON] приймалась в рамках розгляду кримінальної справи №1-247/2011, в якій вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 26.07.2011 року [PERSON] було засуджено до 11 років позбавлення волі із конфіскацією належного йому майна. В рамках розслідування зазначеної кримінальної справи і було накладено арешт на нежитлове приміщення [NUMBER], що належить Позивачу на праві приватної власності. Крім того, на підставі постанови про накладення арешту 04200800470 від 22.12.2008 року, прийнятої старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Одеської області радником юстиції Заперченко В.С.,16.01.2009 рокув Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження всього рухомого та нерухомого майна, яке належить [PERSON], в тому числі запис № 8376092 про накладення арешту на нежитлове приміщення [NUMBER], що розташоване за адресою: [ADDRESS]. За вищезазначених обставин, Позивач як титульний власник спірного приміщення позбавлений можливості ним розпоряджатись. Згідно ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 20 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке особа здійснює на свій розсуд і у спосіб, передбачений законом або договором (стаття 16 ЦК України), залежно від змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідків, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про здійснення деяких дій для запобігання такому порушенню. З огляду на те, що на момент винесення обвинувального вироку відносно [PERSON], фактичним власником нежитлового приміщення [NUMBER] був [PERSON], суд погоджується з доводами Позивача стосовно незаконності арешту належного йому нерухомого майна, накладеного в процесі розслідування кримінальної справи, відношення до якої він не має. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. За таких обставин,суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягаютьзадоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved