Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[INFO] року померла мати позивача [PERSON]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, але не може оформити в нотаріальній конторі спадкові права на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] які її спадкодавець прийняла як спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], але не оформила нотаріально, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] 23 червня 2018 року з відповідним позовом звернулася до суду. Ухвалою від 23 червня 2018 року (а.с. 32) відкрито підготовче провадження у справі. Представник позивача за довіреністю (а.с. 29) [PERSON] подав клопотання (а.с. 78) про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - сільський голова Снінтківської сільської ради у підготовче засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнав і просив справу слухати за його відсутності (а.с. 40). З врахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 24 жовтня 2017 року (а.с. 8), стверджується, що [INFO] року у с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON]. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 12-13), витягом з рішення виконавчого комітету № 21 від 21.10.1993 (а.с. 15), витягом з рішення 25 сесії Снітківської сільської ради № 31 від 15.09.2009 (а.с. 16), випискою із погосподарської книги № 6 Снітківської сільської ради за 1991-1995 роки (а.с. 17) та довідкою виконавчого комітету Снітківської сільської ради № 319 від 23.04.2018 (а.с. 23) стверджується, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS] який було побудовано у 1961 році. Виконком Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів своїм рішенням № 108 від 16.06.1988 року постановив оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, зокрема, в с. Снітків, а відповідній сільській раді - видати власникам свідоцтво про право власності на житловий будинок (а.с. 22). Однак, із довідки начальника КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 79 від 26.03.2018 (а.с. 14) слідує, що право власності на житловий [ADDRESS] не реєструвалося за [PERSON]. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52679140 від 19 липня 2018 року (а.с. 79) слідує, що по своїй смерті [PERSON] заповіту не залишав. Статтею 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця) визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 10) та записом акту про шлюб № 7 від 10 серпня 1947 року (а.с. 70), висновком лінгвістичної експертизи № 056/264-d від 30 березня 2018 року (а.с. 11) доведено що в першій черзі спадкоємців за законом як дружина мала право спадкувати [PERSON]. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). З довідки Снітківської сільської ради № 319 від 23.04.2018 (а.с. 23) вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном (взяла на зберігання речі померлого та речі домашнього вжитку). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50469174 від 03 січня 2018 (зворот а.с. 68) вбачається, що свої спадкові права в нотаріальній конторі [PERSON] не оформила (спадкова справа на прізвище спадкодавця [PERSON] не заводилася). В той же час, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК ЦК УРСР в редакції 1963 року). Таким чином, з [INFO] року [PERSON] належали житловий будинок з господарськими спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 27 жовтня 2008 року (а.с. 9), стверджується, що [PERSON] померла [INFO] року у с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 05 травня 1998 року склала заповіт (а.с. 20), яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON]. Із копії спадкової справи № 732/2009, заведеної П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, а саме з витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 21622175 від 24.09.2009 (зворот а.с. 50), вбачається, що заповіт від імені [PERSON] є чинним, не зміненим і не скасованим, і що [PERSON] прийняла спадщину і уже оформила право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця [PERSON], склад спадкового майна, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської ДНК № 351 від 19 січня 2018 року (а.с. 27) позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок. Так, хоча виконком Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів своїм рішенням № 108 від 16.06.1988 постановив оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, зокрема, в с. Снітків, а відповідній сільській раді - видати власникам свідоцтво про право власності на житловий будинок (а.с. 22), із довідки Снітківської сільської ради № 796 від 24.10.2017 (а.с. 73) вбачається, що свідоцтво на право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не видавалося, а із довідки начальника КП «Могилів-Подільське МБТІ» [PERSON] (а.с. 14) слідує, що право власності на житловий будинок за [PERSON] не зареєстровано. Отже, позивач довела, що іншим чином, окрім як через суд, вона не зможе захистити свої права спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами, які залишились після смерті [PERSON].

Outcome: approved