Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON] 06.05.2010 р. та уточнено 20.10.2010 р., 08.05.2014 р., 16.02.2015 р., 15.06.2015 р., 23.06.2015 р. звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Криворізького міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області про перерахунок суми втраченого заробітку та стягнення недоплат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 29.06.1991 р. його збив автомобіль, що належав Довгинцівському РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області. Внаслідок ДТП він втратив 80 відсотків професійної працездатності, та отримав ІІ групу інвалідності. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27.10.1997 р. з Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області на його користь було стягнено по 69,29 грн., щомісячно та встановлено, що втрата його працездатності складає 80 відсотків, а його вина в ДТП 30 відсотків. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14.11.2007 р. на його користь з Криворізького міського управління УМВС України в Дніпропетровській області була стягнута накопичена заборгованість за минулий час, в сумі 2550,98 грн. та стягнуто 1363,91 грн. щомісячно. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2010 р. його позов до Криворізького міського управління ГУ УМВС України в Дніпропетровській області про перерахунок суми втраченого заробітку був задоволений, стягнуто недоплачену суму по втраченому заробітку за період з 01.08.2010 р. по 01.10.2010 р. у розмірі 4074,90 грн. і щомісячно по 3401,36 грн. починаючи з 01.10.2010 р. Рішенням Центрально-Міського районного суду від 09.11.2011 р. з Криворізького міського ГУ УМВС України в Дніпропетровській області було стягнуто накопичену заборгованість за минулий час, в сумі 5284,43 грн., та щомісячно стягнено по 4227,54 грн. починаючи з 01.06.2011 р. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.02.2011 р. рішення суду першої інстанції залишено без змін, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 17.07.2013 р. рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2010 р. та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2011 р. були скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. На даний час, коли скасовані рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24.12.2010 р. та від 09.11.2011 р., він змушений знову звернутися до суду за захистом свого порушеного права про стягнення суми втраченого заробітку починаючи з 01.05.2014 р. в розмірі 2726,66 грн., щомісячно, виходячи з середньомісячної заробітної плати за березень-квітень 2014 року по відповідній професії вогнеупорника 5 розряду на ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», яка згідно довідки № 811/15/1-2635 від 14.04.2014 р. складає 5113,25 грн. Згідно довідки Управління пенсійного фонду України в Жовтневому районні м. Кривого Рогу, йому призначена пенсія по інвалідності в сумі 1450 грн. станом на квітень 2014 р. Сума втраченого ним заробітку складає 4096,60 грн. (5113,25*0,8 = 4090,60), однак при відрахуванні 30 відсотків його вини в ДТП, сума перерахунку складатиме 2726,66 грн. (30% від 4090,60). Позивач в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в частині стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України втрачений заробіток в розмірі 2726,66 грн. щомісячно, починаючи з моменту винесення рішення та перерахування суми втраченого заробітку з 01.05.2014 р. з відрахуванням коштів сплачених [PERSON] Криворізьким міським управлінням УМВС України в Дніпропетровській області щомісячно в розмірі 1363,91 грн. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заперечення за якими позов визнає частково, вказує, що Криворізьке міське управління ГУМВС України в Дніпропетровській області не є належним відповідачем по справі, кошти мають бути стягнуті з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, обовязок по відшкодуванню шкоди повинна нести держава, оскільки вина працівника міліції водія Довгинцівського РВ КМУ УМВД України в Дніпропетровській, який керував транспортним засобом УАЗ-469, д/н 09-43 ДНМ при скоєнні ДТП 29.06.1991 р. не встановлена. Слідчим СВ Довгинцівського РВ КМУ [PERSON] 31.01.1992 р. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди при якому був травмований [PERSON] у звязку з відсутністю складу злочину в діях водія [PERSON] Відповідно до рішень Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 24.12.2010 р. та від 09.11.2011 р. [PERSON] за період з 01.08.2010 р. по 01.11.2015 р. були сплачені кошти в сумі 183 051,04 грн., що підтверджується довідкою СФЗБО Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Вона частково погоджується з розрахунком позивача суми втраченого його заробітку від заробітної плати 5113,25 грн., в розмірі 1403,84 грн., оскільки не враховано пенсію по інвалідності ІІ групи, яка призначена [PERSON] з 01.02.2011 р. щомісячно в розмірі 1459,58 грн., виходячи з наступного розрахунку: 5113,25:100х80 = 4090,60 грн. (80% втрата працездатності) 4090,60:100х70 = 2863,42 грн. (30% вини позивача); 2863,42 1459,58 = 1403,84 грн. Просить суд стягувати щомісячно з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача втрачений заробіток в розмірі 1403,84 грн. з моменту винесення рішення, а суму недоплати з 01.05.2014 р. перерахувати з відрахуванням сплачених щомісячно Криворізьким МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області коштів у розмірі 1363,91 грн. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1,3 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності… Шкода відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у звязку з втратою здоровя, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Згідно ст.1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.1203 ЦК України потерпілий має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, якщо його працездатність знизилася порівняно з тією, яка була у нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди. Частина 2 статті 1208 ЦК України визначає, що за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27.10.1997 р., яке набрало законної сили 14.04.1998 р., [PERSON] 29.06.1991 р. о 16.30 год. при переході вул.Кокчетавської в м.Кривому Розі був збитий автомобілем «УАЗ-469», д/н 09-43 ДНМ під керуванням водія Довгинцівського РВ КМУ ГУВМС України в Дніпропетровській області [PERSON], автомобіль належить КМУ ГУВМС України в Дніпропетровській області. Встановлено втрату професійної працездатності [PERSON] 80 відсотків, вина [PERSON] в ДТП 30 відсотків. Стягнено з Криворізького міського ГУ УМВС України в Дніпропетровській області на користь [PERSON] 3405 грн. та починаючи з 28.10.1997 р. по 69,29 грн. щомісячно до переогляду або зміни заробітної плати позивача а.с.5-6, т.1. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до трудової книжки [PERSON] з 31.07.1987 р. працював вогнеупорником 5 розряду мартеновського цеху на Криворізькому металургійному заводі «Криворіжсталь» (зараз ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), а 11.11.1991 р. звільнений з займаної посади, в звязку з невідповідності виконуваній роботі за станом здоровя а.с.21, т.2, згідно довідки СФЗБО Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області [PERSON] в період з 01.08.2010 р. по 01.11.2015 р. отримував щомісячно грошові кошти в розмірі 1363,91 грн. а.с.122-123, т.2. Довідкою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») № 811/15/1-2635 від 14.04.2014 р., встановлено, що середньомісячна заробітна плата вогнеупорника 5 розряду мартеновського цеху за лютий-березень 2014 р. складає 5113,25 грн. а.с.6, т.2, відповідно сума втраченого заробітку з урахуванням 30 відсотків вини позивача складатиме 2863,42 грн. (5113,25:100х80 = 4090,60 грн.; 4090,60:100х70 = 2863,42 грн.). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звершенням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення суми втраченого заробітку в розмірі 2726,66 грн., суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог та вважає можливим задовольнити позовну заяву в уточненій редакції в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved