Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі за текстом позивач) у серпні 2019 року звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач), в якій після уточнення вимог просить: - визнати право особистої приватної власності за [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на трикімнатну житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,5 кв.м., житлова площа 50,9 кв.м.; - визнати право особистої приватної власності за [PERSON] ( [INFO] , ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) на нежитлове приміщення 12 поверху №11 в житловому будинку у літ. «А-20» за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 10,8 кв.м.; - поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за [PERSON] на легковий автомобіль Volkswagen Golf 2004 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за [PERSON] на легковий автомобіль Hyundai Elantra 2011 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначає, що час перебування у шлюбі сторонами було придбано вищевказане майно. Квартира та нежитлові приміщення є особистою власністю позивача, оскільки були придбані за грошові кошти позивача, які їй дана мати після продажу своєї квартири. Автомобілі, що були придбані в шлюбі позивач вважає спільною сумісною власністю, тому просить їх поділити. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.01.2020 року визнано обов`язковою явку позивача по справі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наступне. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , актовий запис № 42 (а.с.7). \~ \~ \~ \~З матеріалів справи також встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами було придбано спільне майно, а саме: - трикімнатна житлова квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,5 кв.м., житлова площа 50,9 кв.м.; - нежитлове приміщення 12 поверху №11 в житловому будинку у літ. «А-20» за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 10,8 кв.м.; - автомобіль Volkswagen Golf 2004 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - автомобіль Hyundai Elantra 2011 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за\~\~ дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу цінних паперів від 03.06.2015 року №2147-15/ДД [PERSON] є власником трикімнатної житлової квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 99,5 кв.м., житлова площа 50,9 кв.м. та відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав серії та номер Ц1К-4-КЛ від 29.01.2016 року. власником нежитлового приміщення 12 поверху №11 в житловому будинку у літ. «А-20» за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 10,8 кв.м. До матеріалів справи долучено копію договору купівлі продажу квартири від 14.02.2015 року відповідно до якого [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] за 800000,00 грн. Позивач зазначає, що це її мати і після продажу квартири вона передала кошти для купівлі квартири та нежитлових приміщень по [ADDRESS] . Вказані обставини визнано відповідачем по справі. Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, долученої до матеріалів справи, відсутні відомості про обтяження на вищевказане нерухоме майно. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Щодо вимог позивача про поділ спільного майна, а саме про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності за [PERSON] на легковий автомобіль Volkswagen Golf 2004 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] суд зазначає наступне. З Автоматизованої системи документообігу суду вбачається, що ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.03.2020 року слідчим суддею [PERSON] накладено арешт на автомобіль Volkswagen Golf 2004 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно частини третьої статті 13\~ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення відповідачам від виконання судового рішення. Відповідач, на автомобіль якого накладено арешт, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Щодо визнання права власності за [PERSON] на легковий автомобіль Hyundai Elantra 2011 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER] суд зазначає, до відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вказаний автомобіль належить [PERSON] , тому відсутні підстави визнання права власності за ним. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог про поділ автомобілів. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial