Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON] 20.07.2011 року звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області /а.с. 1-2/ та просила суд: - постановити рішення про відібрання в тата - [PERSON], її сина - [PERSON], [INFO], та визначити його місце проживання з нею - матір'ю [PERSON]; - допустити рішення до негайного виконання; - стягнути з відповідача на її користь судові витрати; - залучити до участі у справі як третю особу без самостійних вимог - орган опіки та піклування Ізмаїльської міської ради Одеської області. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2011 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] /а.с. 22/. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.03.2012 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини у батька та визначення її місця проживання з матір'ю передана за підсудністю до Кілійського районного суду Одеської області /а.с. 77/. 24.09.2012 року [PERSON] подав до Кілійського районного суду Одеської області зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання сина - [PERSON], [INFO], за місцем проживання батька /а.с. 104-106/. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 06.11.2012 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення місця проживання дитини з батьком прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації про встановлення місця проживання дитини з матір'ю та відібрання дитини в батька, і вони об'єднані у одне провадження /а.с. 128/. З позовних заяв [PERSON] /а.с. 1-2, 146-148/ та пояснень, наданих суду її представниками [PERSON] та [PERSON], вбачається наступне. 30.08.2001 року був зареєстрований шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Після укладання шлюбу родина стала мешкати у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року у шлюбі народився син - [PERSON]. З 2007 по 2009 роки [PERSON] навчався у Рава-Руській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів. У цій же школі з 1989 року працює і [PERSON], яка на теперішній час займає посаду учителя математики та фізики. Через деякий час [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями і, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вчиняв сварки, скандали та неадекватно себе поводив. У зв'язку з аморальною поведінкою відповідача [PERSON] звернулась до працівників міліції, на підставі чого Жовківським районним судом Львівської області [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172 КУпАП. Хвилюючись, що така поведінка [PERSON] може негативно відобразитись на психіці дитини, [PERSON] в листопаді 2009 року подала до Жовківського районного суду Лівівської області позовну заяву про розірвання шлюбу, а також у подальшому мала намір подати позов про стягнення аліментів. Довідавшись про те, що [PERSON] подала до суду позов про розірвання шлюбу, у грудні 2009 року [PERSON] самовільно, без дозволу позивачки забрав дитину та кудись поїхав. Перед цим, [PERSON] говорив, що збирається відвідати своїх батьків, які мешкають у м. Ізмаїлі, Одеської області, однак про те, що збирається забрати з собою дитину, він нічого не казав. [PERSON] неодноразово зверталась до органів опіки та піклування з метою отримати допомогу у поверненні дитини, однак жодного рішення по суті цього питання вказаними органами прийнято не було. В січні 2010 року директор школи, в якій навчався [PERSON] та працює позивачка, повідомив [PERSON], що [PERSON] зібрав зі школи документи сина, і тепер дитина навчається у ЗОШ № 2 м. Ізмаїл, Одеської області. У подальшому, 02.04.2010 року, рішенням Жовківського районного суду Львівської області, шлюб укладений між позивачкою та відповідачем, було розірвано. Дізнавшись, що дитина знаходиться у м. Ізмаїл, Одеської області, у червні 2010 року [PERSON] звернулась з позовом про відібрання сина у батька та визначення його місця проживання з матір'ю спочатку до Жовківського районного суду Львівської області, а 14.07.2011 року з аналогічним позовом до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, за місцем проживання відповідача, за підсудністю. На підставі вищевикладеного [PERSON] та її представники просили суд задовольнити первісний позов у повному обсязі. З зустрічним позовом [PERSON] та її представники не згодні з наступних підстав. [PERSON] самовільно забрав сина [PERSON] і вивіз його до м. Ізмаїл, Одеської області не після розірвання шлюбу, як це вказано у висновку органу опіки та піклування Кілійської РДА Одеської області про можливість проживання дитини з батьком, а у грудні 2009 року, у зв'язку з чим факт проживання дитини разом з батьком не може бути розцінений як волевиявлення та власне бажанням малолітнього сина. У цьому ж висновку упереджено зазначено, що за час розгляду справи позивач не цікавилась долею сина ні в усній ні в письмовій формі, а вихованням дитини займається лише батько. [PERSON] не могла займатись вихованням сина, оскільки дитина в неї була викрадена, вивезена на відстань більше ніж 700 кілометрів та перебувала у іншому місті разом з батьком та його родичами. Усі намагання позивачки поспілкуватись з сином за допомогою телефону або інтернету наштовхувались на протидію відповідача. У березні 2012 року [PERSON], приїхавши до м. Ізмаїл, намагалась побачитись з сином, однак дізналась, що з січня 2012 року дитину перевезли до м. Кілія, Одеської області. Також у висновку зазначено, що з січня 2012 року [PERSON] разом з сином переїхав у м. Кілія, Одеської області та проживає разом з співмешканкою [PERSON] Вихованням дитини займається батько та його співмешканка, а також бабуся-матір співмешканки. Таким чином, надавши висновок, Кілійська РДА погодилась на проживання малолітньої дитини в чужому місті, в чужому будинку та у чужих людей, замість того, щоб дитина мешкала у себе вдома, за зареєстрованим місцем проживання, разом з матір?ю та старшим братом. Окрім цього [PERSON] працює подобово та розмір його заробітної плати складає 1300 гривень, а вихованням [PERSON] займається його співмешканка, яка також має двох своїх дітей. При вирішенні справи [PERSON] просить суд врахувати, що [PERSON] зареєстрований за місцем проживання у [ADDRESS], умови для проживання дитини та санітарний стан добрі, позивачкою створені усі належні для проживання дитини умови. Позивачка працює вчителем у загально освітній школі, за місцем роботи характеризується позитивно та отримує заробітну плату більш ніж 3000 гривень у місяць. На підставі викладеного [PERSON] та її представники просили суд відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] [PERSON] та його представник [PERSON] позов [PERSON] не визнали та просять у його задоволенні відмовити, а зустрічну позовну заяву задовольнити з наступних підстав. З 30.08.2001 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та мешкали у будинку [ADDRESS]. [INFO] року у шлюбу народився син - [PERSON]. 06.12.2009 року, прийшовши додому, він дізнався від сина, що за ніби-то допущену провинність його було побито матір'ю. Оскільки це був вже не перший випадок застосування [PERSON] до [PERSON] у якості мір виховного характеру фізичного насильства, між [PERSON] та його колишньою дружиною виникла сварка, що у подальшому стало підставою притягнення його до адміністративної відповідальності. Факт завдання [PERSON] тілесних ушкоджень [PERSON] підтверджується актом судово-медичного дослідження та зверненням до Рава-Руського відділу внутрішніх справ. Однак, незважаючи на це, у порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] було відмовлено. Наслідками протиправної поведінки [PERSON] по відношенню до сина стало те, що [PERSON] прийняв рішення забрати сина та переїхати на постійне місце проживання у м. Ізмаїл, Одеської області, до своїх батьків, про що повідомив позивачку. Дізнавшись про вказаний факт, жодних заперечень [PERSON] не висловлювала. При переїзді на нове місце проживання [PERSON] звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Рава-Руської міської ради, пояснив підстави переїзду, при цьому спеціалістом була проведена співбесіда та було з'ясовано, з яких підстав [PERSON] не бажає мешкати разом з матір'ю. Також [PERSON] написав заяву та забрав документи сина зі школи, в якій навчався останній, та в якій [PERSON] працює вчителем. Про те, що [PERSON] забрав документи зі школи, і він, і директор школи повідомили [PERSON] Як у період спільного проживання з [PERSON], так і після цього [PERSON] спиртні напої та наркотичні речовини не вживав та на обліку у нарколога та психіатра не перебував. Переїхавши до м. Ізмаїл, Одеської області, [PERSON] разом зі своїм сином мешкав у батьків, а [PERSON] було влаштовано до школи. Після переїзду, [PERSON] влаштувався на роботу молодшим інспектором у слідчій ізолятор і за місцем роботи характеризується позитивно та має постійний заробіток. У подальшому з січня 2012 року [PERSON] разом з сином переїхав мешкати до м. Кілія, Одеської області, оскільки утворив нову сім'ю з гр-кою [PERSON] Незважаючи на те, що [PERSON] має двох власних дітей, вона дуже любить [PERSON] та ставиться до нього, як до рідного сина. У зв'язку з розглядом цивільної справи органами опіки та піклування м. Ізмаїла та м. Кілія вирішувалось питання про доцільність проживання [PERSON] з кожним із батьків, і вказані органи приходили до висновку, що хлопчику краще проживати з батьком. Також [PERSON] зазначив, що за рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Одеської області, з [PERSON] на його користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON]. При вирішенні позовів по суті, [PERSON] та його представник просили суд звернути увагу на те, що з січня 2010 року і по теперішній час, [PERSON] жодного разу не відвідала сина, не подзвонила та не поцікавилась його долею і умовами проживання і не надала ніякої матеріальної допомоги. Представник Органу опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації Одеської області Ухаркіна Наталя Миколаївна пояснила, що Кілійською районною державною адміністрацією розглядалось питання щодо надання висновку про доцільність проживання [PERSON], [INFO] разом з батьком - [PERSON]. За наслідками розгляду документів, які були надані [PERSON] та [PERSON], обстеженням житлово-побутових умов проживання та з урахуванням думки самого хлопчика, який вже досяг 10-ти річного віку, 13.06.2013 року за № 650 було складено висновок про доцільність проживання дитини з батьком, а не з матір'ю. На підставі викладеного представник просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON], а зустрічний позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Опитаний в судовому засіданні [PERSON], [INFO], який вже досяг дванадцятирічного віку, пояснив суду, що бажає жити разом з батьком - [PERSON], а не з матір'ю - [PERSON]. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: 30.08.2001 року був зареєстрований шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON]. Після укладання шлюбу родина стала мешкати у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS]. [INFO] року у шлюбі народився син - [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] /а.с. 13/. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER], 20.05.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] /а.с. 15/. Згідно з соціально-педогогічною характеристикою № 103 від 19.05.2010 року, [PERSON], [INFO], навчався у Рава-Руській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів на протязі 2007-2009 року. Мати учня, [PERSON], належним чином займалась вихованням сина, брала активну участь у житті класу, де навчався [PERSON], та була членом батьківського комітету. Батько, [PERSON], навчанням і поведінкою сина не цікавився. Батьківські збори не відвідував та оплату за утримання сина у школі-інтернаті не вносив /а.с. 5/. У відповідності до характеристики без дати та номеру, [PERSON] з 1989 року працює у Рава-Руській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів, з 2007 року - на посаді вчителя фізики та математики і характеризується позитивно /а.с. 4/. У довідці № 2/932 виданій 15.12.2009 року виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради [PERSON], остання зареєстрована у [ADDRESS], разом з сином - [PERSON], [INFO], і дитина знаходиться на її утриманні /а.с. 6/. Як зазначено у характеристиці № 102 від 18.05.2010 року, виданій на ім'я [PERSON], [INFO], останній навчався у Рава-Руській загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів з першого класу. 21.01.2010 року, в зв'язку з сімейними обставинами вибув на навчання у м. Ізмаїл, Одеської області у ЗОШ № 2 І-ІІІ ступеня імені С.О. Тучкова,без згоди матері /а.с. 10/. У відповіді служби у справах дітей Жовківської районної адміністрації за № 59 від 28.01.2010 року на звернення [PERSON], зазначено, що [PERSON] разом із сином [PERSON], виїхав на постійне місце проживання у м. Ізмаїл, Одеської області. [PERSON] у присутності спеціаліста служби у справах дітей дав письмове пояснення, що хоче проживати зі своїм татом, та обґрунтував своє бачення у поясненні /а.с. 11/. Під час обстеження житлових умов сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], комісією було встановлено, що умови проживання в житловому приміщенні є хорошими та відповідають санітарно-гігієнічним нормам, що підтверджується актами від 19.05.2010 року, від 23.12.2011 року та від 21.11.2012 року /а.с. 12, 60, 153/. Відповідно до довідки № 3 від 15.01.2013 року, про доходи [PERSON] у період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року нею було отримано заробітну плату у розмірі 38548 гривень /а.с. 155/. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок та земельна ділянка розташовані у [ADDRESS] /а.с. 90-93, 95/. Згідно зі службовою характеристикою від 03.05.2012 року [PERSON] з 14.09.2011 року працює молодшим інспектором 2 категорії відділу режиму і охорони Ізмаїльського слідчого ізолятора УДПС України в Одеській області та за місцем роботи характеризується позитивно /а.с. 118/. Відповідно до довідки № 8-63 від 07.05.2012 року, молодший інспектор [PERSON] отримав заробітну плату за період з 01.11.2011 року по 30.04.2012 року в сумі 9546 гривень /а.с. 117/. У відповідності до характеристики від 10.05.2012 року [PERSON], який з січня 2012 року мешкає за адресою: [ADDRESS], зі слів сусідів зарекомендував себе з позитивної сторони /а.с. 119/. У довідці № 185 від 15.05.2012 року вказано, що [PERSON], [INFO], є учнем 5-А класу Кілійського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія» /а.с. 115/. Відповідно до характеристики № 176 від 08.05.2012 року [PERSON] навчається у Кілійському НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-гімназія» з другого семестру 2011-2012 навчального року. За час навчання характеризується позитивно. Вихованням та навчанням сина займається батько, який постійно відвідує школу та контролює сина /а.с. 116/. 08.12.2009 року [PERSON] звернулась до Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області з заявою про те, що 06.12.2009 року її чоловік [PERSON] перебуваючи у стані алкогольного оп'яніння, застосував до неї фізичне насильство, висловлюючись при цьому нецензурною лайкою /а.с. 199/. 10.12.2009 року [PERSON] звернувся до Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області з заявою, в якій зазначив, що 4-5 грудня 2009 року його дружина [PERSON] нанесла тілесні ушкодження дитині - [PERSON], [INFO] /а.с. 200/. За результатами перевірки проведеної за заявами [PERSON] та [PERSON] постановою ст. ДІМ Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області від 30.12.2009 року у порушені кримінальної справи відносно вказаних осіб відмовлено у зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочину /а.с. 201/. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 10.03.2010 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП /а.с. 8/. Згідно з актом судово-медичного дослідження № 551/2009 від 11.12.2009 року у [PERSON]. виявлений крововилив на зовнішніх статевих органах, який міг утворитись 4 чи 5 грудня 2009 року від дії тупого предмету і відноситься до категорії легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я /а.с. 203/. Наявність у [PERSON] вказаних тілесних ушкоджень також підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого /а.с. 218/. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.07.2013 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.11.2013 року, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів її доходів щомісячно, з 20.05.2010 року до 21.10.2019 року /а.с. 212-217/. У січні 2010 року [PERSON] у присутності спеціаліста у справах дітей Рава-Руської міської ради та секретаря ради Рава-Руська власноруч надав письмові пояснення в яких зазначив: «Я хочу жити з Татом бо Мама мене бє, обзиває, не дає їсти, карає, не Любить» /а.с. 41/. Згідно з висновком № 03/21-536 від 05.03.2012 року, орган опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради вирішив визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], за адресою: [ADDRESS] /а.с. 61-62/. Відповідно до висновку № 606 від 22.05.2012 року, органи опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації Одеської області прийшли до висновку про можливість проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] /а.с. 87/. У висновку № 650 від 13.06.2013 року зазначено, що органи опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації Одеської області прийшли до висновку про доцільність проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO] /а.с. 161/. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 та ч. 7 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. У відповідності до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. У статті 160 СК України зазначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. У відповідності до ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Враховуючи пояснення сторін, безпосередньо досліджені в судовому засіданні письмові докази, відповідні висновки органів опіки та піклування, а також думку [PERSON], який вже досяг десятирічного віку, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а зустрічний позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved