Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] 02.04.2015 р. звернулась до суду з позовом про визнання за нею права приватної власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON]. У судовому засіданні 24.06.2015 р. позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати право власності на земельну ділянку, що залишилася після померлого чоловіка [PERSON], по 1/3 за нею та за неповнолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що її чоловік [PERSON] за життя набув право власності на земельну ділянку розміром 5,08 га, розташовану на території Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 09.10.2002 р. [INFO]. [PERSON] помер. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина у вигляді вказаної земельної ділянки та позивач подала до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини. У зв'язку з тим, що у державному акті на право власності на землю було здійснено виправлення, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз'яснено право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за участі її представника. Позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні просила задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області у судове засідання не з'явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступне. 17.12.1995 р. між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON], [INFO] народилася донька [PERSON]. 08.11.2002 року [PERSON] отримав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 5,08 га, розташовану на території Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництв. В державному акті наявне виправлення - закреслено номер реєстрації в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю «6040» та поряд зазначено «3240». [INFO]. [PERSON] помер. Згідно довідки Бранкованівської сільської ради Ширяївського району Одеської області від 10.03.2015 р., померлий [PERSON] станом на [INFO]. був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] Разом з ним були зареєстровані позивачі: дружина [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON] Позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка. 28.02.2015 р. нотаріусом було відкрито спадкову справу. 18.03.2015 року нотаріусом Любашівської районної державної нотаріальної контори ГУЮ в Одеській області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на землю - державний акт - не відповідає вимогам п. 1, 2, 3 глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, оскільки у ньому наявні виправлення. Судом досліджено копію витребуваної спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON] та встановлено, що протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини інші спадкоємці з відповідними заявами не зверталися. За Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, відомості про наявність заповітів та спадкових договорів після смерті [PERSON] відсутні. Згідно інформаційного листа відділу Держзеагенства у Ширяївському районі Одеської області від 13.05.2015 р. та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.05.2015 р., земельна ділянка площею 5,07 га, розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 08.11.2002 р. №477887. Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦК України, об'єкти цивільних прав можуть переходити від однієї особи до іншої в порядку спадкування, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив його, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо її батьки не відмовилися від прийняття спадщини, належній малолітній особі у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 1273 ЦК України (ст.. 1268 ЦК України). Судом встановлено, що позивач у визначений законом шестимісячний строк подав нотаріусу заяву, тобто прийняв спадщину. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, нотаріусом спадкові права позивача не були оформлені з причини наявності виправлень у правовстановлюючому документі на спадкове майно - державному акті, які згідно п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання Державних актів на право власності на земельну ділянку не допускаються. Одним із способів захисту цивільних прав судом, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Такий спосіб захисту може мати місце в тому випадку, якщо особа набула право, проте це право оспорюється або не визнається іншими суб'єктами. Враховуючи викладене, а також той факт, що спадкодавцю на праві власності належала спірна земельна ділянка, позивачі є спадкоємцями першої черги спадкодавця та інших осіб, які заявили про своє право на спадщину немає, обставини, які б свідчили про усунення позивачів від спадкування, судом не встановлені, обраний ними спосіб захисту цивільного права відповідає вимогам закону, суд вважає позовні вимоги в частині визнання за позивачами права власності на земельну ділянку, що належала спадкодавцю, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо зобов'язання судом реєстраційної служби Ширяївського РУЮ Одеської області зареєструвати право власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають, оскільки зазначений орган не є відповідачем, отже суд не може вирішувати питання про обов'язки особи, що не є стороною по справі. Водночас, суд зазначає, що рішення по справі є підставою для реєстрації права власності на земельну ділянку за позивачами реєстраційною службою Ширяївського РУЮ Одеської області.

Outcome: partial