Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] 22.07.2015 звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування позову зазначила, що з 04 вересня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] [INFO]. На теперішній час сторони проживають окремо, син проживає разом з матірю. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання свого сина, тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів та розірвання шлюбу. Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 18). Відповідач надав суду заяву, в якій позовні вимоги про стягнення аліментів та розірвання шлюбу визнав, проти їх задоволення не заперечував, просив справу розглянути за його відсутності (а.с. 19). Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 04 вересня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі Амур - Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис\~ №829, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-КИ № 147455 (а.с. 8). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №486182 (а.с. 7). На теперішній час сторони проживають окремо, син проживає разом з матірю. Спільне життя між сторонами не склалося. У шлюбних відносинах сторони не перебувають, між ними втрачені почуття любові та взаємної поваги, майнових спорів немає. Подальше перебування у шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно зі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Розглядаючи вимогу позивача в частині стягнення аліментів суд приходить до наступного\~ правового висновку. Відповідно до ст. ст. 180, 183 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а розмір щомісячних аліментів визначається судом і в жодному разі не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються починаючи від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших утриманців, стан здоровя та матеріальне становище дитини. Згідно ст. ст. 183, 184 СК України аліменти присуджуються, як правило, у частці від доходу батьків, проте якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити їхній розмір у твердій сумі. Враховуючи, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], є сином відповідача, а отже останній зобовязаний брати участь в його утриманні, суд оцінює позовні вимоги як такі, що ґрунтуються на законі та підлягають частковому задоволенню в частині стягнення аліментів в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також є обгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення аліментів на позивачку, оскільки згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати їй матеріальну допомогу. Оскільки позивач від сплати судового збору звільнена, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача в доход держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. На підставі ст. ст. 180-182, 183 СК України і

Outcome: partial