Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом та просять суд ухвалити рішення, яким виселити відповідачів з житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. При цьому позивачі посилаються на те, що згідно рішення апеляційного суд Одеської області від 15 березня 2010 року за ними в рівних частках, по ? за кожним, визнано право власності на квартиру [ADDRESS], як на спадщину за законом після смерті сина [PERSON]. Позивачі зазначили, що у зазначеній квартирі мешкає жінка покійного сина відповідачка [PERSON] та її син відповідач [PERSON], яких вони впустили до квартири ще за життя сина, однак, після його смерті відповідачі відмовились впускати їх до квартири, а тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом. Також позивачі просять стягнути з відповідачів судові витрати. У судове засідання позивачі не зявились, надали до суду заяви, якими позовні вимоги підтримали у повному обсязі, справу просять розглянути за їх відсутності, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що з 22 травня 2015 року у спірній квартирі не мешкає, позовні вимоги не визнає, приймати участі у розгляді справи не бажає та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, в звязку з чим, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням т.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 26 грудня 2001 року за №4-18375, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2010 року за позивачами в рівних частках, по ? за кожним, було визнано право власності на квартиру [ADDRESS], як на спадщину за законом після смерті сина [PERSON]. В матеріалах справи наявна належним чином нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 08 липня 2015 року, згідно якої вона ознайомлена з рішенням апеляційного суду Одеської області від 15 березня 2010 року та дає згоду на оформлення правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] та [PERSON]. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] без будь-яких правових підстав, проживають відповідачі, які протиправно відмовляються впускати власників до квартири. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі взагалі зареєстровані за іншою адресою: [ADDRESS]. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 361 ЦПК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах, суд вважає вимоги про виселення відповідачів зі спірної квартири підлягають задоволенню із зазначенням, що виселення відповідачів має здійснюватися без надання іншого житлового приміщення, оскільки підстав для надання іншого житлового приміщення, що передбачені нормами ЖК України, у спірних правовідносинах судом не встановлено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved