Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] , 10.09.2020 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 04.07.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №49, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб, постійні сварки з приводу побутових питань, під час яких останній ображав її нецензурно, голосно кричав, чинив інші неправомірні дії, як наслідок з січня 2020 проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 29.09.2020 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, пояснила, що у березні 2020 року відповідач, після чергового конфлікту, забрав особисті речі та повернувся проживати до своїх батьків, з цього часу сімейні стосунки не підтримують та не ведуть спільного господарства, що причиною розпаду сім`ї є постійні сварки, безпідставні ревнощі відповідача, інше, окрім цього вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам, наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує можливість примирення. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов заперечив мотивуючи тим, що любить дружину та бажає зберегти сім`ю. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень сторін в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 04.07.2013 шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городоцького районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №49, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , сторони з березня 2020 року разом не проживають, з цього часу стосунки, як подружжя не підтримують, не ведуть спільного господарства та не спілкуються між собою, що причиною розпаду сім`ї є постійні сварки, різні погляди на шлюб та сім`ю (а.с. 4-6). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у суді настоює на розірванні шлюбу з відповідачем, покликаючись на те, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з [PERSON] , шлюбні відносини між ними погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення, в т.ч. і припинення ведення спільного господарства, сумісного проживання та спілкування, що вона втратила до відповідача почуття любові, а їхня сім`я існує формально, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним, що подальше спільне життя подружжя, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим та суперечитиме інтересам позивачки і моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що подружні відносини між сторонами припинено остаточно, а отже, шлюб носить формальний характер. Ураховуючи вищенаведене, а також те, що збереження нормальних сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей 24, 56 СК України. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітніх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved