Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого на підставі довіреності діє [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]; визнати право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] за [PERSON]; встановити факт належності [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частки квартири [ADDRESS]; встановити факт належності [PERSON] 1/3 частки квартири [ADDRESS] у порядку спадкування після чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]; визнати право власності за [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS] у порядку спадкування після бабусі - [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є онуком [PERSON] та [PERSON] Його бабуся з дідусем з 15.06.1962 року по [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбі. За час спільного життя у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. 13.08.1985 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON]. [INFO] у подружжя [PERSON] народився син - [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Її батьки - [PERSON] та [PERSON] стали опікунами свого онука [PERSON] після смерті його матері. 02.10.1999 року, реалізуючи своє право на приватизацію державного житлового фонду сім'я [PERSON], а саме - [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дружина) та [PERSON](онук), приватизувала квартиру [ADDRESS] та було отримано свідоцтво про право власності на житло № 2075 видане 02.10.1999 року Запорізькою ТЕС. На той момент законодавство України не передбачало обов'язкової реєстрації права власності, тому вони вважали, що вони є повноправними власниками вищеназваної квартири. [PERSON] за час свого життя склав заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося він заповів своїй дружині - [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається в тому числі і з частки в квартирі [ADDRESS]. Будучи спадкоємицею за заповітом, [PERSON] в установлений законодавством термін звернулася до приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Цим же нотаріусом і було відкрито спадкову справу № 37/2013, але свідоцтво про право на спадщину видано не було. [INFO] [PERSON] померла. Єдина спадкоємиця після смерті матері по закону першої черги є донька - [PERSON], яка померла ще [INFO]. [PERSON], будучи єдиним спадкоємцем за правом представлення, в установлений законодавством термін звернувся до приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Цим же нотаріусом і було відкрито спадкову справу. Після спливу шестимісячного терміну [PERSON] не зміг отримати свідоцтво про право власності на спадщину на частку в квартирі. Замість нього 04.11.2014 року [PERSON] отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови було зазначено те, що не подано реєстраційні документи про право власності на ім'я померлих [PERSON] та [PERSON] на 2/3 частки квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] та [PERSON] вирішити питання стосовно їх частки в спадковому майні та їх належності саме померлим можливо лише в судовому порядку. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача - Територіальної громади в особі Енергодарської міської ради не з'явився, було надано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. У судове засідання третя особа приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу [PERSON] не з'явилася, та надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що 02.10.1999 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] була приватизована на праві спільної сумісної власності квартира за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с. 11). 16.10.2007 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 12) [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 435 від 21.12.2012 року (а.с. 13,14). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з квартири за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого чоловіка - [PERSON], що доводиться копією спадкової справи, яка знаходиться в матеріалах справи. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15) Відповідно до ч.1. статті 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. [PERSON] є єдиним спадкоємцем по закону першої черги по праву представлення. В установлений законодавством термін він звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу [PERSON] При зверненні позивача до приватного нотаріуса Енергодарського міського нотаріального округу [PERSON], 04.11.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.20). П.1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності передбачається виниклим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Своє право власності на спадкове майно позивач та померлі [PERSON] і [PERSON] набули на законних підставах, що підтверджується свідоцтвом про право на житло. Згідно ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності майна без визначення часток кожного належного позивачу та спадкодавцям підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі того, що відсутні підстави для розподілу майна в інших, ніж рівні частки, позивач вважає, що його частка у праві спільної сумісної власності, та спадкодавців є рівними, та становлять по 1/3 частині кожного. Згідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Цивільним законодавством України не передбачено визнання права власності на майно за померлою особою, оскільки зі смертю припиняється дієздатність і правоздатність особи. Саме тому позивачем висунуто вимоги про встановлення факту належності квартири за померлою особою. Згідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Пунктом 5 цієї статті передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 цього кодексу для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1273 цього кодексу передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України позивач прийняв спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно до наказу Міністерства юстиції України N7/5 від 07.02.2002 року «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445) з наступними змінами та доповненнями затверджено перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, і якими є рішення суду про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. З огляду на викладене позовні вимоги позивача не суперечать закону і не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб.

Outcome: approved