Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до КП «Теплопостачання міста Одеси», третя особа - Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі, про звільнення майна з-під арешту,а саме 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] (власник [PERSON] ), накладений постановою АА№ 436491 від 22.09.2004 року, Перший відділ ДВС Київського РУЮ м. Одеси; та 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] (власник [PERSON] ), накладений постановою АА№ 436487 від 22.09.2004 року, Перший відділ ДВС Київського РУЮ м. Одеси. Позивачі посилаються на те, що [PERSON] та [PERSON] , належить по 1/3 частці у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 06 квітня 2001 року, р. № 15-6427. Право власності зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у книзі під № 390пр на стор. 45, р. № 314. В січні 2020 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса з намірами укладення та нотаріального посвідчення договору дарування. Перевіряючи документи, нотаріус виявив наявність арешту, накладеного на належні частки у праві власності на квартиру. Відповідно до архівної довідки, виданої Одеським державним нотаріальним архівом № 671/01-18 від 27.02.2020 року в матеріалах архівного фонду Третьої одеської державної нотаріальної контори містяться Постанови Київського районного управління юстиції про стягнення на користь КП «Одестеплоенерго» боргу з [PERSON] у розмірі 2712,72 гривень та з [PERSON] у розмірі 2712,72 гривень. З наданих до архівної довідки копій постанов від 22.09.2004 року вбачається, що Відділом державної виконавчої служби Київського РУЮ м. Одеси був накладений арешт на 1/3 частку у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , належну [PERSON] у ході примусового виконання виконавчого листа № 2-6981, та на 1/3 частку у праві власності на ту саму квартиру, належну [PERSON] у ході примусового виконання виконавчого листа №2-5495. Позивачі зверталися до Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі з питанням щодо зняття арешту з належних часток у праві власності, оскільки вимоги за виконавчими листами позивачі виконали ще 2004 році. Листами №20/15346 від 16.04.2020 року та № 20/15345 від 16.04.2020 року було відмовлено у знятті арешту та запропоновано для вирішення питання звернутись до суду. Додатково було роз`яснено, що виконавчі провадження закриті та матеріали виконавчих проваджень у архіві виконавчої службі відсутні. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, надали заяву в якій позовні вимоги підтримали , справу просили слухати у їх відсутності. Представник відповідача КП «Теплопостачання міста Одеси», та третя особа Перший Київський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі,в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , належить по 1/3 частці у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 06 квітня 2001 року, р. № 15-6427. Право власності зареєстровано Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у книзі під № 390пр на стор. 45, р. № 314. В провадженні Київського відділу державної виконавчої служби районного управління юстиції перебувало виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-5495 Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2004 про стягнення з [PERSON] на користь КП «Одестеплоенерго» грошової суми у розмірі 2712,72 грн. В ході проведення виконавчих дій, державним виконавцем відділу накладено арешт на належне боржнику на праві приватної власності майно. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 209967883. Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні наступні записи про обтяження - арешт нерухомого майна: 1)Реєстраційний № 1327723, зареєстроване Третьою одеською державною нотаріальною конторою на підставі Постанови Першого відділу ДВС Київського РУЮ від 22.09.2004 року, об`єкт обтяження - квартира, 1/3 частина, адреса: [ADDRESS] , власник - [PERSON] . 2)Реєстраційний № 1327783, зареєстроване Третьою одеською державною нотаріальною конторою на підставі Постанови Першого відділу ДВС Київського РУЮ від 22.09.2004 року, об`єкт обтяження - квартира, 1/3 частина, адреса: [ADDRESS] , власник - [PERSON] . Листами №20/15346 від16.04.2020 року та № 20/15345 від 16.04.2020 року Першого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі було відмовлено в скасуванні арешту. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.05.2013р. у справі № 6- 26цс13, який в силу вимог ст. 360-7 (404) ЦПК України є обов`язковим до виконання, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 1268 ЦК України , незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦКУ, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 55 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (який діяв на час накладення арешту), про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису і арешту майна боржника. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що піддягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи інших осіб. Згідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 (який діяв на час накладення арешту), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Зважаючи на те, що арешт, накладений на вказану квартиру, не знято за відсутності виконавчого провадження на виконанні, за яким таке накладення відбувалось, вимога про зняття арешту з майна є обґрунтованою. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зняття арешту з майна, підлягають задоволенню.

Outcome: approved