Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

[PERSON] 11 червня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи Друга дніпровська держнотконтора та [PERSON] про визнання права власності в порядку набувальної давності. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року позов було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2019 року було витребувано копію спадкової справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2019 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі договору дарування від 19 жовтня 2017 року їй належать 3/4 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 1/4 частина цієї ж квартири на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2010 року належить [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя 19 вересня 2000 року [PERSON] склала заповіт на належну їй частку спірної квартири на ім`я [PERSON] [INFO] відповідач звернувся до нотконттори з заявою про прийняття спадщини, але до теперішнього часу свідоцтво про право власності за заповітом після смерті [PERSON] не отримав. Позивач разом зі своєю матір`ю у спірній квартирі постійно проживає з другої половини 2008 року, оскільки [PERSON] та її чоловік [PERSON] були людьми похилого віку та потребували постійної сторонньої допомоги, за адресою квартири позивач зареєстрована з 23 жовтня 2017 року і до теперішнього часу, доглядає за нею, утримує у належному стані, сплачує комунальні послуги. Позивач у своєму позові просила суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на ј частину квартири [ADDRESS] . У своїй заяві до суду представник позивача справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов суду не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача. Третя особа Друга дніпровська держнотконтора у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 19 жовтня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвою Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 518, належить 3/4 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13). Право власності у встановленому законом порядку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 жовтня 2017 року, номер запису про право власності 22892942 (а.с. 14). Інша 1/4 частина квартири належить на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2010 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради, [PERSON] (а.с. 28). Право власності у встановленому законом порядку було зареєстровано КП «ДМБТІ» 2 вересня 2010 року за реєстровим номером 31347343 (а.с. 29). 19 вересня 2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Базилєвим С.П. та зареєстрований в реєстрі за № 3445, на належну їй частку спірної квартири на ім`я [PERSON] (а.с. 27). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 21). Після її смерті відкрилася спадщина на спірну квартиру. З заявами про прийняття спадщини до держнотконтори звернувся її чоловік [PERSON] (а.с. 69 оберт), а до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєвої Т.М. - спадкоємець за заповітом [PERSON] (а.с. 71). Таким чином, у розумінні ст. ст. 1268 та 1269 ЦК України [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Разом з тим, до теперішнього часу відповідач не отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 69-88). На підставі ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За таких обставин, саме по собі неотримання [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не свідчить про те, що право на спадщину у нього відсутнє. Разом з тим, у спірній квартирі він ніколи не проживав, її поточним ремонтом не займався, комунальні послуги не сплачував, її станом не цікавився. Згідно відомостей, зазначених в акті від 10 червня 2019 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 2008 року доглядали за [PERSON] та [PERSON] , проживали з ними однією сім`єю, вели спільне господарство, сплачували комунальні послуги, а після їх смерті займалися їх похованням, на теперішній час продовжують відкрито користуватися спірною квартирою, позивач зареєстрована за адресою місця знаходження квартири. На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Пунктом 8 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи положення даного пункту десятирічний термін слід відраховувати з 1 січня 2001 року. Згідно абз 2 п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7 лютого 2014 року при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Як зазначалося вище, позивач у квартирі зареєстрована з 23 жовтня 2017 року, фактично проживає з 2008 року, спірною частиною квартири заволоділа добросовісно, після смерті [PERSON] , спадщину після якої прийняв [PERSON] , належною їй 1/4 частиною квартири володіє відкрито та безперервно протягом більш ніж десять років, сплачує комунальні платежі, здійснює необхідний поточний ремонт, утримує у належному стані, тому суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та визнати за [PERSON] право власності в порядку набувальної давності на 1/4 частину квартири загальною площею 31,0 м2, житловою площею 17,7 м2, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28 серпня 2010 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради на підставі довідки ОК ЖБК № 57 «Машинобудівник» № 3 від 9 серпня 2010 року та рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2091 від 21 жовтня 1999 року, реєстраційний номер 3060, спадщину після смерті якої прийняв [PERSON] [INFO] . На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 799 гривень 03 коп (а.с. 1), який з урахуванням задоволення позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved