Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) в інтересах якої діє заступник начальника відділу «Макарівське бюро правової допомоги» Вишневського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги [PERSON], звернулась до суду із позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому вказала, що на підставі договору купівлі-продажу будинку від 25.05.1992 року, посвідченого секретарем виконкому Вільнянської сільської ради Стеценко К.Г., зареєстровано в реєстрі за № 14, вона є власником будинку по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована у вказаному будинку, але з 2006 року по даний час в ньому фактично не проживає. Реєстрація відповідача у будинку обмежує права позивача як власника житла, зокрема щодо розпорядження цим житлом. Відповідач, перебуваючи зареєстрованим в будинку, що належить позивачу на праві особистої власності, не несе ніяких витрат по утриманню будинку в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. У зв'язку зі змінами в отриманні житлової субсидії позивач змушена звернутися до суду із даним позовом, адже за новою програмою в сім'ї, де зареєстрована непрацююча особа працездатного віку позбавляють права в одержанні субсидії і сім'я позивача на утриманні якої дві малолітні дитини в разі неотримання субсидії, залишаться без засобів для існування. Місце перебування та праці відповідача позивачу невідоме, а тому позивач, посилаючись на ст.ст. 391, 405 ЦК України просила визнати [PERSON], такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням. Ухвалою суду від 06.08.2018 року позовну заяву [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) учасників справи із проведенням судового засідання на 28.08.2018 року. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву і відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 06.08.2018 року та позовну заяву з додатками відповідач не отримала, поштове відправлення (№0800104205751) повернулося до суду без вручення з відміткою «не проживає», а тому згідно п. 5 ч. 8 ст. 128 ЦПК України особа вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, тобто 23.08.2018 року. Ухвалою суду від 28.08.2018 року судове засідання було судом відкладено на 25.09.2018 року. У судове засідання учасники справи не з'явилися, від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (п. 5 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 0800104225884 та оголошення на веб-порталі «Судова влада», у судове засідання не з'явилася, відзиву на позов, у строк, встановлений судом, не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач на підставі договору купівлі-продажу будинку від 25.05.1992 року, посвідченого секретарем виконкому Вільнянської сільської ради Стеценко К.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 14, є власником будинку по [ADDRESS] (а.с. 34-38). Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрована у вказаному будинку, проте з листопада 2015 року по даний час у ньому фактично не проживає, що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складених депутатом Вільнянської сільської ради за 2016-2018 роки та довідкою про склад сімї №182 від 07.06.2018 року, виданою в.о. сільського голови Захарчук І.І., (а.с. 16-19). Вказану обставину також підтвердила допитана у судовому засіданні свідок [PERSON]. Як вказала позивач, а відповідач не заперечила, реєстрація відповідача у будинку обмежує права позивача як власника житла, зокрема щодо розпорядження цим житлом. Відповідач, перебуваючи зареєстрованим в будинку, що належить позивачу на праві особистої власності, не несе ніяких витрат по утриманню будинку в належному стані, не сплачує поточних рахунків за комунальні послуги. Відповідач добровільно не бажає знятися з реєстрації. У зв'язку зі змінами в отриманні житлової субсидії позивач не може оформити субсидію, адже за новою програмою в сім'ї, де зареєстрована непрацююча особа працездатного віку позбавляють права в одержанні субсидії і сім'я позивача на утриманні якої дві малолітні дитини в разі неотримання субсидії, залишаться без засобів для існування. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Правовідносини, що виникли між сторонами, є житловими та регулюються ст. ст. 317, 319, 321, 322, 391 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 158, 163 ЖК УРСР. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Разом з тим регулювання житлових відносин здійснюється спеціальним законом яким є Житловий Кодекс Української РСР. Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Як встановлено ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ж ст. 72 цього ж Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, де відповідач зареєстрована, однак більше 6 місяців у ньому не проживає, відповідно не сплачує комунальних платежів, не несе витрат на утримання майна, що порушує право власності позивача на вказаний житловий будинок а також порушує інтереси позивача на отримання допомоги від держави у виді субсидії. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 704,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved