Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

[INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на майно, до складу якого, серед іншого, входить житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач наполягає, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем більше шести років до часу відкриття спадщини, а оскільки спадкодавець за свого життя заповіту не склала та спадкування здійснюється за законом, то позивач успадкувала належне спадкодавцеві майно у порядку визначеному нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України. За таких обставин позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняла і вирішила належним чином оформити свої спадкові права та звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Однак у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, оскільки відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. За цих підстав нотаріус, постановою від 25.10.2019 року, відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а тому остання була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з`явилась, однак у позовній заяві просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Представник відповідача - Золотоніської міської ради в судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника міської ради, позовні вимоги визнає повністю, просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, №00024341750 від 25.10.2019 року [PERSON] померла [INFO] , про що складено актовий запис за №433. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 1 та 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08.01.2020 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] починаючи з 1996 року до часу смерті останньої, а саме до [INFO] проживали однією сім`єю. Таким чином факт спільного проживання позивача із спадкодавцем встановлений рішенням суду, а тому, в силу норм ст.. 82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином суд приходить до переконання, що [PERSON] , як особа, що проживала з [PERSON] однією сім`єю більше шести років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцем четвертої черги після її смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Золотоніської міської державної нотаріальної контори Перкалюк С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.10.2019 року, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] було відмовлено, оскільки не можливо встановити факт родинних відносин між померлою та спадкоємицею та у зв`язку із відсутністю ц спадкоємиці правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано державною нотаріальною конторою 22.06.1990 року та яке зареєстровано в реєстрі за №2240 [PERSON] є спадкоємцем майна її чоловіка [PERSON] , яке складається з будинку з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Згідно з довідкою, виданою КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 10.04.2019 року за №10/4, станом на 01.01.2013 року вищезазначене домоволодіння зареєстроване у Золотоніському відділку комунального підприємства «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори від 22.06.1990 року за №2240. Суд враховує, що вказане вище свідоцтво видано нотаріальною конторою у встановленому законом порядку, зареєстроване в реєстрі та сумнівів щодо його змісту у суду не виникає. Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Міська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади проти позовних вимог не заперечує, а отже не заперечує і факт належності вказаного будинку [PERSON] .. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається з копії спадкової справи №175/2019, яка заведена після смерті [PERSON] , після смерті останньої позивач є єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину та звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про оформлення своїх спадкових прав. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а оскільки оригінал правовстановлюючого документа відсутній, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов, враховуючи наявність законних підстав, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved