Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] 19 листопада 2014 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що з 16 травня 2003 року до 13 жовтня 2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у них з відповідачем народився син - [PERSON]. Відповідач, з жовтня 2005 року, проживає окремо, місце проживання його їй невідоме, батьківських обов'язків не виконує, не надає будь-якої, в тому числі, матеріальної допомоги на утримання сина. Син навчається у школі, додатково займається в гуртках, знаходиться на її повному утриманні, для дитини створені необхідні умови для здорового життя та всебічного розвитку, протягом дев'яти років відповідач життям дитини не цікавиться, інтересу до неї не проявляє. Про відсутність його протягом тривалого часу зазначено у висновку дільничого інспектора міліції Луцького МВ лейтенанта міліції О.О. Мартиша від 02.11.2014 року . Про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини свідчать характеристика зі школи, в якій зазначено, що вихованням сина займається лише мама, та довідки Першого та Другого відділів державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про те, що відповідач на її користь аліментів не сплачує. [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Посилаючись на наведене, позивач просила зобов'язати орган опіки та піклування , в особі служби у справах дітей Луцької міської ради, надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач та представник служби у справах дітей Луцької міської ради в судове засідання не з'явились, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно яких позов підтримали із мотивів, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 травня 2003 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO].(а.с. 5) Як зазначено у висновку дільничого інспектора міліції Луцького МВ лейтенанта міліції О.О. Мартиша від 02.11.2014 року, в ході проведення перевірки та при опитуванні сусідів встановлено, що [PERSON] за місцем проживання дитини ([ADDRESS]) не проживає з 2005 року по теперішній час. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], протягом тривалого часу зареєстрований та проживає окремо від дитини, по [ADDRESS], та самоусунувся від виховання та матеріального утримання сина. Як вбачається з висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Луцької міської ради №3 від 19.01.2015р., відповідач [PERSON] участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, не піклується про стан здоров'я, не вітає сина з днем народження, не має ніяких контактів з вчителями школи, не бере участі в його житті. 16.01.2015 працівники служби відвідали батька за місцем проживання. В усній формі він був ознайомлений зі зверненням колишньої дружини про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Під час бесіди відповідач [PERSON] визнав, що не бачиться з сином, не бере участі у його вихованні. Останньому було запропоновано викласти письмово свої заперечення, але він відмовився. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання та матеріального утримання свого неповнолітнього сина, не проявляє до нього належної батьківської уваги та турботи, нехтує своїми батьківськими обов'язками. Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Оскільки, як встановлено судом, відповідач участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, не піклується про стан здоров'я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її потребами, матеріально дитину не підтримує, а тому, враховуючи інтереси дитини , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], Рішенням служби у справах дітей Луцької міської ради №35-2 від 21 січня 2015 року затверджено висновок органу опіки та піклування Луцької міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином, аналізуючи наведене та приймаючи до уваги, що відповідач не займається вихованням та утриманням свого малолітнього сина, не цікавиться станом здоров'я останнього, суд приходить до висновку, що [PERSON], слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].

Outcome: approved