Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] 5 грудня 2013 року звернулася з позовом до суду до відповідача Дніпропетровської міськради, третя особа Друга дніпропетровська держнотконтора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 грудня 2013 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, з метою усунення яких 29 січня 2014 року позивачем було подано позовну заяву з додатками. У зв'язку з тим, що недоліки в позовній заяві позивачем були усунуті не в повному обсязі, ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 лютого 2014 року позов повторно було залишено без руху, а позивачу запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, з метою усунення яких 18 лютого 2014 року позивачем було подано позовну заяву з додатками. Позивач у своєму позові посилалася на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] у м. Дніпропетровську. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті свого батька. Вона у встановлений законом строк звернулася до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне домоволодіння їй було відмовлено у зв'язку з тим, що спірне домоволодіння померлому належить на підставі договору про безстрокове користування земельною ділянкою, який було посвідчено Другою дніпропетровською держнотконторою 7 лютого 1961 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-285, але за життя [PERSON] право власності у встановленому порядку в БТІ не зареєстрував, тому підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом немає. Іншим шляхом, крім судового, на теперішній час отримати спадщину позивач не має можливості. Позивач у своєму позові просила визнати за собою право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння [ADDRESS] у м. Дніпропетровську після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. У своїй заяві до суду позивач справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила у задоволенні позову позивачу відмовити. Третя особа Друга дніпропетровська держнотконтора у судове засідання свого представника не направила, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялася належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомила. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], був [PERSON] (а.с. 5). 7 вересня 2002 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 73 зворот). На підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 30 травня 1961 року, який було посвідчено 2-гою Державною міською Нотаріальною Конторою 7 лютого 1961 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-285, [PERSON] на праві безстрокового користування було надано земельну ділянку [ADDRESS] у м. Дніпропетровську для будівництва житлового будинку з господарськими спорудами (а.с. 7-8). Свідоцтвом про право власності на домоволодіння від 7 серпня 2002 року, яке було видано виконкомом Ленінської районної ради м. Дніпропетровська на підставі рішення № 153/28 від 24 травня 2002 року, посвідчено, що домоволодіння [ADDRESS] у м. Дніпропетровську належить [PERSON] на праві приватної власності. Право власності у встановленому порядку в БТІ було зареєстровано 7 серпня 2002 року, про що в реєстровій книзі № 645 було зроблено відповідний запис за реєстровим № 4308-152 (а.с. 85). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому домоволодіння [ADDRESS] у м. Дніпропетровську. На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На підставі ч. 2 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивачем спадщину було прийнято в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, тому у встановленому законом порядку 5 червня 2013 року Другою дніпропетровською держнотконторою від [PERSON] було прийнято заяву про прийняття спадщини (а.с. 64 зворот). Крім позивача з заявами про прийняття спадщини до нотконтори ніхто не звертався (а.с. 63-78). Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його донька [PERSON] Отримати у встановленому порядку свідоцтво про право на спадщину за законом в нотконторі на спірне домоволодіння позивач не має можливості, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 3530/02-31 до с/с 401/2013 від 10 вересня 2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності у померлого зареєстрованого права власності на домоволодіння [ADDRESS] у м. Дніпропетровську (а.с. 77 зворот - 78). Разом з тим, з листа № 3286 від 31 березня 2014 року КП «ДМБТІ» Дніпропетровської облради випливає, що право власності за [PERSON] в БТІ було зареєстровано належним чином і у встановленому порядку на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 7 серпня 2002 року, виданого виконкомом Ленінської районної ради м. Дніпропетровська на підставі рішення № 153/28 від 24 травня 2002 року (а.с. 84, 85). З технічного паспорта, виготовленого станом на 25 березня 2014 року, вбачається, що на території домоволодіння самочинне будівництво відсутнє (а.с. 89-94), тому перешкод у задоволенні позовних вимог немає. Таким чином, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння [ADDRESS] у м. Дніпропетровську після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, оскільки іншим шляхом, крім визнання права власності в порядку спадкування у судовому порядку, у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved