overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] 28.03.2016 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 28.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Від позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, відповідно до ст.224 ЦПК України суд приймає заочне рішення у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Згідно ст.ст.181-184 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них стягуються аліменти в твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітнього дочку - [PERSON], [INFO]. Батько дитини - [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. На підставі викладеного відповідач, має сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] 28.03.2016 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], на час його навчання в Ужгородському національному університеті в розмірі 1531 грн. щомісячно, до досягнення ним 23-х років, за умови що він буде продовжувати навчатися. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, оскільки надає матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] в добровільному порядку. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.ст.199-200 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, в разі їх навчання до досягнення 23 років. Розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останнього. В даний час [PERSON] навчається на 1-му курсі денного відділення в Ужгородському національному університеті. [PERSON] навчається за рахунок державного бюджету, отримує стипендію, розмір якої не значний, самостійного заробітку не має. Мати [PERSON], позивачка по справі також має на утриманні та вихованні двох неповнолітніх дітей, на користь якої по рішенню Корольовського районного суду м.Житомира від 27.01.2016 року відповідач сплачує аліменти. Відповідач працездатний і може сплачувати кошти на час навчання свого сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років, за умови що він буде продовжувати навчатися. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] 28.03.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 28.06.1980 року у Шоптикольському сільському округу, району на ім'я [PERSON] Північно-Казахстаської області був зареєстрований їх шлюб, актовий запис №13. Спільне життя з чоловіком не склалося. С 2010 року вони проживають окреме. Де наразі знаходиться її чоловік невідоме. Просила шлюб розірвати, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб розірвати, так як через непорозуміння один одного вона не проживає разом з відповідачем з 2010 року. Спільного господарства не ведуть, стосунки не підтримують. Не наполягає на стягнення витрат понесені нею по справленню судового збору, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 28.06.1980 року у Шоптикольському сільському округу, району на ім'я [PERSON] Північно-Казахстаської області, актовий запис №13, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.3). Стаття 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. У судовому засіданні встановлено, що подружжя спільне господарство не ведуть з 2010 року. Через непорозуміння один одного проживають окремо. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

[PERSON] 28. 04. 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що він є сином відповідача. Зазначив, що станом на 28. 04. 2014 року він навчається у Черкаському медичному коледжі I-II рівня акредитації та отримує стипендію в розмірі 550 грн. щомісячно, інших доходів у нього немає. Просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі ? від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для працездатної особи до закінчення ним навчання, але не довше чим до 23 років. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про зміну імені від 01.11.2013 року [PERSON] змінив своє прізвище на [PERSON]. Згідно довідки № 107 від 24.04.2014 року [PERSON] дійсно навчається в Черкаському медичному коледжі I-II рівня акредитації на денній формі навчання на державній основі та отримує стипендію в розмірі 550 грн. на місяць. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе задоволити позов та стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісячно до закінчення ним навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 28. 04. 2013р. до закінчення дитиною навчання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] 28.04.2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24.05.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 97. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведуть, оскільки проживають окремо один від одного, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна між сторонами не існує. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей. Із матеріалів справи та пояснення позивачки вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 24.05.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 97. В даному шлюбі сторони прожили лише два дні, після чого відповідач забрав свої речі та поїхав в невідомому напрямку. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з червня 2012 року, спільне господарство не ведеться, оскільки сторони проживають окремо. Спору про поділ майна немає. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] 28.04.2015 року звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним, і відповідачкою [PERSON], зареєстрований 25 вересня 1998 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 604. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачкою він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 25.09.1998 року, який був зареєстрований Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 604. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з відповідачкою. Стосунки між позивачем та відповідачкою не склались. Відсутність порозуміння у спільних справах стосовно сімейного життя привели до втрати почуття любові і поваги. З липня 2009 року сімейних відносин не підтримують. В судове засідання позивач не з'явився. Надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, окрім того в заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 604, прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а. с. 3). Судом встановлено, що від шлюбу у позивача та відповідачки народилась донька [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] 28. 04. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26. 03. 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 320. Від даного сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з серпня 2011 року. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений шляхом оголошення у газеті. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Відповідачу після розірвання шлюбу змінити прізвище на [PERSON]. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[PERSON] 28.04.2015 року пред'явила позов до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 5 000 грн. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що 19 грудня 2014 року між нею та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 5 000 грн., які зобов'язувався повернути до 15 березня 2015 року, про що дав розписку, однак свого зобов'язання не виконав. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та просила також стягнути з відповідача в її корить судові витрати, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. [PERSON], будучи належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача та показання свідка, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема договори та інші правочини. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною другою статті 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Із розписки вбачається, що [PERSON] 19 грудня 2014 року позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 5 000 (п'ять тисяч) грн. (а.с. 4). Факт позичання 19 грудня 2014 року [PERSON] у [PERSON] грошових коштів в сумі 5 000 грн. також підтвердив свідок [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Із вказаної розписки відомо, що [PERSON] зобов'язувався повернути кошти у строк до 15 березня 2015 року. Ураховуючи наведене, є підстави стягнути із [PERSON] у користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 5000 гривень. У зв'язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із [PERSON] судових витрат в розмірі 243,60 грн., пов'язаних зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] 28.04.2017 р. звернулася до суду з позовом, в уточненому варіанті якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі по 533 грн. 10 коп. на кожну дитину щомісяця, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду й до досягнення дітьми 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 12.07.1997 року по 25.02.2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. [PERSON] офіційно не працевлаштований, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] 28.05.2014 р. звернулась до Московського райсуду м. Харкова із позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини- сина [PERSON], вказавши наступне. Син навчається Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» на денній формі навчання з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 р., тому, батько дитини зобов*язаний його утримувати до досягнення ним 23-х років. Просить суд стягнути аліменти по 1500гр. щомісяця на утримання сина на її користь, на вісь час навчання. 3-я особа: [PERSON] позовні вимоги підтримав і зазначив, що він навчається на денному відділенні ХПІ, отримує стипендію, але, її розмір менш прожиткового мінімуму та він потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач позовні вимоги визнав частково, вказав суду, що він працює, тому, сплачувати аліменти в твердий грошовій сумі не згоден. Крім того, він є інвалідом 3 групи, зв*язку, витрачає гроші на придбання ліків. Згоден сплачувати аліменти в розмірі 15% від заробітку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що впливає з копії свідоцтва про його народження. На цей час [PERSON] досяг повноліття. За правилом ст.199 СК України «якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв*язку з цим потребують матеріальної допомоги,батьки зобов*язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу». Отже, відповідно чинного законодавства для стягнення аліментів на повнолітню дитину в порядку ст.199 СК України необхідні дві умови: навчання такої дитини та можливість батька надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом, повнолітній [PERSON] на цей час навчається на денному відділенні вищого учбового закладу: Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут», що підтверджується довідкою №66-350 від 21.05.2014 р. З іншого боку, батько дитини ([PERSON].) працює, має постійний заробіток. Тому, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час навчання належать задоволенню, оскільки, батько дитини на цей час може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру матеріальної допомоги суд враховує наступне. За правилом ст.200 СК України «Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердий грошовій сумі і (або) у частки від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків…» Приведена норма закону дозволяє суду визначити розмір аліментів не в твердий грошовій сумі, а в частки від заробітку відповідача, оскільки,останній має регулярний заробіток. [PERSON] є інвалідом 3 групи, має обмежену професійну придатність; [PERSON] отримує стипендію; отже, суд встановлює розмір аліментів в 20%. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] 28.05.2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.09.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1119. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя, відповідач вживає алкогольні напої на ґрунті чого між ними виникають сварки, а іноді і бійки. Спору про розподіл спільного майна у подружжя немає. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Позивачка в судове засідання не зявилась, скерувала через канцелярію суду заву в якій просила справу розглядати без її участі, змінити прізвище [PERSON] на дошлюбне Шеховцова. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 08.09.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1119. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна у сторін немає. Відповідач вживає алкогольні напої. Примирення не можливе. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved