Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON], в особі свого представника [PERSON], звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 27 вересня 2010 року з відповідачами був укладеній нотаріально посвідчений договір позики, згідно якого позичені 21 000 доларів США. Відповідно до ст. ст.526, 530 ЦК України позичальник зобов'язаній виконувати свої зобов'язання відповідно до договору, але відповідачі ухиляються від виконання своїх зобов'язань і тому він вимушеній звертатися до суду з цим позовом. Відповідачі повернули 2800 дол. США, неповернутою залишається сума боргу 18 200 дол. США. Відповідно до ст. ст. 536,1048 ЦК України за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Договором не встановленій розмір процентів і тому проценти стягуються на рівні облікової ставки НБ України за період з 27.09.2010р. по 18.04.2013 року і їх загальна сума складає 3637 дол. США. Відповідно до ст. 625 ЦК України, просить стягнути 3% річних за період з 03.07.2011р. по 18.04.2013р. , що складає 528 дол. США., а загальна сума заборгованості буде складати 22 365 дол. США. Крім цього, сторони домовилися згідно п.7 договору позики, що за прострочення сплатити кредиту відповідачі сплачують неустойку ( пеню) в розмірі 1500 грн. за кожен день прострочення. Відповідачі прострочили виконання своїх зобов'язань з 03.07.11р. тобто 655 днів і сума пені буде складати - 982,500 грн. 23.08.2012 року кожному з відповідачів була направлена вимога про виконання обов'язків за договором позики, але вимога не виконана. Просять стягнути суму заборгованості, еквіваленту 22 365 дол. США за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення у справі. Крім цього, просять стягнути витрати по сплати судового збору у розмірі 3441 грн. У судовому засіданні представник [PERSON] -[PERSON], що діяла на підставі довіреності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі і просить стягнути з відповідачів солідарно 22 365 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 13.10.14р. буде складати 289690,35 грн., яка складається із суми боргу 235 742,45 грн., що єквівалентно 18200 дол.США; процентів 47109,63 грн., що єквівалентно 3637 дол.США, 3% процентів річних 6838,27 грн., що єквівалентно 528 дол.США, а також пеню. Крім цього, представник уточнив позовні вимоги і просить стягнути солідарно суму заборгованності з відповідачів, крім [PERSON], яка померла. Відповідачі [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день і час слухання справи сповіщалися належним чином. В матеріалах справи є заяви [PERSON] та [PERSON] про слухання справи за їх відсутністю. У зв'язку з тим, що справа розглядається тривалий час, усі сторони сповіщені належним чином, тому суд вважає можливим розглядати справу без відповідачів . Відповідач [PERSON] надала заяву про відкладення слухання справи із -за відсутності її представника, але нею не було надано будь яких документів, які б свідчили, що вона уклала угоду на представлення її інтересів. У зв'язку з тим, що [PERSON] вже двічі не з'явилися в судове засідання, хоча своєчасно сповіщена про день і час слухання справи, про що свідчать повідомлення, тому суд вважає, що вона не з'явилися без поважних причин і розглядає справу за її відсутністю. Будучи раніше допитаною в судовому засіданні, відповідач [PERSON] позов не визнала, посилаючись на те, що дійсно з [PERSON] 27.09.2010року був укладений нотаріально посвідчений договір позики, але була отримана сума в сумі 13000 дол. США, а не 21000 дол. США. Спочатку збиралися зайняти тільки 11000 дол. США, а потім було запропоновано 13000 дол. США. і вони погодилися. Борг брався на 33 місяці. Договір уважно не читала, і тільки вникла в його умови в 2012р., коли прийшла претензія від [PERSON] про повернення боргу і вона звернулися до юриста. При укладенні договору їм було сказано, що віддавати гроші треба тоді коли вони у них будуть, тому на пункт договору про пеню не звернула уваги. 14.09.2012р. в присутності свідків, із яких двоє юристів вона повернула борг представнику позивача [PERSON] у розмірі 10200 дол. США, який про це не надав розписку, хоча раніше таки розписки давав. Він послався на те, що не була віддана вся сума, а також на те, що не було брата. Потім звідкись підійшли ще три людини, які стояли мовчка. Був складений акт про передачу грошей, пізніше звернулися до органів міліції. Крім цього, договір позики її мати [PERSON] фактично не підписувала із - за стану здоров'я. Позивач не мав право укладати договір в іноземній валюті, так як не має дозвільного документа, яким є ліцензія, на здійснення платежів в іноземній валюті. Суд, вислухавши, представника позивача та дослідивши письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судовим розглядом встановлено, що 27.09.2010 року між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 3056. Відповідно до умов договору (п.1), позикодавець передав у власність позичальникам, а позичальники солідарно прийняли у власність валютні цінності в розмірі 21000 дол. США доларів США, які зобов'язалися повернути у порядку та в строки, передбачені цим договором, до 27.06.2013 року. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошті, а позичальник зобов'язується повернути так ж суму грошових коштів( суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики є реальним, тобто укладеним із моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно зі ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ч. 1 ст. 626 та ч.1 ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. [PERSON] взяти на себе зобов'язання про надання коштів виконав, надав позичальникам оговорену в договорі позики суму боргу, про що відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачі частково виконали взяти зобов'язання - повернувши в рахунок боргу 2800 дол. США. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. П.2 договору позики сторони домовилися на достроково витребування всієї неповернутої суми позики при простроченні відповідачами будь якого з поточних повернень більш ніж на п'ять днів, що не протиречить вимогам ЦК України. Так, відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець подавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Доказів того, що відповідачі в повному обсязі повернули борг позивачу, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У зв'язку з порушенням відповідачами взятих зобов'язань, позивачем у зв'язку з порушенням зобов'язань на адресу кожного із відповідачів 22.09.12р. направлено повідомлення про дострокове повернення суму боргу, а також сплату процентів і штрафу, яке відповідачами отримано. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Позивачем наданий розрахунок 3% річних від простроченої суми, що складає 6 839,12 грн. (еквівалент 528 дол. США.) Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір встановлюється на рівні облікової ставки НБУ. Оскільки наявний в матеріалах справи укладений між сторонами договір позики не містить положень про його безпроцентний характер, а закон у цьому випадку не забороняє нарахування процентів, то відповідно до наведеної норми матеріального права [PERSON] має право на отримання від відповідачів процентів від отриманої суми позики на рівні облікової ставки НБУ, які виплачуються щомісяця до дня повернення позики, При цьому, суд вважає вірним розрахунок позивача щодо процентів на рівні облікової ставки НБУ, яка складає 47109,63 грн., що еквівалентно 3637 дол. США. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів заборгованості у розмірі 22 365 дол. США, що еквівалентно 289691,20грн., яка складається із заборгованості за договором позики - 235 742,45 грн., що еквівалентно 18200 доларам США; процентів за період користування на рівні облікової ставки Національного банку України - 47109,63 грн., що еквівалентно 3637 дол. США та 3 % річних від простроченої суми - 6 839,12 грн., що еквівалентно 528 дол. США. ( курс долара США за офіційним курсом НБУ станом на 13.10.14р. складає 1 дол. = 1295.2882) Відповідач [PERSON] в судовому засіданні оскаржувала розмір позики, вказує про те, що в борг було взято лише 13000 дол. США. Проте дані доводи відповідача є неспроможніми, оскільки матеріали справи свідчать, що між відповідачами та [PERSON] мав місце факт передачі грошей в сумі 21000 доларів США, що підтверджено, як договором позики, де вказаний графік погашення помісячно на вказану суму, який підписаний відповідачами, так і заявою відповідача [PERSON] від 03.09.2012 р. (арк. с.35), адресованою на ім'я [PERSON], де вона визнає, що залишилася сума борг у розмірі 18 200 дол. США, так як раніше була повернута сума боргу 2800 дол. США, що сторони не оскаржують. Відповідно до ч. 1 статті 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором. Згідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема неустойкою. Пунктом 7 договору позики сторони домовилися, що за прострочення своїх зобов'язань позичальники повинні сплатити на користь позикодавця штраф (пеню) в розмірі 1500 грн. за кожен день прострочення. Положення цього пункту відповідає ч. 1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, сторони, які вільні в укладанні договору, передбачили умови в частині визначення стягнення за прострочення виконання зобов'язання (стягнення штрафу (пені) в твердій грошовій сумі, що не передбачено законом, але не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, сторони самі визначили розмір грошових стягнень за прострочення виконання зобов'язання, і вправі забезпечувати свої зобов'язання саме таким чином. Відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України). Позивачем нарахована неустойка в сумі 982 500 грн. 90 коп., проте відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні питання про стягнення передбаченої договором позики пені, суд у світлі визначеного у ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, окрім наведених норм права про обов'язковість виконання зобов'язань зважає на те, що відповідно до ст. 3 ЦК України в результаті судового захисту цивільного права та інтересу норми цивільного законодавства повинні застосовуватися справедливо, добросовісно та розумно. Згідно наданих матеріалів вбачається, що загальна сума позики, яку отримали відповідачі 21 000 доларів США. На час пред'явлення позову заборгованість становить 18200 доларам США, що еквівалентно 235 742,45 грн., а тому суд вважає можливим зменшити суму пені до вказаної суми заборгованості. Відповідачка [PERSON] посилалася на те, що нею погашена заборгованість у розмірі 10200 дол. США - 14.09.2012 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] поясняли в судовому засіданні, що 14.09.2012 року [PERSON] запропонувала бути присутніми при передачі боргу. На місці зустрічі молодому чоловіку були передані гроші десь 10200 дол. США. Купюри були вже складені, тому при них не перераховувалися вони. Потім молодому чоловіку запропонували написати розписку про отримання грошей, але він відмовся, сказав, що він тільки представник і коли буде віддана вся сума і приїде брат, тоді він напише розписку. Був складений акт про передачу грошей, який він не підписав. Розмова була у підвищеному тоні. Крім цього, до місця зустрічі підходили три невідомих чоловіка, що вони казали вони не пам'ятають. Людина, якій віддали гроші також говорила, що якщо не віддадуть гроші, то заберуть квартиру. Гроші зі слів [PERSON] передав представник позивача, зі слів [PERSON] - [PERSON] 03.09.2012 року [PERSON] направляла на адресу [PERSON] лист, де пропонувала у зв'язку з відсутністю грошей, погасити позику наступним чином: 11700 дол. США до березня 2013 року, а 6500 дол. США - в червні 2013 року, на що 14.09.2012 року, всі відповідачі отримали відповідь [PERSON] про відмову в задоволенні вказаної пропозиції ( арк. с. 51). У зв'язку з чим, ствердження відповідача стосовно того, що вона 14.09.2012 року передала представнику позивача гроші у розмірі 10200 дол. США підвергаються сумніву. Доказів стосовного того, що нею були ці гроші зайняті, а потім передані не було надано. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що відповідачами не було надано переконливих доказів на підтвердження стверджень про повернення боргу в повному обсязі. У добровільному порядку та в повному обсязі обов'язок щодо повернення грошових коштів [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не виконали. 23.08.2012 року представник позивача направив письмову вимогу по виконанню зобов'язань за договором позики в натурі кожному з відповідачів, на яку останні належним чином не відреагували, тому позивач вимушений звератися до суду з цим позовом нест і додаткові витрати. У порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача витрати пов'язані зі сплатою ним при пред'явленні позову судового збору у розмірі 3441 грн.

Outcome: partial