Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON], діючого на підставі Договору про надання юридичної допомоги від 19.08.2017 року б/н, звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану щорічну відпустку, моральну шкоду. У вступній промові представник позивача [PERSON] позов підтримав та показав, що [PERSON] було прийнято на роботу до ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» (м.Донецьк) 07.04.2015 року на посаду диспетчера оперативно-диспетчерської служби та звільнено 23.03.2017 року за ст.36 п. 1 КЗпП України за угодою сторін. При звільненні з позивачем не було проведено повного розрахунку по зарплаті, заборгованість за якою зберігається до цього часу, що також дає право позивачу на отримання середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди, заподіяної порушенням його трудових прав. На підставі ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України представник позивача просить стягнути з ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 7000 грн., середній заробітку за затримку розрахунку при звільненні, виходячи з середньоденного заробітку в сумі 291,70 грн., за 158 днів в розмірі 46088,60 грн., компенсацію за невикористані щорічні відпустки за 2015-2016 роки в розмірі 14001,60 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн. У вступній промові представник відповідача ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що факт наявності невиплаченої позивачу заробітної плати за березень 2017 року, компенсації за невикористану відпустку та як наслідок інших заявлених позовних вимог, заперечується відповідачем, оскільки вказана обставина підлягає доказуванню. 13.03.2017 року за місцезнаходженням виробничих потужностей, адміністративних будівель та матеріально-технічних баз ПАТ «ДТЕК «Донецькобленерго», що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, яка не контролюється українською владою у Донецькій області, невідомими особами були вчинені дії, які мають ознаки злочину, передбаченого ч.3 ст.206 КК України, а саме: вчинення протиправних дій, які блокують діяльність підприємства. У звязку з зазначеними обставинами товариство, починаючи з 13.03.2017 року фактично було позбавлене можливості забезпечувати виконання своїх зобовязань до моменту усунення форс-мажорних обставин. Надані позивачем документи лише підтверджують сам факт наявності трудових відносин, що не є підставою для нарахування та виплати заробітної плати. Оскільки табелі обліку робочого часу щодо позивача велись на неконтрольованій території, в звязку з захопленням майна товариства в розпорядженні відповідача відсутні табелі обліку робочого часу, тобто первинні документи, які фіксують факт виконання працівником роботи за березень 2017 року, про що товариство повідомляло органи ДФС листом від 17.03.2017 року, а тому підстав для нарахування позивачу заробітної плати немає, є технічно та юридично неможливим. До відновлення контролю над майном товариства, зокрема документацією, необхідною для проведення розрахунків заробітної плати вони фізично неспроможні зясувати факт наявності зобовязань перед працівниками. Вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав: Так з наданої позивачем ксерокопії трудової книжки (а.с.6) вбачається, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» (м.Донецьк), оскільки останнього з 07.04.2015 року було призначено на посаду диспетчера оперативно-диспетчерської служби та в подальшому звільнено 23.03.2017 року за ст.36 п. 1 КЗпП України за угодою сторін. Відповідач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, адміністративними будівлями та матеріально-технічними базами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, яка не контролюється українською владою у Донецькій області, з 13.03.2017 року, в звязку з захопленням незаконними збройними формуваннями (а.с.47). Сторони ці факти не оспорюють. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 16.03.2017 року письмово звертався до Головного управління Національної поліції в м. Києві та просив внести до ЄРДР відомості щодо вчинення невідомими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.206 КК України. Також просив розпочати досудове розслідування та вручити ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» памятку про права та обовязки потерпілого у кримінальному провадженні, письмово повідомити про початок кримінального провадження, надати витяг з ЄРДР з інформацією про зареєстроване кримінальне правопорушення, прийняти усі передбачені законодавством заходи для попередження протиправного використання, відчуження майна ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (а.с.27-41). Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» 20.03.2017 року письмово повідомив Дніпропетровське Управління ОВПП ДФС про неможливість вивезення первинних документів, які знаходяться на тимчасово окупованій території України (а.с.42-46). 04.07.2017 року Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» письмово повідомив Департамент кіберполіції Національної поліції України про вчинення злочину, а саме, що 27.06.2017 року близько 10:30 год. та 29.06.2017 року близько 10:00 год. здійснено несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин, автоматизованих систем та компютерних мереж товариства, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації, порушення встановленого порядку її маршрутизації (а.с.48-49). Відповідно до наказу про зміни в організації ведення діяльності №86/2 від 17.03.2017 року в звязку з втратою контролю над всім рухомим та нерухомим майном ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» (84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Комерційна, 8), а також запасами, документацією, архівами, компютерними системами, системами звіту, програмним забезпеченням, розташованим в зоні проведення АТО, на території, яка не підконтрольна українській владі в Донецькій області м. Донецьк була припинена виробнича діяльність підприємства з використанням майна ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», над якими втрачено контроль з 13 березня 2017 року (а.с.47). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до положень ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 1 ст.116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У п.1 ч.1 ст.263 ЦК України\~наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до ст.117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника. Відповідно до ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення субєкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для субєктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Згідно науково-правового висновку щодо унеможливлення виконання обовязків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні (звільненні) працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 24 липня 2017 року у розділі VI Узагальнені висновки зазначається, що втрата контролю і доступу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з-під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, а таким чином і припинене провадження господарською діяльністю, знівелювала можливість ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» виконати зобовязання перед працівниками, а саме: видати належно оформлену трудову книжку, провести розрахунок. Такі форс-мажорні обставини є підставами для звільнення від відповідальності зобовязальної сторони, якою за цим висновком є ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» за невиконання обовязків, передбачених законодавством України про працю. У висновках судових рішень різних інстанцій, які ґрунтуються на нормах ст.117 КЗпП України, наголошується, що обовязковою умовою для накладання на ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільнені та/або затримку видачі трудової книжки з записом про звільнення, тобто виконання власником або уповноваженим ним органом зобовязань, передбачених ст.ст.47, 83, 115 і 116 КЗпП України, є наявність вини підприємства. Якщо виконання такого зобовязання унеможливлено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема: актами тероризму на територіях Донецької та Луганської областей, що перебувають під контролем незаконних збройних формувань, то вина такого підприємства у невиконанні зобовязань, передбачених ст.ст.47, 83, 115 і 116 КЗпП України, відсутня (а.с.62-76). Товариство з обмеженою відповідальністю при звільненні працівників повинно провести з ними розрахунок в день звільнення за умови: 1) виконання працівником своїх функціональних обовязків, що має бути підтверджено лише документами з первинного обліку праці та заробітної плати, зокрема: штатним розписом; розцінками та нормами праці; наказами та розпорядженнями ( на виплату премій, доплат, надбавок, матеріальної допомоги тощо), табелем обліку використання робочого часу, розрахунково-платіжної відомістю; 2) провадження мережі господарської діяльності. Втрата контролю і доступу ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до своїх виробничих потужностей та іншого майна, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, у тому числі до трудових книжок працівників, оригіналів наказів, особових справ працівників, посадових інструкцій, табелів обліку робочого часу, примірників звіту, що подавались до контролюючих органів, починаючи з 13 березня 2017 року, коли фактично вийшло з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями і припинення провадження господарською діяльністю, знівелювала можливість ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» виконати зобовязання перед працівниками згідно ст.ст.47, 83, 115 і 116 КЗпП України. Дата виходу з під контролю управління вищевказаними виробничими потужностями, тобто дата встановлення непереборної сили 13 березня 2017 року. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі за березнь 2017 року, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні позивач [PERSON] послався на табуляграми щодо нарахування заробітної плати за жовтень та листопад 2016 року (а.с.9). При цьому зазначив, що останній раз заробітну плату отримував за лютий 2017 року, розрахунковий лист за березень 2017 року відповідач йому не видав, у звязку з чим він самостійно розрахував належну на його думку заробітну плату за березень 2017 року в сумі 7000 грн., компенсацію за невикористану відпустку за 2015-2016 роки в сумі 14001,60 грн., а також середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні станом на час подання позову до суду, тобто за 158 днів, з розрахунку середньоденної заробітної плати 291,70 грн., в сумі 46088,60 грн. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. У ст.30 Закону України «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, доповнена зобов'язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Табуляграма це звітний документ, результат розрахунку, віддрукований на табуляторі або друкованому пристрої комп'ютера. Таким чином, табуляграма є підтвердженням нарахованої заробітної плати, яка містить відомості про період оплати, загальну нараховану суму, розшифровку виплат та утримань і не є безспірним доказом на підтвердження розміру заборгованості. Розрахунок, проведений позивачем на підставі табуляграм за жовтень та листопад 2016 року суд не може прийняти до уваги, оскільки він не відповідає вимогам Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100. Здійснення розрахунку заробітної плати позивача за березень 2017 року є неможливим, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці, табелем обліку використання робочого часу, розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничими потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією. Встановлено, що вивезення матеріальних цінностей та документації товариства неможливо у звязку з реальним існуванням загрози життю та здоровю співробітників та наявних форс-мажорних обставин. Сприяючи позивачу в отриманні доказів, надання яких викликає у позивача труднощі, та виходячи з конституційного принципу захисту державою трудових прав громадян, суд ухвалою витребував з ГУ ДФСУ у Донецькій області та ПФУ у м.Краматорську відомості про розмір нарахованої та виплаченої(не виплаченої) [PERSON] заробітної плати (а.с.91). Однак згідно отриманої інформації за даними ГУ ДФСУ у Донецькій області та ПФУ у м.Краматорську відомості про нараховану [PERSON] заробітну плату за березень 2017 року відсутні (а.с.118-119). У п.1 ч.1 ст.263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Вказані форс-мажорні обставини унеможливлювали виконання відповідачем своїх зобовязань згідно ст.ст.47, 83, 115, 116 КЗпП України. Встановлено, що відповідач не мав обєктивної можливості перевірити факт виконання позивачем своїх трудових обовязків та виконати свої зобовязання за трудовим договором. Таким чином, відсутні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за період з березень 2017 року, компенсації на невикористану відпустку та як наслідок середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди за порушення трудових прав, оскільки такі вимоги позивачем не доведені. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.5 ч.1 п.1 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed