overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON] 06 листопада 2017 року звернулась з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що з 2006 року батько матеріально дитину не утримує, ухиляється від виконання батьківського обовязку та перебуває у розшуку за скоєння кримінального злочину. Зазначена судова справа перебувала у провадженні судді Завадської О.П., яка згідно з Указом Президента України від 19 липня 2018 року №212/2018 переведена шляхом відрядження строком до одного року до Старосинявського районного суду Хмельницької області. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ зазначена цивільна справа 31 липня 2018 року надійшла до мого провадження. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просить позов задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач в судове засідання не зявивсь повторно, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Представник третьої\~особи на\~стороні позивача\~без заявленя\~самостійних вимог\~на предмет\~спору \~орган опіки\~та піклування\~Старокостянтинівської міської\~ради не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], однак матеріальним утриманням та вихованням дитини не займається, ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Даний факт підтверджується поясненням представника позивача, даними свідоцтва про народження дитини [PERSON] І-БВ №178521 від 23.1.2004р., даними висновку органу опіки та піклування Старокостянтинівської міської ради №972/02-09 від 16.11.2017р. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і слід позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно доньки [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON] 06 листопада 2018 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 06 жовтня 2007 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки з відповідачем припинені з серпня 2018 року у звязку зі сварками. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з матірю. Спору про поділ майна не має. Вважає збереження сімї неможливим, тому просить розірвати шлюб. \~Позивач\~\~[PERSON] у підготовче засідання не зявився, в заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. \~Відповідач\~[PERSON] у підготовче засідання не з'явилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, на розірвання шлюбу згодна. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов \~[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 06 жовтня 2007 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3),\~від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені з серпня 2018 року у звязку зі сварками, вони проживають окремо. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з матірю. Спору про поділ майна не заявлено. Клопотань про надання строку для примирення не надійшло, відповідач позов визнала, тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

[PERSON] 06 листопада 2019 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 29.06.2013 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім`ї є неможливим, і просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав вказаних у позові, зазначила, що з листопада 2019 року вони з відповідачем не проживають разом. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до\~ст. 206 ЦПК України\~відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 29 червня 2013 року, від якого мають: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] [INFO] (арк. справи 6-8). У листопаді 2019 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3\~ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] 06 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] вказала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Останні роки відносини між ними зіпсувалися. Наприкінці літа 2013 року вона з донькою пішли з дому та стали мешкати окремо. З того часу шлюбні відносини між ними не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Причиною розпаду сім'ї стало те, що вони мають різні погляди на життя та різні характери. Позивачка судове засідання не з'явилася, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій вказав, що позов визнає в повному обсязі, просив ухвалити рішення за його відсутності. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1954. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Суд, дослідивши докази у справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, а саме те, що сторони фактично не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] 06 лютого 2015 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 07 листопада 1992 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб, який зареєстрований Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №18. Від указаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя не склалось, рішення про розірвання шлюбу прийняла у зв'язку з тим, що з 2005 року разом не проживають та не підтримують шлюбних стосунків. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні стосунки, через несумісність характерів, сім'я розпалась. Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.8), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, однак надав на адресу суду письмову заяв (а.с.13), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та на розірвання шлюбу згоден. Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], зареєстрованому Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, всі спроби по збереженню шлюбу виявились безрезультатними, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі за позивачем з урахуванням заявлених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

[PERSON] 06 серпня 2015 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В поданій до суду заяві посилався на те, що в виданому їй Полтавським державним педагогічним інститутом ім.. [PERSON] дипломі її прізвище зазначено помилково як [PERSON]. Посилаючись на те, що факт належності їй диплому має для неї юридичне значення, просила суд встановити факт належності диплому. В судовому засіданні заявник повністю підтримала подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересовані особи в судове засідання своїх представників не направили, будучи повідомлені судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник згідно паспорта громадянина України серії КН 303436 є [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що [PERSON] в 1988 році вступила до Полтавського державного педагогічного інституту, в 1993 році отримала диплом спеціаліста. Але у виданому 30 червня 1993 році дипломі КК № 004623 прізвище заявника помилково зазначено як [PERSON]. Факт належності правовстановлюючого документу, а саме диплому серії КК № 004623, виданого Полтавським державним педагогічним інститутом ім.В.Г.Короленка заявнику, підтверджується матеріалами справи та має для заявника юридичне значення, іншим шляхом встановити даний факт неможливо. Тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Необхідно встановити факт належності заявнику [PERSON], [INFO], диплому серії КК № 004623 про закінчення Полтавського державного педагогічного інституту ім. В.Г.Короленка, виданого 30 червня 1993 року на імя [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] 06 серпня 2018 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що його дружина [PERSON] померла [INFO] в м. Луганськ на тимчасово окупованій території, причина смерті - ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення лівої молочної залози. Антрацитівський МРВ ДРАЦС відмовив йому у видачі свідоцтва про смерть у зв'язку з видачею документу невстановленої форми на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутністю. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є чоловіком громадянки України [PERSON], [INFO], якабула зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-7). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть, виданого «Державною установою «Луганська міська поліклініка №11» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 8), [PERSON] померла [INFO], вдома в м. Луганськ, причина смерті - ракова інтоксикація, злоякісне новоутворення лівої молочної залози. Факт смерті [PERSON] також підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим «Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції (а.с. 9), що знаходиться на тимчасово окупованій території. Антрацитівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми (а.с. 10). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] 06 серпня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. В цій квартирі зареєстрований її брат [PERSON], але не проживає в ній з січня 2016 року. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Кремінської міської ради Прокопенко Ю.О. у заяві на ім'я суду також просить справу розглянути за його відсутністю. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 липня 2018 року (а.с. 6-7) [PERSON] є власником [ADDRESS]. Відповідно до копії домової книги (а.с. 8-10), характеристики житлово-побутових умов (а.с. 11), копії паспорту на ім'я [PERSON] (а.с. 22), останній зареєстрований у якості члена сім'ї, в квартирі позивача за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає. Оскільки відповідач визнає вимоги позивача, але у добровільному порядку з реєстрації не знявся, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

[PERSON] 06 серпня 2018 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 04 травня 2012 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що від шлюбу мають сина-[PERSON], [INFO]. Тривалий час із відповідачем не проживає через різні погляди на життя та відсутність у нього бажання змінювати свою поведінку, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім'ї є неможливиим, і просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав, вказаних у позові. Представник відповідача - адвокат Сорока О.Є. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, лише в частині розірвання шлюбу, а з приводу залишення позивачу набутого у шлюбі прізвища та дитини проживати із позивачем - не визнав. Вислухавши вступне слово позивача [PERSON] та представника відповідача - адвоката Сороки О.Є., з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 04 травня 2012 року, від якого мають мають сина-[PERSON], [INFO] (арк.справи 3, 6). Згідно із ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи, встановлено, що розлад у сім'ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Судом встановлено, що дитина проживає із позивачем і суду не надано доказів того, що відповідач чинить перешкоди у проживанні дитини із позивачем, а відтак відсутній спір, а тому в тій частині позовних вимог - слід відмовити.

Outcome: partial