Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, позбавлення права користування квартирою, виселення та відшкодування завданих збитків, третя особа - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради. В обґрунтування уточненого позову представник позивача посилається на те, що рішенням Сєвєродонецького міського суду від 12 червня 2012 року по справі № 2-140/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОСББ «Луч», Сєвєродонецької міської ради про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, витребування квартири, встановлення юридичного факту, зміненого рішенням апеляційного суду Луганської області від 28.11.2012 року, було визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], після померлого [ADDRESS] [PERSON], якому вказана квартира належала у зв'язку з фактичним прийняттям спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [ADDRESS], та сплатою частини пайових внесків за квартиру. Була також витребувана у [PERSON] на користь [PERSON] квартира [ADDRESS]. Право власності на вищезазначену квартиру було зареєстроване за [PERSON] 04.07.2013 року Реєстраційною службою Сєвєродонецького міського управління юстиції, про що свідчить копія відповідного витягу. Однак, [PERSON] та особи, яких вона зареєструвала у квартирі [PERSON], квартиру не звільняють, добровільно виселитися та знятися з реєстраційного обліку відмовляються, квартплату не сплачують, виконувати рішення Сєвєродонецького міського суду від 12 червня 2012 року відмовляються, представників [PERSON] та виконавчої служби в квартиру не пускають, тим самим порушуючи права [PERSON] як власника квартири та завдаючи йому матеріальної шкоди. Відповідачі не є членами сім'ї [PERSON], позивачем із ними не укладалися договори найму (оренди) квартири. [PERSON] не має наміру надавати квартиру, яка належить йому на праві власності, у користування зазначеним особам, а отже жодних підстав для проживання у квартирі [ADDRESS] у цих осіб немає. [PERSON] безпідставно незаконно користується квартирою [PERSON] і добровільно її не звільняє, порушуючи право власності на квартиру [PERSON], і при цьому навмисно не сплачує плату за комунальні послуги, у зв'язку з чим загальний борг за комунальні послуги складає 2439,02 грн., в т.ч.: за утримання та обслуговування будинку - 669,60 грн.; за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання - 1473,05 грн.; за вивезення ТПВ - 296,37 грн. У зв'язку з викладеним представник позивача в уточненому позові просить позбавити [PERSON] та неповнолітню [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS]; виселити [PERSON] та неповнолітню [PERSON] із вказаної квартири без надання їм іншого житла; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування збитків 2439,02 грн. та стягнути понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги, підтвердила доводи, викладені в позові та уточненій позовній заяві, просила суд уточнені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги, підтвердив доводи, викладені в позові та уточненій позовній заяві, просив суд уточнені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, просила суд в позові відмовити та пояснила, що вона цю квартиру купувала, а тому коли їй повернуть гроші за ремонт у квартирі та її вартість, тоді вона звільнить це житло. Їй та її неповнолітній доньці [PERSON] не має куди йти у разі виселення їх зі спірної квартири. В судовому засіданні прокурор Першина В.В. заперечувала проти задоволення позову, вказала, що на її думку виселення неповнолітньої дитини, якою є [PERSON], без надання іншого житла неможливо, оскільки це порушить права дитини. В судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради Данько К.В. заперечував проти задоволення позову та вказав, що в разі відсутності іншого, аніж спірна квартира, житла у [PERSON] та [PERSON] позов не може бути задоволений. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідо до ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 190 ЖК України житлові спори вирішуються відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 червня 2012 року по справі № 2-140/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], ОСББ «Луч», Сєвєродонецької міської ради про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, витребування квартири, встановлення юридичного факту, зміненим рішенням Апеляційного суду Луганської області від 28.11.2012 року, було: визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], серії САС № 061848, видане 27.04.2009 року Сєвєродонецькою міською радою; визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 30.04.2009 року, посвідчений державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS], після померлого [ADDRESS] [PERSON], якому вказана квартира належала у зв'язку з фактичним прийняттям спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [ADDRESS], та сплатою частини пайових внесків за квартиру; витребувано у [PERSON] на користь [PERSON] квартира [ADDRESS]. Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права вланості № 6233269 від 15.07.2013 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно з копією акту державного виконавця від 25.07.2013 року старшим державним виконавцем Аббасовим Р.І. відділу ДВС Сєвєродонецького МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-140/11, виданого 22.05.2013 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області, встановлено, що на момент виходу держ. виконавця за адресою: [ADDRESS], боржник [PERSON] відмовляється виконувати рішення Сєвєродонецького міського суду № 2-140/11 року про витребування у [PERSON] на користь [PERSON] квартири [ADDRESS]. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] неповнолітня [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS], без законних підстав. Відповідачі не є співвласниками квартири, не є членами родини позивача, не мають будь-якого укладеного договору з власником квартири та згідно з рішенням суду, яке набрало законної сили, втратили право власності на вказану квартиру і були зобов'язані передати її в користування позивачу, а тому суд вважає, що відповідачів слід позбавити права користування спірною квартирою та зобов'язати звільнити займану жилу площу, оскільки їх перебування у вказаній квартирі створює перешкоди для власника щодо користування своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, позбавлення права користування квартирою, виселення та відшкодування завданих збитків, задовольнити в частині вимог про позбавлення [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] права користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS], та їх виселення з вказаної квартири. Щодо позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] в якості відшкодування збитків 2 439, 02 грн., яка складається з сум боргу за утримання та обслуговування будинку, за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання, за вивезення ТПВ, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] станом на час розгляду справи фактично проживають в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], а також отримують комунальні послуги за вказаною адресою. Вказаний факт не заперечувався особами, які беруть участь у справі. У зв'язку з викладеним, суд доходить висновку про те, що [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] є споживачами комунальних послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону, зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, факт наявності суми заборгованості у відповідачів по сплаті комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], є таким, що свідчить про наявність невиконаних зобов'язань відповідачів перед виконавцями відповідних комунальних послуг і жодним чином не завдає збитків позивачу, а також не порушує прав, свобод чи інтересів позивача. У зв'язку з викладеним суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування збитків 2 439, 02 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі 114 гривень 70 копійок.

Outcome: partial