Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2), [PERSON] (далі відповідач-3) про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] (далі квартира). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві власності належить ? частина вказаної квартири. Квартира складається з 3-х окремих кімнат загальною площею 71,8 кв.м., житлова 48 кв.м., кухня 10 кв.м., ванна кімната, 6 кв.м., вбиральня 1,2 кв.м., коридор 8.6 кв.м., кладова 1,4 кв.м. Оскільки частку позивача неможливо виділити у натуріц, останній просить встановити порядок користування, а саме: виділити у спільне користування позивача та відповідача-3 житлову кімнату площею 17,2 кв.м.м, виділити в спільне користування відповідача-1 та відповідача-2 житлові кімнати площею 13,5 кв.м. та 17,3 кв.м.; залишити у спільному користуванні позивача та відповідачів кухню площею 10,0кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., туалет площею 1,2 кв.м., коридор площею 8,6 кв.м., кладову площею 1,4 кв.м. та балкон. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Відповідач-1 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідач-2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог надавши письмові заперечення. Заперечення обґрунтовані тим, що позивач фактично не проживає за місцем реєстрації а том не сплачує витрати на утримання квартири. Крім цього, позивач не звертався до відповідачів щодо мирного врегулювання спору, а подачу цього позову є спробою вимагання з відповідачів вартості своїх часток в спірній квартирі. Відповідач-3 у судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідачів, дійшов до наступного висновку. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.07.1995р. позивач, відповідач-1, відповідач-2 та відповідач-3 є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 цієї статті. Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Разом з тим, відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відомості про те, що позивач звертався до відповідача-1, відповідача-2, відповідача-3 з пропозицією домовитись про порядок користування квартирою [ADDRESS] в матеріалах справи відсутні. Відомостей про те, що відповідачами порушено права позивача матеріали справи також не містять. Крім цього, суд звертає увагу, що позивач просить виділити у спільне користування позивача та відповідача-3 житлову кімнату площею 17,2 кв.м., проте доказів про надання відповідачем згоди щодо встановлення запропонованого позивачем порядку користування квартирою до суду не надано. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed