Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] 01.09.2014р. звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1500грн. щомісячно з дня звернення до досягнення дитиною повноліття. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем укладено 28.10.2006р. У шлюбі у них [INFO] народилася дитина - [PERSON], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, з серпня 2014р. вони проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, цей шлюб є формальним. Відповідач останнім часом не приймає участі в утриманні дитини. Відтак, вона має підстави вважати, що він може і надалі ухилятися від матеріального утримання дитини. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Зазначив, що згідний на розірвання шлюбу. Проти стягнення аліментів заперечив. Пояснив, що на даний час не працює, однак приймає участь в утриманні дитини, купує іграшки, одяг, звертався до лікарів по медичну допомогу для дитини. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів. Сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.10.2006р. Цей шлюб для них є першим. У шлюбі сторони мають дитину [PERSON], [INFO] Сімейне життя сторін не склалося. Вони з початку серпня 2014р. проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, наміру проживати разом та зберігати шлюб не мають, примирення не бажають. Суд вважає, що спроби примирення неможливі і не в найкращих інтересах сім'ї. Шлюб існує формально і його слід розірвати. Наміру змінювати прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] не висловила. Встановлено, що дитина [PERSON],2009р.н., проживає з матір'ю. З приводу її утримання сторони не можуть досягти згоди. Відтак спір слід вирішити в судовому порядку. Відповідач [PERSON],1982р.н., працездатний, однак офіційно не працює. Інших утриманців він не має. Позивачка працює, її заробітна плата становить 1250грн. на місяць. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що позивачкою не достатньо обґрунтовано вимогу про стягнення з відповідача 1500грн. аліментів на утримання дитини щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, стан здоров'я дитини, учать відповідача у придбанні одягу та іграшок для дитини. Також суд враховує визначений сторонами у договорі про участь батьків у вихованні дитини від 08.12.2014р. порядок участі відповідача у вихованні дитини, час його зустрічей з дитиною, встановлений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, та визначає розмір аліментів на утримання дитини 600грн. щомісячно, починаючи з 01.09.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати, одночасно визначивши розмір аліментів на утримання дитини та допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Майнового спору та спору про місце проживання дитини між сторонами на даний час немає. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає позов підставним, таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial