Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] виклад позицій позивача та відповідача 1. 29.05.2018 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем 21.07.2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис за №83. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 21.07.2007 року. Від шлюбу вона та відповідач неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося, подружні стосунки припинені восени 2016 року. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить її інтересам, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем вона не згодна. Звертатися для розірвання шлюбу в органи ДРАЦСУ вона не бажає, оскільки проживає на значній відстані від відповідача. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, згідно з п.3 прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.3). 2. Виклад позиції\~відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог [PERSON] до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 11.06.2018 року. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] згідно з п.3 прохальної частини позовної заяви просить про проведення підготовчого судового засідання та розгляду справи у її відсутності, не має заперечень щодо заочного розгляду справи (а.с.3). 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, повязаних із розглядом справи, до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 11.06.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.06.2018 року (а.с.13). 2. Ухвалою суду від 25.06.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено справу для розгляду по суті на 10.07.2018 року (а.с.17). 3. 10.07.2018 року відкладено судове засідання на 19.07.2018 року через неприбуття відповідача [PERSON] (а.с.20). 4. 19.07.2018\~року судом\~постановлено ухвалу\~про проведення\~заочного розгляду\~справи \~за позовом\~[PERSON]\~до [PERSON]\~про розірвання\~шлюбу і\~про ухвалення\~заочного рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~(а.с.23).\~ 5. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 6. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП №023123 (а.с.7). Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2-3). Також,\~судом встановлено,\~що причиною\~розладу в\~сім'ї\~стали різні\~характери і\~погляди сторін\~на сімейне\~життя,\~внаслідок чого\~виникали конфлікти,\~які призвели\~до фактичного\~припинення шлюбних\~відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, так як однією сімєю сторони не проживають з осені 2016 року, позивач не бажає миритися, що вбачається із позовної заяви. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. VІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача (ч.2 ст.141 ЦПК України). При зверненні в суд з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 704,80 грн. (а.с.1). Так як позов [PERSON] підлягає задоволенню, то понесені нею судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] VІІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не висловив заперечень щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, оскільки відзиву на позов у встановлений законом строк до суду не надіслав, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved