Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] 18.06.2018 року подала до суду заяву про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме, трудової книжки БТ-І № 2835688. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 15 грудня 1980 року їй була заповнена трудова книжка на прізвище «Ільченко». У звязку з неодноразовою зміною прізвища, в її трудовій книжці виправлялося прізвище. На даний час вона досягла пенсійного віку, бажає оформити пенсію та у звязку з виправленнями в її трудовій книжці вона позбавлена права для здійснення своїх пенсійних прав. Заявник в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Заінтересована особа - представник Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений. Відповідно до ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі\~ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, імя, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до\~п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України,\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Із паспорта громадянина України відомо, що прізвище заявниці «Трубнікова», котра народилася 13 червня 1959 року (арк. справи 4). Із трудової книжки БТ-І № 2835688, заведеної 15 грудня 1980 року відомо, що при заведенні трудової книжки прізвище заявника було записано Ильченко(російською мовою) потім було виправлено на прізвище «Гайворонская»(російською мовою), «Тохтамыш»(російською мовою) та «Трубникова» (арк. справи 7). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО № 025338 10 вересня 1979 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та після реєстрації розірвання шлюбу заявниці присвоєно прізвище «Гайворонська»(арк.. справи 13); після одруження з [PERSON] заявниця змінила прізвище на «Тохтамиш» та після розірвання шлюбу залишила прізвище «Тохтамиш»(арк.. справи 14). Згідно копії свідоцтва про одруження 1-НО № 219350 06.11.2004 року одружилися [PERSON] та [PERSON], після одруження дружині присвоєно прізвище «Трубнікова»(арк.. справи 15). Отже, наведені докази, у яких співпадають прізвище заявника, достовірно свідчать про те, що зазначена трудова книжка належить [PERSON]. Установлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення для [PERSON], так як дає підстави для призначення йому пенсії.

Outcome: approved