overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

[PERSON] 26.03.2014 року звернулась до суду з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обгрунтовує тим, що шлюб між ними укладено 18.08.2001 року. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з постійними непорозуміннями, сварками та різними поглядами на життя. У позивача відсутні почуття до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився також, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 18 серпня 2001 року за актовим записом №109658. Цей шлюб для них є першим. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Як позивач, так і відповідач не бажають надалі вживати заходів для примирення, відновлення подружніх стосунків та збереження шлюбу. Це не відповідає їх інтересам. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного. З метою вжиття заходів щодо примирення подружжя суд ухвалою від 29.04.2014 року надав строк для примирення до 01.07.2014 року, проте навіть після закінчення наданого судом строку вони не підтримують подружніх стосунків, не спілкуються та не ведуть спільного господарства. Відтак встановлені судом обставини підтверджують, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, розпад шлюбу є безповоротним. Спроби примирення були безрезультатні, а тому шлюб між сторонами слід розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON] 26. 03. 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 18 липня 2002 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. З травня 2013 року позивачка та відповідач проживають окремо. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на розмір заробітної плати, згоден виплачувати 25 % заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що з 18 липня 2002 року позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. З травня 2013 року сторони разом не проживають. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно пояснень позивачки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, хоча має на це змогу. У відповідності з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, за умови визначення аліментів в частці від заробітку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] 26.03.2015 р. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], у розмірі ? частині усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду й до досягнення дитиною 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 03.06.2005 р. було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON], від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO]. Відповідач вихованням дитини не займається, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач здоровий, матеріально забезпечений, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання і розвиток дитини, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

[PERSON] 26.03.2019р. звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2005р. між сторонами зареєстровано шлюб, під час якого в них народилась донька, шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. [PERSON] надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. [PERSON] надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 03.09.2005р. зареєстрований Виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 15 (а.с.4). Під час спільного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 СК України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Враховуючи вищевказане, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, згідно з ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

\~ [PERSON] 26.03.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 12.07.1995 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №11. Позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який проживає з ними. Сім`я розпалась по тій причині, що у сторін різні погляди на сімейне життя, вони втратили повагу одне до одного. Можливості примирення та збереження сім`ї не вбачає. Оскільки їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам, просить його розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача, можливості примирення з відповідачем не вбачає, після розірвання шлюбу прізвище не бажає змінювати на дошлюбне. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просить проводити без його присутності, можливості примирення з відповідачкою не вбачає. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12.07.1995 року Романковецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області, 12.07.1995 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №11. Позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.07.2005 року виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Згідно змісту позовної заяви з березня 2019 року сторони припинили подружні відносини. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості збереження сім`ї, а також вважає, що їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам. Відповідач також не вбачає можливості примирення та збереження шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

[PERSON] 26.04.2016р. звернувся з позовом до [PERSON], який 23.05.2016р. уточнив, просив визнати відповідача втратившим право на проживання у квартирі [ADDRESS]., з підстав передбачених ст. 405 ЦК України. В суді представник позивача висловився на підтримання позову, заявив клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб, просив про розгляд справи. Відповідач в суді заявив про визнання позову, мотивуючи тим, що давно втратив зв'язок із спірним житлом, заперечень щодо залучення третіх осіб не має. Ухвалою судового засідання до участі у справі як треті особи, що не заявляють самостійних вимог залучені [PERSON] і [PERSON] Третя особа - [PERSON] висловилась на підтримку позову та про розгляд справи. Третя особа - [PERSON] до суду не з'явилась. Заслухавши представника позивача, відповідача і третю особу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. За положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з рекомендаціями Верховного Суду України, викладеними в п.24 постанови Пленуму №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання відповідачем позову повинно бути безумовним. В такому випадку суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За положеннями ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають. [PERSON] в суді, вільно заявив про визнання позову, заяву обґрунтував тим, що він бувший члени сім'ї власника квартири [ADDRESS]., декілька років тому добровільно покинув це житло і там не проживає, жодних претензій до такого не має, погоджується, що втратив право на користування таким. Оскільки [PERSON], реалізуючи своє спеціальне право, в суді добровільно заявив про визнання позову, а обставин, які б свідчили, що визнання ним позову порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб не встановлено, суд вважає, що таке визнання позову є безумовним та ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на положення 88 ЦПК України, суд стягує із [PERSON] в користь [PERSON] судові витрати (а.с.1) в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] 26.04.2016р. звернулася до суду з\~\~позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 19.07.2003р. вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем. 31 липня 2009 року у неї народився син [PERSON]. Шлюбні відносини припинені у сторін з вересня 2008 року, через те, що у них різні погляди на сімейне життя. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена\~\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутністю наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 19 липня 2003\~\~року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 217. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~\~одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з вересня 2008 року припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог\~\~частини 8\~статті 235 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу -\~\~«Макаренко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] 26.04.2018 р. звернулась до суду з позовом в уточненому варіанті якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду й до досягнення дитиною 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем у шлюбних відносинах, мають спільну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач здоровий, працює, отримує постійний дохід, тому позивач просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

[PERSON] 26.05.2014 року звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до повноліття сина, тобто до [INFO]; допустити негайне виконання рішення; та стягнути з відповідача витрати, понесені нею при наданні їй правової допомоги в сумі 150 грн. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, заперечень не надав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із березня 2008 року проживають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] народився син- [PERSON] ( а.с. 4), який після припинення шлюбних стосунків проживає із матір»ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає , вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня. При визначенні розміру аліментів на утримання сина, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач інших дітей, яким-би сплачував аліменти не має, здоровий , є працездатним, а відтак визначає розмір аліментів у заявленій позивачем частці. Разом з тим, згідно із ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, а тому суд також стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу, що підтверджено квитанцією в розмірі - 150 грн. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 243,60 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] 26.05.2015р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що між нею та відповідачем 01.09.2012р. було зареєстровано шлюб, під час перебування в якому народилась дитина: син [PERSON], [INFO], утриманням якого на даний час займається тільки вона. Крім того, на даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною трирічного віку. Відповідач матеріальну допомогу на її утримання та утримання сина у добровільному порядку не надає . Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття та аліменти її утримання в розмірі 500грн., щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач не зявилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої уточнила позовні вимоги, просила стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 650грн., щомісячно. В судове засідання відповідач не зявився, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 650грн., щомісячно. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2013 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ 174987, виданим 26 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 455 (а.с.3). Судом встановлено, що дитина на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 650грн., щомісячно, до досягнення останньою повноліття. В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] 26.05.2016 р. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування вказавши, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами фактично припинено біля 10 років тому назад, у кожного з них окреме особисте життя, спільне господарство не ведуть, поновлення стосунків неможливо, вони різні, спір про майно відсутній. У судове засідання позивач не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Дончак». Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 23.02.2001р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-ВЛ № 133042. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 01.06.2001р.н., яка після розірвання шлюбу буде проживати з матірю. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено біля 10 років, тобто у 2006 р., спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо один від одного, у кожного своє особисте життя. Спір стосовно майна між подружжям відсутній. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved