Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про виділ у натурі частки із майна, що у спільній частковій власності в якому вказує, що вона на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , співвласником іншої частини нерухомості є Відповідач. Житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0.25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), співвласником якої також є вона з Відповідачем. Між сторонами - співвласниками житлового будинку, виник спір з приводу користування вказаним майном, так як житловий будинок є у їхній спільній частковій власності без виділення часток в натурі, а тому це перешкоджає у повній мірі реалізувати кожним своє право власності. Відповідач не бажає добровільно поділити будинок, незважаючи на неодноразові пропозиції Позивача, через що вони не мають можливості врегулювати даний спір добровільно, шляхом звернення до нотаріуса за посвідченням відповідного договору. Виділ належних сторонам часток можливо здійснити в натурі у відповідності до розміру долі кожного із них тому, що як випливає з технічного паспорту житлового будинку, його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом, оскільки має місце технічна можливість переобладнання житлового будинку в ізольовані квартири. На підставі вищевикладеного, Позивач просить виділити їй - [PERSON] , в натурі, у приватну власність, 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та спорудами, який розташований у [ADDRESS] , а саме : - житлову кімнату, площею 11.8 кв.м., позначену на плані цифрами 1-4; - житлову кімнату, площею 19.7 кв.м., позначену на плані цифрами 1-5; - частину житлової кімнати, площею 8.2 кв.м., позначену на плані цифрами 1-3, що становить 5.8 кв.м., а всього 37.3 кв.м, що становить 50/100 ідеальних частин житлового будинку, а також господарські будівлі: літня кухня та 1/2 частина сараю. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили провести розподіл згідно варіанту № 1 в Додатку № 2 до Висновку експертів № 161/01-2020 від 14 січня 2020 року. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти його задоволення. Просили, щоб Позивач сплатила грошову компенсацію за належну Відповідачу частину будинку, а в разі незгоди, провести розподіл житлового будинку згідно варіанту № 4 в Додатку № 4 до Висновку експертів № 161/01-2020 від 14 січня 2020 року. Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 лютого 2012 року в цивільній справі № 619/1197/2012, позов задоволено, встановлено факт набуття за життя [PERSON] , яка померла [INFO] права власності на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках за кожною, як спадкоємцями за заповітом, після смерті матері [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам, який розташований у [ADDRESS] . /а.с.7/ 26 березня 2012 року, зареєстровано право власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці за кожною на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію, виданим КП «Бердичівське МБТІ». /а.с.8/ Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 грудня 2013 року, спадкоємцями на 1/2 ідеальну частку після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є її діти: [PERSON] та [PERSON] . /а.с.9/ Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 грудня 2013 року, зареєстровано право власності [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0.25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . /а.с.10/ В технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого КП «Бердичівське МБТІ» станом на 19 грудня 2011 року вказано, що житловий будинок складається з: - коридору, площею 8.9. кв.м.; - кухні, площею 7.2 кв.м.; - житлова, площею 8.2 кв.м.; - житлова, площею 11.8 кв.м.; - житлова, площею 19.7 кв.м.; - житлова, площею 9.3 кв.м.; - коридор 1-І, площею 9.5 кв.м., а всього площею 74.6 кв.м. В характеристиці будинку, допоміжних будівель і споруд вказано: -житловий будинок, під літерою «А»; - літня кухня, під літерою «Б»; - сарай з гаражем, під літерою «В»; - колодязь, під № 1. /а.с.11-14/ 06 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до [PERSON] з заявою про добровільний поділ нерухомого майна в якій просила в добровільному порядку поділити належний їм будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . /а.с.15-16/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статей 364, 367 ЦК України, позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 152 ЖК України врегульовано, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Позивач зверталась до Відповідача з пропозицією з`явитися до державного нотаріуса з метою поділу спірного житлового будинку та укладення договору про поділ між співвласниками будинку, проте сторони згоди між ними досягнуто не було. За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). В порядку розгляду вказаної справи проведено судову будівельно - технічну експертизу та до суду надійшов Висновок експертів за результатами проведення комісійної судової оціночно - будівельної та будівельно - технічної експертизи від 14 січня 2020 року № 161/01-2020 та зазначено, що: 1.2.3. Поділ житлового будинку та належних будівель і споруд, що розташовані по [ADDRESS] , як передбачено пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року (із змінами), відповідно до часток співвласників по 1/2 не вбачається можливим. На розгляд суду запропоновано технічно можливі варіанти поділу житлового будинку та господарських будівель і споруд, розроблені із відступом від рівності часток співвласників. /а.с.52-88/ Позивач має право на виділ у натурі її частки із спільного майна та обираючи варіант поділу будинку в натурі за варіантом № 1, відповідно до Висновку експертів за результатами проведення комісійної судової оціночно - будівельної та будівельно - технічної експертизи від 14 січня 2020 року № 161/01-2020, суд виходить з того, що такий варіант поділу найбільш наближений до фактичного порядку користування будинком, враховуючи, що Позивач розпочала перебудову будинку в частині, яку вона просить виділити їй по варіанту розподілу № 1 та користується вказаною частиною будинку. Крім того, суд враховує, що вказаний варіант розподілу є найбільш наближеним до розміру ідеальних часток домоволодіння серед інших запропонованих варіантів у Висновку експертів № 161/01-2020 від 14 січня 2020 року та сума компенсації при відступленні від ідеальних часток є найменшою (2005.00 гривень). Сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо запропонованих варіантів та вказаний варіант № 1 розподілу житлового будинку передбачає відступ від ідеальних часток, проте враховує можливість виділити кожному співвласнику відокремлену частину будинку із самостійним виходом, а також технічну можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири та враховує фактичне користування співвласників. Також, у зв`язку із тим, що в результаті виділу за варіантом № 1 Позивачу передається частина житлового будинку та господарських споруд з відступом на 2005.00 гривень від ідеальної частки, вона зобов`язана компенсувати Відповідачу відступ від ідеальної частки у вказаному розмірі. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки вищезазначеним виділом частки з майна будуть реалізовані відповідні права співвласника. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем [PERSON] при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 768.40 гривень /а.с.1/, який підлягає стягненню з Відповідача на її користь. Також, Позивачем додано квитанцію про оплату нею витрат на проведення експертизи /а.с.93/, а саме: - проведення судової будівельної технічної експертизи в розмірі - 6280.00 гривень, які на підставі пункту 2 частини другої статті 133 ЦПК України відносяться до витрат пов`язаних із проведенням експертизи та підлягають стягненню з Відповідача в повному обсязі на користь Позивача.

Outcome: approved