Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

[PERSON] 21.10.2015 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 22725 грн (після уточнення представником позивача), з яких 22500 грн - борг за договором позики та 225 грн сплачений судовий збір, стягнутих з нього Відділом ДВС Чернігівського РУЮ на підставі виконавчих листів №2/748/165/15 виданих на виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року, Позов обґрунтовується тим, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про визнання правочину недійсним, було вирішено первісний позов задовольнити частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 45000 грн, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області було скасовано в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 45000 грн та позовні вимоги в цій частині задоволено частково і стягнуто з [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики по 22500 грн з кожного, а також по 225 грн з кожного у відшкодування судових витрат. 07.04.2015 року [PERSON] на виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області отримала виконавчі листи про стягнення з [PERSON] 22500 грн боргу за договором позики та 225 грн у відшкодування судового збору, які предявила до виконання до Відділу ДВС Чернігівського РУЮ. Згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 16.04.2015 року, рішення суду виконано реально і [PERSON] отримала вищезазначені суми за виконавчими листами. Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року скасоване, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року залишено без змін. [PERSON] звернувся до суду в порядку ст.369 ЦПК України з заявою про визнання зазначених виконавчих листів такими що не підлягають виконання та стягнення безпідставно одержаних [PERSON] за виконавчими листами коштів, яка ухвалою Чернігівського районного суду задоволена частково, виконавчі листи визнанні такими, що не підлягають виконанню, однак у стягненні безпідставно отриманих коштів було відновлено, оскільки дані вимоги не підлягали розгляду в порядку ст.369 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав посилаючись на доводи письмових заперечень, які зводяться до того, що позивач у своїй позовній заяві не посилається, і більше того не надає жодного доказу того, що [PERSON] без достатньої правової підстави набула майно і йому не зрозуміло на якій правовій підставі та якою нормою він керується посилаючись на те, що відповідач має повернути грошові кошти, адже відповідач взагалі не отримувала грошові кошти. Тому позов про стягнення грошових коштів є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Судом встановлено, що згідно рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість в сумі 45000 грн та 450 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог [PERSON] - відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним -відмовлено. /а.с.4-5, справа №2/748/166/15 а.с.46-48/ Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року було скасовано в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в сумі 45000 грн. Позовні вимоги у цій частині задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 22\~500 грн боргу за договором позики та 225 грн у відшкодування судового збору та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 22\~500 грн боргу за договором позики та 225 грн у відшкодування судового збору. /а.с.89-91 справа №2/748/166/15/ 07.04.2015 року [PERSON] отримала два виконавчі листи про стягнення з [PERSON] на її користь 22500 грн боргу за договором позики та 225 грн у відшкодування судового збору. /а.с.97, 98 справа №2/748/166/15/ Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року рішення апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року скасоване, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 19.02.2015 року залишено в силі. /а.с.124-126, справа №2/748/166/15/ Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ВП №47218673 від 16.04.2015 року, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/748/166/15 виданого 07.04.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 225 грн закінчене, рішення виконано реально. /а.с.131, 132 - справа №2/748/166/15/ Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернігівського районного управління юстиції ВП №47218604 від 16.04.2015 року закінчене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/748/165/15 виданого 07.04.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 22500 грн, в звязку з реальним його виконанням. /а.с.134, 135 - справа №2/748/166/15/ Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 14.09.2015 року заяву [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню було задоволено частково, виконавчий лист №2/748/166/15 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 225 грн у відшкодування судового збору та виконавчий лист №2/748/165/15 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 22500 грн боргу за договором позики визнано такими, що не підлягають виконання. У задоволенні вимог в частині заяви щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно одержані кошти стягувачем за зазначеними виконавчими листами - відмовлено, оскільки дані вимоги не підлягають розгляду в порядку ст.369 ЦПК України. /а.с.146-146, справа №2/748/166/15/ Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки з позивача стягнуто грошові кошти за виконавчими листами за судовим рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 27.03.2015 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року було скасоване, а отже отримані кошти відповідач повинна повернути позивачу. Суд критично ставиться до позиції представника відповідача, зважаючи на те, що згідно ст.1212 ЦК України особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких підстав та міркувань позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved