Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась 05 травня 2016 року до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів на утримання дружини в якій вказує, що вони з Відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2013 року. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказаний Відповідач. Позивач вказує, що Відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, він ухиляється від утримання дитини з часу її народження та за весь період добровільно надав матеріальну допомогу в розмірі 1000 гривень, також зазначає, що вона на даний час не має матеріального доходу, одна утримує та доглядає дитину. Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки в сумі 2500 гривень щомісячно, починаючи з 18 березня 2015 і до повноліття дитини та просить стягнути з Відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 2500 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити, обґрунтувавши його вищенаведеними обставинами. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник Відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, а саме погодився на сплату коштів в розмірі 1000 гривень на дитину та 500 гривень на дружину, проти стягнення коштів за минулий час заперечував. Суд, вислухавши Позивача, її представника та представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Попільнянською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 06, 15 червня 2013 року, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на «Свиридович», що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 101038. Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії І-ТП № 235099, батьком [PERSON], [INFO] вказано [PERSON]. Як вбачається з довідки № 294/02-30 від 05 травня 2016 року, виданої Попільнянською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, дитина [PERSON], [INFO] проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Представник Відповідача в судовому засіданні надав податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця [PERSON] за 6 місяців 2016 року та Свідоцтво платника єдиного податку, відповідно до яких загальна сума доходу [PERSON] за звітний період становить 41200.00 гривень, він з 01 січня 2012 року зареєстрований як субєкт господарювання та перебуває на спрощеній системі оподаткування. Відповідно до статті 60 ЦПК України,\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем під час розгляду справи було надано численні копії квитанцій про витрати на утримання дитини, які не містять підтвердження, що саме Позивачем проводились розрахунки за ними, а тому не приймаються судом як докази та не є предметом спору між сторонами. Згідно частини другої статті 51 Конституції України,\~ батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181, частини першої статті 183 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини першої статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною першою, третьою пункту 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач, як на підставу стягнення з Відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, посилається на те, що він має нерегулярний, мінливий дохід та частину доходу одержує в натурі, проте Відповідачем до суду надано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи підприємця та Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця серії В00 № 984817 від 09 липня 2002 року, а тому суд вважає за доцільне визначити розмір коштів на утримання дитини у частці від доходу батька. Крім того, Позивач вказує, що Відповідач не надавав допомоги на утримання дитини з дня її народження, в звязку з чим просить стягувати з нього аліменти за минулий час, а саме з дня народження дитини 18 березня 2015 року. Частиною другою статті 191 СК України встановлено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачем не подано суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, крім того нею не наведено існування перешкод у звернені до суду з позовом про стягнення аліментів відразу ж після відмови Відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини після її народження. Відповідно до частини першої, другої статті 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, право на утримання (аліменти) має той з подружжя який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною другою, четвертою статті 84 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вказана Позивачем сума коштів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 2500 гривень, не обумовлена підтвердженням саме такого розміру аліментів, а тому з Відповідача підлягають стягненню аліменти на користь Позивача в розмірі 500 гривень, враховуючи норми законодавства та згоду відповідача на сплату вказаної суми коштів. Згідно частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищезазначені обставини у їх системному звязку та беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з Відповідача аліментів на користь Позивача на утримання дочки в розмірі однієї четвертої частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на її утримання в розмірі 500 гривень до досягнення дитиною трирічного віку, щомісячно, починаючи з від дня предявлення позову. Відповідно до статті 88 ЦПК України, з Відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 гривень 40 копійок, оскільки Позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: partial