Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] 23.06.2015 року звернулася до суду із позовом про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги мотивує тим, що її матері [PERSON] на праві власності належало наступне майно: домоволодіння № 3 по вул. Пушкіна в смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності від 11.10.1978 року; земельна ділянка, площею 0,0735 га, що розташована на території Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, за адресою: Нікопольський район, смт. Червоногригорівка , вул. Пушкіна, 3, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі державного акту про право власності на землю серія IV ДП № 042971, виданого на підставі рішення сесії Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району № 96 від 14 лютого 1997 року. За життя [PERSON] залишила заповіт від 19.03.2007 року, посвідчений секретарем Виконкому Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, реєстровий № 136, яким спірне майно заповіла їй та її брату [PERSON], який помер 13 березня 2009 року у рівних частках. В установленому законом порядку позивачка прийняла спадщину, але не може оформити її у звязку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння. При цьому посилається, що за даними КП «НМБТІ» право власності на спірне спадкове домоволодіння зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 11.10.1978 року. Враховуючи наведені обставини, позивач просила суд задовольнити позов. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі. Суд, порадившись на місці, ухвалив слухати справу у порядку ст. 224 ЦПК України, з постановкою заочного рішення. Розглянувши заяву позивача про слухання справи за його відсутності та підтримання позову, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, матері [PERSON] на праві власності належало наступне майно: -домоволодіння № 3 по вул. Пушкіна в смт. Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності від 11.10.1978 року, дійсною вартістю 65208 грн.; -земельна ділянка, площею 0,0735 га, що розташована на території Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, за адресою: Нікопольський район, смт. Червоногригорівка , вул. Пушкіна, 3, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку на підставі державного акту про право власності на землю серія IV ДП № 042971, виданого на підставі рішення сесії Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району № 96 від 14 лютого 1997 року, нормативною грошовою оцінкою 13168,47 грн. За життя [PERSON] залишила заповіт від 19.03.2007 року, посвідчений секретарем Виконкому Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, реєстровий № 136, яким спірне майно заповіла їй та її брату [PERSON], який помер 13 березня 2009 року у рівних частках. В установленому законом порядку позивачка прийняла спадщину, але не може оформити її у звязку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння (а. с. 5 15). На підставі ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При таких обставинах суд доходить до висновку про те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], від спадкування не усувалася, ставить питання про визнання за нею права власності на спірну спадщину, а тому її вимоги є обґрунтованими. Спір між сторонами виник через втрату [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння, що дає позивачці право на звернення до суду саме із вимогою про визнання права власності. Тому суд не бачить перепон щодо визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину спірної спадкової маси, оскільки вона має на неї право в силу не скасованого і незміненого заповіту, а докази належності спірного спадкового домоволодіння саме матері позивачки [PERSON] у суду не викликають сумнівів. Крім того, за життя [PERSON] залишила заповіт від 19.03.2007 року, посвідчений секретарем Виконкому Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області, реєстровий № 136, яким спірне майно заповіла крім неї її брату [PERSON], який помер 13 березня 2009 року у рівних частках, тобто до настання смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] судом не встановлено. Згідно відповіді Державного нотаріуса Першої Нікопольської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 13.03.2009 р. не заводилась. (а.с. 20-21) Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги [PERSON], визнавши за нею право власності на 1/2 частину спірного спадкового майна після смерті матері [PERSON] за законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial