Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулася в суд з позовом до Сороківської сільської ради Городенківського району, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] в с. Сороки Городенківського району померла її сусіда [PERSON], з якою позивачка перебувала в дуже добрих відносинах. [PERSON] проживала в господарстві [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 р. та на день смерті, і була головою колгоспного двору. Господарства позивачки та [PERSON] межували одне з одним. [PERSON] була досить похилого віку, потребувала догляду, тому позивачка допомагала їй по господарству, надавала фізичну та матеріальну допомогу, обходила та доглядала її. Крім того, робила похорон [PERSON], наймала поминальну службу - 40 днів та віддавала рік за покійну, поставила їй пам'ятник. Ще за життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, яке за законом належатиме їй на день смерті, заповіла позивачці. Даний заповіт був складений секретарем Сороківської сільської ради Городенківського району 09 вересня 2002 р. і зареєстрований в книзі реєстрації за № 19. Після смерті [PERSON] позивачка вступила у володіння і користування спадковим майном, підтримує господарство, обробляє земельну ділянку, сплачує податки. З приводу успадкування житлового будинку [PERSON] позивачка звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Однак, у зв'язку із відсутністю свідоцтва про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців на дане спадкове майно немає. Представник позивачки в підготовчому засіданні позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Представник Сороківської сільської ради в підготовче засідання не з'явився. До суду поступила заява в якій Сороківська сільська рада просить справу розглядати без представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнають позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Довідкою № 149, виданою 27.02.2018 р. виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, стверджується, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві по [ADDRESS] проживала одна [PERSON] - голова колгоспного двору. За заповітом, посвідченим 09 вересня 2002 р. секретарем виконкому Сороківської сільської Ради, зареєстрованим в реєстрі за № 19, [PERSON], 1915 р.н., все своє майно, яке знаходиться в с. Сороки, яке належить їй за законом і яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями, - заповіла [PERSON], 1967 р.н. Інформаційною довідкою № 51092929 зі Спадкового реєстру (заповіти) спадкові договори), виданою 28.02.2018 р. стверджується, що заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі. [PERSON], [INFO], померла [INFO] у віці 87 років в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 14 січня 2003 р., що стверджується копіями: свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 14.01.2003 р. Сороківською сільською радою та повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 26 лютого 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.), який набрав чинності з 01.01.2004 р., визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.4-5 Прикінцевих та перехідних положень згаданого ЦК - цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 01.01.2004 р., застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] на день смерті [PERSON] ([INFO].), яка проживала по [ADDRESS], разом з нею вели спільне господарство; [PERSON] провела похорон, вступила в управління спадковим майном, що підтверджується копією довідки № 150, виданої 27.02.2018 р. виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Отже, позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON]. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 467/02-31 від 16 березня 2018 р. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надала правовстановлюючі документи на вищезгаданий житловий будинок, який належав померлій. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 8518 від 21.11.2017 р. стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] не зареєстровано та зазначено опис майна, яке складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1904 р., господарські будівлі та споруди - в 1985 році. Як вбачається із звіту про вартість житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністров'я», вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 15.05.2018 р. становить 46940 грн. За господарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка розміром 1,30 га, в тому числі: 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, 0,06 га для ОСГ, 9,99 га для товарного виробництва, що стверджується довідкою виконавчого комітету Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 148 від 27.02.2018 р. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом [PERSON], фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, однак через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на житловий будинок не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч.2 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст.524, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved