Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

[PERSON] 23 грудня 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 18.08.2012 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на підставі якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 39950 гривень, що на день підписання договору згідно курсу НБУ становило еквівалент 5000 доларів США. Строк повернення позики визначено договором як 18.08.2013 року. Крім того, сторони домовилися, що позичальник зобовязується повернути позику в гривнях, в сумі, яка на день повернення відповідатиме 5000 доларам США за курсом комерційних банків України. Оскільки відповідач в добровільному порядку не повертає суму позики, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на свою користь борг за договором позики в сумі 120500 гривень, що на день подання позову становить еквівалент 5000 доларів США. У судовому засіданні представник позивача підтвердив обставини викладені у позові, наполягав на задоволенні позовних вимог. Позивач у судове засідання не зявився. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, а подав суду письмову заяву від 26.01.2016 року, в якій позов [PERSON] визнав повністю та просив проводити розгляд справи без його участі. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому прийняте судом. Суд вислухавши пояснення представника позивача, оголосивши заяву відповідача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно Договору позики від 18.08.2012 року та розписки від 18.08.2012 до цього договору, [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 39950 гривень, що згідно курсу НБУ еквівалентно 5000 доларів США. Датою повернення позики визначено 18.08.2013 року. Пунктом 4.4. Договору позики передбачено, що позичальник зобовязується повернути позику в гривнях, в сумі, яка станом на день повернення буде відповідати еквіваленту 5000 доларів США за курсом комерційних банків України. Оригінали договору позики та розписки [PERSON] від 18.08.2012 року надані суду представником позивача. Крім того представник позивача надав суду інформацію щодо середнього курсу обміну валют в Україні на 23.12.2015 року, згідно якої середній курс купівлі 1 долара США становив 24,1 гривні. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст.ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У розглядуваній справі борговий документ (розписка від 18.08.2012 року) знаходиться у позивача. За таких обставин оцінивши докази надані позивачем та прийнявши визнання відповідачем предявленого позову, суд приходить до висновку, що 18.08.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, умови якого відповідачем не виконані, сума позики до теперішнього часу не повернута, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 120500 гривень, що погоджена сторонами, як еквівалент 5000 доларів США підлягають повному задоволенню. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України cудові витрати у вигляді судового збору в сумі 1205 гривень понесені [PERSON] при зверненні до суду та підтверджені квитанцією (а.с. 1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526-527, 545, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 174, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд

Outcome: approved