Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] 12 листопада 2018 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що її матір`ю є [PERSON] , яка за національністю була полькою, на підставі цього в актових записах про народження її матері в частині національності батьків зазначити даний факт, а також в актовому записі про шлюб заявниці в частині національності нареченої. Заяву мотивує тим, що народилася із прізвищем [PERSON] у с. Аврамівка Монастирищенського району Вінницької (на сьогодні Черкаської) області 27 травня 1933 року, прізвище [PERSON] набула у зв`язку із реєстрацією шлюбу із [PERSON] 27 серпня 1953 року. У свідоцтві про народження заявниці мати записана як [PERSON] , але їй відомо, що мати уроджена [PERSON] . Мати заявниці померла [INFO] . Вказує, що за життя мати розповідала, що вона за національністю полька та належить до польсько-шляхетського роду [PERSON] , проте повідомляла, що цю інформацію потрібно тримати у таємниці, оскільки в Радянському Союзі можна було наразитися на вороже ставлення до поляків, а особливо шляхетського походження. Зазначає, що мати, публічно не афішуючи свою належність до польської національності, католицьке віросповідання, шляхетське походження, залишалася полькою, відзначала польські свята, шанувала польські традиції та історію, та виховувала заявницю відповідним чином, як польку. Тому й заявниця, будучи полькою, завжди шанувала польську культуру, традиції, історію та відзначала польські свята, хоча й була зазначена у документах як українка. Заявниця вказує, що її онук [PERSON] зайнявся архівними пошуками та встановив історію їхнього роду, дійсно підтвердивши їхнє польсько-шляхетське походження. На сьогодні заявниця бажає відновити історичну справедливість та захистити своє право на індивідуальність, яку не могла розвивати за радянських часів, тому бажає офіційно встановити свою дійсну індивідуальність та, як її невід`ємну складову національність. Із метою офіційної реалізації свого права на індивідуальність заявниця звернулася до Черкаського міського відділу ДРАЦС щодо виправлення національності, але на її звернення надійшла відповдіь, що актового запису про народження заявниці в органах ДРАЦС не виявлено, а у свідоцтві про народження національність батька і матері зазначені, відповідно, «українець» і «українка»; звернуто увагу, що в актовому записі про шлюб батьків заявниці національність нареченої зазначено «полька», проте цей шлюб укладено після народження заявниці; вказано, що у свідоцтві про народження заявниці та свідоцтві про шлюб її батьків виявлено розбіжності в частині написання імені матері « [PERSON] » та « [PERSON] », яке насправді є одним іменем. У зв`язку із цим органом ДРАЦС вказано на неможливість внесення змін до актового запису цивільного стану, водночас роз`яснено можливість звернення до суду для встановлення факту приналежності до польської національності. Ухвалою суду від 15 листопада 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку окремого провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та адвокат Гончар С.М заяву підтримали та просили її задовольнити з урахуванням уточнення прохальної частини, викладеного в остаточній редакції заяви. Представник заявниці [PERSON] пояснив, що досліджував історію родоводу своєї прабабусі [PERSON] , встановивши приналежність до шляхетського польського роду Хржановських/Хшановських/Храновських гербу [PERSON] ( [PERSON] ), інша назва якого [PERSON] (Roza) із малюнком відповідної квітки по центру, що підтвердило надані йому бабусею (заявницею) відомості про польське коріння їхнього роду, пояснив про перехід роду Храновських у 19 століття із дворянства у стан однодворців у зв`язку із недостатнім майновим станом, підкресливши, що поняття однодворців було специфічним і стосувалося у 19 столітті лише збіднілих представників польської шляхти. Наголосив, що до 1917 року в метричних документах не зазначалась національність, проте приналежність до тої чи іншої національності визначалася за віросповіданням, зокрема, відомості про народження осіб польської національності, що сповідували католицизм, фіксувалися у метричних книгах римо-католицьких костьолів. Представник відділу Черкаського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при розгляді заяви поклався на розсуд суду. Представник відділу Монастирищенського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Черкаській області не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при розгляді заяви поклався на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили суду, що багато років знайомі із заявницею та знали її матір, обізнані про їхню приналежність до польської національності, вживання питомо польських слів та зворотів, дотримання польських національних звичаїв, святкування католицького Різдва, дня незалежності Польщі та інших польських національних свят. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] від [INFO] рік померла у віці 86 років, що відповідає 1907 року народження.(а.с.11) \~ \~ \~ \~Відповідно до свідоцтва про народження, яке було видане 9 січня 1951 року, мати заявниці записана як [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження с. Аврамівка, Монастирищенського району Вінницької батьки: [PERSON] , [PERSON] (а.с.7). Як вбачається із архівної довідки Державного архіву Черкаської області від 10 травня 2018 року № Х-14/05-08 у книзі метричних записів про народження Монастирищенського римо-католицького приходського костьолу містечка Монастирище за 1907 рік є відомості про хрещену у костьолі дитину [PERSON] , батьки якої вказані як селяни [PERSON] волості [PERSON] та [PERSON] (уроджена Дудник) [PERSON] (а.с.12). З архівної довідки від 10 травня 2018 року № Х-15/05-08 вбачається, що 22 жовтня 1906 року у Монастирищенському римо-католицькому костьолі відбулося вінчання (укладення шлюбу) [PERSON] та [PERSON] , прізвище одружених [PERSON] , а [PERSON] (батько [PERSON] ) був охрещений у Монастирищенському римо-католицькому костьолі у 1881 року, його батьками значаться однодворці Київської губернії Казимир та Ядвіга із [PERSON] (а.с.15) Судом досліджено викопіювання із «Правобережного гербовника», до якого декілька подібних прізвищ: [PERSON] , Храновські [ADDRESS] , які походять від одного польського прізвища [PERSON] . У викопіюванні з польського гербовника 2016 року наявне прізвище Chrzanowski, яке віднесене до гербу Poraj. Також суд вражає, що оскільки усі документи, де фігурують Храновська/Хранівська/ [PERSON] / [PERSON] , надані суду саме заявницею, а отже знаходяться у неї, то в них дійсно може йтися про одну і ту саму особу, якою вони і були передані заявниці (матір`ю). Таким чином, відомості із перелічених документів відповідають поясненням представників заявниці та показань свідків щодо належності заявниці та її матері до польської національності. Згідно листа Черкаського міського відділу ДРАЦС від 08.06.2018 року щодо виправлення національності у відповідь на звернення заявниці вказано на неможливість внесення змін до актових записів цивільного стану, водночас роз`яснено можливість звернення до суду для встановлення факту приналежності до польської національності. Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом першим ч.1 ст.315 ЦПК передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, родинних відносин між фізичними особами. Водночас ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У зв`язку із викладеним для реалізації особистих немайнових прав заявниці слід встановити не лише факт родинного зв`язку між нею та [PERSON] , але також і факт належності її матері до польської національності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Судом встановлено, що заявниця ідентифікує себе саме як польку та беззаперечно має польське коріння, проте з офіційних документів це напряму не вбачається через наявність неправильностей у актових записах цивільного стану. Оскільки сам актовий запис про народження заявниці не зберігся, внесення змін до нього є неможливим. Актовий запис про народження матері заявниці після її народження не здійснювався взагалі, оскільки вона народилася ще до створення органів ЗАГС і на той час факт народження фіксувався у відповідних метричних книгах церков, костьолів, синагог, але у зв`язку із видачею свідоцтва про народження 9 січня 1951 року було зроблено актовий запис, в якому відсутні записи в графі національності її батьків. Також у актовому записі про одруження заявниці зазначено національність нареченої українка, що не відповідає дійсності. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом за наявності достатніх підстав для цього. Відповідно до п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту від 12.01.2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до п. 2.18 цих Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану, є підставою для одержання відповідних документів. На підставі викладеного,

Outcome: approved