Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON],[PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання недійсним некомерційного конкурсу щодо надання в оренду приміщень напівпідвалу площею 44,5кв.м. на [ADDRESS]; та визнання недійсним договору оренди приміщень напівпідвалу площею 44,5кв.м. на [ADDRESS], укладений між управління комунальної власності ЛМР та [PERSON], покликаючись на те, що Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР 04.04.2014 року, було проведено некомерційний конкурс щодо надання в оренду приміщень напівпідвалу площею 44,5 кв.м. на [ADDRESS]. За результатами проведення конкурсу, комісія визнала переможцем конкурсу [PERSON] та у відповідності до наказу відповідача № 28-А від 14.04.2014 pоку підготовлено проект договору оренди на спірне приміщення. Вказують на те. що відповідач не мав підстав для оголошення та проведення спірного конкурсу, а при проведенні конкурси не дотримався вимог чинного законодавства України та актів місцевого самоврядування, в частині підстав та порядку проведення конкурсу, внаслідок чого були порушені прав та охоронювані законом інтереси позивачів. У судовому засіданні [PERSON], [PERSON] та їх представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, вважає заявлений адміністративний позов безпідставним та таким, який не підлягає до задоволення, оскільки дії Управління комунальної власності Департаменту економічної політики ЛМР були вчинені з дотриманням чинного законодавства та в межах компетенції. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надавши пояснення аналогічні обставинам, викладеним у запереченнях на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.04.2014 року Управлінням комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради було проведено некомерційний конкурс щодо надання в оренду приміщень напівпідвалу площею 44,5 кв.м. на [ADDRESS]. Вказаний конкурс проводився у відповідності до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 року № 897 «Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова зі змінами та доповненнями. Управління комунальної власності опублікувало оголошення в газеті «Львівська пошта» від 11.03.2014 року, в якому зазначено умови конкурсу, необхідний перелік документів для участі в конкурсі, час та місце проведення конкурсу, а також вказано кінцевий термін прийому заяв на участь у конкурсі. Як вбачається із матеріалів справи, 04.04.2014 року відбулось засідання комісії на право оренди майна територіальної громади м. Львова. На конкурс було подано 2 заяви від претендентів на участь в конкурсі, а саме мешканки будинку [PERSON] та [PERSON]. Розглянувши конкурсні пропозиції претендентів, комісія визнала переможцем конкурсу мешканку будинку [PERSON]. Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним органам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Згідно з ч. 5 ст. 60 вищевказаного Закону органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизовуються та передаються у користування і оренду. У відповідності до Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 19.10.2006 №219, до повноважень департаменту економічної політики Львівської міської ради належить здійснення управління майном, що належить до комунальної власності міста у визначених міською радою та виконавчим комітетом межах, виконання повноважень орендодавця, продавця, органу приватизації майна комунальної власності міста, надання обліку орендних платежів та контролю за їх надходженням. Згідно з п.1.1. Положення про управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від. 07.12.2007 №1100 (зі змінами та доповненнями ), управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради є структурним підрозділом департаменту економічної політики Львівської міської ради. Відповідно до п.п.2.1., 2.2. цього ж положення основними завданнями управління є: виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова; передача в оренду, відчуження майна комунальної власності територіальної громади м. Львова. Відповідно до п. 4.1. Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова, нова редакція якого затверджена ухвалою міської ради від 09.04.2009 р. №2569 управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради здійснює організаційне забезпечення відносин оренди майна територіальної громади м. Львова. З цією метою управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради здійснює облік та інвентаризацію майна, яке здається в оренду, забезпечує контроль за його використанням та збереженням. Аналогічні положення закріплені у п.4.4 Положення про управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради. Згідно з п.4.1.5. Положення про управління комунальної власності як орендодавець договори оренди, здійснює їх облік та реєстрацію. Згідно з п. 6.13 Порядку організації та проведення конкурсів на право оренди майна територіальної громади м. Львова, конкурсна комісія приймає рішення у закритому режимі. Відповідно до ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Так, ст.1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» надає визначення допоміжних та нежитлових приміщень, розділяючи ці поняття. Допоміжними є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, кладові, горища підвали, шахти та машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Аналогічне визначення закріплено також в наказі Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Нежитлові приміщення (згідно із ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку») - це приміщення, які належить до житлового комплексу, але не віднесено до житлового Фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Основні положення ДБН В.2.2-15-2005 від 18.05.2005 №80 (Державний комітет з будівництва та архітектури. Державні будівельні норми України. Будинки та споруди. Житлові будинки) надають визначення нежитлового приміщення як приміщення в структурі житлового будинку, що не відноситься до житлового Фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Таким чином, законом чітко розмежовані поняття допоміжних приміщень та поняття інших нежитлових приміщень в житлових будинках.? В той же час в житлових будинках можуть бути приміщення, які мають незалежне призначення - магазини, кафе, перукарні, офіси, художні майстерні, тощо. Ці приміщення могли мати це призначення як з часу проектування, так і отримати його згодом, як колишні квартири чи інші приміщення житлового фонду. Розташування певних приміщень у підвалах, цокольних поверхах, горищах не може визнаватись безумовною підставою віднесення їх до статусу допоміжних, які підлягають безоглядній приватизації разом з приватизацією квартир. Спірні приміщення не віднесено до житлового фонду і виступають самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Покликання позивачів на рішення Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004 року та твердження, що дана нерухомість є допоміжними приміщеннями а також те, що позивачі є рівноправними співвласниками цього допоміжного приміщення і мають право володіти, користуватись та розпоряджатись ним і для підтвердження права власності на це допоміжне приміщення не потребує здійснення додаткових дій - є помилковим оскільки згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим ЛОДКБТІ та ЕО 25.06.2008 №23763934, будинок на [ADDRESS], в цілому належить територіальній громаді м. Львова в особі Львівської міської ради на праві комунальної власності. Виходячи із вищенаведеного, спірні приміщення не є допоміжним приміщеннями, а є нежитловим напівпідвальним приміщенням та мають такий статус виходячи із норм законодавства України, про яке зазначалось вище. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно позивачі не проводили, а відтак - не набули права власності у встановленому порядку згідно з нормами ст. 182 ЦК України, ст. 18, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачами не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Outcome: dismissed