Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якому просять визнати за [PERSON] право власності на 3/14 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 1/7 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та 1/14 частина в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/14 частин в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, вказують на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , та станом на 1991 рік в ньому проживали та були зареєстровані: її дочка [PERSON] , зять [PERSON] , онуки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та її сестра [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами. За життя [PERSON] заповіту не складав. [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом спадщину після смерті [PERSON] прийняли. [PERSON] 09 квітня 1997 року склала заповіт, за яким заповіла все своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом спадщину після смерті [PERSON] пряйняв. Позивачі отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом не можуть через те, що даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами зареєстрований за колгоспним двором. Враховуючи вказані обставини, позивачі звернулись до суду для визнання права власності на відповідні частки у житловому будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 травня 2021 року, розгляд справи було відкладено на 30 червня 2021 року та 02 серпня 2021 року. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак у поданій позовній заяві просили справу розглядати за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача Теребовлянської міської ради Тернопільської області (об`єднана територіальна громада) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 25 січня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Теребовлянської районної Ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить до колгоспного двору, що складається з 6-ти членів, головою якого є [PERSON] . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Теребовлянської районної Ради народних депутатів № 305 від 11 грудня 1989 року. У вищезазначеному Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок, вказано ім`я голови колгоспного двору як « [PERSON] », замість дійсного « [PERSON] » (а.с.16). Відповідно до копії довідки, виданої Теребовлянським бюро технічної інвентаризації за № 281 від 29 серпня 2018 року, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі виданого Свідоцтва на право особистої власності Теребовлянською районною радою від 25 січня 1990 року, згідно рішення виконкому № 305 від 11.12.1989. Даний житловий будинок відноситься до колгоспного двору і складається з 6-х членів (а.с.24). Відповідно до довідок №09-04/12-94, №09-04/12-95 виданих 24 березня 2021 року виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, домогосподарство, яке знаходиться в [ADDRESS] є колгоспним двором та станом на 1990 рік та 15.04.1991 головою двору була [PERSON] і її сім`я складалась з наступних осіб: [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук, [PERSON] - сестра (а.с.17). Відповідно до довідки №09-04/12/98, виданої 24 березня 2021 року виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на день смерті [INFO] [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований у житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] ,син [PERSON] , теща [PERSON] , тітка [PERSON] (а.с.19). Відповідно до довідки №09-04/12/97, виданої 24 березня 2021 року виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільської області, станом на день смерті [INFO] [PERSON] , яка постійно проживала та була зареєстрована у житловому будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , з нею були зареєстровані та проживали: сестра [PERSON] , племінниця [PERSON] , онук [PERSON] , невістка [PERSON] , правнуки [PERSON] , [PERSON] (а.с.20). За даними технічного паспорту, виготовленого 28 серпня 2018 року Теребовлянським бюро технічної інвентаризації житловий будинок розташований по [ADDRESS] має загальну площу 134,9 кв.м., житлову - 90,5 кв.м (а.с.13-16) Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею четвертою Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК УPCP 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно частини другої статті 120 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, наявними у справі матеріалами підтверджено, що житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належав до суспільної групи «колгоспний двір», членами якого були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності всіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відтак, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належало по 1/7 частки житлового будинку кожному. Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 03 вересня 2020 року визнано за [PERSON] право власності на 2/7 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 1/7 частина в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та 1/7 частина, як за членом колишнього колгоспного двору; визнано за [PERSON] право власності на 1/7 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; визнано за [PERSON] право власності на 1/7 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору; визнано за [PERSON] право власності на 1/7 частини житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як за членом колишнього колгоспного двору (а.с. 25-27). Предметом даного позову є вимоги щодо спадкування за померлою [INFO] [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] їх частин вказаного житлового будинку. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (виданого повторно), [PERSON] народилася [INFO] в селі Довге, Теребовлянського району, Тернопільської області та її батьками є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати (а.с. 8). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб і після його реєстрації останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 18 лютого 2020 року (а.с.9). Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), [PERSON] помер [INFO] в с.Довге, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.10). Згідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1963 року. Оскільки [PERSON] помер [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР) в редакції 1963 року. Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно із статтями 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Довгенською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області України, [PERSON] померла [INFO] в с.Довге, Теребовлянського району, Тернопільської області (а.с.1812). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений старостою с.Довге Теребовлянського району Тернопільської області від 09 квітня 1997 року, за яким все своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповіла [PERSON] (а.с.11). У державного нотаріуса Теребовлянської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за № 266 від 05 травня 2011 року за заявою спадкоємця за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] . Вказане підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 882/02-14 від 23 липня 2021 року. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої Теребовлянською державною нотаріальною конторою за № 882/02-14 від 23 липня 2021 року, вбачається, що при розгляді документів було встановлено, що право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] було зареєстровано за колгоспним двором, який складається з 6-ох членів колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України) 2003 року. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до частини першої статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вказане, суд вважає, доведеним те, що належну [PERSON] 1/7 частину житлового будинку успадкували за законом у рівних частках (по 1/14) його дружина [PERSON] та син [PERSON] , а належну [PERSON] 1/7 частину житлового будинку за заповітом успадкував [PERSON] . Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що право позивачів має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на майно. За умовами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів частини 1 статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Пунктом 1 частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи вищенаведене, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивачі не можуть реалізувати своїх прав, їхні права підлягають судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання: за [PERSON] права власності на 3/14 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , з яких 1/7 частин в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та 1/14 частин в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; за [PERSON] права власності на 1/14 частин в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved