Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пред'явили позов у Подільському районному суді м. Києва до Держави України в особі Кабінету Міністрів України, за участю третіх осіб: Президента України Порошенка П.О., Верховної Ради України, про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі мають «на руках» законні та правосудні рішення судів, ухвалені на їхню користь, але такі рішення судів не виконані. За таких обставин, позивачі просить суд стягнути з відповідача на їхню користь компенсацію заподіяної моральної шкоди кожному в межах суми 51000,00 грн., що разом складає 204000,00 грн. Позивачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. До суду звернувся представник позивачів із заявою, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справи без участі позивачів. Відповідач також свого права на участь у судовому засіданні не використав, про розгляд справи був повідомлений належним чином. До суду звернувся представник відповідача із заявою про розгляд справи без участі відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечував. (а.с. 108) Треті особи також свого права на участь в судовому засіданні не використали, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Представник Верховної ради України направив до суду лист, в якому зазначив про неможливість брати участь у розгляді даної справи в якості третьої особи. (а.с.105-106) Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28.03.16 Печерським районним судом м. Києва було ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданою владою, чиновниками, судовою владою. (а.с. 9-10) Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 09.06.16 рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.03.16 залишено без змін, рішення суду набрало законної сили. (а.с. 12-16) Як вбачається з рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.06.05 заяву [PERSON] про встановлення факту наявності у [PERSON] права на отримання пенсії за вислугу років з 06.08.2002 року в розмірах та порядку встановлених чинним законодавством України, позов задоволено. (а.с. 17-19) Як вбачається з Довідки від 10.01.07, виданої ФІНБ УСБУ в Кіровоградській області, [PERSON] є пенсіонером СБУ, він та члени його сім'ї, які перебувають на його утриманні, проживають разом з ним в житлових будинках усіх форм власності, мають право на 50% знижку плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), в межах норм, передбачених законодавством. (а.с. 21) Згідно Протоколу за пенсійною справою N/A - 2310 від 28.11.14 [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років з 01.12.06. (а.с. 22) Як вбачається з постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.02.16 у задоволенні позову [PERSON] до Управління СБУ в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, відмовлено. (а.с. 25-28) Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.05.16 постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.02.16 залишено без змін, постанова суду першої інстанції набрала законної сили. (а.с. 29) Згідно Постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.02.12 у задоволенні позову [PERSON] до Управління СБУ в Кіровоградській області та Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про перерахунок призначеної пенсії за вислугою років відмовлено. (а.с. 30-35) Відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.10.12 позовні вимоги [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області, управління праці та соціального захисту населення Світловодської районної державної адміністрації, управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Світловодської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів та моральної шкоди, задоволені частково; визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Світловодському районі Кіровоградської області щодо невиплати [PERSON] щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно ст.ст. 51,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. (а.с. 83-84) Відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.07.14 позовні вимоги [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Світловодської міської ради, Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську Кіровоградської області про стягнення сум неотриманої соціальної допомоги ліквідатору наслідків катастрофи на ЧАЕС та компенсацію моральної шкоди, задоволені частково; визнано протиправною бездіяльність відповідачів та зобов'язано здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2010 рік з урахуванням фактично виплачених сум в цей період. (а.с. 85-86) Відповідно до постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11.11.13 залишено без змін постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.06.10, якою позовні вимоги [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світловодському районі Кіровоградської області про стягнення недоплаченої державної та додаткової пенсії як інваліду 2 групи та учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії задоволені частково; зобов'язано відповідачів перерахувати та виплатити державну пенсію та додаткову пенсію [PERSON] за шкоду заподіяну здоров'ю у відповідності до ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком за період з 09.07.07 по 31.12.07 та з 22.05.08 по 24.06.10 включно з урахуванням сум, що були виплачені раніше. (а.с. 87-88) З матеріалів справи також вбачається, що 18.03.13 було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-3076/11, за яким стягнуто з Кредитної спілки «Україна-Центр» на користь [PERSON] суму внеску в розмірі 41838,85 грн. (а.с. 94), а постановою від 19.06.13 повернуто виконавчий документ стягувачу. (а.с. 95) Частина 1 статті 27 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 вказаної норми моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 вказаної статті визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно із ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 вказаної Постави визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 вказаної норми доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. (ч. 7 ст. 81 ЦПК України) З матеріалів справи неможливим є встановлення про яку саме моральну шкоду зазначають позивачі. Позовна заява містить посилання на те, що позивачі мають на руках законні рішення, які не можуть виконати, чим самим порушуються їхні права та законні інтереси. В матеріалах справи містяться копії судових рішень судів різних інстанції щодо різного виду спорів та правовідносин, які виникли. Однак, встановити правовий зв'язок між вказаними рішеннями не видається можливим. До суду надано докази того, що у провадженні Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції перебував на виконанні виконавчий лист № 2-3076/11 про стягнення з КС «Україна - Центр» на користь [PERSON] суму депозитного внеску (вкладу) в розмірі 41838,85 грн. Судом не встановлено правового зв'язку між вказаними документами щодо примусового стягнення суми депозитного вкладу, рішеннями судів про надання допомоги в порядку Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та моральною шкодою про яку вказують позивачі. Однак, жодного доказу звернення до відповідного відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішень судів щодо призначення, перерахунку пенсії в порядку Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачами не надано. Позивачами не було надано до суду жодного доказу тому, що відповідачем було заподіяно їм моральну шкоду, в чому полягає ця шкода, а тим більше в розмірі, який згідно позовної заяви підлягає стягненню. Оскільки жодними належними та допустимими доказами встановити факт заподіяння позивачам з боку відповідача моральної шкоди, підстави такого заподіяння, обставини за якими це сталось, розмір моральної шкоди співмірний розміру позовних вимог, неможливо, суд приходить до обґрунтованого висновку про безпідставність та недоведеність позовних вимог.

Outcome: dismissed