Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Українська інноваційна компанія», в якому просить: зняти арешт з квартири [ADDRESS], яка належить позивачу. Позов обґрунтовує тим, що 31.01.1997 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ПАТ «Українська інноваційна компанія», [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS]. До укладання даного договору ПАТ «Українська інноваційна компанія» володіло зазначеною квартирою на підставі свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів, виданого 06.11.1996 року приватним нотаріусом [PERSON] Навесні 2017 року позивач дізнався, що належна йому квартира виступає обєктом обтяження у вигляді арешту, накладеного 08.10.1996 року нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори згідно повідомлення Деснянського районного суду м. Чернігова віл 07.10.1996 року, здійсненого на виконання рішення суду. За даними КП «Чернігівське МБТІ» власниками зазначеної квартири до набуття її у власність ПАТ «Українська інноваційна компанія», виступали [PERSON] та [PERSON], які в свою чергу набули цю квартиру у спільну власність на підставі договору міни, укладеного у 1994 році. Позивачем було зясовано, що [PERSON] після набуття права власності на квартиру [ADDRESS], було взято кредит у АТ «Укрінбанк» під заставу вказаної квартири. У звязку з прострочкою кредитної заборгованості, акціонерним товариством звернуто стягнення на квартиру та отримано останню у власність. Акціонерне товариство було змушене звертатися до суду з приводу виселення [PERSON] та [PERSON] з квартири, але у звязку з добровільним виселенням відповідачів та подальшою відмовою банку від позову провадження було припинено. Розрахунок з ПАТ «Українська інноваційна компанія» за договором купівлі-продажу від 31.01.1997 року було здійснено [PERSON] у повній відповідності до умов цього договору. Так само [PERSON] ніколи не виступав поручителем [PERSON] або [PERSON] за тими чи іншими спільними або особистими зобовязаннями вказаних осіб. Відповідно, позивач набув у власність квартиру [ADDRESS] на передбачених законом підставах, тому просить зняти арешт з квартири. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], представник відповідача ПАТ «Українська інноваційна компанія» тричі, 01.12.2017 року, 03.01.2018 року та 05.01.2018 року, не зявилися, про день та час розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено , що 31.01.1997 року між АТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого АТ «Український інноваційний банк» продало, а [PERSON] купив двокімнатну квартиру № 50 , що знаходиться в будинку № 9 по вул.. Жабинського в м. Чернігові. Ця квартира належить АТ «Український інноваційний банк» на підставі свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів, виданого [PERSON] приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу 06.11.1996 року за реєстраційним номером № 2534, зареєстрованого в Чернігівському МБТІ 19 листопада 1996 року за № 1474. Згідно інформаційної довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.07.2016 року № 2275, власником квартири № 50, яка знаходиться за адресою: м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 9 є позивач по справі [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.1997 року № 264 (а.с.6) Згідно листа від 20.07.2017 року № 3864/01-16 державного нотаріуса Першої Чернігівської державної контори наявна інформація про те, що на виконання рішення суду на квартиру № 50, що розташована в м. Чернігові по вул. Жабинського, 9, накладено арешт на підставі повідомлення 6225/9 від 07.10.1996 року Деснянського районного суду м. Чернігова. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.02.1997 року провадження по справі за позовом Чернігівського філіалу АО «Укрінбанк» до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та виселення припинено (а.с.10). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи, що наявність заборони відчуження на квартиру порушує право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, суд вважає, що позов слід задовольнити та зняти арешт з квартири [ADDRESS].

Outcome: approved