Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ПрАТ «Чорнобаївський завод продтоварів» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу. В обґрунтування позову зазначалося, що між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, 13 вересня 2019 року укладено договір купівлі-продажу, на виконання умов якого він продав відповідачу 36,2 т насіння соняшника за ціною 8,00 гривень за 1 кг на загальну суму 313600,00 гривень. Цього ж дня позивач передав відповідачу насіння соняшника, а останній його прийняв, що підтверджується прийомною квитанцією. Відповідно до умов договору купівлі-продажу сторони погодили, що відповідач має розрахуватися за придбаний товар до 1 травня 2020 року. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, сплативши лише частину обумовленої суми, а саме 79000,00 гривень, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 234600,00 гривень. За таких обставин, посилаючись на норми діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача основну суму боргу у розмірі 234600,00 гривень, передбачену договором купівлі-продажу пеню за 272 дні прострочення виконання зобов`язання у розмірі 319056,00 гривень, а також три проценти річних у розмірі 5231,85 гривень, інфляційні втрати у розмірі 8547,25 гривень. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 4 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Іншою ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 березня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що у позовній заяві допущено описку, зокрема позивачем передано відповідачу 39,2 т насіння соняшнику, а відповідачем сплачено 82000,00 гривень. Повідомив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Позивач пояснив, що спочатку між ним та відповідачем було укладено договір поставки. З`ясувавши, що він не може бути стороною такого договору, оскільки не є фізичною особою-підприємцем, позивач звернувся до відповідача з проханням переукласти договір і в подальшому між ними укладено договір купівлі-продажу. Підтвердив, що в рахунок оплати за проданий товар отримав від відповідача 82000,00 гривень, а не 79000,00 гривень, як зазначено у позові. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання повістки за зареєстрованим місцезнаходженням, однак поштове відправлення повернулося без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому попереднє поштове відправлення з судовою повісткою, копією ухвали про відкриття провадження, копією позовної заяви з додатками також повернулося без вручення з відміткою «адресат відмовився». Таким чином відповідач в силу вимог ч. 9 ст. 130 ЦПК України обізнаний про існування судової справи та її розгляд, однак явку свого представника не забезпечив з невідомих для суду причин, жодних заяв чи клопотань до суду не надіслав, відзиву не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 13 вересня 2019 року між позивачем, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, укладено договір купівлі-продажу (а.с. 5), оригінал якого оглянуто судом під час судового засідання. Відповідно до п. 1.1. договору купівлі-продажу продавець зобов`язується на умовах та в порядку, що визначені цим договором, передати покупцю товар, а покупець зобов`язується на у мовах та в порядку, що визначені цим договором, прийняти та оплатити товар. Під товаром, що є предметом купівлі-продажу за цим договором, розуміється насіння соняшника урожаю 2019 року загальною кількістю 39,2 т (п. 1.2. договору купівлі-продажу). Згідно з п. 3.1. договору купівлі-продажу ціна одиниці виміру товару становить 8,00 гривень за 1 кг насіння соняшника; загальна вартість всього проданого товару становить 313600,00 гривень. У п. 3.2. договору купівлі-продажу зазначено, що покупець на підставі цього договору та відповідно до прийомної квитанції про прийняття товару у термін не пізніше 1 травня 2020 року перераховує на рахунок продавця або шляхом готівкового розрахунку здійснює повний розрахунок з продавцем за отриманий товар у сумі, визначений п. 3.1. цього договору. Відповідно до п. 4.1. договору купівлі-продажу продавець передає товар покупцю в день підписання цього договору, що підтверджується фактом прийняття покупцем товару та видачі продавцю прийомної квитанції із зазначенням назви прийнятого товару, його кількості та ціни, з підписом відповідальної особи та відтиском печатки. Згідно зі ст.ст. 11 та 509 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків сторін є укладення між ними договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлено обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч. 1 ст. 689 ЦК України). У ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу; у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. З копії прийомної квитанції від 13 вересня 2019 року № 255 вбачається, що позивач передав, а відповідач отримав 39200 кг насіння соняшника. На звороті вказаної прийомної квитанції містяться записи про оплату 14 грудня - 30000,00 гривень, 5 січня - 20000,00 гривень, 11 лютого - 10000,00 гривень, 2 березня - 22000,00 гривень (а.с. 6). У судовому засіданні позивач надав суду оригінал зазначеної квитанції для огляду та пояснив, що вказані записи свідчать про отримання ним грошових коштів від відповідача в рахунок оплати товару. Таким чином судом встановлено, що позивач як продавець належним чином виконав взяті на себе за договором купівлі-продажу зобов`язання щодо передачі товару покупцеві, про що свідчить досліджена судом прийомна квитанція, яку суд визнає належним, допустимим і достатнім доказом. Водночас відповідачем обов`язок щодо повної оплати переданого товару виконано лише частково, а саме у розмірі 82000,00 гривень (30000,00 + 20000,00 + 10000,00 + 22000,00), внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 231600,00 гривень (313600,00 - 82000,00). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Строк оплати товару за договором купівлі-продажу сплив 1 травня 2020 року. Обґрунтованих заперечень проти позовних вимог відповідач не надав. Належних та допустимих доказів, які б свідчили, що відповідач здійснював інші платежі, ніж ті, про які вказав позивач, в рахунок оплати за придбаний товар, суду також не надано та під час розгляду не встановлено. За вказаних обставин суд дійшов висновку про часткову доведеність позивачем позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором купівлі-продажу, а саме у розмірі 231600,00 гривень, що підлягають до задоволення. Пунктом 5.2. договору купівлі-продажу передбачено, що у випадку прострочення оплати за переданий товар покупець сплачує постачальнику пеню відповідно до ст. 549 ЦК України у розмірі 0,5% від суми переданого товару за кожен день прострочення платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З розрахунку позивача вбачається, що розмір пені за період з 1 травня 2020 року по 27 січня 2021 року, тобто за 272 дні прострочення, становить 319056,00 гривень. Разом з тим ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з дійсних обставин справи, враховуючи, що розмір пені значно перевищує суму боргу, суд дійшов висновку про зменшення її розміру до 50000,00 гривень. Стягнення з відповідача на користь позивача пені саме у такому розмірі, на переконання суду, відповідатиме принципам розумності та співмірності, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Згідно з п. 5.3. договору купівлі-продажу додатково покупець несе відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату вартості отриманого товару відповідно до ст. 625 ЦК України (з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми). Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З розрахунку позивача розмір інфляційних втрат за 272 дні прострочення становить 8547,25 гривень, а розмір трьох процентів річних - 5231,85 гривень. Проте суд не може погодитись з наданим позивачем розрахунком, оскільки він проведений, виходячи із суми боргу у розмірі 234600,00 гривень, тоді як дійсна сума заборгованості, встановлена судом, становить 231600,00 гривень. Згідно зі статистичними даними індекс інфляції у травні 2020 року становив 100,3%, у червні 2020 року - 100,2%, липні 2020 року - 99,4%, серпні 2020 року - 99,8%, вересні 2020 року - 100,5%, жовтні 2020 року - 101%, листопаді 2020 року - 101,3%, грудні 2020 року - 100,9%, січні 2021 року - 100,2%. Отже згідно з розрахунком суду розмір інфляційних втрат становить 8437,95 гривень (231600,00 х (100,3 / 100) х (100,2 / 100) х (99,4 х / 100) х (99,8 / 100) х (100,5 / 100) х (101 / 100) х (101,3 / 100) х (100,9 / 100) х (100,2 / 100) - 231600,00). При цьому розмір трьох процентів річних відповідно до розрахунку суду становить 5164,94 гривень (231600,00 х 3 х 245 / 366 / 100 + 231600,00 х 3 х 27 / 365 / 100). Таким чином позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за 272 дні прострочення підлягають до задоволення частково, а саме у розмірі 8437,95 гривень і 5164,94 гривень відповідно. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, а саме у розмірі 295202,89 гривень (231600,00 + 50000,00 + 8437,95 + 5164,94), що становить 52,02% (295202,89 / 567435,10 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2951,82 гривень (5674,40 / 100 х 52,02).

Outcome: partial