overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

[PERSON] 03 листопада 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] вказала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Неповнолітніх дітей вони не мають. . Фактичні шлюбні відносини припинені та спільне господарство не ведеться з липня 1997 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити позов, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлений відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача [PERSON], повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.11.1995р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши докази у справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, а саме те, що сторони фактично не підтримують шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим та суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] 03 листопада 2014 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області із заявою про встановлення опіки та призначення опікуна над своїм двоюрідним братом [PERSON] Вимоги заяви мотивовано тим, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи і страждає на психічну хворобу, через це не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує опіки. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 09.10.2014 [PERSON], народження [INFO] року, визнано недієздатним. [PERSON] проживав зі своєю матір'ю [PERSON], яка відповідно до рішення Березоворудської сільської ради була його піклувальником, проте, на даний час померла, а піклування чи опіку над ним ніхто не взяв. В судове засідання заявниця та її представник не з'явилися, представник до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительниці, вимоги заяви підтримує та просить її задовольнити у повному обсязі. У судове засідання представник заінтересованої особи не з'явився, на адресу суду надіслав лист у якому просив слухати справу у відсутність їх представника. Не заперечує проти задоволення заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 09.10.2014 [PERSON], народження [INFO] року, визнано недієздатним (а.с. 2). [PERSON] страждає на психічну хворобу, через яку не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є інвалідом ІІ групи з 24.02.1981, проживав зі своєю матір'ю [PERSON], яка відповідно до рішення Березоворудської сільської ради була його піклувальником, проте, на даний час померла. Рішенням Березоворудської сільської ради Пирятинського району Полтавської області від 28-а сесії 6 скликання від 06.06.2014 визнано доцільним встановлення опіки над інвалідом ІІ групи [PERSON], народження [INFO] у зв'язку зі смертю опікуна [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст. 63 ЦК України Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Враховуючи викладені обставини, суд знаходить за необхідне задовольнити заяву та призначити [PERSON] опікуном над її недієздатним двоюрідним братом [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] 03 листопада 2015 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що до 25 лютого 2004 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], народження [INFO], яка з 01 вересня 2015 року навчається на денній формі навчання у Київському міському медичному коледжі. Самостійно утримувати дочку позивач [PERSON] не має змоги. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання своєї дочки не надає. Тому позивач прохає стягти з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить постановити рішення в попередньому судовому засіданні. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову та проти постановлення рішення в попередньому судовому засіданні не заперечує. Згідно ч.4 ст.130 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 174 ЦПК. Як передбачено приписами ч.4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про постановлення рішення у попередньому судовому засіданні і задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] 03 листопада 2015 року звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого посилається, що в період шлюбу з відповідачем у них 20 жовтня 2006 року народився син [PERSON], який знаходиться на її утриманні. Перед початком навчального учбового року вона придбала для дитини одяг на суму 6\~921 грн., тому вимагає стягнути з відповідача цю суму та судові витрати. У судовому засідання позивачка змінила свої вимоги до ? частини своїх витрат. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги колишньої дружини не визнав з огляду на сплачення ним аліментів на утримання дитини в розмірі 610 грн. та відсутністю особливих обставин. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо), Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів», звернено увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей,хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Докази, які надані суду свідчать про наступне. Сторони перебували шлюбі (а.с.8), від якого у них народився син [PERSON] [INFO] (а.с.7), на утримання якого відповідач сплачує аліменти щомісячно у розмірі 610 грн. (а.с.9). Відповідно до закупівельного акту від 25 серпня 2015 року (а.с.10) позивачка придбала одяг для дитину на суму 6 921 грн. З огляду на зміст одягу, ці витрати є необхідними для навчання дитини, що відповідачем не заперечується. Сума, яка була витрачена позивачкою на придбання одягу, значно перевищує розмір, щомісячних отриманих аліментів. Суд, вважає, що вказані витрати є додатковими і викликані особливими обставинами. Участь матері, батька у додаткових витратах на дитину є обовязковою. Тому з відповідача необхідно стягнути ? частину витрат, що становить 3\~460 грн. 50 коп. У звязку з задоволенням позову судові витрати понесені позивачкою у розмірі 487 грн. 20 коп., відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] 03 листопада 2016 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що під час звернення до Управління пенсійного фонду України у Кремінському районі для перевірки документів з метою подальшого оформлення пенсії у архівних довідках про нарахування заробітної плати виявлені помилки в написанні його ім'я та по батькові «[PERSON].», «[PERSON].» тощо, тому просить суд встановити факт належності йому вказаних документів. Заявник у судове засідання не з'явився, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду у Кремінському районі в Гурін В.М. у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти вимог [PERSON] не має. Розглянувши матеріали справи суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно копії паспорту (а. с. 4-5), копії трудової книжки (а.с. 6-8) ім'я та по батькові заявника вказані [PERSON] У архівних довідках (а.с. 10-23) з радгоспу ім. газети «Ворошиловградська правда» (з червня 1991 року - радгосп «Мир», з вересня 1993 року - ДСК «Мир», з серпня 1996 року ДКСП «Раздольне», з вересня 1998 року - КСП «Раздольне», з квітня 2000 року - СТОВ «Схід-Агро» виданих на ім'я [PERSON] вказано ім'я та по батькові заявника [PERSON] Разом з тим у документах з особового складу СТОВ «Схід- Агро») є відомості про переведення на посаду з КСП «Роздольне» тракториста [PERSON], а про переведення до КФ ТОВ «Гранум» містяться відомості про переведення тракториста [PERSON]. В деяких відомостях про нарахування заробітної плати [PERSON] ім'я та по батькові заявника вказані «[PERSON]», «[PERSON]», «[PERSON]», [PERSON].», «[PERSON].», тощо. Зі змісту трудової книжки вбачається, що заявник працював на вказаних підприємствах. [PERSON], якому Управлінням ПФУ в Кремінському районі було відмовлено у нарахуванні пенсії, не має можливостей виправити описки у відомостях про нарахування заробітної плати, а тому факт їх належності заявнику підлягає встановленню у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] 03 лютого 2015 року звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатним його брата [PERSON] - [INFO], стверджуючи, що він страждає психічним захворюванням - важка розумова відсталість, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду. Визнання брата недієздатним йому потрібно для встановлення над ним опіки. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав, представник органу опіки та піклування Полонської міської ради в судовому засіданні проти заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення заявника, думку органу опіки та піклування Полонської міської ради, які не заперечували проти даної заяви перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 02.03.2015 року комісія прийшла до висновку, що [PERSON] виявляє важку розумову відсталість, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним. Згідно зі ст. 58 та ч.1 ст.60 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З матеріалів справи також вбачається, що орган опіки та піклування Полонської міської ради Хмельницької області рішенням від 27 січня 2015 року № 1014 рекомендує на призначення [PERSON], [INFO] опікуна його брата [PERSON] у зв'язку з тим, що він у силу свого захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. З огляду на встановлені обставини та правові положення суд вважає, що призначення заявника опікуном брата [PERSON], є всі законні підстави, оскільки для [PERSON] таке призначення має юридичне значення, тому що надає йому право здійснювати всі необхідні дії по захисту інтересів брата [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] 03 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись, що вони з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] і [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, має постійне місце роботи та стабільний заробіток, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] 03 лютого 2016 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 24 квітня 2010 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони з вересня 2014 року припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сім'ї стала різність характерів, у зв'язку з чим виникали постійні сварки. Спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище чоловіка. Позивачка у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи (а.с. 5-6), свідчать про наступне. Сторони з 24 квітня 2010 року перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили шлюбні відносини у зв'язку з несумісністю характерів. Спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачці прізвище чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

[PERSON] 03 лютого 2017 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Кременчукгаз» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ та за його зустрічним позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Кременчукгаз» про визнання незаконним і скасування розрахунку суми збитків та відшкодування шкоди посилаючись, що 03 лютого 2016 року рішенням Кременчуцького районного суду задоволено його зустрічний позов та відмовлено в задоволенні позову [PERSON] акціонерного товариства «Кременчукгаз». Однак при винесенні рішення не було вирішено питання про судові витрати. Просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Кременчукгаз» на його користь судові витрати в сумі 821,25 грн. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якої пояснив так, як це викладено в заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти ухвалення додаткового рішення заперечував, вважає їх незаконними. Суд, заслухавши пояснення заявника, уповноваженого представника відповідача, дослідивши надані матеріали та матеріали цивільної справи, вважає, що по справі необхідно ухвалити додаткове рішення та вимоги задовольнити частково. В відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, позивачем [PERSON] при зверненні до суду з зустрічним позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Кременчукгаз» по справі за позовом [PERSON] акціонерного товариства «Кременчукгаз» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ був сплачений судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп., що підтверджено документально. Оскільки зустрічний позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з [PERSON] акціонерного товариства «Кременчукгаз» понесені позивачем судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп., про що постановити додаткове рішення. Понесені заявником [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 175 грн. 05 коп. за подання скарги до Апеляційного суду Полтавської області на ухвалу Кременчуцького районного суду та за проїзд до м. Полтава в сумі 150 грн. не підлягають задоволенню, оскільки сплачені ним при розгляді іншої справи.

Outcome: approved