Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

I. Виклад позиції позивача та відповідача. 04.03.2021 року [PERSON] та [PERSON] (далі позивачі) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що їм на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрований відповідач, який у вказаній квартирі не проживає, і не знаходиться, його особисті речі відсутні, не сплачує комунальні платежі , що позбавляє позивачів можливості користування своїм майном. Реєстрація відповідача за вказаною адресою позбавляє позивачів законної можливості вільно користуватися та розпоряджатися власним майном, у зв`язку з чим позивачі були вимушені звернутися до суду з вказаним позовом. Просить суд: Усунути перешкоди [PERSON] , [INFO] , в здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням та виселення. Відповідач відзиву на позов не надав. II. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивачі в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, розгляд справи просили провести у порядку спрощенного позовного провадження, Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив (а.с. 26). III. Інші процесуальні дії у справи. Ухвалою суду від 04.03.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 24-25). Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. IV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Відповідач [PERSON] , [INFO] зареєстрований в спірній квартирі що підтверджується довідкою № 15-1328 від 26.02.2021 року (а.с.22). Згідно Свідоцтва про право власності, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] належить квартира, за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до рішення виконавчого комітету Іллічівської міської ради від 24.01.2002 № 27 [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на 3 кімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 18). Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] ) реєстраційний № 7-607-280, виготовленого станом на 08.01.2002 рік, власниками вищезазначеної квартири є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Згідно довідки № 4 від 26.02.2021 року виданої головою правління ОСББ «Будинки АББО» відповідач з грудня 2015 року у вказаній квартирі не проживає (а.с. 23). Відповідно до ст. 30 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст. 311 ЦК України, житло фізичної особи є недоторканим. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 383 Цивільного Кодексу України визначено: власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання його для промислового виробництва. Частиною 2 ст. 386 Цивільного Кодексу України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Приписами ст.42 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ч.1 ст.319 ЦК України передбачено, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачає, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заява особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою». Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved