Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2011 року. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з Позивачем і перебуває на її утриманні. Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства, виховання дитини. Позивач зазначає, що вже зверталася до суду із позовом про розірвання шлюбу у 2014 році, однак тоді залишила позов без розгляду, оскільки повірила у те, що Відповідач зміниться. Пройшло три роки, але нічого не змінилося. [PERSON] став випивати, влаштовує постійні скандали, в тому числі і в присутності сторонніх людей, в громадських місцях, що ображає чесь і гідність Позивача. Відповідач не бере участі матеріально в житті сімї, не бажає влаштовуватися на роботу. Сторони не проживають разом із березня 2017 року. Позивач вважає, що шлюб між ними існує лише формально, збереження сімї суперечить її інтересам, а тому просить розірвати шлюб, прізвище після розірвання шлюбу змінювати не бажає. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, повторно не зявився, причин неявки не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД №073725, виданим 11 лютого 2011 року Камянківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, 11 лютого 2011 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Васькевич». Від шлюбу сторони мають одного спільного малолітнього сина, - [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ИД №157870, виданого 08 серпня 2012 року Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, враховуючи його неявки до суду, не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Син сторін, який є малолітнім, проживає разом із матірю (Позивачем) за адресою: с. Камянки Підволочиського району. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Васькевич», в своїй заяві зазначила про бажання його залишити. З огляду на вказане, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Outcome: approved