Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] 15 травня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником будинку № 4 на вулиці Затишна в м. Кремінна. В цьому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який в жовтні 2017 року виїхав до м. Сєвєродонецьку Луганської області і не проживає в цьому будинку без поважних причин. Місце фактичного проживання або перебування його їй не відомо вже понад півтора року, тому з посиланням на вимоги ст.ст. 317, 319, 321 та 386 ЦК України просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідача, місцезнаходження якого невідоме, суд неодноразово викликав судовою повісткою та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не зявився, тому він відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим про дату,час і місце розгляду справи. Отже суд вирішив розглянути справу за його відсутністю заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Статтею 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 листопада 2016 року (а.с. 7-9) [PERSON] є власником буд. 4 по вул. Затишній в м. Кремінна Луганської області. Відповідач є колишнім чоловіком позивача, шлюб з яким розірвано 14 вересня 1999 року (а.с. 6). Відповідно до довідки про склад сімї (а.с.10) [PERSON] з 17 червня 2004 року зареєстрований у будинку позивача за адресою: вул. Затишна, 6 в м. Кремінна у якості колишнього чоловіка, тобто не є членом сімї власника у розумінні ЖК Української РСР. Характеристикою житлово-побутових умов від 03 травня 2018 року встановлено, що відповідач з жовтня 2017 року в будинку позивача не проживає (а.с.11). Оскільки відповідач не проживає в будинку позивача більше 6 місяців, добровільно з реєстрації не знявся, отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved