Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON] 12 квітня 2016 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що його мати [PERSON], яка померла 03 серпня 2005 року, при житті склала заповіт на його імя. Він та його брат [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та склали договір про розподіл спадкового майна, в якому не було вирішено питання щодо права на земельну частку (пай) розміром 3.1507 га. Коли він звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право власності на цю земельну ділянку, то отримав відмову у зв'язку з наявністю у відповідача права на обовязкову частку у спадщини, крім того мати за життя не встигла до оформити право власності на вказану земельну ділянку. Тому просить визнати за ним право власності на цю ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позивач [PERSON] у попередньомусудовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у попередньомусудовому засіданні позовні вимоги визнав та вказав, що він не претендує на спірну земельну ділянку, оскільки вони з братом розділили спадкове майно. Представник відповідача в особі голови Варварівської сільської ради [PERSON], представники третіх осіб в особі державного нотаріус [PERSON] та начальника відділу Держземагенства [PERSON] у судове засідання не зявилися, в заявах на ім'я суду вимоги позивача визнають та просять справу розглянути за їх відсутністю. Вислухавши сторін, розглянувши матеріали справи суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 цього Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п. 23 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. Докази, які надані до справи, свідчать про наступне. [PERSON], яка померла 03 серпня 2005 року (а.с. 13), при житті склала заповіт на імя [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] після смерті матері склали договір про розподіл спадкового майна (а.с. 16), на підставі якого позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 14-15). Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) ЛГ №0096643 виданого [PERSON] (а.с. 11) останній належить право на земельну частку (пай) розміром 10,73 в умовних кадастрових га без визначення межі цієї частки в натурі. Згідно витягу технічної документації про нормативну грошову оцінку землі (а.с. 17) площа невикористаної частини земельної частки (паю), зареєстрованої за [PERSON], - 3,1 умовних кадастрових га. Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 08 квітня 2016 року №322/02-14-773/2005 (а. с. 18-19) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на вказану земельну ділянку у звязку наявністю спадкоємця за законом [PERSON], який має право на обовязкову частку в спадщині, та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на цю частину земельної ділянки. Оскільки за померлою [PERSON] рахується невикористана частина земельної частки (паю) 3,1 умовних кадастрових га, але остання за життя право власності на не не до оформила, відповідач [PERSON] на спірну земельну ділянку не претендує, тому вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку є такими, що заслуговують на увагу.

Outcome: approved