Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом та просять ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . При цьому позивачі посилаються на те, що [PERSON] є колишнім власником вищевказаної квартири, який по теперішній час залишається зареєстрованим за спірною адресою. З 2009 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, особистих речей не утримує, на даний час місце знаходження відповідача не відомо, однак його реєстрація перешкоджає позивачам розпорядитися своїм майном на власний розсуд, а тому вони вимушені звернутись до суду з позовом. Позивачі до судового засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивачів Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 07.11.2009 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О., свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.09.2014 року, яке посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотконтори Савицькою О.Ю., договором купівлі - продажу від 15 жовтня 2014 року, який посвідчено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотконтори Савицькою О.Ю. Відповідно до відповіді відділу адресної довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 13.05.2019 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 21.02.2001 року, однак з 2009 року за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Нормами ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. При таких обставинах та враховуючи, що відповідач, залишаючись зареєстрованим у квартирі, створює позивачам перешкоди у реалізації своїх прав, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] законними, обґрунтованим та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved