Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

[PERSON] 25 травня 2016 року звернулась до суду з позовом до Головного Управління державної Казначейської служби України у Херсонській області, треті особи Відділ державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON] про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, відповідно до ст. 1177 ЦК України, мотивуючи позов тим, що вона є потерпілою від злочину, який був вчинений [PERSON] 27 липня 1999 року та їй було завдано матеріальної шкоди, яка становить на момент прийняття судового рішення -19.12.2002 року - 44040 грн. Згідно вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2002 року, [PERSON] був засуджений за ст. 142 ч. 3 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлений волі з конфіскацією в дохід держави всього особистого майна. Відбувши покарання, [PERSON] не відшкодував їй матеріальну шкоду, його майно, відповідно до вироку, було конфісковано в дохід держави. Вона неодноразово зверталася до Відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області з метою забезпечення примусового стягнення визначеної судом шкоди в сумі 44040 грн., але одержує тільки постанови про повернення виконавчого документу.. Так як, держава виступає гарантом відновлення майнових прав потерпілого, відповідно до ст. 1177 ЦК України, просила стягнути з Головного Управління державної Казначейської служби України у Херсонській області на її користь майнову шкоду, яка спричинена їй злочином в сумі 44040 грн., судові витрати покласти на відповідача. 17 червня 2016 року позивачкою подано заяву про збільшення позовних вимог, зокрема про стягнення рівня інфляції в сумі 79 799 грн. 91 коп., який утворився з моменту невиконання судового рішення (за період з 2003 року по 2015 рік, 5 місяців 2016 року, за винятком 2012 року). Таким чином, просила стягнути з Головного Управління державної Казначейської служби України у Херсонській області на її користь майнову шкоду, яка спричинена їй злочином в сумі 44040 грн., рівень інфляції в сумі 79799 грн. 91 коп., а всього 123839 грн. 64 коп. В судове засідання позивачка не прибула, однак подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача - Головного Управління державної Казначейської служби України у Херсонській області в судове засідання не прибув, однак подав до суду заперечення на позов та заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності, в задоволенні позову відмовити. Треті особи: представник Відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області та [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За таких підстав, суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності вказаних осіб. Суд, перевіривши надані позивачкою докази, ознайомившись із запереченням відповідача, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюаних прав, свобод чи інтересів. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Судом встановлено, що 27 липня 1999 року, внаслідок злочину, який вчинений [PERSON], позивачці було завдано майнової шкоди в сумі 44040 грн. та на підставі вироку Білозерського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2002 року був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 44040 грн. Відповідно до постанови заступника начальника відділу державної виконавчої служби Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області від 26 травня 2015 року, позивачці було повернуто виконавчий лист № 1-22, виданий 30 січня 2003 року Білозерським районним судом Херсонської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в суммі 44040 грн. в зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи, щодо розшуку майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Обов`язковою умовою участі у цивільному судочинстві того чи іншого субєкта від імені Держави України є відповідність позовних вимог компетенції та повноваженням такого органу влади. Відповідно до ст. 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права і обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Частиною 2 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Диспозиція ч. 2 ст. 1177 ЦК України має банкетний характер, так як виходячи з її змісту, випадки і порядок відшкодування шкоди Державою за рахунок коштів Державного бюджету мають передбачатися законом. Тобто, положення ч .2 ст. 1177 ЦК України, можуть бути реалізовані виключно на підставі спеціального закону, який на час розгляду справи в Україні не прийнято. Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі,в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. До повноважень Управління Державної Казначейської Служби України не належить відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок вчинення кримінальногого правопорушення особами, які є неплатоспроможними. Оскільки державою порядок та умови відшкодування шкоди, передбаченої ст. 1177 ЦК України, не визначено, до повноважень Головного Управління державної Казначейської служби України у Херсонській області відшкодування шкоди потерпілій у випадку неплатоспроможності особи, яка вчинила злочин, не належить, так як Державна Казначейська служба України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів виключно на підставі рішення суду, що можливо лише за наявності підстав, вказаних в законі, то і підстав для задоволення позову, суд не вбачає. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, тому він має бути віднесений на рахунок держави на підставі ст. 88 ЦПК України та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed