Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] 30.04.2015р. звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 73 947 грн., заборгованості за договором позики, мотивуючи тим, що останній 10.12.2013р. позичив в нього 3 140 доларів США до 18.06.2014р., позики добровільно не повертає. В суді [PERSON] позов підтримав покликаючись на мотиви такого, пояснив, що в жовтні 2013р. позичив відповідачу 1 500 доларів США, які зберігав на будівельні матеріали. Позичені кошти відповідач мав повернути протягом одного місяця. Оскільки [PERSON] позики не повертав, а вартість будматеріалів зростала, він 10.12.2013р. взяв у [PERSON] розписку про позику 3 140 доларів США, які останній зобов'язується повернути до 18.06.2014р. Відповідач й надалі позичені кошти не повертає, тому звернувся з позовом, просить про задоволення вимог і стягнення судових витрат. Представник позивача висловився на підтримку позову, з мотивів наведених у ньому. Відповідач позов заперечив, пояснив, що в жовтні 2013р. позичив у [PERSON] 1 500 доларів США, вчасно коштів не повернув, тому на вимогу останнього 10.12.2013р. написав розписку про позику у того 3 140 доларів США, які зобов'язувався повернути до 18.06.2014р. Влітку 2014р. продав автомобіль і повернув [PERSON] 1 200 доларів США, а згодом ще 300 доларів, розписки не взяв, оскільки довіряв позивачу. На підтвердження своїх покликань посилається на пояснення свідків. Представник відповідача висловився на відмову у позову, з мотивів, наведених відповідачем. Заслухавши позивача, відповідача, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов частково. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ст. 1047 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з розпискою від 10.12.2013р. (а.с. 4) [PERSON] позичив у [PERSON] 3 140 доларів США. Між тим, в суді установлено, що в жовтні 2013р. [PERSON] дійсно позичив у [PERSON] тільки 1 500 доларів США. Ця обставина визнана сторонами у справі і відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, покладається судом в основу рішення. На підтвердження виконання своїх зобов'язань перед [PERSON] і повернення йому позичених 1 500 доларів США, [PERSON] покликається на пояснення свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON] За приписами статті 545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Відповідно до абз. 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зі змісту абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК). Таким чином посилання [PERSON], що він уже повернув позивачу 1 500 доларів США, суд розцінює як безпідставні. Наявність у позивача оригіналу розписки про позику коштів відповідачу, свідчить про існування невиконаного зобов'язання. При цьому, суд також ураховує, що, у розписці про позику не передбачено підтвердження її повернення поясненнями свідків. Оскільки відповідач, отримавши позику, взятих на себе зобов'язань за договором не виконав, позичені 1 500 доларів США позивачу до 18.06.2014р. не повернув, є підстави до стягнення таких у судовому порядку. Відповідно до встановленого на 12.06.2015р. НБУ курсу валют (а.с.25-27), офіційний курс гривні щодо долара США становить 2 102 грн. 7495 коп. за 100 доларів США. Отже, із відповідача в користь позивача слід стягнути 1 500 доларів США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці складає (1 500 х 21,027495) 31 541 грн. 25 коп. У задоволенні решти вимог позивача суд відмовляє за безпідставністю. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 315 грн. 41 коп. судового збору.

Outcome: approved