Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), звернувся до суду з цивільним позовом до Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа - [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27 липня 2015 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану спадщину прийняв позивач, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом з батьком. Спадщину померлого також прийняла його дружина, мати позивача, тобто третя особа. Перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом була та обставина, що третя особа не бажала успадковувати майно після смерті [PERSON], але заяву про відмову від спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини в нотаріальну контору не подала. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав заяву, в якій просив слухати справу без його участі, а позовні вимоги задоволити повністю (а.с. 21). Від відповідача надійшов лист, в якому останній просив розгляд справи провести без участі його представника та не заперечував проти позову (а.с. 27). Третя особа подала заяву, в якій просила справу провести без її участі, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, заявлені позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти задоволення позову (а.с. 26). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 27 липня 2015 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 29 липня 2015 року серії І-СР № 255178 (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю від 5 лютого 2003 року серії ІІ-ЧР № 047482 [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 6). Згідно з довідкою Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 18 серпня 2017 року № 1603 (а.с. 9), [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним в будинку проживали: дружина - [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], онука [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 27 липня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіту не складав, а позивач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Третя особа також є спадкоємцем першої черги. Разом з тим, згідно із заявою від 18 серпня 2017 року, посвідченої секретарем виконавчого комітету Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та зареєстрованої в реєстрі за № 59 (а.с. 10), третя особа відмовилася від прийняття спадщини [PERSON] на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 вересня 2017 року (вих. № 1124-01/16) (а.с. 22), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 17), після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Таким чином позивач, як спадкоємець першої черги, який на час відкриття спадщини постійно проживав разом з [PERSON], вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, на думку суду, позивач як спадкоємець першої черги, який на час відкриття спадщини постійно проживав разом з [PERSON], вважається таким, що прийняв спадщину, але не оформив право власності на неї у зв'язку з тим, що інший спадкоємець - третя особа не бажаючи приймати спадщину, вчасно не подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, і тому в позасудовому порядку цей спір вирішити неможливо. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved