Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

[PERSON] 16 травня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання належності майна попереднього власника та права власності на нерухоме майно в порядку спадкування посилаючись, що [PERSON], який помер 27 вересня 2005 року належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Бондарі вул. Кірова, 41 Кременчуцького району Полтавської області, спадщину після якого прийняла [PERSON], але не оформила спадкових прав, померла 15 листопада 2006 року, спадщину після якої прийняв [PERSON], але не оформив спадкових прав, помер 23 серпня 2011 року, спадщину після якого прийняла її мати [PERSON], але не оформила спадкових прав померла 21 жовтня 2011 року. Вона є спадкоємцем [PERSON], але державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори їй відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Бондарі вул. Кірова, 41 Кременчуцького району Полтавської області в порядку спадкування. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа Комсомольська державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 27 вересня 2005 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 014500 виданим 29 вересня 2005 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 23. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 14 листопада 2006 року за № 618 на підставі запису в погосподарській книзі № 2, особовий рахунок № 112 за 2001-2005 рр. за [PERSON] лічиться житловий будинок в с. Бондарі вул. Кірова, 41 Кременчуцького району Полтавської області. Отже, спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями в с. Бондарі вул. Кірова, 41 Кременчуцького району Полтавської області. Спадщину після [PERSON] прийняла [PERSON], подавши відповідну заяву від 09 березня 2006 року до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори, але не оформила спадкових прав. 15 листопада 2006 року в м. Комсомольськ Полтавської області померла [PERSON] відповідно до свідоцтва І-КЕ № 053519 виданого 15 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 529. Відповідно до довідки Приватного підприємства «Будекспосервіс» за № 1111 від 17 серпня 2007 року з [PERSON] на день її смерті 15.11.2006 року за адресою [ADDRESS] були зареєстровані її син [PERSON],[INFO] та невістка [PERSON], [INFO] Таким чином, спадщину після [PERSON] фактично прийняв її син [PERSON], але не оформив спадкових прав, помер 23 серпня 2011 року, свідоцтво про смерть І-КЕ видане 23 серпня 2011 року Відділом реєстрації атів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 393. Спадщину після [PERSON] фактично прийняла його дружина [PERSON], яка на день його смерті проживала та була зареєстрована разом з ним в [ADDRESS] відповідно до довідки Комунального житлово-експлуатаційного підприємства № 3 від 19 квітня 2012 року за № 812, але не оформила спадкових прав. [PERSON] померла 21 жовтня 2011 року відповідно до свідоцтва про смерть І-КЕ № 199509 виданого 21 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 468. З заявою про прийняття спадщини після [PERSON] до Комсомольської державної нотаріальної контори Полтавської області звернулася [PERSON]. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. 09 лютого 2016 року державним нотаріусом Комсомольської державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Бондарі вул. Кірова, 41 Кременчуцького району Полтавської області. Як вбачається з технічного паспорта виданого 15 квітня 2016 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» житловий будинок з господарськими будівлями в с. Бондарі вул. Кірова, 51 Кременчуцького району Полтавської області складається з житлового будинку літ. «А», погріб літ. «Гп», прибудови літ. «а», сараю літ. «б», сараю літ. «Б», навісу літ. «Бн», гаражу літ. «В», навісу літ. «Вн», сараю-погрібника літ. «Г», убиральні літ. «Д», сараю літ. «Е», колодязя питного літ. «к», воріт « 1, огорожі № 2, інвентаризаційна вартість якого 118 367 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку відсутня. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Бондарі вул. Кірова, 41 Кременчуцького району Полтавської області належав померлому 27 вересня 2005 року [PERSON], спадщину після якого прийняла [PERSON], але не оформила спадкових прав померла 15 листопада 2006 року, спадщину після якої прийняв [PERSON], але не оформив спадкових прав помер 23 серпня 2011 року, спадщину після якого прийняла [PERSON], але не оформила спадкових прав померла 21 жовтня 2011 року, тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved