Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] 15.07.2011 року позичив у позивача [PERSON] 17 800 євро. Про це він видав [PERSON] розписку у якій вказав , що позичає ці гроші. В цій розписці [PERSON] вказав , що гроші будуть повернуті тоді , коли з ним розрахуються люди , які позичили гроші у нього і по його прогнозах цей розрахунок буде до 10 грудня 2013 року. Так як [PERSON] після 10 грудня 2013 року позичених грошей [PERSON] не повернув , то той 27.05.2014 року звернувся в суд з позовом в якому , збільшивши свої вимоги , просить стягнути з [PERSON] в його користь 301 537,65 грн. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим , що [PERSON] 17800 євро позичив у нього 15 липня 2011 року. Розписку про це [PERSON] написав йому 3.12.2013 року і він запевнив його , що гроші поверне спочатку через місяць , потім через рік , однак своїх обіцянок не виконує. Врешті кінцевим строком повернення коштів відповідачем було визначено 10.12.2013 року , але і на цей раз відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання . Тому йому не залишалось іншого виходу як звернутись в суд з позовом. Відповідач [PERSON] 23.06.2014 року подав суду письмове заперечення проти позову , просив в задоволенні позову відмовити і мотивував це тим , що позивач у своїй заяві зазначив , що кінцевим і остаточним строком повернення коштів було 10 грудня 2013 року. Однак таке його тлумачення не відповідає дійсному змісту і умовами розписки. Адже в його розписці вказано , що гроші будуть віддані коли розрахуються з ним ті люди , що позичили гроші у нього і по його прогнозах це буде до 10 грудня 2013 року. В подальшому [PERSON] звернувся в суд з зустрічним позовом до [PERSON] і в цьому позові він просить винести рішення про тлумачення правочину , що був укладений між ним і [PERSON] , вказавши у рішенні про те , що в його розписці міститься відкладальна обставина що гроші ним будуть повернуті після того , як з ним розрахуються ті люди , які позичили гроші у нього та зазначити у рішенні суду факт відсутності конкретної дати повернення боргу. Покликається на те , що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять , а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо вони не дають змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину , їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин , усім його змістом , намірами сторін . Якщо немає можливості визначити справжню волю особи , яка вчинила правочин , до уваги беруться мета правочину , звичаї ділового обороту , подальша поведінка сторін , текст типового договору та інші обставини , що мають істотне значення. Він позичив гроші у [PERSON] з їх поверненням при настанні умови , що гроші будуть повернуті коли з ним розрахуються ті люди , які позичили гроші у нього. Позивач же в позові на власний розсуд витлумачив строк повернення грошей 10.12.2013 року. Доказом того , що з ним не розрахувалися його боржники , є копія повідомлення про прийняття та реєстрацію його заяви слідчим управлінням ГУ МВС У Львівській області від 18.05.2013 року. Про це він постійно повідомляв позивача . В судовому засіданні під час розгляду справи [PERSON] пояснив , що він на протязі липня 2011 року в декілька прийомів позичив у [PERSON] 10 тис. євро , 2 тис. доларів і 40 тис. грн. Ці гроші він мав на меті вкласти в проект , згідно якого фінська компанія повинна була в Україні споруджувати вітряки для вироблення електроенергії. Цим проектом займався його знайомий [PERSON], який пообіцяв йому , що за вкладені гроші вони ще зможуть заробити більше грошей. Про це він повідомив [PERSON] . Отримавши гроші від [PERSON] він передав їх [PERSON] Але з цим проектом нічого не вийшло. [PERSON] обіцяв йому повернути гроші , але на сьогодні ще не повернув , хоча обіцяє зробити це кожен раз. Він же повернув [PERSON] 5 тис. доларів США. Як тільки [PERSON] поверне йому ці гроші , які він йому передав , він зразу ж всю суму боргу поверне [PERSON] Оцінивши подані сторонами докази , суд прийшов до переконання , що позов [PERSON] підлягає задоволенню , а зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Як видно з розписки [PERSON] від 3 грудня 2013 року , яка , як він визнав сам , написана ним власноручно , то в цій розписці він вказав , що позичив у [PERSON] 17 800 євро 15 липня 2011 року. Гроші ним будуть віддані коли розрахуються з ним люди , які позичили гроші у нього . По його прогнозах розрахунок буде до 10 грудня 2013 року. Цією розпискою безспірно підтверджено , що [PERSON] ще 15.07.2011 року позичив у [PERSON] 17800 євро. Отже між сторонами був укладений договір позики. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками. Позивач [PERSON] виконав своє зобов`язання по цьому договору позики , оскільки передав [PERSON] 17 800 євро про що відповідач чітко зазначив у розписці від 3.12.2013 року . При цьому ці кошти він позичив у [PERSON] ще 15 липня 2011 року. Не заслуговує на увагу тверджждення [PERSON] про те , що кошти він мав повернути лише після того , як йому повернуть кошти його боржники. У розписці він вказав , що по його розрахунках його борг повинні йому повернути до 10 грудня 2013 року. Отже , дата повернення коштів позивачу була ним в розписці визначена. Його намагання показати обставини так , що він повинен повертати гроші позивачу лише після того , як йому повернуть його борг не приймається судом до уваги . Адже може статися так , що ці люди , яким [PERSON] позичив гроші , взагалі їх йому не повернуть , або це повернення може розтягнутися не на один рік, а на десятиліття. Суд при розгляді справи встановив , що при отриманні грошей у [PERSON] 15.07.2011 року мова про це взагалі не йшла і це відповідач [PERSON] сам підтвердив в судовому засіданні. Суд не погоджується з вимогами відповідача про тлумачення укладеного правочину так , що в ньому не зазначено конкретної дати повернення ним боргу. Позивач не позичав йому гроші навічно і сторони переслідувати мету та уклали договір позики , який не є безоплатним договором . Твердження [PERSON] про те , що він повернув [PERSON] 5 тис. доларів США в судовому засіданні ним не доведено, а [PERSON] пояснив , що це кошти , які він позичав [PERSON] ще до 15 липня 2011 року. Довідкою ощадного баку України від 18.09.2014 року підтверджено , що на той час вартість 100 євро становила 1694,0290 грн. ( а.с. 77). Отже борг відповідача перед [PERSON] становить 301537,17 грн. ( 17800 євро х 1694,0290 грн. = 301537,17 грн). [PERSON] з цією сумою боргу під час розгляду справи судом погодився.

Outcome: approved