Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] 02 вересня 2013 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], Дніпропетровської міської ради, третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення частки у спільному майні, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідно до договору міни від 29 вересня 1995 року право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак у договорі не визначено частку кожного зі співвласників. Таким чином, за договором міни кожний член родини отримав право власності на 1/4 частину будинку. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті спадкоємцями першої черги за законом були: дружина - [PERSON], діти - [PERSON] та [PERSON], які фактично прийняли спадщину по 1/12 частині будинку (1/4 : 1/3 = 1/12). [INFO] року помер [PERSON] Єдиним спадкоємцем була [PERSON], яка фактично прийняла спадщину. Таким чином, [PERSON] належить 5/12 частини спірного домоволодіння (1/4 за договором міни + 1/12 після смерті [PERSON] + 1/3 після смерті [PERSON]). [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями після його смерті були дружина - [PERSON] та мати - [PERSON], в рівних частках, тобто по 1/6 частині. [PERSON] просила суд визначити частку [PERSON] у спільному майні у розмірі 1/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; визначити частку [PERSON] у спільному майні у розмірі 1/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; визначити частку [PERSON] у спільному майні у розмірі 1/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; визначити частку [PERSON] у спільному майні у розмірі 1/4 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS]; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/12 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON]; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/12 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON]; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/12 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON]; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/3 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON]; встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/6 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 7/12 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] - 1/12 частинку, після смерті [PERSON] - на 1/3 частину, після смерті [PERSON] - на 1/6 частину. 13 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], Дніпропетровської міської ради, третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] є спадкоємцем першої за законом, яка належним чином прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] відмовилась від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зустрічний позов [PERSON] визнав частково. Представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зустрічний позов підтримав у повному обсязі. Представник Дніпропетровської міської ради позовні вимоги [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] не визнала в повному обсязі. До суду надійшло повідомлення Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника відповідно до діючого законодавства. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] - задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належало [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 29 вересня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Клименко В.В. за реєстровим № 2-5177, зареєстрованого в ДМБТІ 29 липня 1996 року в реєстрову книгу № 594 за реєстровим № 32 (а.с. 12-13, 14). Тобто, на підставі зазначеного договору [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частині спірного домоволодіння. [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 17). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину домоволодіння [ADDRESS]. На підставі ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 548 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, були дружина - [PERSON], діти - [PERSON] та [PERSON], які належним чином прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Тобто, кожен зі спадкоємців успадкував по 1/12 частині спадкового майна (1/4 : 3 = 1/12). [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 18). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]: 1/4 частина (належала спадкодавцю на підставі договору міни) + 1/12 частина (успадкована після смерті батька [PERSON]) = 1/3. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, була мати - [PERSON], яка належним чином прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 5/17 частини домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року та після смерті сина [PERSON], померлого [INFO] року: 1/4 частина (належить [PERSON] на підставі договору міни) + 1/12 частина (успадкована після смерті чоловіка [PERSON]) + 1/3 частина (успадкована після смерті сина [PERSON]) = 5/17 частин. [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 19). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину спірного домоволодіння. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, є: дружина - [PERSON] та мати - [PERSON] Згідно спадкової справи № 78/2007 після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] звернулась [PERSON] (а.с. 71-78). Таким чином, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року. Щодо позовних вимог [PERSON] про визначення часток співвласників у спірному домоволодінні суд зауважує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). На підставі ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. До того ж відповідно до п. 12 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників є рівними. Для оформлення права на спадщину закон також не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради станом на 24 червня 2011 року, в домоволодінні [ADDRESS] є самовільні забудови, а саме: прибудова літ. А1-1 (2000 року побудови), сарай літ. Г (1983 року побудови), які підлягають введенню в експлуатацію та узаконенню (а.с. 47-51). Однак, суд зауважує, що ані [PERSON], ані [PERSON] не ставилось питання щодо визнання за ними права власності на самовільні забудови. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] - задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial