Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

[PERSON] в серпні 2018 року звернувся до суду із позовною заявою до КП «[PERSON] транспортна компанія» про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії. Позовна заява мотивована тим, що позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Згідно п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 03.06.1986 року № 208 на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер (додаток), який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. На підставі ордеру № 51, виданого згідно рішення адміністрації та профкому Вінницького підприємства «Трамвайно-тролейбусне управління» від 28.12.2005 року [PERSON] було надано право зайняття ліжко-місця в гуртожитку по вул. Першотравневій, 98А у м. Вінниці. Таким чином, [PERSON] було вселено у кімнату № 160 у гуртожитку КП «[PERSON] транспортна компанія» по вул. Магістратській (кол. вул. Першотравнева), 98А у м. Вінниці в грудні 2015 року. За час проживання [PERSON] своєчасно і в повному обсязі оплачував вартість спожитих житлово-комунальних послуг. На виконання вимог щодо належного користування житловим приміщенням [PERSON] забезпечувалось дотримання належного санітарного стану свого приміщення, а також дотримання добросусідських відносин з мешканцями інших житлових кімнат. Позивач зазначає, що між ним і КП «[PERSON] транспортна компанія» склалися договірні відносини з найму житлового приміщення. На безпосереднє звернення [PERSON] до КП «[PERSON] транспортна компанія» щодо укладення договору найму житлового приміщення отримано відповідь з відмовою. Вищевикладене і стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про визнання бездіяльність протиправною та зобовязати КП «[PERSON] транспортна компанія» укласти договір найму житлового приміщення з [PERSON], що проживає в кв. 160, вул. Магістратська, м. Вінниця. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.08.2018 року позовну заяву залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків пять днів з дня отримання копії ухвали суду. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.08.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2018 року залучено в даній цивільній справі в якості співвідповідачів [PERSON] міську раду та [PERSON] комітет [PERSON] міської ради. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача КП «[PERSON] транспортна компанія» в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову в частині визнання бездіяльність протиправною. Визнав позов в частині зобовязання укласти договір найму житлового приміщення. Представник [PERSON] міської ради та [PERSON] комітету [PERSON] міської ради поклався на розсуду суду, вказавши, що вони не є належними відповідачами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних законних підстав. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. На підставі ордеру № 51, виданого згідно рішення адміністрації та профкому Вінницького підприємства «Трамвайно-тролейбусне управління» від 28.12.2005 року [PERSON] було надано право зайняття ліжко-місця в гуртожитку по вул. Першотравневій, 98А у м. Вінниці. Таким чином, [PERSON] було вселено у кімнату № 160 у гуртожитку КП «[PERSON] транспортна компанія» по вул. Магістратській (кол. вул. Першотравнева), 98А у м. Вінниці в грудні 2015 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2015 року, залишеним без змін згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 01.02.2016 року, позов Комунального підприємства «[PERSON] транспортна компанія» до [PERSON] про виселення з гуртожитку залишено без задоволення На безпосереднє звернення [PERSON] до КП «[PERSON] транспортна компанія» щодо укладення договору найму житлового приміщення отримано відповідь з відмовою. Відмова мотивована тим, що порядок користування жилими приміщеннями в гуртожитку визначається главою 4 ЖК України, яким не передбачено, що до користування гуртожитками застосовуються правила про договір найму жилого приміщення. Крім того, норми Закону, які регулюють правовідносини по укладанню договору найму житла, а саме ст. 277 ЦК України, ст. 9, 130, 131, 132 ЖК України, примірним положенням про гуртожитки, не передбачають укладання договорів найму жилої площі з особами, що проживають в гуртожитках. Такий договір відповідно до вимог діючого законодавства укладається між наймачем житлового приміщення і наймодавцем в будинках державного і громадського житлового фонду, а також будинках, що належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 01.02.2016 року позов КП «[PERSON] транспортна компанія» до [PERSON] про виселення з гуртожитку залишено без задоволення. Згідно зі\~ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно\~ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до\~ст. 47 ЖК УРСР, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов закріплені у\~статті 34 Житлового кодексу\~УРСР, відповідно до частини першої якої потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв'язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім'ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров'я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках. Згідно з підпунктом 1 пункту 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених\~постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 року № 470\~(далі Правила) (в редакції, чинній на час зарахування позивачів на квартирний облік) потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами. Відповідно до ст. 61 ЖК УРСР\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно\~ст. 63 ЖК УРСР\~предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Частиною 1\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні»\~місцем проживання фізичної особи вважається адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтею 310\~ЦК України\~визначено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Зважаючи на доведеність позивачем виникнення права на користування квартирою № 160, що в будинку № 98А по вул. Магістратській в м. Вінниці, відповідне право позивача на укладення договору найму житла підлягає захисту. Що стосується позовної вимоги про визнання бездіяльності протиправної КП «[PERSON] транспортна компанія» суд зазначає, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, а КП «[PERSON] транспортна компанія» діяла згідно власної правової позиції. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial