Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 23 травня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача ПрАТ «Кривий Ріг цемент» про стягнення моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, позовні вимоги не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах та з представником посилаються на те, що [PERSON] працював в ТОВ «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» на посаді водія транспортних засобів, [INFO] жовтня 2016 року близько о 05 годині 30 хвилин під час виконання своїх трудових обов`язків на території Жовтокам`янського кар`єру ПрАТ «Кривий Ріг цемент» (ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» фактично відповідач), з вини відповідача внаслідок нещасного випадку, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «Синдром здавлення обох нижніх кінцівок. Закритий перелом кісток правої гомілки. Обширна гематома, яка імбібірує верхню третину лівої гомілки, нижньої третини правого стегна. Садна лівої підколінної ямки. Гемартроз лівого колінного суглобу». Даний факт підтверджується актами Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та Н-5 «Проведення спеціального розслідування нещасного випадку». Нещасний випадок стався внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та обумовлений порушенням вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи ПАТ [PERSON] ». Після цього позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивач, в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана каліцтвом, внаслідок дії джерела підвищеної безпеки та порушенням вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна», зараз це відповідач. Позивач при визначені розміру моральної шкоди виходить з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2019 року та оцінює моральну шкоду в 65 місячних розмірів мінімальної заробітної плати: 6 541.73 грн. (місячний розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2019 року встановлений ст. 8 Закону України «Про Державного бюджет України на 2019 рік») = 271 245 (двісті сімдесят одна тисяча двісті сорок п`ять) гривень. Відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам, належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи шастання смерті були б неможливими. Установлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Згідно ч. І ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану снім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Нещасний випадок стався з позивачем внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, власником якої є саме відповідач та порушення вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи відповідача. Конституційний Суд України в п. 4.1. свого Рішення від 27 січня 2004 року по справі № 1- 9/2004 зазначив, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. У цивільному праві України застосовується система генерального делікту, відповідно до якої всяке заподіяння шкоди передбачається протиправним і тягне обов`язок причинителя відшкодувати цю шкоду, якщо тільки він не доведе свою правомочність на його заподіяння. В даній справі позивачу спричинена моральна шкода, яка не може бути компенсована тільки констатацією факту неналежного виконання Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Окрім цього, обов`язок доказування відсутності моральної шкоди в даній справі покладений на відповідача. Судові витрати, які позивач поніс на момент подання позовної заяви складаються з витрат на правову(правничу) допомогу в сумі 65317.4 гривень. Відповідач погодився з ушкодженням здоров`я позивачу і завданням ним моральної шкоди позивачу, але не відшкодував нічого і відшкодовувати відмовився. Вважає такі дії відповідача не законними, позивачу фактично завдана значна моральна шкода та просили стягнути з відповідача моральну шкоду і витрати на правову допомогу, задовольнивши позов в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «Кривий Ріг цемент» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, вказаним і матеріалами справи, на думку суду, в письмовому зверненні до суду позовні вимоги не визнали, заперечували проти них, вважаючи ці вимоги безпідставними і не підтвердженими. Позовні вимоги не доведені, вважають позовні вимоги до них безпідставними і просили в їх задоволенні відмовити в повному обсязі, а справу розглянути без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаного відповідача згідно ст. 223 ЦПК України. З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , перебуваючи в трудових відносинах Товариством обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» на посаді водія транспортних засобів, 11 жовтня 2016 року близько о 05 годині 30 хвилин під час виконання своїх трудових обов`язків на території Жовтокам`янського кар`єру ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» (фактично відповідач ПрАТ «Кривий \~ \~ \~ \~ Ріг цемент»), з вини відповідача внаслідок нещасного випадку, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «Синдром здавлення обох нижніх кінцівок. Закритий перелом кісток правої гомілки. Обширна гематома, яка імбібірує верхню третину лівої гомілки, нижньої третини правого стегна. Садна лівої підколінної ямки. Гемартроз лівого колінного суглобу». Даний факт підтверджується актами Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та Н-5 «Проведення спеціального розслідування нещасного випадку». Нещасний випадок на виробництві стався за наступних обставин: 11 жовтня 2016 року близько 05 години 30 хвилин машиніст бульдозеру [PERSON] на бульдозері SHANTUI SD32, 2014 року випуску, рухаючись заднім ходом з включеним заднім освітленням, але без включеного попереджувального звукового сигналу про рух заднім ходом, штовхнув буфером заднього розрихлювача борт автомобіля-самоскида, а борт при цьому придавив ноги водія [PERSON] до кузова автомобіля і водій упав на землю. Внаслідок цього наїзду на позивача бульдозером йому спричинено вищезазначені травми. Зазначений бульдозер SHANTUI SD32, 2014 року випуску, рухаючись є джерелом підвищеної небезпеки та належав відповідачу. Відповідно до п. 6 акту Форми Н-1: вид події - наїзд транспортних засобів на потерпілого. Відповідно до п. 10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого позивачем отримано тижні тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи відповідача, а саме: [PERSON] - машиніста бульдозера Жовтокам`янського кар`єру ПАТ Хайдельберг Цемент Україна», який під час керування бульдозером та рухаючись заднім ходом не урахував можливість виникнення небезпечних факторів в умовах недостатньої освітленості робочої зони та працював без сигналів звукової сигналізації руху заднім ходом, чим порушив вимоги п. 1.9, п. 2.11 «Інструкції з охорони праці № 57 для машиністів бульдозера», затвердженої наказом голови правління ПАТ Хайдельберг Цемент Україна» від 24 липня 2015 року № 192. Таким чином, нещасний випадок стався внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та обумовлений порушенням вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи ПАТ [PERSON] », відповідача. Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивач, в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. На даний час самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни у його житті незворотними, усвідомлення чого, завдає позивачу душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, і месію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і, на думку позивача, не потребує доказування іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана каліцтвом, внаслідок дії джерела підвищеної безпеки та порушенням вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи ПАТ «ХайдельбергЦемент Україна», зараз це відповідач. Як вбачається з аналізу норм ч. 2 cт. 153, cт. 173, ч. 1 cт. 237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. За змістом ч. 1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В даній справі позивачу спричинена моральна шкода, яка не може бути компенсована тільки констатацією факту неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Окрім цього, обов`язок доказування відсутності моральної шкоди в даній справі покладений на відповідача. Судові витрати, які позивач поніс на момент подання позовної заяви складаються з витрат на правову(правничу) допомогу в сумі 65317.4 гривень, які складаються з наступного: усна консультація клієнта (позивача), щодо підстав для відшкодування моральної шкоди з відповідача, завданої ушкодженням здоров`я - 2 години = 2*1921*40% = 1536.8 гривень, вивчення судової практики в справах про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я - 2 години = 2*1921*40% = 1536.8 гривень, формування з клієнтом (позивачем) загальної позиції у справі - 1 година = 1921*40% = 768.4 гривень, подання адвокатського запиту до Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області 0.5 год = 0.5*1921*40% = 384.2 гривні, складення позовної заяви «Про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я» - 3 години = 3*1921*40% = 2305.2 гривень, а також витрати на правову (правничу) допомогу, пов`язаниі з участю представника позивача в судових засіданнях з розрахунку - 1 година = 768.4 гривень, а також фактичних витрат пов`язаних з наданням правової (правничої) допомоги, в тому числі витрат пов`язаних з прибуттям до суду, фотокопіюванням та друком документів, листування та інше. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про відшкодування збитків, заподіяних каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю годувальника. Відповідач погодився з ушкодженням здоров`я позивачу і завданням ним моральної шкоди позивачу, але не відшкодував нічого і відшкодовувати відмовився, в добровільному порядку питання не вирішене, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом з`ясовано, що дійсно позивач [PERSON] , перебуваючи в трудових відносинах Товариством обмеженою відповідальністю «АТЛАС АВТО ТРАНС АГ» на посаді водія транспортних засобів, 11 жовтня 2016 року близько о 05 годині 30 хвилин під час виконання своїх трудових обов`язків на території Жовтокам`янського кар`єру ПАТ «Хайдельберг Цемент Україна» (фактично відповідач ПрАТ «Кривий \~ \~ \~ \~ Ріг цемент»), з вини відповідача внаслідок нещасного випадку, отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: «Синдром здавлення обох нижніх кінцівок. Закритий перелом кісток правої гомілки. Обширна гематома, яка імбібірує верхню третину лівої гомілки, нижньої третини правого стегна. Садна лівої підколінної ямки. Гемартроз лівого колінного суглобу». Даний факт підтверджується актами Форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом» та Н-5 «Проведення спеціального розслідування нещасного випадку». Нещасний випадок на виробництві стався за наступних обставин: 11 жовтня 2016 року близько 05 години 30 хвилин машиніст бульдозеру [PERSON] на бульдозері SHANTUI SD32, 2014 року випуску, рухаючись заднім ходом з включеним заднім освітленням, але без включеного попереджувального звукового сигналу про рух заднім ходом, штовхнув буфером заднього розрихлювача борт автомобіля-самоскида, а борт при цьому придавив ноги водія [PERSON] до кузова автомобіля і водій упав на землю. Внаслідок цього наїзду на позивача бульдозером йому спричинено вищезазначені травми. Зазначений бульдозер SHANTUI SD32, 2014 року випуску, рухаючись є джерелом підвищеної небезпеки та належав відповідачу. Відповідно до п. 6 акту Форми Н-1: вид події - наїзд транспортних засобів на потерпілого. Відповідно до п. 10 Акту Форми Н-1, нещасний випадок, в результаті якого позивачем отримано тижні тілесні ушкодження, стався внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи відповідача, а саме: [PERSON] - машиніста бульдозера Жовтокам`янського кар`єру ПАТ Хайдельберг Цемент Україна», який під час керування бульдозером та рухаючись заднім ходом не урахував можливість виникнення небезпечних факторів в умовах недостатньої освітленості робочої зони та працював без сигналів звукової сигналізації руху заднім ходом, чим порушив вимоги п. 1.9, п. 2.11 «Інструкції з охорони праці № 57 для машиністів бульдозера», затвердженої наказом голови правління ПАТ Хайдельберг Цемент Україна» від 24 липня 2015 року № 192. Таким чином, нещасний випадок стався внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та обумовлений порушенням вимог законодавства про охорону праці з боку посадової особи ПАТ [PERSON] », відповідача. Позивач змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури і лікування. У зв`язку з вказаним нещасним випадком порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Тривалий процес лікування тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травм, позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, позивач, в наслідок отриманих тілесних ушкоджень, що супроводжується систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Ст. 1167 ЦК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем було надано належні докази наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань, він (позивач) довів вину відповідача, надав докази причинно-наслідкового зв`язку між діями (винними, а не будь-якими) відповідача та завданою моральною шкодою. \~ \~ \~ \~Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Згідно ст. 82 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» 1. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 2. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. 3. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 6. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 7. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Пунктом 9 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної ... заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Таким чином, позивач, при визначені розміру моральної шкоди виходить з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на 01 січня 2019 року та оцінює моральну шкоду в 65 місячних розмірів мінімальної заробітної плати: 6 541.73 грн. (місячний розмір мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2019 року встановлений ст. 8 Закону України «Про Державного бюджет України на 2019 рік») = 271 245 (двісті сімдесят одна тисяча двісті сорок п`ять) гривень. Тобто, виходячи із зазначеного розрахунку та із глибини, характеру та тривалості душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ,

Outcome: approved