Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2017 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якої зазначила наступне. З відповідачем у справі вона перебувала у шлюбі з 2006 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 січня 2009 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу син постійно проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.09.2013 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в\~твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (пятсот) грн. щомісячно, починаючи\~з 04 вересня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Поряд з тим, зазначила, що самостійно забезпечити належний рівень життя синові не спроможна, так як суттєво погіршилося матеріальне становище внаслідок інфляційних процесів в державі, зростання цін на продукти харчування , одяг та взуття, комунальні послуги. Окрім речей першої необхідності вона несе витрати на лікування та оздоровлення дитини. В той час, як сума аліментів, яка стягується з відповідача є мізерною і її не вистачає навіть на найнеобхідніше для щоденних потреб сина. Також зазначила, що відповідач є фізично здоровим, ніде офіційно не працює, однак отримує дохід від тимчасових заробітків, таким чином має нерегулярний та нестабільний дохід, в звязку з чим, просила суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення ним повноліття.\~\~ В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала з вищенаведених підстав, просила позов задовольнити та розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. Згідно положень\~ст. 74 ЦПК України\~в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі\~ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших\~дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст.7 СК України, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі позивач [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON] , [INFO], є батьками неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія І-ЕГ № 055976, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області (актовий запис про народження № 382 від 04.10.2007 р.). Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 15 січня 2009 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу син постійно проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20.09.2013 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в\~твердій грошовій сумі в розмірі\~500 грн. щомісячно , починаючи з 04.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, оскільки з моменту постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, витрати на утримання такої збільшилися, вимоги позивача щодо збільшення розміру стягуваних аліментів знаходить підставними та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд також виходить з того, що з моменту постановлення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років суттєво збільшився, і дохід отримуваний позивачем не дає їй змоги належним чином забезпечити утримання дитини. Так, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму складає: для\~дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Крім того, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається ріст цін як на продукти харчування, так і на побутові речі, одяг, взуття, що суд визнає загальновідомим фактом, а тому таким, що додаткового доказування не потребує. В звязку з чим, даний факт також розцінює як обставину збільшення витрат, які несе позивач на утримання сина. Враховує суд і те, що неповнолітній син проживає з матірю, яка в звязку з цим несе також і додаткові витрати щодо належного утримання місця проживання. А тому, приходить до висновку, що в даному випадку розмір стягуваних з відповідача аліментів не повинен бути нижчим, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. І враховуючи норми закону, за якими він постійно збільшується, вважає за можливе визначити такий у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., таким чином задовольнивши позовні вимоги повністю.\~\~ Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 640,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved