Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ № 31-К від 19 червня 2020 року «Про скорочення штату та чисельності працівників»; визнати незаконним та скасувати наказ № 34-К від 25 серпня 2020 про припинення трудового договору; поновити позивача на посаді директора з логістики; стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 25 серпня 2020 року по день фактичного поновлення на роботі; стягнути грошову компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн. В обґрунтування позову вказано, що позивач був звільнений з посади директора з логістики у зв`язку із скороченням штатної одиниці, підставою для чого стало зменшення обсягу виробництва та продажу газів і відповідно обсяг надання транспортних послуг (перевезення газів), що не здійснюється, згідно з відомостями з ЄДР, відповідачем. З моменту звільнення позивача із займаної посади жодного із його підлеглих працівників не було звільнено (скорочено), тобто у діяльності не настало жодних змін в організації виробництва і праці відповідача. Адміністрацією не було запропоновано позивачу всі вакантні посади на підприємстві, які існували на момент його звільнення, зокрема, комерційного директора. Позивач переконаний, що дійсною причиною його звільнення стала його відмова без письмового розпорядження виконувати усні вказівки колишнього директора [PERSON] , які суперечили статутній діяльності Товариства і призвели б до настання значних збитків, щодо чого позивач подавав службові записки. Внаслідок незаконного звільнення позивач зазнав значних моральних страждань, займаючи керівну посаду, був принижений в очах працівників підприємства і своїх підлеглих. У період загальнодержавного карантину та існування труднощів у працевлаштуванні в умовах економічної кризи, позивач втратив джерело до існування. У зв`язку із чим постійно перебуває у стресовому стані і втратив нормальні життєві зв`язки, що тепер вимагає від позивача значних додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідач у своєму відзиві не визнав позов, вказано, що були дотримані всі норми трудового законодавства при звільненні позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. У наданій на відзив відповіді позивач заперечував проти доводів сторони відповідача і вказав, що у дійсності сторонами був укладений трудовий договір, умовами якого було встановлено, що на період дії цього договору працівнику встановлюється основна щомісячна заробітна плата (посадовий оклад) та преміальна доплата до посадового окладу в розмірі, визначеному у додатку до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору. Подальші всі зміни заробітної плати фіксуються у нових додатках до цього договору. При цьому, позивач категорично наполягає на тому, що у дійсності при прийомі на роботу йому був встановлений посадовий оклад у сумі 49 700, 00 грн, що було закріплено у додатку до трудового договору. Натомість підписані директором товариства примірники трудового договору і додаткової угоди, незважаючи на неодноразові усні та письмові звернення, позивачу надані не були. Позивач наполягає на тому, що будь-якими особами із кола працівників підприємства протягом 2019 року йому для ознайомлення не пропонувалися додаткові угоди про встановлення йому заробітної плати і преміювання, а він від їх підписування ніколи не відмовлявся. Він переконаний, що всі вказані акти були фактично виготовлені і підписані представниками відповідача з метою створення штучних доказів після його звернення до суду із цим позовом, що може бути підтверджено відповідною судовою технічною експертизою на предмет давності складення цих документів. Із будь-якими штатними розписами або наказами про зменшення розміру заробітної плати або преміювання позивач за час своєї роботи у відповідача ознайомлений не був і їх не підписував. Позивач вказав, що безумовно додатково доводять його твердження про недостовірність наданих відповідачем актів те, що як вбачається із наданих відповідачем актів, позивач як до початку своєї роботи так і у подальшому нібито відмовлявся підписувати локальні документи підприємства, які встановлювали розмір його заробітної плати. Тобто позивач, за версією відповідача, фактично відмовився укласти трудовий договір, суттєвою умовою якого є заробітна плата працівника. Втім адміністрація відповідача чомусь нібито погодилася із такою позицією позивача, допустила його до роботи, сплачувала заробітну плату нібито із щомісячним нарахуванням премії і до 2020 року жодних претензій до нього не пред`являла. Позивач наполягає, що у відповідності до приписів ст. 42 КЗпП України і з врахуванням своєї освіти, робочого стажу, досвіду і кваліфікації безумовно мав переважне право перед іншими співробітниками Управління логістики у залишенні на роботі, оскільки виконував фактично таку ж саму роботу, що й інші співробітники Управління з логістики, у тому числі і заступник керівника відділу логістики (Дніпро) [PERSON] . Займаючи посаду директора з логістики (центр) позивач входив до Управління з логістики, при цьому не мав посадової інструкції або іншого локального документу, які би чітко визначали перелік та обсяг його посадових обов`язків. Разом з цим, позивач на своїй посаді фактично виконував роботу з аналізу витрат на перевезення продукції підприємства новим клієнтам-покупцям, вивчав питання оптимізації витрат на логістику, перевіряв рахунки перевізників на оплату послуг і підтвердження фактів наданих ними послуг, вів перемовини з транспортними компаніями (перевізниками). Позивач вказав, що підставою для скорочення штатної одиниці - директора з логістики стало зменшення обсягу виробництва та продажу газів і відповідно обсяг надання транспортних послуг (перечення газів), що у дійсності не здійснюється відповідачем. З моменту звільнення позивача із займаної посади не було звільнено (скорочено) жодного із працівників Управління з логістики. Тобто насправді не настало жодних змін в організації виробництва і праці відповідача, якими би можна було би обґрунтувати звільнення позивача. Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, зазначивши у них, у тому числі, результати опитування свідка - бухгалтера підприємства з 01 березня 2019 року [PERSON] щодо розміру заробітної плати позивача, яка йому нараховувалася, направлення розрахункових листків та його ознайомлення з розмірами щомісячної заробітної плати (посадового окладу) і преміальної доплати, а також доводи на аргументи позивача, наведені у відповіді на відзив. II. Процесуальні дії та рішення суду. 28 вересня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої визначено суддю у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), та передано, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для вирішення питання про відкриття провадження у справі. 01 жовтня 2020 року ухвалою судді залишено без руху позовну заяву, на виконання якої 08 жовтня 2020 року подано позовну заяву в уточненій редакції та квитанція про сплату судового збору. 12 жовтня 2020 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 20 листопада 2020 року представником відповідача подано до суду відзив на позов. 02 грудня 2020 року на відзив відповідача представником позивача подано відповідь та заява про збільшення позовних вимог, у якій просив, у тому числі, стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 25 серпня 2020 року по день фактичного поновлення на роботі і по день фактичного поновлення на роботі, виходячи з розміру посадового окладу позивача у сумі 49 700, 00 грн, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за червень, липень і серпень 2020 року у сумі 68 337, 00 грн. 04 січня 2021 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив та заперечення на заяву про збільшення позовних вимог. 23 лютого 2021 року стороною відповідача подано заперечення проти розрахунку заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, а 15 березня 2021 року подано доповнення до заперечень про розрахунку. 18 березня 2021 року представником позивача подано до суду розрахунок заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу. У судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали, з підстав наведених у заявах по суті, просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила суд відмовити, посилаючись на доводи, наведені у своїх заявах по суті. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. 01 березня 2019 року сторонами укладено трудовий договір з працівником ДП «Мессер Україна», відповідно до пункту 1.1. якого позивач був прийнятий на посаду керівника відділу логістики відділу логістики (центр) за переводом з ТОВ «Елме Мессер Україна» /т. І а. с. 69-72/. У відповідності до пункту 4.1.1. трудового договору, працівник зобов`язаний своєчасно, на високому професійному рівні і точно виконувати свої трудові обов`язки, передбачені посадовою інструкцією, посади на яку він прийнятий відповідно до пункту 1.1 договору. За пунктом 2.1. договір є безстроковим, зміна і припинення договору передбачені розділом 9 цього договору. Так, згідно з пунктом 9.1., договір припиняє свою дію відповідно правил, визначених чинним законодавством України, зокрема: за угодою сторін (9.1.1.); з ініціативи роботодавця у випадках, передбачених законодавством України (9.1.2.); з ініціативи працівника у випадках, передбачених законодавством України (9.1.3.). Невід`ємною частиною до трудового договору від 01 березня 2019 року є додаток від 01 березня 2019 року, у якому визначено розмір посадового окладу і преміальної доплати, встановлені для [PERSON] /т. І а. с. 75/. Відповідно до змісту додатку від 01 березня 2019 року, за виконання роботи працівникові встановлюється основна щомісячна плата (посадовий оклад) у розмірі 18 000, 00 грн та преміальна доплата у розмірі до 18 000, 00 грн включно згідно з штатним розписом. Преміальна доплата може бути зменшена на підставі наказу директора від 100 % до 0 % включно у випадках: неналежного виконання працівником своїх трудових обов`язків, зазначених у цьому договорі, посадовій інструкції; за результатами виконання фінансового плату за звітний місяць /т. І а. с. 75/. Згадуваний додаток до договору 01 березня 2019 року [PERSON] відмовився підписувати, проте ознайомився із його змістом, про що складено акт від 01 березня 2019 року /т. І а. с. 76/. Відповідно до змісту додатку № 1 від 30 квітня 2019 року до трудового договору з працівником ДП «Мессер Україна» від 01 березня 2019 року, за виконання роботи працівникові встановлюється основна щомісячна плата (посадовий оклад) у розмірі 24 850, 00 грн та преміальна доплата у розмірі до 24 850, 00 грн включно згідно з штатним розписом. Преміальна доплата може бути зменшена на підставі наказу директора від 100 % до 0 % включно у випадках: неналежного виконання працівником своїх трудових обов`язків, зазначених у цьому договорі, посадовій інструкції; за результатами виконання фінансового плату за звітний місяць /т. І а. с. 77/. Зазначений додаток до трудового договору є його невід`ємною частиною, яка набрала чинності з 01 травня 2019 року. Разом з тим, із додатком від 30 квітня 2019 року до договору 01 березня 2019 року [PERSON] ознайомився із його змістом, проте відмовився його підписувати, про що складено акт від 30 квітня 2019 року /т. І а. с. 77/. Згідно з штатним розписом, що був введений з 01 січня 2020 року посадовий оклад працівника на посаді директора з логістики становив 24 850, 00 грн, преміальна доплата за результатами місяця, яка нараховується від 100 % до 0 %, також становив 24 850, 00 грн /т. І а. с. 87/. 05 серпня 2019 року сторонами укладено додаткову угоду № 1/19 до трудового договору з працівником ДП «Мессер Україна» від 01 березня 2019 року, якою внесено зміни до вказаного трудового договору, а саме до пункт 1.1. трудового договору викладно у новій редакції, згідно з якою за п. 1.1. [PERSON] переводився на посаду директора логістики /т. І а. с. 73/. 01 листопада 2019 року сторонами укладено додаткову угоду № 2 до трудового договору з працівником ДП «Мессер Україна» від 01 березня 2019 року, якою внесено зміни до вказаного трудового договору, а саме до реквізитів адреси робочого місця /т. І а. с. 74/. Показники ДП «Мессер Україна» за виробництвом продукції: серпень-грудень 2019 року становило 18 940, 39 т, лютий-травень 2020 року становило 15 980, 17 т; за реалізацією продукції: серпень-грудень 2019 року становило 17 280, 81 т, лютий-травень 2020 року становило 14 696, 71 т; за транспортними послугами контрагентами: серпень-грудень 2019 року становило 638 534, 00 км, лютий-травень 2020 року становило 590 948, 00 км /т. І а. с. 94/. 29 травня 2020 року наказом № 8-41 ДП «Мессер Україна» внесено зміни до Структури і штатної чисельності підприємства, з метою удосконалення організації і підвищення ефективності роботи структурних підрозділів підприємства, враховуючи їх функціональні завдання, а саме, скасовано посаду Директор комерційний - 1 штатна одиниця (код за Класифікатором професій - 1233, ЗКППТР 21407). Нова редакція Структури і штатної чисельності підприємства затверджена з 01 червня 2020 року /т. І а. с. 79, 80, 81-82/. 19 червня 2020 року наказом № 54/1 ДП «Мессер Україна» внесено зміни до Структури і штатної чисельності підприємства, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та проведення структурної перебудови внаслідок скорочення витрат на утримання підприємства і зменшенням обсягу надання транспортних послуг, а саме, скасовано посаду Директор з логістики - 1 штатна одиниця відділу логістики (центр). Нова редакція Структури і штатної чисельності підприємства затверджена з 26 серпня 2020 року /т. І а. с. 85, 80-87/. Відповідно до довідки ДП «Мессер Україна» станом на 19 червня 2020 року у структурі підприємства були відсутні вакантні посади та вакантні професії, у період з 24 червня 2020 року по 27 липня 2020 року була відкрита вакантна посада «Менеджер в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами (код за Класифікатором професій 1453.2) /т. І а. с. 84/. Відповідно до наказу № 31-К від 19 червня 2020 року, у зв`язку із зменшенням обсягу продажу газів, зменшився обсяг виробництво газів, відповідно зменшився обсяг надання транспортних послуг (обсяг перевезення газів),

Outcome: dismissed