Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до АТ КБ «Приватбанк» (далі - «Відповідач»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріально округу Швець Р.О., Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. У зв`язку з недоотриманням заробітної плати за місцем роботи у ТОВ «Білоцерківхлібопродукт» та після звернення у грудні 2019 року до БЦ МВ ДВС ЦМУ Міністерства юстиції, Позивачу стало відомо, що до виконавчої служби на примусове виконання надійшов виконавчий напис №9038, вчинений 20.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. Даним виконавчим написом запропоновано, стягнути з Позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не сплачену в строк за кредитним договором №б/н від 24.05.2008 року заборгованість в розмірі 217 191,03 грн. та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1 800,00 грн. Позивач вважає дії Відповідача незаконними та необґрунтованими, а виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, Позивач просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Швець Русланом Олеговичем, зареєстрований в реєстрі за №9038 від 20.07.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не сплачені в строк з 24.05.2008 року по 31.05.2017 рік грошові кошти за Кредитним договором № б/н від 24.05.2008 року в сумі 217191,03 грн. - таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути на його користь понесені судові витрати. 10.03.2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.25-26). 10.04.2020 року у встановлений судом строк на адресу суду від представника Відповідача надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві Відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, розгляд справи провести без участі представника Відповідача (а.с.46-50). 21.07.2020 року на адресу суду від представника Позивача надійшла відповідь на відзив, разом із підтвердженням її направлення Відповідачу. У відповіді на відзив той зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки оспорюваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства (а.с.110-112). 02.11.2020 року в судове засідання ані Позивач, ані представник Позивача не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Засобами електронного зв`язку представником Позивача було направлено заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.130). В судові засідання у справі представник третьої особи Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби ЦМУ Міністерства юстиції жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив (а.с.82, 84, 92, 101, 118). Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріально округу Швець Р.О. в судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Направив на адресу суду витребувані копії документів, на підставі ним яких було вчинено спірний виконавчий напис, а також заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 32-45, 113). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із приписами ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. 20.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріально округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №9038, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не сплачені в строк з 24.05.2008 року по 31.05.2017 року грошові кошти за Кредитним договором № б/н від 24.05.2008 року в сумі 217 191,03 грн. Сума, що підлягає стягненню складає 217 191,03 грн., з урахуванням: заборгованість за тілом кредиту -106 67,75 грн., заборгованість за відсотками - 190 979,39 грн., заборгованість з комісії та пені - 4 963,36 грн., заборгованість по штрафам (фіксована частина) - 250,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості - 10 330,53 грн., а також витрати за вчинення виконавчого напису - 1 800,00 грн. (а.с.7). 13.10.2017 року постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацьким Р.О. було відкрито виконавче провадження №5490250 (а.с.8). 13.10.2017 року постановою головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацьким Р.О. накладено арешт на майно боржника [PERSON] (а.с.9). Згідно з Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №5490250 від 07.02.2018 року, головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прохацьким Р.О. постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.10). У той же час, за приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України: від 21.03.2017 року №23, від 24.11.2017 року №92. Враховуючи викладене, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. За приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно ст.88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п.1.1. даної Глави Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до п.3.1 вказаної Глави Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Втім, із тексту оспорюваного виконавчого напису убачається, що строк, за який проводиться стягнення складає 3294 днів, а саме: з 24.05.2008 року по 31.05.2017 року. Як убачається із наданих суду приватним нотаріусом матеріалів, представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до нього з заявою вих. б/н від 05.07.2017 року про вчинення виконавчого напису 20.07.2017 року. Дослідивши вказану заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про те, що ані у даній заяві, ані у доданих до неї документах не вказано який саме строк минув з дня виникнення права вимоги до дня подання цієї заяви нотаріусу. Також суд враховує, що спірний виконавчий напис було вчинено нотаріусом не на документі, що встановлює заборгованість, а на окремому документі, складеному на бланку нотаріуса (а.с.7, 33), Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст.80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про доведеність, обґрунтованість та законність вимог Позивача. Наявні правові підстави для задоволення його вимог та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840,80 грн. також необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved