Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

[PERSON] 16 квітня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись, що вони з відповідачем мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча працює та має таку можливість, тому просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] позов підтримала, заяв, клопотань немає. Відповідач [PERSON] позов визнав, відзив не надав, заяв, клопотань немає. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв'язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і.оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний. Такі встановлені обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved