Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач), Бородянської селищної ради, вказавши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру Київської області (далі - третя особа), в якому вказала, що вона є власником 3/5 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 28.02.1998 року. В той же час, інші 2/5 частини зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами належать відповідачу [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.04.2012 року. Вказаний житловий будинок в натурі між власниками не поділений, рішення Бородянською селищною радою про присвоєння окремого нового адресного номера - [ADDRESS] , будь-якому об`єкту нерухомості не приймалося. Рішенням 14 сесії 4 скликання Бородянської селищної ради від 21.10.2004 року в частині затвердження документації із землеустрою та передачі у власність [PERSON] , земельної ділянки загальною площею 0,2022 га, яка розташована у [ADDRESS] , являється протиправним та таким що порушує законні права та інтереси позивача. Приймаючи оскаржуване рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] , селищна рада явно вийшла за межі положень ст. 12 ЗК України, оскільки передаючи у власність земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, сесія мала вивчити питання про належність цього нерухомого майна певним особам. І в обов`язковому порядку, перед передачею землі у власність [PERSON] , депутати селищної ради зобов`язані були вирішити питання про передачу земельної ділянки у спільну власність співвласникам житлового будинку, який на цій ділянці розташований, як того вимагає зміст ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Незважаючи на зазначені норми, земельна ділянка була передана одноособово у власність [PERSON] , при цьому у оскаржуваному рішенні адреса земельної ділянки умисно була змінена з метою створення умов, при яких передана земельна ділянка не пов`язувалася із житловим будинком по [ADDRESS] , з метою протиправного усунення позивачки [PERSON] , від права на вказану земельну ділянку. Також вказувала, що документація із землеустрою, яка затверджена оскаржуваним рішенням, виконана із порушенням норм ЗК України та Закону України «Про землеустрій», оскільки не відбулося погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, а підпис позивача у акті погодження меж ділянки, який являється невід`ємною частиною технічної документації із землеустрою, є підробленим, що встановлено висновком почеркознавчої експертизи № 7483 від 20.10.2015 року експертами Харківського НДІСЕ. Крім того, факт допущених порушень при розробці та затвердженні документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] , по [ADDRESS] , підтверджується: актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04.07.2017 року №184-Дк/229/АП/09/01-17, що проведена управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області; висновком №31-28-0.191-1297/63-17 від 12.09.2017 року, що наданий за результатами перевірки Департаментом контролю за використанням та охороною земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Схемою розміщення земельної ділянки [PERSON] , (кадастровий номер 3221055100:01:001:0134) з відображенням контурів об`єктів домоволодіння [PERSON] , з яких видно, що вказана земельна ділянка перекриває (накладається) на частину житлового будинку та господарських споруд, які належать [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач просила суд визнати незаконним та скасувати рішення 14 сесії 4 скликання Бородянської селищної ради від 21.10.2004 року у частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,2022 га у [ADDRESS] ; визнати недійсним (незаконним) та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку у [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства площею 0,0413 га із кадастровим номером 3221055100:01:001:0135, який виданий на підставі зазначеного рішення Бородянської селищної ради 29.12.2006 року та зареєстрований в Книзі за № 010632400394 на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним (незаконним) та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 662444, яка розташована у [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1497 га із кадастровим номером 3221055100:01:001:0134, який виданий на підставі зазначеного рішення Бородянської селищної ради 29.12.2006 року в Книзі за № 010632400395 на ім`я [PERSON] . Ухвалою суду від 09.04.2019 року позовну заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також вказаною ухвалою витребувано від Бородянської селищної ради Київської області копії витягу із рішення Бородянської селищної ради від 21.10.2004 року (14 сесії 4 скликання) щодо затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,2022 га у [ADDRESS] ; із архіву Міськрайонного управління Держгеокадастру у Бородянському районі та м. Буча копії державного акту на право власності на земельну ділянку у [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства площею 0,0413 га із кадастровим номером 3221055100:01:001:0135, який виданий на підставі зазначеного рішення Бородянською селищною радою 29.12.2006 року та зареєстрований в Книзі за №010632400394 на ім`я [PERSON] ; та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №662444, яка розташована у [ADDRESS] для для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1497 га із кадастровим номером 3221055100:01:001:0134, який виданий на підставі зазначеного рішення Бородянською селищною радою 29.12.2006 року та зареєстрований в Книзі за №010632400395 на ім`я [PERSON] . Копію ухвали суду від 09.04.2019 року та позовну заяву з додатками відповідач [PERSON] , отримала 26.07.2019 року, у встановлений судом строк подала суду відзив на позов із додатками, надіславши його у встановленому процесуальним законом порядку учасникам справи, в якому проти задоволення позовних вимог заперечила, просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначаючи наступне. Житловий будинок [ADDRESS] разом із надвірними будівлями був поділений в натурі між його власниками [PERSON] та [PERSON] ще в 1959 році. Свідченням цьому є прийняті рішення за №15 від 14.07.1959 року виконкому Бородянської селищної ради депутатів трудящих, згідно якого визнано право власності на 3/5 частини вказаного будинковолодіння за [PERSON] та за №20 від 16.09.1959 року виконкому Бородянської селищної ради депутатів трудящих, згідно якого визнано право власності на 2/5 частин вказаного будинковолодіння за [PERSON] . На підставі зазначених рішень кожен із власників будинковолодіння [ADDRESS] отримав свідоцтво про право особистої власності на відповідну частину будинку - [PERSON] , на 3\\5 частини з послідуючою реєстрацією в Ірпінському міськселищному бюро технічної інвентаризації 22.07.1959 року та [PERSON] , на 2/5 частини 16.09.1959 року з послідуючою реєстрацією у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації. Саме 13.09.1965 року чоловік відповідача [PERSON] , придбав в [PERSON] , 2/5 частини вказаного житлового будинку із надвірними спорудами, в який і вселилася їх сім`я. Пізніше 08.02.1966 року чоловік відповідача зареєстрував своє право власності на 2/5 частини будинковолодіння в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації за №20. Як вбачається із копії записів із земельно - кадастрової книги колгоспу ім. Леніна смт. Бородянка Київської області за 1987-1993 роки за частинами будинковолодіння по [ADDRESS] були закріплені присадибні земельні ділянки - за чоловіком позивача за №73 загальною площею 0,15 га та за [PERSON] , за №73-а загальною площею 0,16 га. Після смерті 23.10.1986 року сусідки [PERSON] , сім`я відповідача продовжувала користуватися своєю присадибною земельною ділянкою як і позивачка [PERSON] , присадибною земельною ділянкою своєї матері. Знову ж таки жодних конфліктних ситуацій між членами наших сімей щодо користування присадибними земельними ділянками не виникало до 2009 року, аж до поки [PERSON] , не зайнялася питанням оформлення права власності на свою присадибну земельну ділянку. У 2004 році чоловік відповідача [PERSON] , звернувся із заявою до Бородянської селищної ради по питанню оформлення права власності на присадибну земельну ділянку та отримав рішення 14-ї сесії 4-го скликання Бородянської селищної ради від 21.10.2004 року про надання земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства за адресою по [ADDRESS] загальною площею 0.2022 га, а також про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки та безкоштовну передачу її у приватну власність, зокрема, площею 0,15 га - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,072 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідач вважає, що оспорюване позивачем рішення Бородянської селищної ради є законним, ухвалене відповідно до пункту 7 розділу X «Перехідні положення» ЗК згідно змісту якого громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до першого січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди у розмірах, що раніше були передбачені чинним законодавством. Саме з 1965 року до чоловіка позивача [PERSON] , перейшло право користування присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,15 га від попереднього її користувача [PERSON] Користуючись своїм правом він жодним чином не ущемляв прав інших власників будинковолодіння по [ADDRESS] . Крім того, при прийнятті рішення Бородянська селищна рада дотрималася положень ст. 118 ЗК України про порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та п.п. б(г) ч. 1 ст. 121 ЗК України щодо норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянах для ведення особистого селянського господарства та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Посилання [PERSON] , на порушення Бородянською селищною радою норм Земельного кодексу України, ст. 377 ЦК України не можуть прийматися до уваги судом, оскільки застосування положень ЗК України та ЦК України в редакції 2002 та 2004 років до правовідносин, що виникли більш як 45 років є некоректним та необґрунтованим. Відзив [PERSON] , на позовну заяву [PERSON] , остання отримала 16.08.2019 року, у встановлений судом строк подала «Клопотання долучити до матеріалів справи» з додатками, яке за змістом є відповіддю на відзив, однак суд не приймає його до уваги, оскільки у порушення ч. 9 ст. 83, ч. 4 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та докази, додані до нього, не надіслані іншим учасникам справи. На виконання вимог ухвали суду від 09.04.2019 року від Головного управління Держгеокадастру у Київській області надійшли копії державного акту на право власності на земельну ділянку у [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства площею 0,0413 га із кадастровим номером 3221055100:01:001:0135, який виданий на підставі зазначеного рішення Бородянською селищною радою 29.12.2006 року та зареєстрований в Книзі за №010632400394 на ім`я [PERSON] ; та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №662444, яка розташована у [ADDRESS] для для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,1497 га із кадастровим номером 3221055100:01:001:0134, який виданий на підставі зазначеного рішення Бородянською селищною радою 29.12.2006 року та зареєстрований в Книзі за №010632400395 на ім`я [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] , є власником 3/5 частин житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами у [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 28.02.1998 року, що зареєстрований у Бородянському БТІ за № 20. Вказані обставини підтверджуються копією договору дарування від 28.02.1998 року (а.с. 17), свідоцтва про право на спадщину від 25.07.1989 року (а.с. 16). Інші 2/5 частини зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами належать відповідачу [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.04.2012 року, що підтверджується копією відповідного свідоцтва (а.с. 18). Житловий будинок [ADDRESS] , власниками якого є позивач та відповідач, разом із надвірними будівлями був поділений в натурі між його власниками [PERSON] та [PERSON] ще в 1959 році, про що свідчить рішення за №15 від 14.07.1959 року виконкому Бородянської селищної ради депутатів трудящих (а.с. 156), згідно якого визнано право власності на 3/5 частини вказаного будинковолодіння за [PERSON] та за №20 від 16.09.1959 року виконкому Бородянської селищної ради депутатів трудящих, згідно якого визнано право власності на 2/5 частину вказаного будинковолодіння за [PERSON] (а.с. 162-164). На підставі зазначених рішень кожен із власників будинковолодіння [ADDRESS] отримав свідоцтво про право особистої власності на відповідну частину будинку - [PERSON] , на 3/5 частини з послідуючою реєстрацією в Ірпінському міськселищному бюро технічної інвентаризації 22.07.1959 року та [PERSON] , на 2/5 частини 16.09.1959 року з послідуючою реєстрацією у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації, що також підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріально посвідченого 26.12.1972 року, оформленого на ім`я матері позивачки [PERSON] після смерті [PERSON] (а.с. 165-166) та копією нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу частини житлового будинку [ADDRESS] від 13.09.1965 року, укладеного між чоловіком відповідача [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 154). Саме 13.09.1965 року чоловік відповідача - [PERSON] , придбав в [PERSON] , 2/5 частини вказаного житлового будинку із надвірними спорудами, в який і вселилася сім`я відповідача. Пізніше 08.02.1966 року чоловік відповідача зареєстрував своє право власності на 2/5 частини будинковолодіння в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації за №20 (а.с. 184). На час купівлі частини будинку із надвірними спорудами за кожним із попередніх власників були закріплені окремі частини житлового будинку та надвірні споруди, що підтверджується копією технічного паспорта на будинковолодіння станом на 27.06.1958 року (а.с. 157-159). Судом також встановлено, що кожному із попередніх власників було передано у користування присадибні земельні ділянки: за частиною будинковолодіння по [ADDRESS] , що належало [PERSON] , а нині відповідачу - загальною площею 0,15 га та за частиною будинковолодіння по [ADDRESS] , що нині належить [PERSON] , - загальною площею 0,16 га, що підтверджується копіями записів із земельно-кадастрової книги колгоспу ім. Леніна смт. Бородянка Київської області за 1987 - 1993 роки (а.с. 160-161). В подальшому, рішенням 14-ї сесії 4-го скликання Бородянської селищної ради від 21.10.2004 року про затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність [PERSON] , земельні ділянки по [ADDRESS] , загальною площею 0.2022 га, з них 0,15 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд та 0,072 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 167-168). На підставі вказаного рішення, [PERSON] , отримав державний акт серії ЯД №662444 на земельну ділянку площею 0,1497 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , кадастровий номер 3221055100:01:001:0134, акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів за № 010632400394 від 29.12.2006 року; та державний акт серії ЯД №662445 на земельну ділянку площею 0,0413 га для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , кадастровий номер 3221055100:01:001:0135, акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів за № 010632400395 від 29.12.2006 року (а.с. 132, 133). Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.04.2012 року, [PERSON] , [INFO] помер, єдиним спадкоємцем майна [PERSON] , що спадщину прийняла - є його дружина [PERSON] , якій було видано свідоцтва про право на спадщину за законом, в тому числі і на земельну ділянку площею 0,1497 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS] , кадастровий номер 3221055100:01:001:0134, а на державному акті зроблено відповідну відмітку про перехід права власності на цю ділянку до [PERSON] , зареєстровано у поземельній книзі 23.05.2012 року за реєстровим номером 3221055100010010134:3:01 (а.с 18, 26). Вказані обставини підтверджуються відповідачем у відзиві на позовну заяву. Судом також встановлено, що рішенням 2-ї сесії 22-го скликання Бородянської селищної ради від 01.06.1995 року [PERSON] , було передано у власність земельну ділянку площею 0,08 га для ведення підсобного господарства по [ADDRESS] . Рішенням 14-ї сесії 23-го скликання Бородянської селищної ради від 31.10.2000 року [PERSON] , було передано у власність земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 35). При цьому згідно довідки Бородянської селищної ради від 23.07.2013 року (а.с. 31) земельна ділянка площею 0,08 га, що передана у власність за вказаним рішенням від 01.06.1995 року, рахується за адресою [ADDRESS] , а земельна ділянка площею 0,15 га, що передана у власність рішенням від 31.10.2000 року - по [ADDRESS] . На замовлення [PERSON] , землевпорядна організація почала виготовляти проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, що передана у власність рішенням від 31.10.2000 року, в тому числі було виготовлено кадастровий план земельної ділянки площею 0,1742 га із зазначенням координат поворотних точок меж земельної ділянки. Вказана технічна документація із землеустрою до управління Держкомзему у Бородянському районі для внесення даних до Державного земельного кадастру не передавалась, про що свідчить відсутність вхідного штампу з реєстрацією вказаного управління на відповідній заяві. Будь-яких доказів відмови управління Держкомзему чи Держгеокадастру у реєстрації вказаної земельної ділянки та відмови присвоєння новоствореній земельній ділянці кадастрового номеру позивачем не надано. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , неодноразово зверталася зі скаргами на незаконне отримання у власність [PERSON] , земельних ділянок, що підтверджується відповіддю Бородянської селищної ради від 01.02.2018 року, Протоколом постійної комісії з земельних питань від 23.01.2018 року, відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 12.09.2017 року, від 26.01.2018 року, внаслідок чого було проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства та складено відповідний акт. 04.09.2017 року Управлінням з контролю за використанням і охороною земель ГУ Держгеокадастру у Київській області було проведено перевірку дотримання вимог законодавства при наданні у власність та використанні земельних ділянок відповідача, про що складено відповідний акт. Як вбачається із зазначеного акту, перевірка проведена без участі відповідача чи його представника, предметом перевірки були земельні ділянки по [ADDRESS] . Перевіркою встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3221055100:01:001:0134, яка належить [PERSON] , «в певній частині повністю перекриває частину фактичного домоволодіння [PERSON] » (а.с. 50). Також в акті зазначено, що зі слів [PERSON] , вона не підписувала акт погодження меж вказаної ділянки при відведенні її у власність, її підпис у акті є підробленим, а тому зроблений висновок, що виділення земельної ділянки відповідачу здійснено з порушенням ст. 198 ЗК України. Решту акту складає роз`яснення норм законодавства та зроблено висновок про необхідність вирішення спору у судовому порядку. До акту додано план-схему земельної ділянки [PERSON] , з відображенням контурів об`єктів домоволодіння [PERSON] (а.с. 52). Вирішуючи вимоги за позовом [PERSON] , суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповдіно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Докази мають бути належними (ст. 77 ЦПК України), допустимими (ст. 78 ЦПК України), достовірними (ст. 79 ЦПК України) та достатніми (ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, позивач, звертаючись до суду, просила визнати незаконним та скасувати рішення Бородянської селищної ради 14 сесії 4 скликання від 21.10.2004 року у частині затвердження технічної документації із землеустрою та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,2022 га у [ADDRESS] ; визнати недійсним (незаконним) та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на підставі цього рішення, та вказувала, що оспорюваним рішенням ради порушено ч. 4 ст. 121 ЗК України, ст. 377 ЦК України, оскільки [PERSON] , передано у власність земельну ділянку, яка належить їй. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України). Судом було встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , належить позивачу та відповідачу у відповідних частинах та був поділений між ними в натурі. Також судом було встановлено, що за кожною частиною домоволодіння було закріплено у користуванні присадибні земельні ділянки: за частиною будинковолодіння по [ADDRESS] , що належало [PERSON] , а нині відповідачу - загальною площею 0,15 га та за частиною будинковолодіння по [ADDRESS] , що нині належить [PERSON] , - загальною площею 0,16 га, що підтверджується копіями записів із земельно-кадастрової книги колгоспу ім. Леніна смт. Бородянка Київської області за 1987 - 1993 роки (а.с. 160-161). Позивач, здійснюючи оформлення права власності на свою земельну ділянку, замовила виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку, однак вказана технічна документація до управління Держкомзему у Бородянському районі для внесення даних до Державного земельного кадастру не передавалась, про що свідчить відсутність вхідного штампу з реєстрацією вказаного управління на відповідній заяві. Будь-яких доказів відмови управління Держкомзему чи Держгеокадастру у реєстрації вказаної земельної ділянки та відмови присвоєння новоствореній земельній ділянці кадастрового номеру, в тому числі через накладання на земельну ділянку відповідача, позивачем не надано. Посилання позивача на те, що документація із землеустрою, яка затверджена оскаржуваним рішенням, виконана із порушенням норм ЗК України та Закону України «Про землеустрій», оскільки не відбулося погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, а підпис позивача у акті погодження меж ділянки, який являється невід`ємною частиною технічної документації із землеустрою, є підробленим, що встановлено висновком почеркознавчої експертизи № 7483 від 20.10.2015 року експертами Харківського НДІСЕ, не може бути в даному випадку підставою для визнання рішення селищної ради та державних актів недійсним, оскільки суду вона не надана, клопотань про її витребування позивачем не заявлялося, більше того, судом не встановлено порушених прав позивача при ухваленні рішення про передачу у власність [PERSON] , земельних ділянок. Також слід зазначити, що аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №467/1637/16-ц (провадження № 61-18288св18) та є обов`язковою для врахування судом при ухваленні рішення. Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 04.07.2017 року №184-Дк/229/АП/09/01-17, що складений управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області та висновок №31-28-0.191-1297/63-17 від 12.09.2017 року, що наданий за результатами перевірки Департаментом контролю за використанням та охороною земель Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та Схема розміщення земельної ділянки [PERSON] , (кадастровий номер 3221055100:01:001:0134) не може бути доказом передачі у власність останнього земельної ділянки під частиною домоволодіння [PERSON] , оскільки перевірка була проведена без участі відповідача чи його представника, предметом перевірки були земельні ділянки по [ADDRESS] , тоді як у оскаржуваних актах адреса земельних ділянок відповідача - [ADDRESS] . Крім того, перевіркою встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3221055100:01:001:0134, яка належить [PERSON] , «в певній частині повністю перекриває частину фактичного домоволодіння [PERSON] » (а.с. 50), що не дає суду підстав зробити однозначний висновок про передачу у власність [PERSON] , земельної ділянки під частиною домоволодіння [PERSON] з доданої до акту план-схеми земельної ділянки [PERSON] , з відображенням контурів об`єктів домоволодіння [PERSON] , також не можна зробити вказаний висновок. Численні відповіді державних органів на скарги [PERSON] , також не підтверджують вказаних обставин, оскільки містять лише висновок про необхідність звернення до суду у разі наявності спору. З огляду на вимоги ст. 78 ЦПК України, обставини передання у власність [PERSON] , частини земельної ділянки під частиною домоволодіння, що належить [PERSON] , могли б бути підтверджені висновком судової землевпорядної експертизи, однак позивач висновку експертизи суду не надав та не заявляв клопотань про її проведення. Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання позивача на те, що її сусід, нині покійний [PERSON] , приватизував частину ділянки, що їй належить, є припущенням, та не підтверджується належними та допустимими доказами, тобто відсутні докази порушеного права позивача, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові стягненню з відповідача не підлягають. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed