Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовну заяву мотивує тим, що 18 липня 2009 року між позивачем [PERSON] (дошлюбне прізвище Щербанич) [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований цією ж датою Холмківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис № 22. Зазначає, що від цього шлюбу в них є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем. 07 квітня 2017 року згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/12701/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Діти залишилися проживати разом з [PERSON], відповідач проживає за іншою адресою. Вказує, що [PERSON] ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 180 СК України обовязку утримувати своїх дітей. Позивачу відомо, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків немає. Також зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач, з січня 2015 року не бере участі у вихованні та утриманні наших спільних дітей. Позивач не може одна забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітям, тому вважає, що батько, який здоровий та працездатний, хоча працює неофіційно, повинен сплачувати аліменти на рівні прожиткового мінімуму кожної дитини. Виходячи зі змісту позовної заяви та рішення Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/12701/16-ц ведення спільного господарства між позивачем та відповідачем припинено з січня 2015 року, з цього ж часу [PERSON] не виконує свій обовязок щодо утримання дітей. За твердженням позивача, на неодноразові вимоги щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей [PERSON] відповідав відмовою під приводом свого безробіття, хоча фактично він працює, але без належного оформлення. Відповідач свідомо ухилявся від надання будь-яких грошових коштів чи інших матеріальних речей необхідних дітям. Крім того, зазначає, що відповідач інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому, вважає він може сплачувати аліменти. На підставі викладеного позивач просить суд: стягнути кошти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягувати їх із [PERSON] у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно: на користь [PERSON] 1689 грн.; на користь [PERSON] 1355 грн., починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам за минулий час з січня 2015 року по дату подання позову в сумі 71789,00 грн. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у письмових поясненнях. Позивач зазначила, що усвідомлює рівність обовязку батьків щодо утримання дітей, повідомивши, що має змогу сплачувати на утримання дітей таку ж суму, яку вона просить присудити до стягнення з відповідача. Вказує, що її чоловік офіційно не працевлаштований, однак тривалий час працює торговим представником. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2009 року, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2017 року у справі № 308/12701/16-ц між ними було розірвано. Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти сторін проживають з позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою, виданою Холмківською сільською радою Ужгородського району від 30.07.2017 року за № 3546. Згідно з вимогами\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2\~ст. 182 СК України. За\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-VIII\~у 2017 році установлено прожитковий мінімум щодо дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року 1355 гривень, з 1 травня 1426 гривень, з 1 грудня 1492 гривні та щодо дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року 1689 гривень, з 1 травня 1777 гривень, з 1 грудня 1860 гривень. Згідно з ч. 1\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається із позовної заяви позивача їхні спільні з відповідачем діти потребують матеріального забезпечення, яке відповідач не бажає надавати в добровільному порядку, а тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, які забезпечили б мінімальні потреби для життя дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка сама виховує неповнолітніх дітей, майновий стан відповідача, який є особою працездатного віку, відсутність у нього постійного місця праці, де заробіток його носить нерегулярний (мінливий) характер, а також відсутність у відповідача інших аліментних зобовязань та відсутність істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти. Враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги рівність обовязку батьків щодо утримання дітей, суд приходить до висновку, що в силу вимог\~ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання їхніх неповнолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] в розмірі 1689 грн., та [PERSON], [INFO] в розмірі 1355 грн., щомісячно до досягнення ними повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Разом з тим, позивачем предявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам за минулий час з січня 2015 року в сумі 71789,00 грн., на підтвердження чого позивачем надано відповідний розрахунок. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки. Зміст вказаних статей СК України дає можливість тому з батьків, з ким проживає дитина, у будь-який час звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів і гарантовано отримати їх присудження з дня предявлення позову, при цьому, для отримання аліментів за минулий час зобовязує позивача довести не лише те, що ним вживалися заходи щодо добровільної сплати аліментів, але й те, що відповідач ухилявся від їх оплати. Як встановлено в судовому засіданні позивач ухиляється від добровільної сплати коштів на утримання дітей та за твердженням позивача ухилявся від утримання дітей з січня 2015 року, дати, яка зафіксована у рішенні суду про розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час є підставними та підлягають до задоволення Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). Виходячи з наведеного, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн. в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів. На підставі ч. 3 ст.\~209\~та ч. 1 ст.\~218 ЦПК України\~01.08.2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 04.08.2017 року.

Outcome: approved