Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] 08 травня 2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, мотивуючи позов відмовою відповідача добровільно матеріально забезпечувати дитину. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, в заяві до суду позов підтримали та просили розглядати справу у їх відсутності. Відповідач в заяві до суду позов визнав та просив розглядати справу без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 07.06.2014, актовий запис № 109 (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 09.09.2014, його батьком записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідки управління адміністративних послуг Роменської міської ради від 19.03.2019 № 01-35/2/55 син [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Враховуючи, що позивач проживає з дитиною, яка перебуває на її утриманні, а відповідач працездатний, офіційно працевлаштований, то з нього на користь позивача мають стягуватися аліменти на утримання дитини. Враховуючи рівний обов`язок батька і матері утримувати своїх дітей, а також повне визнання позову відповідачем, суд з урахуванням положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки позов виник з вини відповідача, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 768,40 грн. судового збору. На підставі положень ст. ст. 180-183, 192 СК України, ст. ст. 12,81,141,247, 263,265,273,354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved