Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] в березні 2016 року звернулася до Галицького районного суду з позовною заявою і просить постановити рішення, яким скасувати архівну заборону на невизначене майно [PERSON], реєстраційний номер обтяження 6502967, дата виникнення 26.10.1982 року та виключити цю заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В позовній заяві [PERSON] посилається на ті обставини, що вона є спадкоємцем за заповітом всього належного спадкодавцю [PERSON] майна на праві власності. На час оформлення спадщини у Галицькій районній державній нотаріальній конторі було повідомлено, що невизначене майно спадкодавця обтяжене архівною забороною, яка за даними реєстру речових прав виникла в 1982 році. Вказана заборона та внесення відповідного запису до реєстру обтяжень обмежує її законні права, як спадкодавця, щодо успадкування та щодо наступного вільного розпорядження цим майном, унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо. При цьому [PERSON] подала суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов просила задовольнити. Завідувач Галицькою районною державною нотаріальною конторою теж подала суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що щодо задоволення позову позивача не заперечує, справу просить розглядати у її відсутності. Також повідомила, що документи, на підставі яких накладалася заборона, у Галицькій районній нотаріальній конторі не зберігаються, так як згідно номенклатури такі документи зберігаються протягом трьох років. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши представлені доводи позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом всього належного спадкодавцю [PERSON] майна на праві власності, що стверджується копією заповіту, посвідченого Більшівцівською селищною радою Галицького району Івано-Франківської області 13 листопада 2006 року. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався, про що свідчить відмітка на ньому секретаря Більшівцівської селищної ради. На час оформлення спадщини у Галицькій районній державній нотаріальній конторі позивача було повідомлено, що невизначене майно спадкодавця обтяжене архівною забороною, яка за даним реєстру речових прав виникла в 1982 році. Відповідно до листа від 30 березня 2016 року за № 294/02-14 виданого державним нотаріусом Галицької районної державної контори вбачається, що документи на підставі яких накладалася дана заборона у нотаріальній конторі не зберігаються, так як згідно номенклатури такі документи зберігаються тільки протягом трьох років. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до вимог ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року (із змінами від 16.10.2012 року), з 01 січня 2013 року в Україні державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, зокрема, покладена на державних реєстраторів, як спеціальних суб'єктів. При цьому, державний реєстратор, у відповідності до ст.9 ч.2 вищезгаданого Закону приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном, в тому числі вимагати виключення майна з опису та звільнення його з-під арешту, скасування заборони відчуження у випадку безпідставного вжиття таких обмежень. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.\~\~319, 321, 391, 599 ЦК України, ст. 9 ч.2, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved