Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) звернувся до суду з заявою, з вимогою встановити факт належності йому, [PERSON] , державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №02059 на земельну ділянку, площею 0,34 га, яка розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області. Заявник обґрунтовує свою заяву наступними обставинами. На підставі рішення 11 сесії 22 скликання Липовецької селищної Ради народних депутатів від 28.08.1997 заявнику було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, площею 0,34 га, яка розташована на території с. Кам`янка Липовецької селищної ради, утім у документі його по батькові записано помилкою як « [PERSON] » у той час як згідно паспортних документів його по батькові « [PERSON] ». Вказані неточності позбавляють його можливості здійснювати вільно свої правомочності щодо належного йому майна, а у позасудовому порядку внести виправлення у документ орган, який його видав відмовляється, що стало підставою звернення до суду із даною заявою. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду\~від 13.07.2021\~відкрито провадження\~у справі,\~призначено її\~розгляд за\~правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання заявник не з`явився, останній в заяві просив суд розгляд справи проводити за його відсутності. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно із паспортними документами № [NUMBER] (а.с. 4) [PERSON] народився [INFO] . 28.08.1997 на підставі рішення 11 сесії 22 скликання Липовецької селищної Ради народних депутатів було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН №02059, відповідно до якого зазначено, що « [PERSON] » є власником земельної ділянки, площею 0,34 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Кам`янка Липовецької селищної ради, Суд встановив, що наявні докази в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування на обґрунтування заявленої вимоги щодо встановлення факту, що має юридичне значення. Суд, з огляду на встановлені обставини, вирішуючи питання про встановлення факту, про те що виданий заявнику державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №02059, насправді належить йому, виходить з наступних норм права та мотивів їх застосування. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правилами ч. 2, 3 ст. 294 ЦПК України з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Помилки у землевпорядних документах, у тому числі і державних актах, які видавалися громадянам та юридичним особам у різний час, поділяють на 2 групи: технічні; орфографічні. Технічні помилки, наприклад, стосуються неправильно визначеної площі земельної ділянки,її конфігурацій тощо. Орфографічними є помилки допущені у: прізвищі, імені і по батькові громадянина, якому видавався державний акт на право приватної власності на його земельну ділянку; назві юридичної особи; назві населеного пункту, вулиці тощо. Виправлення таких орфографічних помилок до 2013 року було пов`язано з видачею нових державних актів взамін тих, що містять помилки. З 2013 року державні акти не видаються, а отже, отримати новий акт взамін того, в якому міститься помилка, неможливо. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа оскільки від цього залежать майнові права заявника, а іншого порядку встановлення даного факту, аніж судового, чинним законодавством не передбачено. Досліджені докази, які є належними та допустимими, вказують на те, що виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН №02059 площею 0,34 га, яка розташована на території Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, насправді належить [PERSON] , [INFO] . Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога заявника ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved