Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] 20 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом до Рівнівської сільської ради про визнання в порядку успадкування права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані неможливістю отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. У судове засідання особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з'явились, представник позивачки [PERSON] просила розглядати справу за їх відсутності, надавши відповідну письмову заяву до канцелярії суду. Позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідно до частини другої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Про причини неявки в судове засідання представника відповідача Рівнівської сільської ради не повідомлялось, заперечень щодо заявлених [PERSON] позовних вимог не надходило. Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу, укладеному між радгоспом «Більшовик» та [PERSON] 04 червня 1993 року, останній купив жилий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] (а.с.10-11). Вказаний договір було посвідчено секретарем виконавчого комітету Рівнівської сільської ради Шлапак В.П. та зареєстровано в реєстрі за № 121. [INFO] [PERSON] помер. Дружина померлого [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою державного нотаріуса від 10.12.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], [PERSON] було відмовлено у зв'язку з ненаданням належним чином оформленого правовстановлюючого документу про належність спадкового майна спадкодавцеві. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка [PERSON], яка є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, є спадкоємицею першої черги за законом. Відповідно до частини третьої статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з положеннями статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За повідомленням державного нотаріуса Красногвардійської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON], померлого 25.01.2013 року, заведено спадкову справу № 93/2013 за заявою про прийняття спадщини за законом від дружини спадкодавця [PERSON], яка надійшла до нотконтори 18.02.2013 року. Позивачці за реєстром № 2349 від 10.12.2013 року видано свідоцтво про право на спадщину у виді земельної ділянки площею 2.9667 га, розташованої на території Рівнівської сільської ради. [PERSON] постійно проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS], що підтверджується даними домової книги та відміткою у паспорті позивачки (а.с.5,22-26). Вищевказане домоволодіння на балансі товариства з обмеженою відповідальністю «Більшовик Агро» (правонаступника радгоспу «Більшовик») не перебуває, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.19). Також домоволодіння не перебуває і на балансі Рівнівської сільської ради. За даними погосподарських книг жилий будинок [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON], що підтверджується довідкою Рівнівської сільської ради № 99 від 10.02.2014 року (а.с.21). Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Станом на 13.08.2013 року на ім'я [PERSON] видано технічний паспорт на зазначене домоволодіння (а.с.12-16). Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання за позивачкою в порядку успадкування за законом після смерті [PERSON] права власності на цілий жилий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS].

Outcome: approved