Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька, діда та баби у вихованні дитини та спілкуванні з нею, стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що від шлюбу з відповідачем, який був розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 23 лютого 2015 року, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем. З липня 2015 року, ще до розірвання шлюбу, через непристойну поведінку відповідача, він проживав окремо від сім'ї і з того часу відповідач перешкоджає йому, а також діду [PERSON] та бабі [PERSON], спілкуватися з дитиною, приймати участь в її вихованні, при цьому не пояснюючи жодних причин та мотивів. Влітку 2015 року він звернувся до Служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації з заявою для визначення способу його участі у вихованні дитини та 25 серпня 2015 року Комісією з питань захисту прав дитини Кременчуцької районної державної адміністрації йому було визначено графік спілкування з донькою, з яким відповідач була ознайомлена, але не виконує, забороняє спілкуватися з дитиною, забирати її з дитячого садка, не дає згоду на побачення з дитиною. Він має постійну роботу, стабільний дохід, характеризується позитивно, немає ніяких хронічних захворювань, які б перешкоджали йому виховувати доньку та має надзвичайно велике бажання приймати участь у її житті, виховувати її, дарувати свою любов та турботу, надавати освіту, як і дід та баба та виконувати інші батьківські обов'язки. Вважає, що незаконними діями відповідача, які виразилися в невиконанні рішення Комісії з питань захисту прав дитини Кременчуцької районної державної адміністрації йому була завдана моральна шкоду, яка полягає у сильних душевних стражданнях, переживаннях, яку він оцінює в 20000 грн. Просили зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в їх спілкуванні з донькою та онукою [PERSON] та встановити наступні дні та час для спілкування з дитиною: з 16-00 год. п'ятниці до 08-00 год. понеділка з правом ночівлі, протягом року під час основної відпустки батька 30 днів з правом ночівлі, під час зимових канікул дитини 7 днів з правом ночівлі, під час весняних канікул дитини 3 дні з правом ночівлі, під час осінніх канікул дитини 3 дні з правом ночівлі, під час літніх канікул 45 днів з правом ночівлі; стягнути з відповідача на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 20 000 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник адвокат Гольдінова Ю.В. позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Билім В.Ю. позов визнали частково та відповідач пояснила, що не перешкоджає позивачам спілкуватися з донькою [PERSON], вони можуть це робити без обмежень. Оскільки вона працює і має тільки два вихідні дні, в суботу і неділю та бажає їх проводити з донькою, то пропонує позивачам спілкуватися з нею в суботу з 08.00 год. до 19.00 год. Щодо стягнення з неї моральної шкоди, то вважає, що вона її позивачу [PERSON] не завдавала і жодні докази, які б підтвердили даний факт відсутні. Крім того коштів сплачувати моральну шкоду в неї немає, оскільки отримує мінімальну заробітну плату, яку витрачає на утримання доньки. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації за довіреністю Бруско А.М. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування щодо встановленого графіку спілкування [PERSON] з донькою [PERSON], але в інтересах дитини вважає що позов необхідно задовольнити частково та визначити час та місце зустрічей позивачів так, як прохає про це мати -відповідач [PERSON] Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення сторін та їх уповноважених представників, свідків, судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 листопада 2010 року, мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 листопада 2015 року, їх шлюб розірвано та стягнуто аліменти з [PERSON] Відповідно до висновку органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області від 02 вересня 2015 року місце проживання малолітньої дитини [PERSON] визначено з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], де і проживає дитина. Також висновком визначено графік зустрічей батька [PERSON] з донькою. Проживаючи окремо від дитини батько [PERSON], баба [PERSON] та дід [PERSON] бажають спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні та матеріальному утриманні. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що позивачі неодноразово приїздили побачитись з дитиною в с. Рокитне, але [PERSON] відмовляла їм, говорила, що дитина хвора або не може з якихось-інших причин. Коли батько [PERSON] приходив забрати доньку з дитячого садка, то вихователі йому її не віддавали, бо це заборонила робити [PERSON]. Від тої ситуації, яка склалася дідусь та бабуся, [PERSON] та [PERSON] страждають, адже вони люблять свою онуку, з самого народження ростили Софійку, купляли одяг, іграшки, піклувалися про неї. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що між [PERSON] та її колишнім чоловіком і його батьками склалися неприязні відносини, позивачі погрожували забрати у [PERSON] доньку [PERSON] та говорили при цьому, що в них достатньо коштів це зробити. Коли вони приїздили в с. Рокитне, то дитини сама не хотіла до них йти, відмовлялася з ними їхати, вони в цьому звинувачували [PERSON], починали ображати, виражатися нецензурними словами в присутності дитини. Такі, встановлені в судовому засіданні обставини, підтверджені належними доказами дають суду підстави для висновку про те, що відповідач перешкоджає позивачам: батьку, бабі та діду спілкуватися з донькою, онукою в тій мірі, в якій воно необхідно для неї і яке вони можуть і бажають надати їй в її інтересах і для її повноцінного розвитку. Декларація прав дитини проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст.157 Сімейного Кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. При наявності спору чи таких стосунків між батьками, що не уможливлюють укладення договору щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим із них, хто проживає окремо від дитини, в порядку ст.158 СК України за заявою мати або батька дитини орган опіки і піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Висновком органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації від 02 вересня 2015 року визначено час та місце зустрічей [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON]: кожної п'ятниці з 16.00 год. до 08.00 год. понеділка з правом ночівлі, протягом року під час основної відпустки батька 30 днів з правом ночівлі, під час зимових канікул 7 днів з правом ночівлі, під час весняних канікул 3 дні з правом ночівлі, під час осінніх канікул 3 дні з правом ночівлі, під час літніх канікул 45 днів з правом ночівлі. В своєму рішенні від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків і те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні, як встановлено в ст.. 257 СК України. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Дитина [PERSON] досягла віку п'яти років і двох місяців і її вік дозволяє спілкування з нею батька, діда та баби враховуючи її режим дня та стан здоров'я. З огляду на викладене суд, виходячи з вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 8 ст. 7. ст.ст. 141, 159 СК України, враховуючи вік дитини, характер стосунків, що склалися між сторонами вважає, що встановлення такого способу участі батька, діда та баби у вихованні дитини як побачення з нею кожної суботи з 08 год. до 19 год. без права ночівлі, протягом року під час основної відпустки батька 30 днів з правом ночівлі, під час зимових канікул 7 днів з правом ночівлі, під час весняних канікул 3 дні з правом ночівлі, під час осінніх канікул 3 дні з правом ночівлі, під час літніх канікул 45 днів з правом ночівлі, буде відповідати інтересм дитини. Під моральною шкодою, як зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивач [PERSON] доказів в підтвердження своїх позовних вимог про спричинення йому моральної шкоди внаслідок душевних страждань, не надав, тому в цій частині позову суд відмовляє позивачу [PERSON] Позов задоволено частково, тому судові витрати позивача, підтверджені документально в сумі 487 грн. 20 коп., відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, що, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з відповідача в розмірі пропорційно задоволеній частині позову в сумі 243 грн.60 коп.

Outcome: partial