Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про припинення її частки у праві власності на квартиру [ADDRESS], вважаючи її незначною, зазначаючи про неможливість спільного користування квартирою та відсутність порушення її прав. Вимагаючи визнати за собою право власності на припинену частку Відповідача, [PERSON] просить стягнути на її користь за рахунок внесених ним на депозит суду коштів відповідну компенсацію. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що у спільній власності Позивача та Відповідача перебуває квартира [ADDRESS]. При цьому Позивачу належить 827/1000 часток у праві власності, а Відповідачу - 173/1000 частки у праві власності на зазначену квартиру, що є, на думку Позивача, незначною часткою, якій не відповідає жодна з кімнат у квартирі. Посилаючись на ст.365 ЦК України, Позивач просить суд припинити частку Відповідача у спірній квартирі з виплатою на її користь компенсації в розмірі 192895,00 гривень грн відповідно до проведеної у справі експертної оцінки квартири та внесеної на депозитний рахунок суду суми. У судовому засіданні представник Позивача позов підтримав просив суд його задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача проти позову заперечував, звертаючи увагу суду на те, що у спільній власності подружжя в рівних долях перебуває ще одна квартира [ADDRESS], якою користується [PERSON] А тому можливий подальший продаж Позивачем квартири в будинку по [ADDRESS], може призвести до суттєвого погіршення майнового стану Відповідача, оскільки продавши квартиру Позивач імовірно ставитиме питання про вселення в другу квартиру - по [ADDRESS]. Представник Відповідача наголошував на тому, що він неодноразово пропонував Позивачу та його представнику домовитись щодо порядку фактичного розподілу квартир між колишнім подружжям, проте такі пропозиції залишились без уваги. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення Сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. У спільній власності [PERSON] та [PERSON] перебуває об'єкт нерухомості - жила квартира [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24.07.2013 у справі про поділ майна подружжя було визнано за [PERSON] 827/1000 часток у праві власності на вказану квартиру, а за [PERSON] - 173/1000 частки. Згідно зі ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Враховуючи, що квартира є неподільним об'єктом права власності поділити її між співвласниками неможливо. Як вбачається з плану квартири, вона складається з двох кімнат житловою площею 30,3 кв.м. Таким чином, на частку Відповідача припадає по 5,24 кв.м, і жодна з наявних у квартирі кімнат цій частці не відповідає. Відтак частку Відповідача на квартиру слід вважати незначними. Безспірно встановлено, що Сторони вважають неможливим спільне користування квартирою, Позивач в квартирі не проживає, а Відповідач проживає в іншій квартирі за адресою: [ADDRESS], яка згідно з тим же рішенням Апеляційного суду м. Києва належить Сторонами на праві спільної часткової власності в рівних долях. Згідно з п. 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» N 20 від 22.12.1995 р. судам слід враховувати, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Згідно з частиною 2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до Висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи №10655/17-42 від 15.11.2017 ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 1115000 гривень. (а.с.89-105) Таким чином, суд приймає вартість частки Відповідача у праві власності на квартиру за суму в розмірі 192895,00грн (1115000 / 1000 х 173). Позивачем з урахуванням вимог ч.2 ст.365 ЦК України внесено на депозитний рахунок суду суму в розмірі 192895,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 0.0.969522296.2 від 20 лютого 2018 року. Посилання представника Відповідача на можливе порушення її прав у випадку припинення її частки на квартиру по [ADDRESS] суд не приймає, оскільки у зазначеній квартирі вона фактично не проживає, а у її власності (частковій) перебуває інша квартир в будинку по [ADDRESS], яку вона і використовує для проживання. За таких обставин суд не має підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON], оскільки усі умови застосування положень ст.365 ЦК України знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв'язку з чим частка Відповідача у праві власності на квартиру [ADDRESS], підлягає припиненню з виплатою замість неї компенсації з депозиту суду за рахунок внесених Позивачем коштів. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаютьс у разі задоволення позову - на відповідача. Встановлено, що Позивачем [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 1873,73 гривень на оплату судового збору, а також 5544 гривень - на оплату вартості проведеної у справі судової експертизи. У зв'язку з задоволенням позову вказані витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Outcome: approved