overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] 05.02.2016 р. звернувся до Московського суду м.Харкова з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/5 частки квартири [ADDRESS]. Уточнивши позовні вимоги, представник позивача вказав в обґрунтування наступне. Квартира [ADDRESS] приватизована та зареєстрована на праві спільної власності за [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про власність на житло, виданного 11.06.2003 р. Управлінням коммунального майна та приватизації Харківської міської ради. В подалььшому, рішенням Московського районного суду від 19.01.2009 р. між співвласниками майна був визначений порядок користування квартирою; рішенням того ж суду від 17.06.2009 р. за №2-4905 усунені перешкоди в користуванні майном та за [PERSON], [PERSON] визнано право власності по 1/5 частини квартири за кожним; а після смерті [PERSON] право власності на 2/5 частки квартири набула [PERSON] На теперішній час 3/5 ч. квартири перебувають у спільної сумісної власності позивача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Оскільки, позивач та відповідачі мають рівні права на спільне майно, просить визнати за позивачем право власності на 1/5 частини, а 2/5 ч. квартири залишити у спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Відповідачі, 3 особа [PERSON] позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти визнання за позивачем права власності на 1/5 частини квартири. Вислухавши думку сторін, вивчивши надані докази, суд приходить до наступного. На теперішній час квартира [ADDRESS] належить на праві власності: - 2/5 частині [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 17.10.2009 р.; - 3/5 частин на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським Центром приватизації державного майна 11.06.2003 р. Зазначену обставину сторони в суді не оспорювали та це підтверджується копіямі документів, які містяться в матеріалах цивільної справи. У відповідності зі ст.357 ЦК України долі в праві спільної сумісний власності вважаються рівними. Отже, за [PERSON] підлягає визнанню право власності на 1/5 частини зазначеної квартири. 2/5 частки цієї квартири підлягають залишенню у спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Судові витрати суд розподіляє відповідно статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] 05.02.2016р. звернулася до суду із заявою, в якій просить надати їй право на шлюб з громадянином [PERSON] до досягнення нею шлюбного віку. [PERSON] зазначила, що в даний час вона навчається в Бродівському педагогічног коледжу та проживає в гуртожитку. Два роки вона зустрічається з [PERSON], з яким склались гарні стосунки. Вони мають намір одружитися. Дата одруження та весілля заплановані на 27 лютого 2016 року в м. Броди Львівської області. Для реєстрації шлюбу їм потрібно подати заяву у відділ РАЦС Бродівського РУЮ. Однак, на даний час її ще не виповнилося 18 років і таку заяву в них не приймають. Однією з причин, через яку вони мають намір одружитися є те, що вона в даний час вагітна 10 тижнів, її батьки та наречений проти одруження не заперечують, а тому вона змушена з даною заявою звернутися до суду. Заявниця в судове засідання не з?явилася, однак подала суду письмову заяву, в якій свою просить заяву задовольнити, постановити рішення, яким надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON] Заінтересована особа - [PERSON], в судове засідання не з?явилася, однак подала суду письмову заяву, у якій підтримала заяву, просить її задовольнити. \~\~\~\~ Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з?явився, однак подав суду заяву, в якій просить заяву [PERSON] задовольнити. Заінтересована особа відділ ДАЦС Бродівського РУЮ в судове засідання не з?явився, однак начальником відділу ДАЦС Бродівського РУЮ [PERSON] було подано суду заяву, в якій просить заяву [PERSON] задовольнити. \~\~\~\~ Дослідивши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у стані вагітності (а.с.3). Згідно паспортних даних (а.с.4) заявниця не досягла шлюбного віку. Відповідно до ст.23 ч.1 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Відповідно до ст.22 ч.1 СК України шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ст.23 ч.2 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки заявниця досягла сімнадцяти років і станом на 02.02.2016 р. її вагітність становить 10 тижнів, то реєстрація нею шлюбу відповідатиме її інтересам, забезпечить стабільність відносин між подружжям та охорону інтересів майбутньої дитини. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно надати право на шлюб до виповнення шлюбного віку. \~На підставі ст.23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] 05.02.2018 року звернувся в суд з вищезазначеним позовом. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

[PERSON] 05.02.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 14.01.2014 року, зареєстрованому Сокирянським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області за актовим записом №3. Вони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх трьох років подружніх відносин та будь-яких інших відносин, крім тих, що стосуються виховання їхнього сина не підтримують, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення подружніх відносин є те, що у них різні погляди на сімейне життя. Майнових спорів між ними немає. Оскільки їх шлюб носить формальний характер, просить його розірвати. На підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати по сплаті судового збору не бажає стягувати з відповідачки, можливості примирення з відповідачкою не вбачає. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання також не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо їх задоволення, можливості примирення з позивачем не вбачає, розгляд справи просить проводити без її присутності. Після розірвання шлюбу змінювати прізвище не бажає. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 30.01.2019 року відділом ДРАЦС по Сокирянському району та місту Новодністровську ГТУЮ у Чернівецькій області, 14.01.2014 року між [PERSON] та [PERSON] Сокирянським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області було зареєстровано шлюб за актовим записом №3. Позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 30.01.2019 року відділом ДРАЦС по Сокирянському району та місту Новодністровську ГТУЮ у Чернівецькій області. На даний час сторони припинили подружні відносини та спільне проживання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості збереження сім'ї. Відповідачка також не вбачає можливості примирення та спільного проживання. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приймає визнання відповідачкою позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач не бажає стягувати з відповідачки на свою користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] 05.03.2010 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу і визначення місця проживання дитини з ним, посилаючись на те, що 07 червня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі РАЦС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 230. Шлюб у нього перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння на ведення спільного господарства. З липня 2009 року вони припинили сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, малолітній син [PERSON] залишився проживати з позивачем. У попередньому судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю [PERSON], підтримали доводи позову та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в попередньому судовому засіданні заявлені позивачем вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала, вказуючи, що їх спільною згодою син [PERSON] дійсно проживає спільно з [PERSON], та перебуває на його утриманні. Представник органу опіки та піклування Малиновської райадміністрації Одеської міської ради за довіреністю [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову, з урахуванням інтересів дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України та з урахуванням ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 07 червня 2003 року зареєстрували шлюб у відділі РАГС Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 230. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони подружні відносини не підтримують з липня 2009 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подружнє життя не склалося, в звязку з різницею в морально-етичних поглядах. Суд, вважає, що збереження сімї неможливо, тому що вони втратили один до одного почуття любові та мають різні погляди на подружнє життя. На примирення сторони не згодні. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що шлюб між сторонами розпався остаточно і не може бути збережений. Неповнолітній син [PERSON] за спільною згодою подружжя проживає разом з батьком, який про нього піклується та знаходиться на його утриманні, що визнано сторонами та підтверджено довідкою ДНЗ «Ясла-садок №125» №14 від 25.02.2010 р., у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що судові витрати у вигляді стягнення при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу державного мита на користь держави необхідно стягнути з позивачаача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] 05.03.2014 р. звернувся до суду з цією заявою. У заяві зазначив, 17.09.1987 року його мати [PERSON] вибула з с. Річка Міжгірського району у с. Дунковиця Іршавського району Закарпатської області, з цього часу він з старшою сестрою [PERSON] залишилися проживати з дідом [PERSON] і були на повному його утриманні. [INFO] дід помер, що стверджується свідоцтвом про смерть. Факт перебування його на утриманні діда [PERSON] підтверджується довідкою Річківської сільської ради від 20.01.2014 року за № 87. Встановлення факту йому потрібно для оформлення спадщини після смерті діда. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак при подачі позову просив розглянути справу без його участі. Заінтересована особа [PERSON] при розгляді справи вимоги заявника не заперечив. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.2 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Судом з'ясовано, що метою встановлення заявнику факту перебування на утриманні є можливість отримання спадщини. Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що [PERSON] разом з сестрою [PERSON] перебували на повному утриманні діда [PERSON], постійно мешкали разом, що підтверджується довідкою виданою виконкомом Річківської сільської ради № 87 від 20.01.2014 року, тому суд вважає доведеним факт того, що заявник перебував на утриманні діда [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, а також те, що вимоги [PERSON] про встановлення факту його перебування на утриманні є обґрунтованими та доведеними, суд приходить до висновку, що вони підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] 05. 03. 2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 24. 09. 2011 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 346. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Подружнє життя з відповідачкою не склалося. В сім'ї немає порозуміння. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть з 20 січня 2015 року, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але від неї надійшла заява, в якій вона просила розглягути справу без її участі, позов визнала повністю та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] 05.03.2020 року через поштове відділення звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 30.07.2019 року, зареєстрованому Чернівецьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Чернівецькій області за актовим записом №1230. Від шлюбу дітей немає. На даний час сторони не підтримують подружніх стосунків та спільно не проживають. Причиною припинення подружніх відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу одне до одного. Можливості примирення та збереження сім`ї не вбачає. Оскільки їх шлюб носить формальний характер та суперечить його інтересам, просить його розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, уразі неявки відповідачки не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Крім того зазначила, що несені ним судові витрати по сплаті судового збору з відповідачки на свою користь не бажає стягувати. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином та завчасно повідомленою про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, а також не подала відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.07.2019 року Чернівецьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Чернівецькій області, 30.07.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №1230. Згідно змісту позовної заяви сторони на даний час припинили подружні відносини та спільне проживання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості збереження сім`ї, а також вважає, що їх шлюб носить формальний характер та суперечить його інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивача розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача у відповідності до положень ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Оскільки позивач не бажає стягувати з відповідачки на свою користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] 05.04.2016р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 29.07.2009р. він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини у сторін фактично припинені з початку 2012 року, через те, що вони втратили взаєморозуміння та спільні погляди на сімейне та шлюбне життя, та позивач на даний час фактично утворив нову сім'ю, та постійно проживає з іншою жінкою, від якої має дитину. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, погодилася розірвати шлюб з позивачем. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]» Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 29 липня 2009 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 228. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони припинили подружні стосунки з початку 2012 року. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON] 05.04.2016 р. звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження та просила встановити факт родинних відносин і визнати, що [PERSON] є її батьком. В обґрунтування вказала наступне. 25.12.2015 р. помер її батько [PERSON]. Вона є інвалідом 3-ї групи та має право на пенсію з втрати годувальника відповідно ст.36 ЗУ «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування». Разом з тим, оформити пенсію не може, оскільки, є розбіжності у написанні ім.*я, по-батькові батька в її документах. Так, в її паспорті, свідоцтві про народження, довідці про присвоєння ідентифікаційного номера її по-батькові зазначено як «Федорівна», а батьком зазначений Лесько «Федір Миколайович». В суді заявниці підтримала заяву та просила провести судовий розгляд за її відсутності. Представник зацікавленої особи - Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути в його відсутність про що надав суду відповідну заяву і суд розглянув справу на основі наданих суду доказів. Суд, дослідивши надані письмові докази, вважає заява що підлягає задоволенню. Як убачається зі свідоцтва про народження, виданого 04.02.1957 р. бюро записів актів цивільного стану Тячівського району Закарпатської області ім.*я та по-батькові Лесько, [INFO], зазначені як «Ференс Миклошович». З військового квитка №1418751, виданого Лесько впливає, що спочатку його ім.*я та по-батькові зазначені як «Федір Миколайович», та згодом посадовою виправлені на «Ференс Миклошович». Аналогічні виправлення містить і трудова книжка Лесько. У свідоцтві про смерть серії 1-ВЛ №524519 від 29.12.2015 р. ім.*я та по-батькові Лесько вказані як «Ференс Миклошович». Між тим, у свідоцтві про народження серії 1У №479182, виданого 04.01.1962 р. Надеждинським с/загсом Надеждинської ради Близнюківського району [PERSON] її батьком зазначений Лесько «Федір Миколайович». 05.05.1982 р. [PERSON] вступила у зареєстрований шлюб з [PERSON], після чого має прізвище [PERSON]. [PERSON] є інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням, якій міститься в матеріалах справи. У відповідності зі п.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON], оскільки, розбіжності у написанні по-батькові в її документах з документами її батька [PERSON] призводить до порушення її конституційних прав та охоронюваних законом інтересів.

Outcome: approved