Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду з позовною заявою до Уплатнівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, в якій просить визнати за ним право власності на нежитлове приміщення магазин № 1 (колишня пекарня), що розташоване за адресою: вул. Шкільна, буд. 2а, с. Уплатне Близнюківського району Харківської області. В обґрунтування позову зазначив, що згідно накладної № 14 від 15 січня 2005 року він придбав у сільськогосподарського виробничого кооперативу «Зоря», в особі директора [PERSON], нежитлове приміщення № 1 пекарня та здійснив оплату в розмірі 29875 гривень. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 08 лютого 2017 року СВК «Зоря» припинило свою діяльність у звязку із визнанням його банкрутом. 07 лютого 2017 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Лозівської міської ради [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення за [PERSON], зазначивши, що заявником подано технічний паспорт від 30 січня 2017 року виданий Близнюківським малим підприємством технічної інвентаризації на дане нежитлове приміщення та накладна № 14 від 15 січня 2005 року видана сільськогосподарським виробничим кооперативом «Зоря». Частиною 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено перелік документів на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності, однак згідно з наданих заявником документів не має можливості встановити набуття речових прав на обєкт нерухомого майна. Таким чином, оскільки із поданих документів не має можливості чітко встановити набуття речових прав на обєкт нерухомого майна, він змушений звернутися до суду з цим позовом. Вказуючи що між ним та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Зоря» фактично укладено договір купівлі продажу, в якому вони домовилися щодо всіх істотних умов даного договору та повністю виконали його, зокрема, [PERSON] було оплачені кошти за майно нежитлове приміщення, а СВК «Зоря», в особі директора [PERSON], було передано дане приміщення у власність, однак сторони не посвідчили даний правочин нотаріально відповідно до ст. 220 ЦК України, що унеможливлює державну реєстрацію позивачем належного йому нерухомого майна, просить позов задовольнити. У судовому засіданні\~ позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача голова Уплатнівської сільської ради Близнюківського району Харківської області в судовому засіданні вказала, що задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, судом встановлено наступне. Виходячи із змісту ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно накладної № 14 від 15 січня 2005 року позивач [PERSON] придбав у СВК «Зоря» Близнюківського району Харківської області за готівковий розрахунок будівлю магазину № 1 (колишня пекарня). Згідно квитанції до прибуткового ордера № 4 від 15 січня 2005 року за вказану будівлю [PERSON] сплачені кошти в сумі 29875 гривень в касу СВК «Зоря».( а.с. 66,78). Будівля магазину № 1 (колишня пекарня) розташована за адресою: вул. Шкільна 2а, с. Уплатне Близнюківського району Харківської області, що підтверджується технічним паспортом на громадський будинок та довідкою Уплатнівської сільської ради Близнюківського району Харківської області вих..№ 02-29/172 від 03 лютого 2017 року (а.с. 7-12, 36). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] за № 33734432 від 07 лютого 2017 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна, на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с. Уплатне, вулиця Шкільна, будинок 2а, оскільки згідно з наданих заявником документів не має можливості встановити набуття речових прав на обєкт нерухомого майна. (а.с. 70) Згідно\~статті 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ч. 3\~ст. 640 ЦК України, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Частиною 1\~ст. 220 ЦК України зазначено, що\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно із ч. 2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пленум Верховного Суду України в п. 13\~постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9\~розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.\~210,\~640 ЦК України\~повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Договір купівлі - продажу нежитлової будівлі\~магазину № 1 (колишня пекарня) на момент виникнення спірних правовідносин підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, тому такий договір не може бути визнаний дійсним на підставі ч. 2\~ст.220 ЦК України, та відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно. Таким чином вимоги позивача не ґрунтуються на нормах закону, тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позову про визнання права власності на нежитлове приміщення магазин № 1 (колишня пекарня) за його безпідставністю і на підставі\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати, понесені позивачем, відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed