Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

[PERSON] 08.02.2016 р. звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому проситла визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 5,86 га, що розташована на території Червонокамянської сільської ради, яка належала померлому [INFO] року [PERSON] та була прийнята в спадок померлим [INFO] року [PERSON], але не зареєстрована на його ім'я в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Відповідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2010 року, єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину та оформив на своє ім'я є її чоловік [PERSON]. [INFO] року її чоловік помер, після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на вищевказану земельну ділянку площею 5,86 га, що розташована на території Червонокам'янської сільської ради, яка належала померлому, [INFO] року [PERSON] та була прийнята в спадок померлим [INFO] року [PERSON], але не зареєстрована належним чином на його ім'я. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], є вона -[PERSON], як його дружина. У визначений законом строк вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку, по причині відсутності правовстановлюючого документу на землю, а згідно ст..126 ЗК України, саме Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я спадкодавця. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 липня 2016 року справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 травня 2017 року було залучено до участі у справі [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO]., в якості правонаступників позивача [PERSON], померлої [INFO] року. Правонаступники позивача будь - яких позовних вимог не заявили. Згідно п. 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження по вказаній справі було відкрито до набрання чинності нових процесуальних норм, суд постановив про проведення судового розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження за діючими нормами ЦПК України, які набрали чинності з 15.12.2017 року. У судове засідання позивачі та їх представники не з'явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник [PERSON] подала до суду заяву, у якій просить провести розгляд справи без її участі та без участі позивача, на позовних вимогах наполягає. Представник [PERSON] також подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати без їх участі. Голова Червонокам'янської сільської ради подала заяву про розгляд справи у відсутність представник а сільської ради. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд постановив провести розгляд справи у відсутність не явившихся осіб та постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків. Судом встановлено наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від [INFO] року серії [NUMBER] (т.1 а.с.37). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. На підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] належала земельна ділянка площею 5,86 га, яка розташована на території Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] (т.1 а.с. 10). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 квітня 2010 року спадщину прийняв та оформив [PERSON] (а.с. 8). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13.06.2013 року серії [NUMBER] (а.с.3). Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказану земельну ділянку, площею 5,86га, що розташована на території Червонокам'янської сільської ради, яка належала померлому [INFO] року [PERSON] та була прийнята в спадок померлим [INFO] року [PERSON], але не зареєстрована на його ім'я. Спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON], який у встановленому законом порядку спадщину прийняв, є [PERSON]. З матеріалів спадкової справи №7/2013 вбачається, що 09.07.2013 року, у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, [PERSON] подала приватному нотаріусу Олександрійського районного нотаріального округу Н.М. Ніколаєнко нотаріально засвідчену заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (т.1 а.с.209) Постановою приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Н.М.\~Ніколаєнко було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві .. При цьому у самій постанові не вказано будь - яких ідентифікуючих даних щодо цієї земельної ділянки (т.1 а.с. 9, 247). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.06.2016 року серії [NUMBER] (т.1 а.с.42). Як вбачається матеріалів спадкової справи №16/2016 за життя [PERSON] було складено два заповіти: -заповіт, посвідчений 30 квітня 2015 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Н.М. Ніколаєнко, зареєстрований в реєстрі № 250, відповідно до якого земельну ділянку [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,8343 га, розташовану на території Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, кадастровий номер [NUMBER], вона заповіла - [PERSON], [INFO] (т.1 а.с.73); -заповіт посвідчений 09 липня 2013 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Н.М. Ніколаєнко, зареєстрований в реєстрі № 583, відповідно до якого майно [PERSON], де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право остання заповіла - [PERSON], [INFO] (т.1 а.с. 74 ). З матеріалів спадкової справи № 07/2013 щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що 09.07.2013 року [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого (т.1 а.с. 209). З матеріалів спадкової справи №16/2016 щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що 30.06.2016 року [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO]. звернулись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] (т.1 а.с. 59) Крім того, 09.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] ( т.1 а.с. 76, 81). Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Положеннями статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Разом із тим, той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Процедура подання заяви про прийняття спадщини та видача свідоцтв про право на спадщину визначена главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок). Після смерті [INFO] року спадкодавця [PERSON], [PERSON], діючи в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за заповітом (т.1 а.с.59, 76, 81). Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (частина четверта статті 1268 ЦК України). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7 зазначено, що відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Разом з тим, суд враховує й те, що позивачі [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], після залучення їх до участі у справі в якості правонаступників [PERSON], померлої [INFO] року, позовних вимог не змінювали, їх представники у наданих суду заявах просили розглядати справу за їх відсутності. Тобто, позовною вимогою обох позивачів залишається визнання права власності на земельну ділянку площею 5,86 га, що розташована на території Червонокамянської сільської ради, за [PERSON]. В той же час, суд вважає, що [PERSON], [INFO] прийняла спадщину, яка належить їй за законом як малолітній дитині померлої [PERSON], незалежно від того чи подано нею заяву про прийняття спадщини та має право на обов'язкову частку, незалежно від складеного заповіту на інших осіб . Згідно частини 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Тлумачення статті 1241 ЦК України свідчить, що право на обов'язкову частку - це суб'єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов'язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов'язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов'язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Крім того, з матеріалів спадкової справи 07/2013 вбачається, що [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.04.2015 року, яка відкрилась після смерті [PERSON] - спадщин,а на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,8343 га, кадастровий номер [NUMBER], розташованої на території Червонокам'янської сільської ради Олександрійського району, Кіровоградської області, належної спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності наземлю [NUMBER], виданого 30.08.2002 року Олександрійською райдержадміністрацією та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 313319 (т.1 а.с. 229) Також, 30.04.2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] - спадщина на яку видано це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка у колективній власності Асоціації «Вікторія», що знаходиться в Кіровоградській області, Олександрійський район, село Червона Кам'янка, розміром 7,37 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом [NUMBER] на право на земельну частку (пай), що належало [PERSON] Олександрійською районною державною адміністрацією 28 грудня 1996 року та зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER], яка померла [INFO] року, спадкоємцем якої був її син - [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (т.1 а.с. 245). При цьому, відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом не отримали ні - [PERSON], право її на отримання спадщини в розмірі обов'язкової частки не порушене, як і не порушене право - і [PERSON], яка також не отримала відмову від нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом; також позивачі позовних вимог не змінювали. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд позбавлений права вийти за межі позовних вимог. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed