Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] 04 червня 2019 року звернулась до суду із позовом, та уточнивши вимоги позову від 18.06.2019 року, просить скасувати розпорядження Котовської районної державної адміністрації «Про передачу в натурі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на землю громадянам власникам сертифікатів» від 06.03.2007 року №151/07, в частині передання [PERSON] земельної ділянки номер [NUMBER], площею 2,1500 га (в тому числі 2,1500 ріллі) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Фонтан» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; визнати недійсним державний акт серії ЯЕ №664155 від 02.11.2007 року на право власності [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 6,8019 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5122981300:01:001:0148, яка розташована на території Великофонтанської сільської ради Подільського району Одеської області; стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її бабуся - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, а саме: на земельну ділянку, розташовану на території Великофонтанської сільської ради Подільського району Одеської області площею 2,1500 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При зверненні до управління Держгеокадастру з заявою про державну реєстрацію вказаної земельної ділянки, було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з таких підстав: невідповідності електронного документу встановленим вимогам, а саме:ХЗО Схема. Наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 5122981300:01:001:0148.Площа співпадає на 100%. З відповіді управління Держгеокадастру стало відомо, що земельна ділянка № [NUMBER] , яка належала [PERSON] згідно державного акту від 13.01.2004 року за розпорядженням Котовської районної державної адміністрації від 06.03.2007 року №151/07 та на підставі державного акту серії ЯЕ №664155 від 02.11.2007 року належить вже [PERSON] . Таким чином, її право на земельну ділянку, як спадкоємиці [PERSON] , порушено через зайняття 06.03.2007 року [PERSON] земельної ділянки на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації від 06.03.2007 року та отримання державного акту на земельну ділянку, внесення даних до Державного земельного кадастру (зем.ділянка кадастровий номер 5122981300:01:001:0148), яка повністю співпадає із земельною ділянкою, яка належала спадкодавцю [PERSON] Мирним шляхом питання щодо повернення земельної ділянки з [PERSON] вирішити не вдалося, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Представник Головного управління Держгеокадастру Дементьєва С. Г. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Представники Подільської міської ради Одеської області та Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області в підготовче судове засідання не з`явились. Були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] померла [PERSON] (актовий запис №1025), що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 20.11.2015 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,1500 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради (раніше Великофонтанської сільської ради) Подільського району Одеської області, передана у приватну власність на підставі розпорядження Котовської райдержадміністрації Одеської області №505/03 від 16.12.2003 року, державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №002151 від 13 січня 2004 року. Згідно листа приватного нотаріусу Подільського районного нотаріального округу Одеської області №259/02-14 від 21.08.2017 року, [PERSON] є спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] 10.01.2019 року ФОП [PERSON] була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки площею 2,1500 га, яка розташована на території Куяльницької сільської ради (раніше Великофонтанської сільської ради) Подільського району Одеської області, та належала померлій [PERSON] 10.01.2019 року ФОП [PERSON] звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу у Подільському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки. Рішенням державного кадастрового реєстратора відділу у Подільському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області відмовлено у внесенні відомостей до Державного реєстру у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме: XSD Схема. Наявні зауваження щодо валідності електронного документа. Перетин ділянок з ділянкою 5122981300:01:001:0148. Площа співпадає на 100 % (накладка). Згідно протоколу №ПП-5100634462019 проведення перевірки електронного документа від 10.01.2019 року, електронний документ ФОП [PERSON] щодо земельної ділянки, що розташована за адресою: Одеська область, Подільський район, Великофонтанська сільська рада, не відповідає наявним даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним індексних кадастрових карт (планів), відомостям про інші об`єкти Державного земельного кадастру, їх кількісним, якісним характеристикам та відомостям про значення оцінки земельної ділянки; встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа; даним документації із землеустрою або оцінки земель. Згідно листа-відповіді відділу у Подільському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області за вих. №333/115-19 від 01.03.2019 року, у фонді документації із землеустрою на місцевому рівні, який ведеться відділом наявна «Технічна документація із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельні ділянки [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великофонтанської сільської ради Котовського району Одеської області», розробником якої є ПП [PERSON] та в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі зареєстровано державний акт за № 01075250021 від 02.11.2007 року серії ЯЕ №664155 на [PERSON] Земельна ділянка внесена до системи державного земельного кадастру, кадастровий номер 5122981300:01:001:0148. Як встановлено в ході розгляду справи, розпорядженням Котовської районної державної адміністрації «Про передачу в натурі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на землю громадянам власникам сертифікатів» від 06.03.2007 року №151/07, зокрема, було передано [PERSON] земельну ділянку номер [NUMBER], площею 2,1500 га (в тому числі 2,1500 га ріллі) із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Фонтан» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації від 06.03.2007 року №151/07, [PERSON] 02.11.2007 року було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №664155. Кадастровий номер земельної ділянки 5122981300:01:001:0148. При цьому, з огляду на ту обставину, що саме [PERSON] виготовлено кадастровий план земельної ділянки та внесено інформацію про земельну ділянку під вказаним номером в автоматизовану систему державного земельного кадастру, державним реєстратором прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру [PERSON] . Факт накладення вказаних вище земельних ділянок визнається сторонами, а також підтверджується технічною документацією на вказану земельну ділянку, виготовлену на замовлення як позивача [PERSON] так і на замовлення відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Статті 116, 118 ЗК України передбачають, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади. Згідно з ч.3 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Частиною 1 ст.203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визначення недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Стаття 155 ЗК України зазначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У відповідності до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 01.07.2015 № 6-319цс15, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З врахуванням викладених обставин вбачається, що права позивача порушені в результаті того, що Котовська районна державна адміністрація Одеської області розпорядженням №151/07 від 06.03.2007 року, в порушення вимог ст.17 Земельного кодексу України, незаконно передала у власність земельну ділянку, яка вже знаходилась у приватній власності [PERSON] , в результаті чого, відповідач [PERSON] незаконно отримала у власність земельну ділянку та провела реєстрацію такого права власності. При таких обставинах, враховуючи те, що розпорядження Котовської районної державної адміністрації «Про передачу в натурі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на землю громадянам власникам сертифікатів» від 06.03.2007 року №151/07, призвело до перетину земельних ділянок, та порушує право власності позивача на її земельну ділянку, а тому воно є незаконним та підлягає скасуванню. Оскільки державний акт на ім`я відповідача виданий на підставі розпорядження Котовської районної державної адміністрації від 06.03.2007 року №151/07, яке суд скасовує, тому державний акт серії ЯЕ №664155 від 02.11.2007 року, виданий Котовською районною державною адміністрацією на ім`я [PERSON] , який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01075250021 є недійсним. При таких обставинах, оскільки при проведенні реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] були порушенні права позивача, як первинного користувача земельної ділянки, тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Позивач просила стягнути з відповідачів суму сплаченого нею судового збору та стягнути витрати на правову допомогу. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивач подала суду: договір про надання правової допомоги №02 від 23.02.2019 року; розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; квитанцію від 21.05.2019 року та квитанцію від 25.02.2019 року, відповідно до яких позивач сплатила адвокату Куликовій О. В. 1100,00 грн. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем доведено понесення нею витрат за надання правничої допомоги. При таких обставинах, на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 1536,80 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1100,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Подільської районної державної адміністрації Одеської області, як зі сторони, яка є виною у виникненні судового спору з цих питань.

Outcome: approved