Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 23.04.2015 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно», 3 особа - Єгорова Марина Євгенівна - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на квартиру. Позивач [PERSON] зазначав, що він набув у власність квартиру [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 12.05.2003 року за №33774 та Договору дарування частини квартири від 24.05.2005 року; 17.04.2015 року позивач довідався, що 19.02.2015 року відповідач 2 зареєстрував за відповідачем 1 право власності на квартиру Позивача без згоди останнього та в порушення законодавства; 21.03.2015 року відповідач 1 продав квартиру [NUMBER] відповідачу 3 за Договором купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою) від 21.03.2015 року. Пунктом 3 Договору купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою) від 21.03.2015 року було визначено, що відповідач 1 набув право власності на квартиру позивача 19.02.2015 року - на підставі Договору іпотеки №86077 від 21.05.2008 року - відповідно до реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчу К.М., номер запису про право власності 8839305. Оскільки постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2015 року (справа №826/7303/15) визнано протиправним та скасовано рішення №19557473 від 24.02.2015 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Марченка О.А. про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-колект», на підставі якого Державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчу К.М. внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №8839305 від 19.02.2015 року про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-колект» на підставі Договору іпотеки №86077 від 21.05.2008 року; зазначене судове рішення набрало законної сили; крім того, на відчуження квартири [NUMBER] без згоди власника (позивача) поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому Позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким: 1) Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою) від 20.03.2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі-Майно» та посвідчений 20.03.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. за реєстровим номером 1276; 2) Визнати за [PERSON] (позивачем) право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені (зменшені) позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві; представники відповідачів ТОВ «Кей-Колект» - Мельник Н.В., Нетупський Г.Р. та ТОВ «Бі-Майно» - Орлов П.О. - позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити, стверджуючи, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та пред»явлені без достатніх правових підстав; представник Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Новаковська Г.Л. пояснила, що рішення щодо реєстрації права власності на квартиру на ім»я ТОВ «Кей-колект» було прийнято державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Марченко О.А., на підставі якого Державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчу К.М. лише внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №8839305 від 19.02.2015 року про державну реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кей-колект» на підставі Договору іпотеки №86077 від 21.05.2008 року, просила постановити рішення відповідно до діючого законодавства. 3 особа - Єгорова М.Є. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу в судове засідання не з»явилась, до матеріалів справи надала письмові пояснення по факту посвідчення нею оспорюваного договору купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою) від 20.03.2015 року (а.с.92-94 т.1). Заслухавши пояснення позивача, представників сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено: 21.05.2008 року між [PERSON] (позивачем) та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11349238000, відповідно до якого [PERSON] отримав споживчий кредит у розмірі 143820,00 доларів США, що на день укладення договору за курсом НБУ дорівнює 726291,00 грн., зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,50% річних, зі строком повернення кредиту до 21.05.2018 року (а.с.101-112 т.1). Для забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки (нерухомого майна - квартири) №86077 від 21.05.2008 року, за яким позивач надав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме - квартиру [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненко Д.В. за реєстровим №1077 від 21.05.2008 року, відповідно до якого також було накладено заборону на відчуження квартири [NUMBER] за реєстровим №1078 від 21.05.2008 року (а.с.17-18). 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-колект» було укладено договір факторингу №1 та Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно яких до ТОВ «Кей-колект» (відповідача 1) перейшло право вимоги за договором іпотеки з [PERSON] за №86077 від 21.05.2008 року, що не заперечується сторонами (а.с.113-116, 117-119 т.1). Згідно договору купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою) від 20.03.2015 року ТОВ «Кей-колект» відчужив на користь ТОВ «Бі-Майно» іпотечну квартиру [ADDRESS] (іпотекодавець - [PERSON].); даний договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. 20.03.2015 року за реєстровим №1276 (а.с.95 т.1). Згідно п.3 цього Договору - ТОВ «Кей-колект» (відповідач 1) набув право власності на квартиру [ADDRESS] (предмет іпотеки) 19.02.2015 року на підставі Договору іпотеки №86077 від 21.05.2008 року - відповідно до реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчу К.М., номер запису про право власності 8839305, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 582155780000. Як вбачається з копії постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.10.2015 року (справа №826/7303/15), судом визнано протиправним та скасовано рішення №19557473 від 24.02.2015 року Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Марченка О.А. про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-колект», на підставі якого Державний реєстратор Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Сипчу К.М. внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про право власності №8839305 від 19.02.2015 року про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей-колект» на підставі Договору іпотеки №86077 від 21.05.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненком Д.В. 21.05.2008 року за реєстровим №1077 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.02.2015 року (а.с.11-15 т.2); скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є правовою підставою для скасування запису у Державному реєстрі прав; зазначене судове рішення набрало законної сили (а.с.34-36 т.2), що також не заперечується сторонами. Згідно ч.1-3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 ст.203 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.1, 5 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю; вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред»явлена будь-якою заінтересованою особою; суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно ч.5 ст.11 ЦК України - у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов»язки можуть виникати з рішення суду. Згідно положень ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до положень ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок , якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, незаконне заволодіння ним; правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Представниками відповідачів не заперечується той факт, що Договір іпотеки №86077 від 21.05.2008 року містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (розділ 5 Договору), але цим розділом визначено, що позасудове врегулювання про задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється на підставі укладання окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку». На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач ТОВ «Кей- колект» станом на дату укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою) від 20.03.2015 року не мав належного права продажу квартири [ADDRESS] (іпотекодавець та власник - [PERSON].); відповідно - позивач [PERSON] має право на підставі ст.658, 392 ЦК України вимагати визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири (з відкладальною умовою) від 20.03.2015 року та визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS]. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про те, що заявлені та підтримані позивачем в судовому засіданні позовні вимоги доведені належними та достатніми доказами; заперечення відповідачів по суті є безпідставними та необґрунтованими, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Кей-Колект» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 3654,00 грн. (а.с.2).

Outcome: approved