Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] 18 червня 2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту проживання за однією адресою, зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області. В обґрунтування заяви зазначила, що 01 липня 1978 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. З 1992 року заявник була прописана за адресою: [ADDRESS] ., а її чоловік, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ., однак вони, разом із донькою [PERSON] постійно проживали за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті чоловіка вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області з заявою про перерахування пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак їй було відмовлено, оскільки відсутня довідка про сумісне проживання з померлим чоловіком на момент смерті. Таким чином виникла необхідність встановити факт проживання заявника та її чоловіка, який помер [INFO] , за однією адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2020 року заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі. Від представника заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Литвин Ю.Ю. надійшов відзив на заяву, у якому просила у задоволенні заяви про встановлення факту проживання за однією адресою відмовити, справу розглядати без участі представника. У судовому засідання заявник [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. В ході судового розгляду встановлено, що 01 липня 1978 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 12). Після смерті чоловіка, [PERSON] , [INFO] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахування пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак їй було відмовлено (а.с. 13). Факт проживання заявниці та її чоловіка за однією адресою на час смерті останнього підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 115, у якому місцем смерті зазначено адресу: [ADDRESS] (а.с. 11). У судовому засіданні вказаний факт також підтвердили свідки. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, а також показання свідків, суд вважає за можливе встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] , на день його смерті року за однією адресою, а саме: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 420 гривень 40 коп., який відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України відшкодуванню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved