Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON], в інтересах яких діє представник [PERSON], звернулися в суд з позовом до Чернятинської сільської ради, в якому просять визнати за ними право власності по 1/ 2 частині на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. 16 липня,18 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 19.03.1988 року житловий будинок, розташований по вул.16 липня (колишня Кірова),18 в с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області належав колгоспному двору, головою якого був батько позивачів [PERSON]. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,13 га. Будівництво даного житлового будинку було здійснено батьками позивачів у 1962 році, а господарські будівлі зведені протягом 1970-1988 років. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку загальною площею 76 кв.м, житловою площею 37,3 кв.м, літньої кухні, стайні, стодоли, двох комор, сараю, двох навісів, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. 07 червня 2012 року [PERSON] помер. Заповітного розпорядження на випадок своєї смерті він не залишив. З довідки Чернятинської сільської ради № 215 від 18.09.2017 року вбачається, що станом на 15.04.1991р. ( дата введення в дію Закону України «Про власність») у житловому господарстві по вул.16 липня,18 в с. Чернятин проживали: [PERSON] (помер 07.06.2012р.), [PERSON] (померла 19.10.2010р.) та [PERSON]. Позивачі являються єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька. З метою реалізації спадкових прав вони звернулися до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса [PERSON] № 1879/02-31 від 06.10.2017р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з реєстрацією спадкового житлового господарства, як колгоспного двору. Після смерті батьків позивачі фактично вступили в управління спадковим майном, а саме: утримують житловий будинок в належному стані, виготовили технічну документацію за власні кошти, забезпечують обробіток земельної ділянки. Однак, оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не можуть через реєстрацію житлового господарства як колгоспного двору. Згідно технічного паспорта інвентаризаційна вартість житлового господарства становить 151 929 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Сторони, їх представники в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Чернятинська сільська рада не заперечує у визнанні права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.16 липня,18 в с. Чернятин за [PERSON] та [PERSON] Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. [PERSON] Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 19.03.1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 11 від 13 січня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Чернятин по вул. Кірова,18 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с.16). Згідно рішення виконкому Чернятинської сільської ради в 1993 році вулиця Кірова в с. Чернятин була перейменована на вулицю 16 липня, що стверджується довідкою № 264, виданою 13.10.2017р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області (а.с.24). Довідкою № 215, виданою Чернятинською сільською радою 18.09.2017 року доводиться, що згідно [PERSON] з погосподарської книги № 5 (ос.рах. 399) Чернятинської сільської ради за період з 1991 по 1995 рік по господарству в с. Чернятин вул. 16 липня,18, суспільна група господарства колгоспники, станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] (а.с.22). [PERSON] померла 19 жовтня 2010 р. у віці 84 років, актовий запис № 49 від 21.10.2010 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 120186, виданого 21 жовтня 2010 року Чернятинською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області (а.с.15). [PERSON] помер 07 червня 2012 р. у віці 75 років, актовий запис № 30 від 07.06.2012 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії І-НМ № 152921, виданого 07 червня 2012 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області (а.с.14). Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] Свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР № 616953, виданого 29.09.1958 року Чернятинським с/ЗАГС Городенківського району Станіславської області стверджується, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). [PERSON] Свідоцтва про народження серії ІV-УР № 877216, виданого 20.10.1961 року Чернятинським сільським бюро ЗАГС Городенківського району стверджується, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Отже, спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є його сини: [PERSON] та [PERSON]. На момент смерті (07.06.2012р.) [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO]; разом із ним проживали та були зареєстровані: син [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], що стверджено довідкою № 261, виданою 13.10.2017 року виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області (а.с.25). Позивач [PERSON] на час смерті батька проживав та був зареєстрований в [INFO], про що свідчить відмітка в його тимчасовій посвідці на проживання серії ІФ № 010209, виданій 08.05.2009р. ВГІРФО УМВС в Івано-Франківській області. [PERSON] спадкової справи № 421/2017 р., наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, стверджено, що позивач [PERSON], який прийняв спадщину за законом після смерті батька [PERSON], 06.10.2017 року надав згоду на включення до кола спадкоємців померлого [PERSON] його сина [PERSON] [PERSON] № 49373586 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 06.10.2017р. доводиться, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи за № 61343178 спадкодавця [PERSON] померлого 07.06.2012 року. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані в с. Чернятин по вул. 16 липня,18. [PERSON] Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 8227, виданої 15.09.2017р. Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» доводиться, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 45 за [PERSON] (головою колгоспного двору) зареєстровано право власності на житловий будинок в с. Чернятин по вул. 16 липня,18 Городенківського району на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 19.03.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 11 від 13.01.1988 року (а.с.20). З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1962 р., інші господарські будівлі збудовані в 1962, 1970, 1972, 1980, 1988 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 151929 грн. (а.с.17-19). За даним господарством числиться земельна ділянка, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд розміром 0,13 га, що стверджується довідкою № 262, виданою 13.10.2017р. виконкомом Чернятинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області (а.с.23). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачі зверталися до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1879/02-31 від 06.10.2017 р. [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 07.06.2012 року, на житловий будинок № 18 по вул.16 липня в с. Чернятин Городенківського району з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені (а.с.21). Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачами, як спадкоємцями за законом першої черги спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 316,317, 328, 1216, 1222,1223, 1258,1261,1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved