Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Лисиченської сільської ради, [PERSON] про визнання недійсним заповіту, складеного [PERSON] 23 квітня 2015 року та посвідченого 23 квітня 2015 року секретарем Лисиченської сільської ради за р.№34. В обгрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що їх тітка [PERSON] 31 жовтня 1996 року склала та нотаріально посвідчила заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла житлові будинки.Вони допомагали [PERSON] вести домашнє господарство, доглядали за нею. В 2014 році [PERSON] захворіла на психічну хворобу і перебувала декілька місяців у психіатричній лікарні. [INFO] тітка померла, тому вони звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. В нотаріальній конторі вони дізналися, що 23 квітня 2015 року [PERSON] склала та посвідчила заповіт, яким своє майно заповіла [PERSON] Вважають, що під час складання заповіту [PERSON] хворіла психічною хворобою та не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому просять задоволити позов. Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору притягнуто [PERSON] В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та її представник адвокат Тітова В.М. підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві і додатково пояснили, що про психічну хворобу спадкодавця свідчить висновок посмертної судово-спихіатричної експертизи, із якого слідує, що [PERSON] на момент складання заповіту не могла розуміти значення свої дій та керувати ними. Крім того, [PERSON] просить стягнути понесені нею судові витрати на правову допомогу, за проведення судової експертизи, по сплаті судового збору. Відповідачка [PERSON] позову не визнала і пояснила, що [PERSON] психічним захворюванням не хворіла, розуміла значення своїх дій. Тривалий час вона допомагала [PERSON], відвідувала її в психіатричній лікарні, доглядала за нею після виписки із лікарні. Вважає, складений [PERSON] на її користь заповіт правомірним, просить відмовити в задоволенні позову. В судове засідання, призначене на 11 травня 2016 року [PERSON] направила клопотання про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача Лисиченської сільської ради Самчук В.М. позову не визнав і пояснив, що дійсно 23 квітня 2015 року посвідчував складений [PERSON] заповіт на користь [PERSON] При цьому ознак будь-якого психічного захворювання [PERSON] не ви виявляла, вільно висловлювала свою волю. Тому просить відмовити в задоволенні позову. Третя особа [PERSON] вважає, що позов підлягає задоволенню та претендує на свою частку у спадщині. Про існування заповіту, складеного [PERSON] на його користь йому відомо не було. Заслухавши пояснення позивачів та їх представника, відповідачки, представника відповідача, третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що [PERSON] 31 травня 1996 року склала та нотаріально посвідчила заповіт на користь [PERSON] та [PERSON] (а.с.46). 15 листопада 2012 року [PERSON] склала та відповідно до чинного законодавства посвідчила заповіт на користь [PERSON] (а.с.63). Крім того,23 квітня 2015 року [PERSON] склала та відповідно до чинного законодавства посвідчила заповіт на користь [PERSON] (а.с.62). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 02 червня 2015 року [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Із матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Із висновку посмертної судово-психіатричної експертизи №121 від 14 березня 2016 року вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] на час складання та посвідчення заповіту, а саме на 23 квітня 2015 року страждала психічним захворюванням у вигляді не уточненої деменції. На час складання та посвідчення заповіту, а саме 23 квітня 2015 року [PERSON] не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Враховуючи вказаний висновок, суд вважає, що є передбачені ч.1 ст.225 ЦК України для визнання заповіту, складеного [PERSON] 23 квітня 2015 року та посвідченого 23 квітня 2015 року секретарем Лисиченської сільської ради за р.№34 недійсним. Позивачка [PERSON] клопоче про стягнення на її користь понесених судвих витрат в розмірі 6858 грн. 20 коп. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд приймає до уваги, що Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01.01.2016 року встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 1378 грн. на місць, а тому відповідно 40% за годину роботи особи, яка надає правову допомогу, складає 551 грн. 20 коп. Відповідно до акту наданих послуг від 11 травня 2016 року та квитанції до прибуткового касового ордеру №4 від 11 травня 2016 року, витрати на правову допомогу, сплачені адвокату Тітовій В.С. складають 4960 грн. 80 коп. В зазначеному акті про надання спожитих послуг від 11 травня 2016 року та в розрахунку обгрунтованості судових витрат зазначено, що адвокатом Тітовою В.С. надавалися консультації позивачці [PERSON], витребовувалися документи, готувалася позовна заява, клопотання, опрацьовувавалася законодавча база та судова практика, на що було витрачено 4 год. часу. Тому витрати [PERSON] на правову допомогу в цій частині складають 2204 грн. 80 коп. При цьому суд враховує, що надання правової допомоги це не тільки участь в судових засіданнях, а й підготовка заяв, скарг, інших процесуальних документів правового характеру, опрацювання законодавчої та судової практики, підготовка позовної заяви, акту. Відповідно до журналів судових засідань від 03 грудня 2015 року, 16 грудня 2015 року, 18 лютого 2016 року, 19 квітня 2016 року адвокат Тітова В.С. приймала участь в судових засідання протягом 3 год. 35 хв. Таким чином витрати [PERSON] на правову допомогу в цій частині складають 1975 грн. 13 коп. За проведення судово-психіатричної експертизи [PERSON] понесла витрати в розмірі 1700 грн. 20 коп., що підтверджується довідкою про вартість експертизи №14 від 28 грудня 2015 року, квитанціями про сплату коштів за проведення експертизи від 15 січня 2016 року в розмірі 1683 грн.37 коп. та квитанцією від 15 січня 2016 року про сплату банківських послуг на суму 16 грн. 83 коп. При подачі до суду позивачка сплатила судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. Таким чином загальний розмір судових витрат, понесених [PERSON] складає 6367 грн. 62 коп. Вказані витрати відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках по 3183 грн. 66 коп.

Outcome: approved