Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

[PERSON], 11.04.2017 року звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку (пай №304) площею 1,7970 га в межах згідно з планом, розташовану на території Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 25.08.2011 року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, однак у звязку з тим, що Управління Держземагенства у [PERSON] районі Чернігівської області не надає витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, оскільки частина земельної ділянки накладається на лісосмугу, то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цю ділянку у нотаріальному порядку. До судового засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. /а.с.55/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. /а.с.35/ Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, завчасно через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представники третіх осіб на стороні відповідача - Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівської області та [PERSON] районного виробничого відділу ЧРФ «Центр ДЗК», у судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомлені. Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як убачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №173402 [PERSON] померла 25 серпня 2011 року у віці 100 років у с. Хмільниця Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.9/ З довідки Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №179 від 21.02.2017 року вбачається, що [PERSON] на день своєї смерті 25.08.2011 року проживала і була зареєстрована [INFO] одна. /а.с.24/ За життя, 07.04.2010 року, [PERSON] зробила, посвідчене у виконавчому комітеті Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, розпорядження за яким своїм спадкоємцем, на земельний пай розміром 2,80 га та акції у кількості 2000 шт. ВАТ «[PERSON] ремонтно-механічних завод «Жовтневий молот», призначила [PERSON]. /а.с.10/ Наведене свідчить, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], в силу приписів ст.1222 ЦК України. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,98 га в межах згідно з планом, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, надана у власність на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації №241 від 7 травня 2002 року, що розташована на території Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка належала спадкодавцю на праві власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії «І-ЧН» №030025, виданого 15.05.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №19161 /а.с.20/ Однак, як вбачається з рішення №РВ-7400030752014 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей, оскільки земельна ділянка накладається на землі лісового фонду (лісосмуга). /а.с.12-15/ Як видно з кадастрового плану земельної ділянки, виготовленого на замовлення позивача [PERSON] районним виробничим відділом ЧРФ ДП «Центр ДЗК», фактична площа земельної ділянки (пай) №304, рілля 1,7970 га. /а.с.21/ Як вбачається з Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.02.2017 року, вартість земельної ділянки площею 1,98 га розміщеної на території Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, пай 304, становить 72861,92 грн. /а.с.23/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається із копії спадкової справи №647/2011 та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №4752/02-31 від 25.11.2016 року, [PERSON] прийняла спадщину за заповітом [PERSON], подавши 29.11.2011 року відповідні заяви до [PERSON] районної державної нотаріальної контори і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,8208 га, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 1,98 га у звязку з відсутністю інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. /а.с.11, 17, 18, 50-52/ Таким чином, позивач не має можливості отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, із-за відсутності інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, отже існує спір про право і права та інтереси [PERSON] порушуються, з незалежних від неї причин, а тому підлягають судовому захисту. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно пункту 118 постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» №1051 від 17.10.2012 року, внесення до Поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання). У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність спадкодавця [PERSON] припинилась у момент її смерті і за таких обставин отримати належний правовстановлюючий документ, з усуненням порушень земельного законодавства, саме на імя спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що за життя [PERSON], на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації, належала земельна ділянка площею 1,98 га, однак при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), фактична її площа склала 1,7970 га. Отже, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 1,7970 га, яка розташована на території Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved