Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що [INFO] помер їх чоловік та батько [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яку вони прийняли фактично, оскільки проживали разом із спадкодавцем та є спадкоємцями першої черги за законом, але не оформили своїх спадкових прав. Згідно розпорядження Жмеринської РДА № 277 від 10.06.2011 р. та додатку № 5 до нього [PERSON] передано у власність земельна ділянка на території Браїлівської селищної ради [NUMBER] площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, і яка рахується за ним. При зверненні до Жмеринського районного відділу департаменту інформації та державної реєстрації Вінницької РФ ДП ДЗК за отриманням документу на право на земельну ділянку, їм було відмовлено в його видачі, оскільки документи на померлих громадян не видаються. Крім них, спадкоємцем першої черги є мати померлого [PERSON] - [PERSON], яка подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Оскільки [PERSON] правовстановлюючі документи на земельну частку не видавався, вони не має можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну частку. На підставі викладеного просять визнати за ними право на земельну ділянку по ? частці кожній в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, але через канцелярію суду надали письмові заяви, в яких позовні вимоги підтримали, та просили розглянути справу у її відсутність. Просили позов задовольнити, судові витрати віднести на їх рахунок та з відповідачів не стягувати (а.с.46,47) Представники відповідачів Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області та Жмеринської РДА в судове засідання не з'явились, надали письмові заяви у яких позовні вимоги позивачів про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом не заперечили, просили справу розглядати у їх відсутність. (а.с. 27-30) Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи що сторони скористались своїми процесуальними правами. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оглянувши позовну заяву, заяви сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні, відповідно до матеріалів справи, встановлено, що [PERSON] є чоловіком позивачки [PERSON] та батьком позивачки [PERSON] (а.с. 7, 8) [INFO] [PERSON] помер (а.с. 9), після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 2,0000 га (рілля) для ведення особистого селянського господарства, що в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області. Спадщину, земельну ділянку, після смерті чоловіка та батька [PERSON] прийняли позивачі [PERSON], [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с. 13) Заяви до нотконтори про відмову від спадщини позивачі у визначений ст. 1270 ЦК України строк не подавали. Відповідно до витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданого управлінням Держземагенства у Жмеринському районі Вінницької області № 6348 від 18.12.2014 р. за померлим [PERSON] рахується земельна ділянка (рілля) за [NUMBER] площею 2,0000 га, вартістю 16037,20 грн. за 1 га, а загальною вартістю 32074,40 грн. для ведення особистого селянського господарства, правовстановлювальний документ не видавався.(а.с. 45) Згідно Розпорядження Жмеринської РДА № 277 від 10.06.2011 р. «Про затвердження проекту із землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельних ділянок для ведення особистих селянських господарств на території Браїлівської селищної та Людавської сільської рад для складання документів що посвідчують право власності на земельні частки (паї) та земельні ділянки для ведення особистих селянських господарств громадян Браїлівської селищної та Людавської сільської рад» та Додатку № 5 до даного розпорядження померлому [PERSON]під номером 112 виділено земельну ділянку [NUMBER] площею 2,0000 га на території Браїлівської селищної та Людавської сілької радах. (а.с.10 11) Позивачці [PERSON] державним нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини за законом на вищезазначені земельну ділянку, що залишились після смерті чоловіка в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку в смт. Браїлів Жмеринського району Вінницької області, які рахуються за померлим [INFO] [PERSON] (а.с. 17). Після своєї смерті померлий [PERSON] заповіти та спадкові договори не залишив, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові реєстри) від 31.01.2015 р. (а.с. 19) та копією спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 36-42) Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Статтею 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 527 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч.ч. 3,4,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст.ст.1258, 1264 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно ч.2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно ч.3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення, зокрема особистого селянського господарства. Суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачками, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачами і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, викладені у ньому обставини знайшли своє підтвердження. Відповідачі по справі позов визнали і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права на земельну ділянку за позивачками у рівних частинах, що рахується за померлим [PERSON] Відповідно до ст.ст. 16, 25, п.11 ч.1 346, 524, 527, 1216, 1218, ч.1 ст.1223, ч.1 ст. 1225, 1261, 1267 ч.1, 1268 ЦК України, ст.ст. 22, 25 ЗК України,

Outcome: approved