overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON], 28 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 12 квітня 2003 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. З 24 лютого 2012 року сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Сімейне життя не склалося у зв'язку із тим, що відповідач зловживав спиртними напоями, матеріально не забезпечував сім'ю, вихованням дитини не займався. Спору з приводу майна подружжя у сторін немає. Між сторонами досягнуто угоди щодо утримання та місце проживання дитини. Позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення судового розгляду справи або заперечень проти позовної заяви не подавав. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2003 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану м. Котовськ, Котовського міського управління юстиції Одеської області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №66. /а.с. 4/ Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис №249, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Котовського міського управління юстиції Одеської області. /а.с. 7-9/ Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, примирення між сторонами неможливе, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу для сторін не відбулося. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно та місце проживання дитини між сторонами не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] оскільки подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Збереження шлюбу не цікаве для сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись, що вони з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від свого заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, сторони: [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю позивачем [PERSON] і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Батько відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, не приймає участь в матеріальному утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до її повноліття. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2017 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що його мати [PERSON] померла [INFO] року в м. Стаханові на тимчасово окупованій території, причина смерті - наслідки інфаркту головного мозку. Кремінський РВ ДРАЦС відмовив йому у видачі свідоцтва про смерть у зв'язку з видачею документу медичною установою, непідконтрольною українській владі, тому просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є сином громадянки України [PERSON], [INFO], якабула зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-10). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть, виданого «Державною установою «Стахановська міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 11), [PERSON] померла [INFO] року, вдома в м. Стаханові, причина смерті - набряк головного мозку. Факт смерті [PERSON] також підтверджено свідоцтвом про смерть, виданого «Відділом запису актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції так званої ЛНР» (а.с. 13). Кремінський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції відмовив [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть медичною установою, непідконтрольною українській владі (а.с. 14-15). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, звернутися за захистом своїх невизнаних прав. Згідно приписів п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2018 року звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про повернення сплаченого судового збору. Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. В провадження Оболонського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація про визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 16 лютого 2018 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, повернення заяви або скарги. За таких умов, суд приходить до висновку що сума судового збору в розмірі 640 гривень сплачена [PERSON] за подання позовну, квитанція №0.0.893375062.1 від 15.11.2017, підлягає поверненню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2018 року подала до суду заяву про надання їй права на шлюб із [PERSON] У обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилалася на те, що із [PERSON] вона познайомилася у січні 2017 року, після чого вони почали зустрічатися як хлопець і дівчина, між ними склалися дуже теплі та щирі стосунки, виникли взаємні міцні почуття поваги та любові і вони мають намір зареєструвати шлюб, однак, при зверненні до Рудківської міської ради із спільною заявою про реєстрацію шлюбу отримали відмову, так як на даний час вона не досягла повноліття. Надання права на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки вона перебуває в стані вагітності 7 тижнів. Будь-яких інших перешкод для реєстрації шлюбу не має. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання заяви посилалася на викладені у ній обставини. Законний представник неповнолітньої - не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] та пояснила, що у її дочки перешкод для реєстрації шлюбу немає. Заінтересована особа [PERSON] просив задовольнити заяву [PERSON], так як він бажає з нею одружитися та створити сімю, перешкод у реєстрації їхнього шлюбу немає. Представник органу опіки та піклування пояснила, що надання права на шлюб відповідає інтересам неповнолітнього заявника. Вислухавши пояснення заявника, її законного представника, заінтересовану особу [PERSON] та представника органу опіки та піклування, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Із свідоцтва про народження, витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та паспорта громадянина України, відомо, що заявник [PERSON] народилася 22 травня 2001 року, тобто не досягла шлюбного віку, але їй виповнилося шістнадцять років (а. с. 4, 7, 8). Відповідно до ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Із пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони мають намір зареєструвати шлюб і створити сімю, [PERSON] в іншому шлюбі не перебуває. Обставин, які перешкоджали б укладенню між ними шлюбу, не встановлено. Із довідки, виданої Рудківською лікарнею планового лікування, вбачається, що [PERSON] вагітна 6-7 тижнів (а. с. 7). Отже, надання [PERSON] права на шлюб відповідає її інтересам та інтересам її майбутньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2019 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її свекрів [PERSON] , [INFO] є інвалідом ІІ групи, страждає на тяжке хронічне психіатричне захворювання, внаслідок якого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому просить визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном. Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи [PERSON] . у судовому засіданні проти вимог заявника не заперечувала, надала суду подання про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] . Вислухавши думку учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 цього Кодексу суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 6 ст. 300 ЦПК України встановлено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Відповідно до довідки КУ «КРТМО» (а.с. 5), витягу з акту огляду МСЕК (а.с. 6) та пенсійного посвідчення (а.с. 7) [PERSON] є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням, встановленої безстроково, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та потребує постійного стороннього догляду. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №68 від 22 квітня 2019 року (а.с. 25-27) [PERSON] виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді мультиінфарктної деменції. За своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] є невісткою [PERSON] і бажає бути її опікуном. Відповідно до подання Кремінської районної державної адміністрації (а.с. 30-31) опікунська рада вважає за доцільне призначити заявника опікуном над [PERSON] З огляду на викладене суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити опікуном [PERSON] Судові витрати по справі на підставі ч. 2 ст. 299 ЦПК України компенсувати за рахунок держави. З огляду на стан здоров`я [PERSON] , безстрокове призначення їй ІІ групи інвалідності, суд вважає за необхідне встановити максимальний строк дії рішення у два роки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2019 року пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 7 вересня 2005 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через зловживання ним спиртними напоями, внаслідок чого він влаштовує скандали та принижує її як жінку, у результаті такої поведінки відповідача вона втратила до нього почуття поваги та любові. Просила шлюб між ними розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Під час розгляду справи по суті [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що твердження позивачки щодо його алкогольної залежності є безпідставними та надуманими, однак проти розірвання шлюбу не заперечував, просив позов задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 7 вересня 2005 року, від якого у них є троє неповнолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] і [PERSON] , [INFO] (а. с. 4,5,6,7). Судом встановлено, що сторони у лютому 2019 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу та відновлення їй дошлюбного прізвища [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

\~[PERSON] 28 серпня 2015 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 29 вересня 2006 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають. Вони припинили шлюбні відносини з вересня 2014 року через відсутність взаєморозуміння, наявність різних поглядів на сімейні стосунки та обовязки з ведення спільного господарства. Відповідач не забезпечує сімю матеріально, працевлаштовуватися не бажає. Спору про поділ майна немає. Вважає збереження сімї неможливим,\~ тому просить розірвати шлюб. \~Позивачка\~\~у судовому засіданні позов підтримала. \~Відповідач\~ у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про що свідчить розписка про отримання ним повістки (а. с. 23). Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 29 вересня 2006 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі,\~від якого неповнолітніх дітей не мають. З вересня 2014 року вони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, наявність різних поглядів на сімейні стосунки, незабезпечення відповідачем сімї матеріально. Судом тричі зупинялося провадження у справі для надання сторонам строку для примирення, однак зі слів позивачки примирення не відбулося, тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

[PERSON] 28 серпня 2017 року звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що 10 травня 2002 року помер його батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) на території Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заявник зазначає, що звернувся до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу належного прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що відсутні документи, які можуть підтвердити факт родинних відносин між ним та його батьком, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник вказує, що вказані обставини не дають йому можливості належним чином оформити спадщину, у звязку з чим він звернувся до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні під час розгляду справи заявник вимоги, викладені в заяві, підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи не заперечив проти задоволення вимог заявника. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні кожен окремо пояснили, що заявника та його покійного батька знають добре і можуть підтвердити той фак, що померлий дійсно є заявнику рідним батьком. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд, взявши до уваги пояснення заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи(а.с.1-20), допитавши свідків, прийшов до висновку, що прохання заявника підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин має для заявника значення для вирішення питання належного оформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON]. Із матеріалів справи та пояснень сторін слідує, що [PERSON], який помер 10 травня 2012 року, дійсно доводиться заявнику батьком, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Заявник є спадкоємцем померлого за законом, проте не може прийняти майно у спадщину внаслідок відсутності в повному обсязі документів, що підтверджують родинні відносини між ним та померлим, через що неможливо простежити лінію родинних відносин з [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення того факту, що [PERSON], який помер 10 травня 2012 року, є рідним батьком [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved