Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 липня 1987 року жилий будинок з приналежними господарськими будівлями, спорудами по [ADDRESS] на праві особистої власності належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON]. При житті 24 квітня 2000 р. [PERSON] зробила письмове розпорядження на випадок своєї смерті, яким все своє майно заповіла позивачці, заповіт посвідчений секретарем виконкому Торговицької сільської ради Городенківського району, зареєстрований в реєстрі за № 45. [PERSON] є бабусею позивачки по батьковій лінії, вона померла [INFO] р. З метою реалізації свого спадкового права позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про оформлення власності на спадкове майно за заповітом. Вивчивши представлені позивачкою документи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі, оскільки спадкове господарство зареєстроване як колгоспний двір, головою якого була спадкодавець, і кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 р., належить відповідна частка житлового будинку. Згідно інформації, наданої виконкомом Торговицької сільської ради, станом на 15.04.1991 р. у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: голова двору - [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] р., син спадкодавця - [PERSON], [INFO], невістка спадкодавця - [PERSON], [INFO], онук спадкодавця - [PERSON], [INFO], онука спадкодавця - [PERSON] [INFO] З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто, відповідачі не заперечують щодо визнання права власності за позивачкою. З часу досягнення повноліття позивачка допомагала бабусі у веденні господарства та обслуговуванні житла, обробляла земельну ділянку, однак не може реалізувати своє спадкове право через реєстрацію господарства як колгоспного двору. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Суду пояснила, що спадкодавець [PERSON] є мамою її батька [PERSON]. Чоловік спадкодавця, одночасно дідусь позивачки, [PERSON] помер [INFO]. На час смерті спадкодавця позивачка проживала разом з нею, фактично спадщину прийняла. Причина, по якій нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS], - належність домоволодіння колгоспному двору, в якому частка померлої не визначена. Пояснила, що відповідачі в справі - це її батьки [PERSON], [PERSON], і брат [PERSON]. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов визнали, не заперечують щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] уточнив, що вулиця, на якій розміщений спадковий житловий будинок, в даний час має назву [ADDRESS] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідачів, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 липня 1987 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 142 від 10 липня 1987 р., слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 1837, виданою 12.12.2017 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району стверджується, що згідно попередніх рішень сільвиконкому [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS] а номер індивідуального житлового будинку не змінено. Копія довідки № 71 про об'єкт нерухомого майна, виданої 27.11.2017 р. ФОП [PERSON] свідчить, що самочинних будівель по [ADDRESS] немає; згідно архівних даних ОКП «КМБТІ» станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності, виданого 22.07.1987 р. виконкомом Городенківської районної Ради. Станом на 15.04.1991 року в господарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON], [INFO] - голова господарства, [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - невістка, [PERSON], [INFO] - онук, [PERSON], [INFO] - онучка, що підтверджується довідкою № 1829, виданою 08.12.2017 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. За заповітом, посвідченим 24 квітня 2000 р. секретарем виконкому Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 45, [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS] усе своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті і на що вона відповідно до чинного законодавства України буде мати право, заповіла своїй внучці [PERSON], [INFO], яка проживає в [ADDRESS] Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 45224533, що доводиться копією Інформаційної довідки № 51148161 зі Спадкового реєстру, виданої 06.03.2018 року. [PERSON] померла [INFO] р., актовий запис № 3 від 05 січня 2015 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 05 січня 2015 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 1830, виданою 08.12.2017 року виконавчим комітетом Торговицької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області підтверджується, що [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] р. а/з № 3 від 05.01.2015 р., на час смерті проживала та була зареєстрована [ADDRESS]; і з нею були зареєстровані: [PERSON], [INFO] - син, [PERSON], [INFO] - невістка, [PERSON], [INFO] - онучка, [PERSON], [INFO] - правнук, [PERSON], [INFO] - правнучка. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], виданого 30 жовтня 1984 року Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, встановлено, що її батьками є: [PERSON] та [PERSON], запис за № 46 від 30 жовтня 1984 р. в книзі реєстрації актів про народження. Після одруження 01.09.2002 року з [PERSON] [PERSON], [INFO], змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», запис за № 4 від 01 вересня 2002 р. в книзі реєстрації актів про одруження, що стверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Торговицькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Про те, що спадкодавець [PERSON] є матір'ю батька позивачки [PERSON], [INFO], свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 21 серпня 1964 р. Городенківським рай бюро ЗАГС Івано-Франківсьокої області. Наведене свідчить про те, що позивачка [PERSON] є онукою [PERSON]. [PERSON] прийняла спадщину після смерті баби [PERSON], оскільки проживала з померлою на час її смерті. Частиною 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Стефурак Н.Я. встановлено, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини за заповітом 06 березня 2018 р. звернулась [PERSON] Копією Витягу № 51148600 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.03.2018 року доводиться, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 62104923 (номер у нотаріуса 34/2018), спадкодавець - [PERSON], дата смерті: [INFO] р. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1961 р., інші господарські будівлі та споруди збудовані в 1984, 1985, 1991 роках. Як вбачається із звіту про оцінку житлового будинку № 30112017¬_00217 ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] станом на 30.11.2017 р. становить 99002 грн. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 06.03.2018 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р., з посиланням на те, що вищезгадане господарство належало колгоспному двору, головою якого була [PERSON], будинок не належав померлій в цілому, частка померлої в даному житловому будинку конкретно не визначена. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом [PERSON], фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивачка прийняла спадщину після смерті баби, колишні члени колгоспного двору - відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved