Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

\~ [PERSON] 04листопада 2016 року звернулася до суду з позовною заявою в якій зазначає, що 29 березня 2016 року померла її мати - [PERSON],\~ яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді сертифікату на право на земельну частку (пай), розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Карла Маркса», посвідченусертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0188303, виданим 10 вересня 1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 06 серпня 1996 року №245 та зареєстрованій в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 10 вересня 1996 року за №330. Заповіту стосовно розпорядження майном на випадок смерті [PERSON] не залишила. Позивач зазначає, що спадкоємцями матері є вона та її брати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та її сестри [PERSON] і [PERSON], всього спадкоємців нараховується сім осіб, а тому кожен з них має право на 1/7 частину спадщини. Позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] від своїх часток в спадщини відмовились на її користь, про що написали відповідні заяви. Крім того, в усній формі відмовився від спадщини на її користь і [PERSON], що підтвердить в судовому засіданні, таким чином вона розраховує на 4/7 частини в даній спадщині. [PERSON] зазначає, щовона звернулась до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON], яка померла 29 березня 2016 року, однак їй було відмовлено. Відмова мотивована тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке належало [PERSON], втрачено сертифікат на право на земельну частку,тому\~ рекомендовано звернутись до суду (а.с.11), у звязку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що 29 березня 2016 року померла її мати [PERSON]. Оскільки вона також являється дочкою померлої, приймала участь у її похованні, то має право на частку майна спадкодавця. При зверненні до Ананьївської нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на майно померлої матері, їй було відмовлено, оскільки відсутні будь-які документи на майно спадкодавця. В усній формі [PERSON] відмовився від спадщини на її користь, а [PERSON] та [PERSON] належним чином завіреними письмовими заявами, тому просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник [PERSON] сільської ради Ананьївського району Одеської області в судове засідання не зявився, однак сільська рада надала письмову заяву (а.с.36), відповідно до якої справу просить розглянути у відсутність їх представника, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.32), згідно якої справу просить розглянути у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ч.5 ст.74 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.26, 30-31). Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання на розгляд справи також не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.28-29). Представник третьої особи Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області [PERSON], діюча на підставі довіреності (а.с.43), в судовому засіданні під час розгляду справи заперечила проти задоволення позовних вимог та зазначила, що позовна заява складена не зовсім правильно, оскільки права власності на земельну ділянку померла не набула, а мала лише право на земельну частку (пай). Крім того, за позивачем має бути визнано право на 4/7 частки права на земельну частку (пай), а не 1/4, як вказано у заяві, оскільки їх семеро дітей, також до позовної заяви не додано копії свідоцтв про народження всіх дітей, щоб можливо було б прослідкувати їх родинну лінію. В матеріалах справи є дві нотаріально завірені заяви від [PERSON] та [PERSON], однак вони датовані 11 жовтня 2016 року, тобто після сплину шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, крім того, у даних заявах не вказано, що вони відмовляються від прийняття спадщини саме на користь позивача, а лише зазначено, що їм відомо, що відкрилась спадщина, спадщину вони не прийняли, на видачу свідоцтва про право на спадщину не претендують, тобто конкретно на вказано на користь кого вони відмовились від прийняття спадщини. Позивач зазначає, що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини в усній формі, що є неправильним. Суд, взявши до уваги пояснення позивача та представника третьої особи Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, дослідивши заяву представника відповідача [PERSON] сільської ради Ананьївського району Одеської області та відповідача [PERSON], неявку відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], третіх осіб [PERSON] та [PERSON], та третіх осіб [PERSON],[PERSON], вивчивши та перевіривши документи справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач - [PERSON], [INFO], уродженка та мешканка с. Долинське Ананьївського району Одеської області (а.с.4). Відповідно копії свідоцтва про народження, виданого 16 вересня 2016 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] народилася 16 травня 1977 року в с.Долинське Ананьївського району Одеської області, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON](а.с.5). Також встановлено, що 22 лютого 2005 року виконкомом [PERSON] сільської ради Ананьївського району Одеської області зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON], за актовим записом №2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, внаслідок чого її прізвище змінено на «Стародуб» (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 29 березня 2016 року (а.с.7). Судом встановлено також, що відповідно до повідомлення відділу Держземагенства в Ананьївському районі Одеської області №29-1506-0.12-2114/2-16 від 05 жовтня 2016 року вбачається, що згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №330, на імя [PERSON], 10 вересня 1996 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0188303, площею 5,53 в умовних кадастрових гектарах, на підставі рішення року Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, який перебував в колективній власності КСП ім. К.Маркса та розташований на території [PERSON] сільської ради Ананьївського району Одеської області. Крім того, вартість земельної частки (паю), розташованої на території [PERSON] сільської ради Ананьївського району Одеської області, з урахуванням індексації на 01 січня 2016 року становить 138029 гривень 09 копійок (а.с.8). З заяв, наданих 11 жовтня 2016 року Компетентному органу або всім, кого стосується вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які зареєстровані та мешкають в с.Долинське Ананьївського району Одеської області, спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 29 березня 2016 року не прийняли, на видачу свідоцтва про право на спадщину за законом не претендують, до суду заяву про продовження строку про прийняття спадщини не мають наміру подавати (а.с.9,10). З оголошення в газеті «Вісті Ананьївщини» №82 від 22 жовтня 2016 року вбачається, що втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0188303, виданий Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області на імя [PERSON], вважати недійсним (а.с.12-13). Положенням ч.1-2 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна\~\~сторона\~\~зобов'язана\~\~довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх\~\~вимог\~\~і\~\~заперечень,\~\~крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.\~\~Докази\~\~подаються сторонами та іншими особами,\~\~які беруть участь у справі. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23\~постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.\~\~ Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; за ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до розяснень ВСУ від 16 травня 2013 року, викладених в інформаційному листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», умовою переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув право власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності в установленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив, батьки. Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, розглядаються з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7, зокрема про те, що відповідно до\~статті 1225 ЦК України,\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно\~ст.125 ЗК України\~(в редакції на день смерті спадкодавця) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай\~\~здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи думку представника Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, як третьої особи, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про визнання права\~ на 1/4\~ частину земельної частки (паю)\~ в порядку спадкування слід відмовити в повному обсязі, так як в судовому засіданні позивач не надала достатні і безспірні докази можливого підтвердження досудового вирішення спору. Так позивач не надала суду жодного доказу у підтвердження отримання чи відмову дублікату втраченого правовстановлюючого документу - сертифіката на право на земельну частку (пай). Крім того позивач не надала достатньо і безспірних доказів підтверджуючих визначення кола спадкоємців на спадкове майно із можливим визначенням права частки кожного спадкодавця. Надані суду письмові заяви [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9,10), не можуть бути підставою визнання відмови від спадкового майна, з урахуванням викладеного у них тексту на користь позивача. При таких встановлених обставинах, з урахуванням наданих позивачем доказах, які вона вважає за достатніми для вирішення справи по суті, суд не вбачає підстав для задоволення її позовних вимог. Витрати з урахуванням відмови у задоволені позовних вимог, суд покладає на позивача.

Outcome: dismissed