Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на частку в спільному майні. В обґрунтування позову зазначили, що позивачам належить 4/5 частин квартири за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна), б. 151 / [ADDRESS]. Площа квартири складає: загальна 81,7 кв.м, житлова 54,5 кв.м. Відповідачу [PERSON] належить 1/5 частина вказаної квартири, що відповідає 10,9 кв.м житлової площі та є меншим за встановлену законом норму житлової площі на 1 особу 13,65 кв.м. Посилаючись на те, що частка відповідача у спільній власності є незначною, виділ частки є неможливим, між сторонами постійно виникають конфлікти з приводу користування квартирою, просили в порядку статті 365 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) припинити право власності відповідача на 1/5 частину вищевказаної квартири, визнати за кожним з позивачів право власності на 1/15 частину квартири, стягнути з позивачів на користь відповідача шляхом виплати з депозитного рахунку суду компенсацію вартості її частки у розмірі 149\~658,00 гривень відповідно до звіту про оцінку майна (арк. справи 25). У судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивачів [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про що в матеріалах справи наявні рекомендовані поштові повідомлення про особисте отримання відповідачем судових повісток (арк. справи 48, 59). Причини неявки до суду відповідач не повідомила. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності відповідач суду не надавала. За таких обставин суд, за згодою позивача, представника позивачів вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи в порядку статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивачів [PERSON], дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 28.04.2006, виданих Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, № в реєстрі 2-1969, 2-1965, 2-1973, та свідоцтва про право власності на квартиру від 21.01.2003 № 139р, виданого Орджонікідзевською районною державною адміністрацією, належить сукупно 4/5 частини квартири за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний (Леніна), б. 151 / [ADDRESS], підтвердженням чого є Інформаційна довідка з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 54896074 від 11.03.2016 (арк. справи 2829), витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1989678 від 13.11.2003, № 10794761 від 30.05.2006, № 10794827 від 30.05.2006, №10794687 від 30.05.2006 (арк. справи 30, 32, 34, 36), копії вищезазначених свідоцтв про право на спадщину за законом (арк. справи 31, 33, 35). Відповідачеві [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 21.01.2003 № 139р, виданого Орджонікідзевською районною державною адміністрацією, належить на праві власності 1/5 частина вищезазначеної квартири, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 54896074 від 11.03.2016 (арк. справи 2829), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1989678 від 13.11.2003 (арк. справи 30). Відповідно до технічного паспорта на квартиру (арк. справи 1920), площа квартири складає: загальна 81,7 кв.м, житлова 54,5 кв.м. Квартира складається з 3-х жилих кімнат площами 20,0 кв.м, 20,8 кв.м, 13,7 кв.м. Таким чином, частці відповідача у спільній частковій власності (1/5) відповідає житлова площа 10,9 кв.м. Відповідно до звіту про оцінку № 40/6 від 03.06.2016, складеного субєктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], ринкова вартість квартири станом 3 червня 2016 р. складає 748\~290,00 гривень (арк. справи 8). Відтак, вартість 1/5 частини квартири становить 149\~658 гривень. Вказану суму позивач [PERSON] вніс на депозитний рахунок суду, підтвердженням чого є квитанція № 0.0.623142902.1 від 23.09.2016. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 365 Цивільного кодексу України, право власності на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною та не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння та користування майном є неможливим; 4) таке припинення не нанесе істотної шкоди інтересам співвласника та членам його родини. За змістом розяснень, наданих у п.п. 6, 7\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 7 від 04.10.1991 р. та\~п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р., квартира, яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі приміщення та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири чи їх можливо переобладнати в такі квартири. При неможливості ж виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування, суд може й без згоди співвласника зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну йому частку. Зокрема, це може мати місце коли частка у спільній власності є незначною та не може бути виділена в натурі чи за особливими властивостями сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений житлом. Як встановлено у судовому засіданні частка відповідача [PERSON] у праві спільної часткової власності є незначною. Спірна квартира складається з трьох кімнат загальною житловою площею 54,5 кв.м., площі кімнат складають 20,0 кв.м., 20,8 кв.м., 13,7 кв.м. Відповідачу [PERSON] належить 1/5 частина вказаної квартири, що відповідає 10,9 кв.м. житлової площі. Зазначена площа є меншою за встановлену статтею 47 Житлового кодексу України норму житлової площі на 1 особу 13,65 кв.м. З огляду на зазначене, відповідачеві неможливо виділити у натурі 1/5 частину квартири. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2014 р. у цивільній справі № 335/6029/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2015 р., задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення моральної шкоди, внаслідок чого встановлено порядок користування вищезазначеною квартирою шляхом виділу у користування [PERSON] житлової кімнати площею 20,0 кв.м, виділу у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] інших двох кімнат, та залишення у спільному користуванні підсобних приміщень. Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаним рішенням, зокрема, встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки та існує спір з приводу користування даною квартирою, а виділ частки відповідача із спільної часткової власності є неможливим. Зі змісту ухвали апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2015 р. випливає, що [PERSON] зверталась до суду з позовними вимогами, у тому числі, про стягнення грошової компенсації вартості належної їй 1/5 частини квартири, які в процесі розгляду справи були залишені судом без розгляду. Крім того, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 липня 2015 р. у цивільній справі № 335/2387/15-ц частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, внаслідок чого відповідачів зобовязано надати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 жовтня 2015 р. у цій справі рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у позові про вселення, внаслідок чого [PERSON] вселено у вищезазначену квартиру. Зазначеним рішенням суду апеляційної інстанції від 1 жовтня 2015 р. встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, у звязку з чим [PERSON] тимчасово проживає у своєї сестри та мала намір відчужити належну їй частину квартири. Проте, судом у задоволенні вимог [PERSON] щодо заборони відповідачам чинити перешкоди у продажу окремої кімнати без їх згоди відмовлено. Також, зі змісту рішення випливає, що [PERSON] користується кімнатою площею 20,0 кв.м, що є більшим за її ідеальну частку, та не припиняє право власності відповідачів на 8,5 кв.м житлової площі у цій кімнаті. Також вищезазначеними рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено неможливість поділу у натурі спірної квартири. Відтак, ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Крім того, у судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що відповідач дійсно мала намір продати позивачам належну їй частку квартири, однак вони не погодились із запропонованим нею розміром вартості компенсації 10 тис. доларів США. Зазначені обставини і обумовили наявність спору між сторонами. Наявність конфлікту між сторонами з приводу користування квартирою також підтверджено висновком інспектора поліції Орджонікідзевського ВП Ленінського відділу ГУНП від 25 березня 2016 р. (арк. справи 4344). Підсумовуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав, визначених ч. 1 ст. 365 ЦК України для припинення права власності відповідача на 1/5 частину квартири та стягнення з позивачів компенсації вартості її частки у спільній частковій власності. Так, вказана частка не може бути виділена у натурі, квартира є неподільною, спільне володіння та користування майном є неможливим, що вже неодноразово було встановлено судами. Припинення права власності на частку майна не нанесе істотної шкоди інтересам [PERSON], оскільки, як встановлено рішеннями судів, вона сама мала намір продати свою частку квартири, проживала у сестри, тобто має інше місце помешкання. Крім того, ринкова вартість квартири, визначена субєктом оціночної діяльності, є обґрунтованою та відповідає дійсним ринковим цінам на нерухомість, що підтверджено вищезазначеним звітом. Позивачі внесли на депозитний рахунок суду вартість 1/5 частини квартири відповідно до вказаного звіту про оцінку майна, відтак, законні права [PERSON] в цьому разі не порушуються. Більше того, відповідач обізнана про судові засідання у справі, їй було направлено та нею одержано особисто позовну заяву з копіями доданих до неї документів, у т.ч. і зазначеного звіту, і жодних заперечень з її боку на адресу суду не надходило. З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі. На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: approved