Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] 19. 01. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і продовження сплати аліментів на період навчання дитини у вищому навчальному закладі, посилаючись на те, що 22. 02. 1997 року сторони зареєстрували шлюб у РАГСу в м. Черкаси. Від шлюбу з відповідачем вона має дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 29. 05. 2001 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дочка сторін постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Соснівського районного суду в справі № 2-4864-03 з відповідача стягуються аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання дитини. Неповнолітня дочка позивача та відповідача [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення Університету Банківської справи НБУ з терміном закінчення навчання 30. 06. 2018 року - бакалаврат, та 30. 06. 2019 року - магістратура, про що свідчить Договір від 18. 08. 2014 року за № 0209/14 виданий Університетом Банківської справи НБУ. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітної дочки [PERSON], [INFO], що навчається, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Позивач 11. 03. 2015 року збільшила позовні вимоги та просила змінити розмір стягувани аліментів з відповідача на її користь в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, мотивуючи свої вмоги тим, що несе додаткові витрати в звязку з навчанням дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, скерував до суду заяву в якій просив в задоволенні позову відмовити, розгляд справи проводити без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що 22. 02. 1997 року сторони зареєстрували шлюб у РАГСу в м. Черкаси. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19. 12. 2001 року. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 29. 05. 2001 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу, дочка сторін постійно проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Неповнолітня дочка позивача та відповідача [PERSON] навчається на першому курсі денного відділення Університету Банківської справи НБУ з терміном закінчення навчання 30. 06. 2018 року - бакалаврат, та 30. 06. 2019 року - магістратура, про що свідчить Договір від 18. 08. 2014 року за № 0209/14 виданий Університетом Банківської справи НБУ. Постановою Соснівського районного суду від 29 веренся 2003 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дочки [PERSON], до досягнення нею 18 років. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено чи зменшено за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, покращення чи погіршення стану їх здоров'я. Вказана норма містить вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду, зокрема: а) зміна матеріального стану платника чи одержувача аліментів; б) зміна їх сімейного стану; в) погіршення або поліпшення здоров'я когось з них (саме платника чи отримувача аліментів). У вказаній статті передбачена можливість, а не обов'язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів. Суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю, частково) або відмовити в його задоволенні. При цьому, відповідно до ст. ст. 10, 11 та 60 ЦПК України обов'язок довести наявність обставин, які є підставою для задоволення заявленого позову, покладається на позивача. Обґрунтовуючи свій позов, позивач спочатку звернулась з позовними вимогами про стягнення аліментів на на дитину яка продовжує навчання, в ході розгляду справи заявою від 11. 03. 2015 року збільшила позовні вимоги на просила змінити розмір стягуваних аліментів з 1/4 на 1/2 частину, посилаючись на те, що відповідач має борг по сплаті аліментів, крім того має додатковий заробіток та в 2012 рокі придбав автомобіль. В той же час, визначені рішенням суду грошові кошти (аліменти) на утримання малолітньої дитини в передбаченому ст. 192 СК України порядку можуть бути збільшені за позовом одержувача аліментів у випадку виникнення передбачених цією статтею обставин (зміна матеріального стану платника чи одержувача аліментів, зміна їх сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них) вже після ухвалення рішення суду про стягнення цих аліментів. Таким чином, під час розгляду справи позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, передбачених ст.192 СК України, які були б підставою для збільшення визначених судовим рішенням аліментів. Так, жодних відомостей про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів, зміну їх сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось з них (саме платника чи отримувача аліментів), до суду не надано. Суд вважає доведеним той факт, що позивач несе додаткові витрати в зв'язку знавчанням дитини і суд ввадає необхідним позов задоволити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати в розмірі 1/6 частини заробітку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В решті заявлених вимог позов до задоволення не підлягає, так як дитина не досягла повноліття, що прямо передбачено ст. 199 СК України і в зазначеному випадку аліменти стягуються на користь дитини.

Outcome: approved