Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON] в серпні 2016 року подано позов до обєднаної територіальної громади в особі [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. 15.10.2007 року померла мати позивача [PERSON]. За життя померлій належало право власності на земельну ділянку площею 0,3206 га, розташовану на території [PERSON] міської ради (колишня Коровоярська сільська рада), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності [PERSON] на вказане майно підтверджено державним актом серії ДН № 108646, виданим 14.03.2005 року Краснолиманською міською радою Донецької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку. Єдиними спадкоємцями за законом були донька померлої [PERSON] та чоловік померлої [PERSON]. Зазначені особи спадщину фактично прийняли, оскільки на момент смерті [PERSON] мешкали разом з нею. Батько позивача [PERSON] помер 23.09.2009 року, за життя він не здійснив належного оформлення своїх майнових прав на частину згаданої земельної ділянки. 18.08.2016 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу на ? частину вказаної земельної ділянки площею 0,3206 га, розташованої на території [PERSON] міської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] заповіту за життя не складав, єдиною спадкоємицею за законом після його смерті є [PERSON]. Однак [PERSON] на сьогодні позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого батька [PERSON] на другу половину цієї земельної ділянки. З цією метою позивач зверталась до [PERSON] державної нотаріальної контори Донецької області. Державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно (земельну ділянку) на імя померлого [PERSON]. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права. Для участі в судовому засіданні [PERSON] не прибула, хоча була своєчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала(а. с.38). Відповідача [PERSON] міську раду, яка представляє обєднану територіальну громаду, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, однак представник відповідача для участі в судовому засіданні не прибув, надала письмову заяву, в якій не заперечував проти вимог позивача і просив здійснювати розгляд справи без його участі (а.с.35,36). З огляду на це та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути питання про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження І-НО № 257756, виданого 11.01.1971 року Яцківською сільською радою Краснолиманського району Донецької області, УРСР, [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], [INFO] (а. с. 11). 13.02.1982 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб між собою, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з «Іщенко» на «Зінченко»(а.с.8). Позивач [PERSON] внаслідок укладення та розірвання шлюбів з [PERSON],[PERSON]. [PERSON] на теперішній день має прізвище «Казішвілі»(а.с.11,12,13,14). На імя матері позивача [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,3206 га, розташовану на території [PERSON] міської ради (колишня Коровоярська сільська рада), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії ДН № 108646, виданим 14.03.2005 року Краснолиманською міською радою Донецької області(а.с.16). 15.10.2007 року [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-НО № 210057, виданим 16.10.2007 року виконавчим комітетом Коровоярської сільської ради м. Красний Лиман Донецької області (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно. В порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України донька померлої [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] прийняли спадщину за законом, оскільки мешкали разом зі спадкодавцем на день її смерті, що підтверджено довідками [PERSON] міської ради Донецької області від 23.08.2016 року №№ 345,346 (а.с. 28,29). Батько позивача [PERSON] помер 23.09.2009 року(свідоцтво серії 1-НО № 370768, видане 25.09.2009 року виконавчим комітетом Коровоярської сільської ради, а.с.10). За життя він не здійснив належного оформлення своїх майнових прав на частину згаданої земельної ділянки, спадщину на яку фактично прийняв після смерті своєї дружини [PERSON]. 18.08.2016 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на ? частину (належну позивачу після смерті її матері [PERSON] в порядку спадкування за законом) вказаної земельної ділянки площею 0,3206 га, розташованої на території [PERSON] міської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва(а.с.17), право власності на зазначене майно зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно(а.с.26), відомості про ділянку внесені до Державного земельного кадастру із присвоєнням кадастрового номеру(а.с.23-25). Позивач [PERSON] зверталась до [PERSON] державної нотаріальної контори Донецької області для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті її батька [PERSON] щодо ? частини земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1423081800:02:000:0366. Державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя померлого [PERSON] (а. с. 21,22). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була. [PERSON] за життя не здійснив належного оформлення своїх майнових прав на земельні ділянки, проте на теперішній час на замовлення [PERSON] ТОВ «Земельні ресурси Краснолиманщини» виготовлена технічна документація із землеустрою на ці ділянки (а. с.30-32,39-42), здійснена нормативна грошова оцінка ділянок (а.с.22,23), відомості про ділянки внесені до Державного земельного кадастру із присвоєнням кадастрових номерів (а. с. 24-29). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право власності померлого [PERSON] не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою, а отже, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач [PERSON] згідно зі ст. 1265 ЦК України віднесена до числа спадкоємців першої черги за законом після смерті її батька [PERSON]. Інших спадкоємців за законом, які б реалізували своє право на спадщину, немає (повідомлення [PERSON] державної нотаріальної контори від 09.є09.2016 року № 825/02-14, а. с. 34), осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Позивач [PERSON] через відсутність належного оформлення права власності на нерухоме майно померлим [PERSON] позбавлена можливості отримати право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже її право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Outcome: approved