Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] (представник за довіреністю [PERSON]) звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, в якому просили визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] зняти з реєстраційного обліку в жилому приміщенні: за її місцем реєстрації, так як відповідач не проживає у вказаному будинку з 09.07.2016 року, проте її реєстрація в будинку, належному позивачам, створює останнім перешкоди в реалізації їх прав як власників. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.41). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його представником було подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.42) Відповідач, [PERSON], в судові засідання, призначені на 12.01.2018 року о 11-00 год. та на 24.01.2018 року о 13-20, не з'явилась, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи належним чином (а.с.35,39). Відповідно до ст.ст. 223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Представник третьої особи також до суду не з'явився, направивши до суду клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.33,34). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2003 року на підставі договору купівлі-продажу серії ВАС № 642777, зареєстровано в реєстрі за № 525, [PERSON] та [PERSON] було придбано у власність жилий будинок за адресою: [ADDRESS] Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Глухівським міжміським бюро технічної інвентаризації від 19.02.2003 року №897 (а.с.7), посвідчено, що жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожний на праві власності згідно з договором купівлі-продажу жилого будинку, посвідченим Ямпільською районною державною нотаріальною конторою 19.02.2003 року за р.№525, та записано в реєстрову книгу 8, стор. 33 за №897 (а.с.7). Відповідно до довідки №6659 від 19.12.2017 року, виданої виконавчим комітетом Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області (а.с.8), встановлено, що позивач, [PERSON], дійсно зареєстрований та проживає в [ADDRESS] та має склад сім'ї: колишня дружина - [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.09.2016 року (а.с.10) встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 16, прізвище дружини після розірвання шлюбу - [PERSON]. З 09.07.2016 року [PERSON] виїхала з будинку та не проживає, але зареєстрована за адресою позивачів. Відповідно до актів обстеження будинку від 25.07.2017 року, від 20.11.2017 року, від 19.12.2017 року та від 22.01.2018 року (а.с.9,27,28,29,30,31,32,45) встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але в період часу з 09.07.2016 року по теперішній час за вказаною адресою не проживає. Відповідно до довідки Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області №02-13/1145 від 21.12.2017 року (а.с.17) місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] Так, гарантії непорушності права власності закріплені ст.17 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року, ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 319, 321, 379, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно змісту ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод в праві користування та розпорядження своїм майном. Виходячи із змісту норм ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, який є адекватним змісту порушеного права, враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. У Постанові Верховного Суду України №6-158цс14 від 05.11.2014 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явлення позову до суду про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Правовідносини та порядок позбавлення права користування житловим приміщенням регулюються нормами Цивільного кодексу України та Житлового кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно із ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації особи можливе на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач понад встановлений законом строк, без поважних причин, не проживає та не користується житловим будинком позивачів, що є підставою для визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, що належить позивачам на праві власності. Враховуючи викладене, необхідно визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] Однак, стосовно позовної вимоги про зобов'язання Свеської селищної ради Ямпільського району Сумської області зняти [PERSON] з реєстрації місяця проживання суд зазначає наступне. У відповідності до абз. 3, 8 ст.26 Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тобто центр надання адміністративних послуг вирішує питання про зняття особи з реєстрації на підставі рішення суду. Таким чином, позовна вимога щодо зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання задоволенню не підлягає.

Outcome: partial