overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до [PERSON] (далі - Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу за наступних обставин. 02 грудня 2011 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис за № 685. Від даного шлюбу у сторін є донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з Відповідачем. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що сторони мають різні погляди на життя, різні характери. Сторони втратили почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З кінця 2014 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Примирення між ними неможливе. Суперечки з приводу спільно придбаного майна у сторін немає. Позивач вважає, що за вказаних обставин шлюб існує формально, сім'я розпалася остаточно і просить шлюб розірвати. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач до суду не з'явився, судова повістка повернута поштою з відміткою «за терміном зберігання». Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 грудня 2011 року згідно свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін є [PERSON], [INFO] згідно свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.5). Причиною розірвання шлюбу послужило те, що сторони мають різні погляди на життя, різні характери. Сторони втратили почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З кінця 2014 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Сторони не бажають перебувати у сімейних відносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України чинним законодавством України запроваджено принцип добровільності шлюбу. За змістом положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу будь-яке примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, суд вважає, що відсутність взаємопорозуміння, несумісність характерів, призвели до розпаду сім'ї , а також факт припинення шлюбних відносин сторін , небажання сторін знаходитись у шлюбних відносинах свідчать, що сім'я розпалась, примирення неможливе, шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до [PERSON]( далі - Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу за наступних обставин. 06 листопада 1993 року між сторонами в Палаці урочистих подій міста Одеси укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1857. В шлюбі у сторін в [INFO] році народився син [PERSON], а в [INFO] року народився син [PERSON]. В процесі подружнього життя взаємовідносини між сторонами складалися добре. Проживши разом тривалий час сторони зрозуміли, що зовсім втратили повагу один до одного через несумісність характерів та поглядів на життя. В березні 2010 року Позивач і Відповідач фактично припинили подружнє життя та стали жити окремо, шлюбні відносини між ними припинились. З 2010 року по теперішній час спільні діти проживають з Позивачем, їх вихованням та утриманням Позивач займається сам. Відповідач материнські обов'язки по вихованню та утриманню дітей не виконує, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, самоусунулась від виконання своїх материнських обов'язків по вихованню синів. Позивач вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить його інтересам та просить розірвати шлюб, розглянувши справу за його відсутністю. Відповідач на розірвання шлюбу згодна, просить залишити їй шлюбне прізвище та розглянути справу за її відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що 06 листопада 1993 року між сторонами в Палаці урочистих подій міста Одеси укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1857 та видано свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.22). Від шлюбу у сторін є двоє синів : [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] згідно довідки про склад сімї та реєстрації від 04 липня 2013 року (а.с.7). Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірванні шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила свою прізвище у зв'язку із реєстрацією цього шлюбу, має право після розірвання шлюбу в подальшому іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб повинен бути розірваний, оскільки примирення між сторонами неможливе, сім'я розпалася остаточно. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON](далі Позивач) звернувся до [PERSON] (далі Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу за наступних обставин. 11 червня 1998 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис за № 248. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що сторони мають різні погляди на життя, різні характери. Сторони втратили почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З кінця 2013 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Примирення між ними неможливе. Суперечки з приводу спільно придбаного майна у сторін немає. Відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. За заявою Відповідача суд надавав строк для примирення 1 місяць. Позивач вважає, що за вказаних обставин шлюб існує формально, сім'я розпалася остаточно. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач, сповіщений належним чином, до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 червня 1998 року згідно свідоцтва (повторно) про укладання шлюбу серії 1-ЖД № 224638 від 08 квітня 2015 року (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що сторони мають різні погляди на життя, різні характери. Сторони втратили почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З кінця 2013 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Сторони не бажають перебувати у сімейних відносинах. За наданий судом час на примирення сторони не примирилися. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України чинним законодавством України запроваджено принцип добровільності шлюбу. За змістом положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу будь-яке примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, суд вважає, що відсутність взаємопорозуміння, несумісність характерів, призвели до розпаду сімї , а також факт припинення шлюбних відносин сторін ,окреме проживання, небажання сторін знаходитись у шлюбних відносинах свідчать, що сімя розпалась, примирення неможливе, шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до [PERSON] (далі - Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу за наступних обставин. 18 вересня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєструвано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1149. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу виявилось, що сторони мають протилежні погляди на шлюб, сім'ю. На протязі останніх трьох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між сторонами постійно виникали сварки, свідком яких нерідко був син, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє Позивачу та дитині душевні страждання. Вищенаведене призвело до того, що протягом останнього року сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Крім того, на сьогоднішній день Відповідач фактично знаходиться у шлюбних стосунках з іншим чоловіком і проживає з ним разом. Разом з нею проживає і син [PERSON], який буде проживати з Відповідачем і після розірвання шлюбу. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Подальше сумісне життя, примирення та збереження сім'ї Позивач вважає неможливим. Позивач просить розірвати шлюб з Відповідачем . Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 18 вересня 2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1149 та видано повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 березня 2010 року (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України чинним законодавством України запроваджено принцип добровільності шлюбу. За змістом положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу будь-яке примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу в подальшому залишити це прізвище або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що несумісність характерів сторін, різні погляди на життя, а також факт припинення подружніх стосунків, небажання Позивача знаходитись у шлюбних відносинах з Відповідачем свідчать, що сімя розпалась, примирення неможливе, шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] ( далі - Позивач) звернувся до [PERSON] (далі - Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу за наступних обставин. Між сторонами 04 листопада 2005 року Відділом актів цивільного стану сектору Ришкань, м.Кишинів, Республіка Молдова за актовим записом № 958 зареєстровано шлюб. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Більше року тому сторони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства, стали мешкати окремо один від одного. Причиною розпаду сім'ї є та обставина, що у них різні характери та погляди на життя. Відсутність взаєморозуміння та згоди зробило неможливим в подальшому їх сумісне життя. При таких обставинах примирення між ними неможливе. Майнового спору та аліментних претензій немає. Сім'я розпалась остаточно і нема надій на її збереження. З цієї причини Позивач звернувся до суду з цим позовом. В судове засідання Позивач і Відповідач надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутністю. При цьому Відповідач згоден на розірвання шлюбу, також просить, щоб Позивач змінила прізвище на своє дівоче. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. 04 листопада 2005 року між сторонами був укладений шлюб, про що Відділом актів цивільного стану сектору Ришкань, м.Кишинів, Республіка Молдова зроблено актовий запис № 958 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). [INFO] у сторін народився син [PERSON], свідоцтво про народження видане 10 травня 2007 року Відділом запису актів цивільного стану сектору Чокана, міста Кишинів,448 Республіки Молдова серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжям. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила свою прізвище у зв'язку із регістра цією шлюбу, має право після розірвання шлюбу в подальшому іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тобто, дане питання залежить від волі Позивача, а не Відповідача, і в цій частині думка Відповідача не може бути прийнята судом до уваги. Після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до [PERSON] (далі - Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу за наступних обставин. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 1989 року. Шлюб зареєстрований відділом РАЦС Суворовського району м.Одеси, актовий запис № 997. З 1988 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від даного шлюбу у сторін малолітніх дітей немає. Причиною розірвання шлюбу послужило те, що сторони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя, відсутність взаємопорозуміння. Сторони з 2014 року подружніх стосунків не підтримують, загального господарства не ведуть. Примирення між ними неможливе. Суперечки з приводу спільно придбаного майна у сторін немає. Позивач звертався до органів РАЦС з приводу розірвання шлюбу, але Відповідач ухиляється від явки до вказаних органів. Позивач вважає, що за вказаних обставин шлюб існує формально, сім'я розпалася остаточно, а тому просить шлюб розірвати, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Судова повістка Відповідача повернута поштою з відміткою «за терміном зберігання». Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 серпня вересня 1989 року згідно свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу послужило те, що сторони не зійшлися характерами, мають різні погляди на життя,відсутність взаємопорозуміння. З 2014 року подружніх стосунків сторони не підтримують, загального господарства не ведуть. Примирення між ними неможливо. Сторони не бажають перебувати у сімейних відносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України чинним законодавством України запроваджено принцип добровільності шлюбу. За змістом положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу будь-яке примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, суд вважає, що відсутність взаємопорозуміння, несумісність характерів, призвели до розпаду сім'ї , а також факт припинення шлюбних відносин сторін небажання сторін знаходитись у шлюбних відносинах свідчать, що сім'я розпалась, примирення неможливе, шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до [PERSON]. (далі - Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу за наступних обставин. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 червня 2006 року Третім відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 168. Від спільного шлюбу у сторін є малолітня донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з Відповідачем. На протязі останніх чотирьох років спільного подружнього життя між сторонами складалися складні відносини : почали проявлятися різні погляди на життя і непорозуміння по різним життєвим проблемам, а також несумісність характерів із-за чого між ними виникали конфлікти і нетерпимість в відносинах. Все це призвело до того, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства і в даний час їх не підтримують . Неодноразові спроби налагодити стосунки позитивних результатів не дали. Позивач твердо переконався, що при таких обставинах подальше подружнє життя між ним та Відповідачем стає неможливим і шлюб необхідно розірвати. Сім'я фактично розпалась, а шлюб носить тільки формальний характер. Спору про поділ майна, що є спільною власністю між ними немає. Позивач просить розірвати шлюб з Відповідачем. До суду Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач в своїй заяві від 11 грудня 2013 року просила надати строк на примирення, у зв'язку з чим була оголошена перерва до 11 червня 2014 року. В судове засідання Відповідач не зявилась, причини неявки невідомі, Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що між сторонами 03 червня 2006 року був укладений шлюб, зареєстрований Третім відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 168 (а.с.5). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28 листопада 2007 року, у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] (а.с.4). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. З, ст.ст. 51, 56, ч. З, ст. 110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Таким чином, суд вважає, що шлюб повинен бути розірваний, оскільки примирення між сторонами неможливе, сімя розпалася остаточно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до [PERSON] (далі - Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу на за наступних обставин. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2008 року. Шлюб зареєстрований Першим відділом РА Суворовського РУЮ у місті Одесі, а/з № 641. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. В останній час сторони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства, стали мешкати окремо один від одного. Підставою розпаду сім'ї є та обставина, що Відповідач порушила подружню вірність в той час, коли Позивач працював (знаходився у рейсі ). В даний час Відповідач вагітна від іншого чоловіка. При таких обставинах примирення між ними неможливе. Майнового спору немає. Сім'я розпалась остаточно і нема надій на її збереження. Позивач просить укладений з Відповідачем шлюб розірвати та розглянути справу за його відсутністю. Відповідач позов визнала, на розірвання шлюбу згода, просить розглянути справу за її відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2008 року. Шлюб зареєстрований Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Одесі, а/з № 641, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України чинним законодавством України запроваджено принцип добровільності шлюбу. За змістом положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу будь-яке примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, суд вважає, що факт припинення подружніх стосунків, небажання Позивача знаходитись у шлюбних відносинах з Відповідачем свідчать, що сім'я розпалась, примирення неможливе, шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до [PERSON] (далі відповідач) з позовом про стягнення 55\~779 дол. США винагороди. Також позивач просив суд справу вирішити без позивача, у випадку відсутності відповідача винести заочне рішення. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 23.10.2019 року відповідач за договором позики взяв у позивача в борг 35\~000 доларів США для закупки товарів з подальшою реалізацією. Кошти відповідач зобов`язався повернути 25.03.2020 року. До цього часу борг не повернуто, виконання договору тільки в місті Боярка. Винагорода позикодавцю розраховується за десятимісячний період з 01 червня 2020 року по 31 березня 2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 22.06.2021 року. Позивач у судове засідання 22.06.2021 року не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання 22.06.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed