Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Мельник Ярослав Юрійович, звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Куровська Наталія Юріївна, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 08.11.2008 [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 19.03.2018. Після реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Зазначає, що 28.12.2016 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Куровською Н.Ю. посвідчено довіреність, зареєстровану за номером 552, згідно з якою [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 02.07.1997, місце реєстрації: [ADDRESS] , уповноважила [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] , окрім інших прав відчужити від її імені належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Мотивуючи позов положеннями пунктів першого і другого Глави 3 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», частинами першою і третьою статті 43, частинами першою і другою статті 46-1 Закону України «Про нотаріат», зауважує, що приватний нотаріус Куровська Н.Ю. всупереч чинному законодавству України посвідчила довіреність від 28.12.2016, зареєстровану за номером 552, на підставі недійсного паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 02.07.1997. Представник позивача звертає увагу, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вибула із власності [PERSON] всупереч її волі, неодноразові візити до приватного нотаріуса Куровської Н.Ю. щодо скасування довіреності від 28.12.2016 не принесли позитивного результату, після чого [PERSON] була прийнята на особистий прийом до прокурора Закарпатської області Гаврилюка В.О. , що підтверджується документально, а саме: 13.08.2018 адвокатом Мельником Я.Ю. направлено поштовим зв`язком адвокатський запит до начальника Управління карного розшуку ГУНП у Закарпатській області та згідно з отриманою відповіддю-інформацію (лист за вих. № 4аз/106/6/1-2018 від 17.08.2018) відсутні ознаки кримінального правопорушення та вбачаються цивільно-правові відносини, а також надано копію заяви [PERSON] від 23.01.2018 щодо незаконного відібрання нерухомого майна, документів. Напередодні, 03.09.2018 адвокатом Мельник Я.Ю. разом із [PERSON] з метою отримання належних та допустимих доказів здійснено візит до приватного нотаріуса Куровської Н.Ю., однак остання була відсутня. Враховуючи, заклопотаність [PERSON] та чинне законодавство України, а саме частину сьому статті 8 Закону України «Про нотаріат» в частині отримання копій документів, що зберігаються у нотаріуса виключно фізичною особою щодо яких вчинялися нотаріальні дії, було погоджено з позивачем та направлено рекомендованим поштовим зв`язком 03.09.2018 письмову заяву до приватного нотаріуса Куровської Н.Ю. для отримання копій документів, дану кореспонденцію отримала уповноважена особа Куровської Н.Ю. 04.09.2018, що підтверджується відстеженням рекомендованого поштового відправлення. 07.09.2018 адвокатом Мельник Я.Ю. здійснено візит до приватного нотаріуса Куровської Н.Ю. для погодження дати візиту та отримання [PERSON] необхідних документів на підставі поданої нею заяви, однак остання безпідставно відмовила у такому проханні, відповівши, що письмову відмову в отриманні документів надішле заявнику у відповідно встановлений законодавством строк. Крім того, наголошує, що 03.09.2018 адвокатом Мельник Я.Ю. разом з [PERSON] здійснено візит до приватного нотаріуса Селехман О.А. та подано [PERSON] письмову заяву для отримання документів. На підставі даної заяви від приватного нотаріуса Селехман О.А. отримано належним чином посвідчений договір купівлі-продажу квартири від 26.04.2017, зареєстрований в реєстрі за № 750, який був укладений між [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 28.12.2016 за реєстровим номером 552 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Куровською Н.Ю., з однієї сторони, та [PERSON] з іншої. Відповідно до пункту четвертого вказаного договору продаж квартири вчиняється за ціною 77833 грн. Зазначає, що згідно з отриманою 12.09.2018 інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 77,8 кв.м., в будинку [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехманом О.А. Повідомляє, що на повторний адвокатський запит від 01.09.2018 Ужгородським міським відділом Державної міграційної служби України в Закарпатській області надано інформацію: супровідний лист з відміткою ДМС; заява-анкета [PERSON] № 352724 від 14.02.2017 на обмін паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 02.07.1996 у зв`язку із зміною інформації; копія банківської квитанції від 14.02.2017 щодо оплати послуг за оформлення та обмін паспорту громадянина України [PERSON] . Представник позивача зазначає, що у зв`язку з укладанням шлюбу 08.11.2008 [PERSON] з [PERSON] та відповідно зміною прізвища [PERSON] на [PERSON] , вжиття обов`язкових дій щодо обміну недійсного паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 02.07.1997, [PERSON] отримала 21.02.2017 паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а також витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. Враховуючи наведене та на підставі пунктів першого і другого Глави 3 Наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (із змінами) «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», пункту двадцять четвертого розділу 2 Наказу Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні», пунктів першого, другого, шостого сто восьмого Загальної частини постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (із змінами) «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», частин першої і другої статті 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», частини сьомої статті 8, частин другої і третьої статті 43, частин першої і другої статті 46-1 Закону України «Про нотаріат», частини першої статті 15, частини другої статті 16, частини першої статті 203, частини першої статті 215, статті 216, частини першої статті 316, статті 321, статті 328 ЦК України, представник позивача просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] від 26.04.2017, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександром Анатолійовичем, зареєстрованим в реєстрі № 750, який укладений між [PERSON] ([PERSON]) Алісою Іштванівною , від імені якої діє [PERSON] на підставі довіреності від 28.12.2016, посвідченою приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Куровською Наталією Юріївною, зареєстрованою за номером 552, та [PERSON] . Автоматизованою системою документообігу суду згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2018 року головуючим суддею з розгляду даної справи було визначено Бедьо В.І. 18.10.2018 року ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо В.І. прийнято та відкрито провадження у справі за даним позов, постановлено про розгляд справи за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду під головуванням судді Бедьо В.І. від 10.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначити цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. Ухвалою суду під головуванням судді Бедьо В.І. від 23.01.2020 року задоволено заяву позивача про відмову від позову та постановлено закрити провадження у даній справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 03.08.2020 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мельник Я.Ю., ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 23.01.2020 року скасовано, справу для продовження розгляду направлено до суду першої інстанції. Автоматизованою системою документообігу суду згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2020 року головуючим суддею з розгляду даної справи визначено Сарай А.І. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.08.2020 року Сарай А.І. постановлено прийняти до провадження матеріали цивільної справи № 308/10477/18 за вказаною позовною заявою та призначити судове засідання. 10.09.2020 від представника позивача [PERSON] - адвоката Мельник Я.Ю. до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої на підставі статей 43, 49 ЦПК України, просив: вважати правильним назву позовної заяви позивача [PERSON] від імені та в інтересах якої діє адвокат Мельник Ярослав Юрійович «Про витребування майна із чужого незаконного володіння»; скасувати запис про проведену державну реєстрацію права власності на нерухоме майно квартиру [ADDRESS], загальною площею 77,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , вчинений 26 квітня 2017 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександром Анатолійовичем за [PERSON] , номер запису про право власність: 20163458; витребувати з незаконного володіння [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [ADDRESS] , на користь [PERSON] . ідентифікаційний номер [NUMBER] , [ADDRESS] , нерухоме майно квартиру [ADDRESS], загальною площею 77,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 12.11.2020 відмовлено у прийнятті заяви представника [PERSON] - адвоката Мельник Я.Ю. про уточнення позовних вимог у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Мельник Я.Ю., до [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Куровська Н.Ю., приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Представник позивача [PERSON] - адвоката Мельник Я.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позові, просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 26.04.2017, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованим в реєстрі № 750. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дрюченко О.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні повністю, посилаючись на обставини, викладені у відзиві відповідача на позов. Зауважив, що відповідач не погоджується із позовом, вважає його необґрунтованим, виходячи з того що 26.04.2017 між [PERSON] та [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 750. На підставі вказаного договору відповідач набула у власність квартиру [ADDRESS] . Зазначає, що із змісту позовної заяви вбачається, що єдиною підставою, на яку посилається представник позивача для визнання договору купівлі-продажу недійсним є довіреність від 28.12.2016, якою [PERSON] уповноважила [PERSON] , окрім інших прав відчужувати від її імені вказану квартиру. Звертає увагу, що станом на момент посвідчення договору вказана довіреність була чинною, ніким не відкликана, зареєстрована у визначеному законом порядку. Дана обставина підтверджується скороченим витягом з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) № 33750359 від 26.04.2017 та інформаційною довідкою з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів № 116773481 від 26.04.2017. При посвідчені довіреності від 28.12.2016 року приватним нотаріусом Куровською Н.Ю. було роз`яснено [PERSON] зміст статей 203, 213, 214, 239-250, 1000-1007 ЦК України щодо поняття довіреності і її форми, строків, припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності, про що свідчить підпис позивача. Вказує, що представник [PERSON] вводить суд в оману стверджуючи, що квартира вибула із власності позивача всупереч її волі, оскільки остання не тільки знала про укладення договору її представником, але й особисто надала представнику [PERSON] оригінал свого паспорту, який виданий 21.02.2017, оригінал витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, а також, оригінал свідоцтва про шлюб, що було видано повторно 09.02.2017. Вказані оригінали документів [PERSON] надав приватному нотаріусу Селехман О.А. при посвідчені договору. Крім того, зазначає, що черговою спробою ввести суд в оману є твердження позивача про бажання скасувати довіреність, для чого вона неодноразово «приходила» до приватного нотаріуса Куровської Н.Ю. з відповідним проханням. Даний факт спростовується чинним законодавством, оскільки довіреність є відкличним документом (стаття 249 ЦК України) - особа, яка видала довіреність може в будь-який час скасувати довіреність, відмова від цього права є нікчемною, право на скасування довіреності може бути реалізоване у будь-якого нотаріуса, а не лише у того, який її посвідчив. Посилаючись на положення частини першої статті 215 ЦК України, звертає увагу, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При цьому оспорюваний правочин відповідав всім вказаним вимогам: зміст правочину не суперечив ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняла правочин, мала необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі; правочин був вчинений у формі, встановленій законом; правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відтак, наголошує, що оскаржуваний договір по формі, порядку його посвідчення, відображенню дійсного волевиявлення сторін договору на розпорядження своїм майном відповідає вимогам закону, а на підтвердження підстав його недійсності позивач належних та допустимих доказів не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Куровська Н.Ю., приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися, письмові пояснення щодо позову та відзиву не подали, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з довіреністю від 28.12.2016, посвідченою приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Куровською Н.Ю., зареєстрованою в реєстрі за № 552, [PERSON] , будучи попередньо ознайомленою із загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, яке повністю відповідає внутрішній волі, відповідно до вимог статей 244, 1007 ЦК України на підставі укладеного з повіреним усного договору доручення, цією довіреністю уповноважила [PERSON] представляти її інтереси, серед іншого, в органах нотаріату, у відповідних органах, що здійснюють державну реєстрацію прав та обтяжень на нерухоме майно у відповідному ЦНАП, в органах ЖРЕР, з питань, пов`язаних з оформленням документів, підтверджуючих її право власності на нерухоме майно (його частину) та відчуженням від її імені (купівля-продаж) належної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , за ціною та на умовах, які повірена вважатиме прийнятними та доцільними (а.с. 45). За вказаною довіреністю представникові надано право: ведення від його імені переговорів та попереднього узгодження всіх процедурних питань; подання та підпису всіх без винятку документів, необхідних для виконання наданих повноважень, заяв, зокрема тих заяв, подання яких передбачено законодавством про нотаріат (зокрема про її сімейний стан, про належність їй майна на праві особистої приватної власності, про відсутність продаж нерухомого майна у звітній податковий період та інше); вчиняти будь-які договори цивільно-правового характеру (попередні, купівлю-продаж), підписувати їх та отримувати за такими договорами грошові кошти, сплачувати за неї будь-які платежі та збори, розписуватися за неї, а також вирішувати інші питання, пов`язані з цією довіреністю. Зміст статей 203, 213, 214, 239-250, 1000-1007 ЦК України щодо поняття довіреності і її форми, строків, припинення представництва за довіреністю, скасування довіреності та відмови представника від вчинення дій, які були визначені довіреністю, довірителю нотаріусом роз`яснено. Довіреність видана без права передоручення повноважень (повністю або частково) іншим особам строком на один рік і зберігає чинність до 28.12.2017, якщо не буде скасована раніше цього терміну у встановленому для цього порядку чи припинена з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України. Довіреність прочитана довірителем, її зміст їй зрозумілий і відповідає її волі. Довіреність підписана [PERSON] у присутності нотаріуса, особу довірителя встановлено, дієздатність перевірено. 26.04.2017 між [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 28.12.2016, за реєстровим номером 552, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Куровською Н.Ю., та [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу квартири - квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрований в реєстрі за № 750 (а.с. 20, 21). Відчужувана квартира належала продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13.03.2007 Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою, за реєстровим номером 3-667, дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого 25.01.2017 на підставі рішення виконкому № 27 від 25.01.2017 року, зареєстрованого в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Ужгорода» Ужгородської міської ради Закарпатської області, номер запису: 122 в книзі: 2, реєстраційний номер: 16992076 (пункт 3 договору). Відповідно до пункту 8 договору сторони підтвердили, що: вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладення договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленими і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених у ньому. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 137538569 від 12.09.2018) власником квартира за адресою: [ADDRESS] , в цілому є [PERSON] . Право власності за реєстровано 26.04.2017 на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2017, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованого в реєстрі за № 750 (а.с. 29, 30). Звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу квартири, укладений 26.04.2017 між нею, під час укладення якого від її імені діяв [PERSON] на підставі довіреності від 28.12.2016, та [PERSON] , підлягає визнанню недійсним, оскільки приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Куровська Н.Ю. посвідчила вказану довіреність від 28.12.2016 на підставі недійсного паспорту громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 02.07.1997. Матеріалами справи встановлено, що на момент посвідчення довіреності від 28.12.2016 особу [PERSON] було встановлено нотаріусом на підставі паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 02.07.1997. 08.11.2008 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 95, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 19.03.2018. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 10). 21.02.2017, у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації), Ужгородським МВ ГУДМС України в Закарпатській області здійснено обмін вищевказаного паспорта та оформлено на ім`я [PERSON] паспорт громадянина України № [NUMBER] у формі картки, що містить безконтактний електронний носій, а також отримано витяг з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 25-28). Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Частиною першою статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних доказів, які б безспірно підтверджували наявність правових підстав для визнання оспореного правочину, укладеного між сторонами спору, недійсним, а саме: недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Суд вважає, що посвідчення довіреності від 28.12.2016 на підставі недійсного паспорту позивача і, відповідно, укладення у подальшому договору купівлі-продажу від 26.04.2017 року між [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] на підставі зазначеної довіреності, та [PERSON] , не є безумовною підставою для визнання оспореного договору купівлі-продажу квартири недійсним із урахуванням встановлених у даній справі обставин. Матеріалами справи не підтверджено, що між позивачем, як продавцем, від імені якої діяв [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , як покупцем, було не добровільно укладено оспорений договір купівлі-продажу квартири, тобто в момент вчинення правочину волевиявлення позивача було вільним і відповідало її внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, при цьому протилежного судом не встановлено. Разом з тим, суд враховує, що довіреність від 28.12.2016, яка була видана строком на один рік і зберігала чинність до 28.12.2017, починаючи з дати її посвідчення та до 26.04.2017, тобто моменту вчинення правочину - оспореного договору купівлі-продажу квартири, зберігала чинність, не була у відповідності до частини першої статті 249 ЦК скасована особою, яка видала довіреність, при цьому зміст зазначеної статті ЦК України щодо її скасування довірителю нотаріусом було роз`яснено, що підтверджується підписом позивача у довіреності. Вказані обставини щодо чинності довіреності підтверджуються скороченим витягом з Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) від 26.04.2017 за № 33750359 та інформаційною довідкою з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 26.04.2017 за № 116773481 (а.с. 55, 56). Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI визначаються правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи. За змістом частин першої та другої статті 21 зазначеного Закону паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 24 глави 1 розділу IIІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) на підставі актового запису про шлюб кожному із подружжя видається свідоцтво про шлюб. Якщо особа під час державної реєстрації шлюбу змінила прізвище, то на першій сторінці паспорта громадянина України у формі книжечки робиться відмітка про те, що зазначений документ підлягає обміну в місячний строк у зв`язку зі зміною прізвища при державній реєстрації шлюбу. Згідно з пунктами 1, 2, 6, 108 Загальної частини Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 р. № 745), паспорт громадянина України (далі - паспорт є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Обмін паспорта здійснюється, серед іншого, у разі зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації). Паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується, серед іншого, в разі, коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації). У разі подання особою у строки, встановлені законодавством, документів для обміну паспорта у зв`язку із зміною імені паспорт, що підлягає обміну, визнається недійсним з дня подання документів для його обміну. У разі неподання особою протягом місяця з дати зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації), документів для його обміну за наявності у ДМС відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну відповідної інформації паспорт, який підлягає обміну, визнається недійсним. В той же час справедливість та добросовісність є одними із основних засад цивільного законодавства та цивільних правовідносин (пункт 6 статті 3 ЦК України). Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, яка не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони за умови, що інша сторона розумно покладається на них та зазнає негативних наслідків. Враховуючи, що сторони договору купівлі-продажу квартири не мали сумніву у ідентичності особи кожної з них, договір купівлі-продажу вчинили за взаємною згодою, зокрема добровільні дії позивача були спрямовані на відчуження квартири, недійсність паспорту позивача не може бути підставою для задоволення її позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного 26.04.2017 між нею, від імені якої діяв [PERSON] , та [PERSON] . Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Таким чином, виходячи з конкретних обставин справи, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази та узагальнюючи викладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити через недоведеність та безпідставність заявлених позовних вимог. У судовому засіданні 26.01.2021 на підставі частини шостої статті 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 01.02.2020.

Outcome: dismissed