Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

[PERSON] 09.07.2014 р. звернулася до суду з позовом до Городоцької міської ради Львівської області про поновлення строку позовної давності та визнання права власності на 1/2 частку на житловий будинок розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позов мотивує тим, що за відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на будинок не може реалізувати свої спадкові права. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду показала, що постійно проживала і продовжує проживати в літній період у будинку, частку якого заповіла їй тітка [PERSON] За такого вважала, що прийняла спадщину, проте звернувшись з приводу реєстрації нерухомого майна дізналася, що крім заповіту потрібні правовстановлюючі документи на будинок, також було роз'яснено право звернення до суду для визначення додаткового строку подачі заяви нотаріусу. Судом в позові було відмовлено за недоведеністю поважності пропуску строків. Натепер, вона не може розпоряджатися належним їй майном. За таких обставин просили поновити строк позовної давності та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не явився, просив розглянути справу за відсутності їх представника, проти задоволення позову не заперечили (а.с.29) Заслухавши позивачку, дослідивши письмові матеріали у справі суд встановив, що спір витікає з цивільних правовідносин, регулюється спадковим правом, відносини виникли за часу дії Цивільного кодексу Української РСР(далі ЦК УРСР) Згідно положень ст..ст. 524,529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до вимог ст..ст. 548,549 ЦКУРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно договору дарування будинку (а.с.6,15) [PERSON], 1965 р. 1/2 частку будинку по [ADDRESS] подарувала [PERSON], а 1/2 частку цього ж будинку заповіла [PERSON]- позивачці по справі (а.с.16, 32) [PERSON] померла [INFO].(а.с.4) [PERSON], яка є рідною дочкою [PERSON] в 1990 р. уклала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище [PERSON] (а.с.5) Із витягу (а.с.9) вбачається, що 12 частка будинку по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] згідно договору дарування від 05.11.1965 р. Нотаріус державної нотаріальної контори Городоцького району Львівської області роз'яснила [PERSON], про необхідність надання крім заповіту правовстановлюючих документів на будинок, яким розпорядилася спадкодавець (а.с.31) Інвентаризаційна справа оглянута в судовому засіданні свідчить, що спадковий будинок на який заявила свої права позивачка, в належному стані та придатний для проживання (а.с.11). Обставини, які б вказували, що [PERSON], при житті набула, або володіла будинком [ADDRESS] неправомірно, або що на вказане спадкове майно окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Враховуючи викладене в сукупності з показами позивачки і досліджених матеріалів справи суд встановив доведеним, що спадкодавцю [PERSON], при житті належав на праві власності житловий будинок за адресою [ADDRESS] і що позивачка після смерті спадкодавця прийняла спадщину, оскільки з часу смерті спадкодавця доглядає будинок та підтримує у належному стані.(а.с. 16, 34) Суд поновлює для позивачки строк позовної давності на звернення із вимогами до суду з огляду на фактичне прийняття нею спадщини та її вік, а разом з тим матеріальне становище.

Outcome: approved