Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що позивачі є співвласниками будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному будинку окрім власників зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , які з травня місяця 2015 року не проживають за даною адресою, виїхали до Російської Федерації. Позивачі просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідачі не проживають тривалий час у вказаному житловому будинку і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з позивачем [PERSON] він спілкується років 20-25. Бував у нього в гостях. Він бачив, що з ним проживають також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] - це тітка [PERSON] , а відповідач [PERSON] - це її син. Про них він знає зі слів [PERSON] , оскільки бачив їх лише одного разу дуже давно, коли був в гостях. Зі слів позивача йому відомо, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , ніколи не проживали, а лише були зареєстровані. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий із сім`єю [PERSON] 27 років. Проживають вони у будинку за адресою: [ADDRESS] . Проживають вони вчотирьох - [PERSON] , а також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] він не знає, з ними не знайомий, колись бачив їх один раз. Зі слів [PERSON] знає, що [PERSON] це його родичі, вони були прописані у будинку якийсь час, але не проживали у ньому, а потім виїхали до Росії. Зараз вони у будинку не проживають. Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками домоволодіння, а саме будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2009 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22376696 від 03.04.2009 року. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 06.06.2019 року № 11936 від 06.06.2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: співвласник - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] , сестра - [PERSON] , [INFO] , племінник - [PERSON] , [INFO] . Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи те, що відповідачі не проживають у вказаному житловому будинку понад один рік, не є його власниками, а існування реєстрації відповідачів в будинку позивачів обмежує їх право власності, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачами судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1504738417.1 від 24.10.2019 у сумі 768,40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів. Разом з цим, суд враховує, що позивачі, звертаючись до суду з позовом, просили не стягувати судовий збір з відповідачів, а тому вважає за можливе не стягувати судові витрати з відповідачів та залишити їх за рахунок позивачів.

Outcome: approved