Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] 25 червня 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Дніпроводолоканал» Дніпропетровської міськради про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2014 року провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача укласти з позивачем договір про надання послуг з водопостачання було закрито у зв'язку з відмовою позивача в цій частині від позову. [PERSON] у своєму позові та у ході судового засідання посилався на те, що він проживає в 1/2 частині домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що належить йому на підставі договору дарування від 12 січня 2000 року. Як на власника частини домоволодіння на нього було переоформлено рахунки по сплаті комунальних послуг. Починаючи з січня 2000 року позивач користувався послугами водопостачання МКПВ «Дніпроводоканал». Починаючи з 2004 року у зв'язку з затримкою заробітної плати у позивача виникла заборгованість по сплаті послуг водопостачання. 22 січня 2014 року водопостачання було припинено, а вентиляційний кран опломбовано. Протягом часу з 2004 року по 2008 рік [PERSON] водопостачанням не користувався. Однак, заборгованість позивача по оплаті послуг водопостачання зростала, так з заборгованості у розмірі 442 грн. у 2004 році, вона зросла до 1 371 грн. у 2007 році. У грудні 2007 року позивач звернувся до відповідача з метою встановлення та опломбування водоміру, дозвіл на встановлення якого було надано. Позивачу було вказано на існуючу у нього заборгованість, наявність якої позивач заперечував, внаслідок чого 5 грудня 2007 року відповідачем було проведено обслідування вуличного колодязю. 6 лютого 2008 року робітниками МКВП «Дніпроводоканал» було проведено розпломбування вентелю холодної води та відновлено водопостачання, облік якого розпочався відповідно до лічильника-водоміру. При сплаті перших платежів за водопостачання позивачем було виявлено, що всі його платежі враховуються в погашення неіснуючого боргу, а не на оплату послуг водопостачання. 11 травня 2011 року [PERSON] звернувся до МКВП «Дніпроводоканал» з заявою про прийняття його платежів в рахунок погашення заборгованості за надані послуги водопостачання згідно з лічильником-водоміром, а не в рахунок погашення заборгованості на неіснуючий борг, який було нараховано йому незаконно. 6 червня 2011 року позивач отримав відповідь, в якій в його проханні було відмовлено. З ініціативи відповідача 30 вересня 2011 року лічильник-водомір було розпломбовано та видано технічний паспорт №? 115. 21 листопада 2011 року водомір був введений в експлуатацію та запломбований строком до 25 квітня 2014 року. Проте, 22 жовтня 2012 року позивачем було отримано повідомлення про закінчення строку експлуатації лічильника-водоміра. 15 лютого 2013 року позивачем було отримано повідомлення про існування боргу, який нараховано з 2004 по 2008 роки, з попередженням про відключення водопостачання. 27 лютого 2013 року водопостачання було знову припинено на підставі існуючого боргу. Відсутність договору про надання послуг водопостачання призвело до порушення прав позивача, як споживача послуг водопостачання. Позивач у своєму позові просив суд позовні вимоги задовольнити, визнати незаконними дії МКВП «Дніпроводоканал» щодо припинення водопостачання в будинку [ADDRESS] з 27 лютого 2013 року; зобов'язати МКВП «Дніпроводоканал» відновити водопостачання в будинку [ADDRESS]; зобов'язати МКВП «Днпроводоканал» провести перерахунок заборгованості [PERSON] за фактично спожиті ним послуги водопостачання з урахуванням періодів відключення водопостачання з 22 січня 2004 року по 6 лютого 2008 року та з 20 лютого 2013 року; витрати на підключення водопостачання віднести за рахунок відповідача. Представник відповідача у своїй заяві, наданій на адресу суду, та у ході судового засідання позовні вимоги не визнавала, у їх задоволенні просила суд відмовити. Посилалася на те, що КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON] Між сторонами встановлені фактичні договірні відносини про надання послуг водопостачання на підставі відкритого особового рахунку [NUMBER]. Позивач постійно, впродовж тринадцяти років, користувався послугами водопостачання, однак з грудня 2001 року по серпень 2013 року ним було сплачено за надані послуги лише 173 грн. В результаті чого, станом на 1 грудня 2013 року у позивача перед відповідачем виникла заборгованість у розмірі 3 487 грн. 60 коп., яка ним добровільно не сплачується та ніяких дій щодо реструктуризації боргу та врегулювання ситуації не вживається. У зв'язку з несплатою боргу, 27 лютого 2013 року було встановлено заглушку та обмежено надання послуг централізованого водовідведення. 6 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, відповідно до якого водопостачання може бути припинено у разі прострочення оплати понад одного місяця до ліквідації заборгованості та оплати споживачем робіт з припинення та відновлення надання послуг. Відповідно до актів від 11 серпня 2005 року, 20 жовтня 2006 року, 14 червня 2007 року було виявлено, що [PERSON] здійснював самовільне підключення до централізованого водопостачання. Позивачем були порушені норми діючого законодавства України щодо своєчасної оплати наданих послуг та його було неодноразово повідомлено про можливе відключення у разі непогашення боргу, який утворився протягом тринадцяти років. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 12 січня 2000 року [PERSON] було подаровано 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 3). Право власності у встановленому порядку було зареєстровано в КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради 26 січня 2000 року (а.с. 3 зворот). Між [PERSON] та МКВП «Дніпроводоканал», правонаступником якого, відповідно до статуту, є КП «Дніпроводоканал» ДМР (а.с. 73-85), договір про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення після набуття позивачем права власності на належну йому частину домоволодіння до 6 грудня 2013 року не укладався. Згідно з актом державного комунального виробничого управління водопроводно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська від 22 січня 2004 року було здійснено відключення водопостачання споживачу [PERSON] (позивачем не було у встановленому порядку повідомлено відповідача про зміну власника частини домоволодіння), який був колишнім власником 1/2 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з несплатою заборгованості за надані послуги водопостачання у розмірі 442 грн. 02 коп. (а.с. 4). Актом від 7 червня 2005 року зафіксовано проведення відключення водопостачання за адресою: [ADDRESS], абонентом за якою є [PERSON], у зв'язку з наявною заборгованістю за надані послуги у розмірі 482 грн. 84 коп. (а.с. 20). З урахуванням того, що ні позивачем, ні відповідачем не було надано суду доказів відновлення водопостачання в належну позивачу частину домоволодіння, суд приходить до висновку, що [PERSON] водопостачання після його відключення 22 січня 2004 року було відновлено самовільно. Актом від 11 серпня 2005 року зафіксовано, що водопостачання за зазначеною адресою було самовільно відновлено (а.с. 64); актом від 13 вересня 2006 року зафіксовано проведення відключення водопостачання у зв'язку з наявною заборгованістю у розмірі 754 грн. 86 коп. (а.с. 21); актом від 20 жовтня 2006 року зафіксовано самовільне відновлення водопостачання (а.с. 65), актом від 25 травня 2007 року - здійснено відключення водопостачання у зв'язку з наявною заборгованістю у розмірі 897 грн. 69 коп. (а.с. 22); актом від 14 червня 2007 року зафіксовано самовільне відновлення водопостачання (а.с. 66), також актами від 23 вересня 2007 року - зафіксовано відключення у зв'язку з наявністю заборгованості у розмірі 1 293 грн. 02 коп. (а.с. 23), а актом від 28 грудня 2007 року - у зв'язку з наявністю заборгованості у розмірі 1 371 грн. (а.с. 24). Відповідно до акту від 6 лютого 2008 року споживачу [PERSON], за адресою: [ADDRESS], було здійснено розпломбування вентелю холодної води (а.с. 5). Згідно з листа МКВП «Дніпроводоканал», правонаступником якого, відповідно до статуту, є КП «Дніпроводоканал» ДМР (а.с. 73-85) № Г-402 від 6 червня 2011 року, заборгованість [PERSON] за надані послуги водопостачання станом на 1 січня 2008 року становила 1 371 грн. 53 коп., 14 січня 2008 року споживачу було встановлено та опломбовано лічильник-водомір (а.с. 53), станом на 1 червня 2010 року, з урахуванням показника приладу обліку холодної води - 487 м. куб., заборгованість позивача за надані послуги водопостачання складала 2 566 грн. 36 коп. (а.с. 9). Відповідно до складених актів від 15 лютого 2013 року (а.с. 6), від 16 лютого 2013 року (а.с. 43), [PERSON] повідомлявся про наявність заборгованості за надані послуги водопостачання. Актом виконаних робіт від 27 лютого 2013 року зафіксовано відключення та зазначено, що для відновлення водопостачання позивачу слід сплатити заборгованість за надані послуги водопостачання у розмірі 3 172 грн. 10 коп. та вартість послуг поновлення послуг водопостачання у розмірі 379 грн. 25 коп. * 2 (а.с. 7, 29). Разом з тим, після відключення водопостачання наявна заборгованість сплачена не була, що підтверджується актами від 21 травня 2013 року (а.с. 31), від вересня 2013 року (а.с. 32) та розрахунком заборгованості (а.с. 47-49). Після відключення водопостачання 27 лютого 2013 року нарахування плати за надання послуг водопостачання відповідачу було припинено. 6 грудня 2013 року між КП «Дніпроводоканал» ДМР та [PERSON] було укладено договір про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення (а.с. 67-72). Актом від 7 грудня 2013 року було зафіксовано, що за адресою: [ADDRESS], водопостачання не підключено (а.с. 56). Заборгованість [PERSON] за надані послуги водопостачання перед відповідачем, за період з 2001 року по грудень 2013 року складає 3 487 грн. 60 коп. (а.с. 88). На підставі ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П. 18 Постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. П. 21 зазначеної Постанови КМУ встановлено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» підприємства питного водопостачання мають право у разі внесення споживачем не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання. У зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини з водопостачання за адресою: [ADDRESS] у період з 2000 року до 6 грудня 2013 року, відповідачем у встановленому порядку і належним чином здійснювалося водопостачання у належну позивачу частину домоволодіння. Разом з тим, з 2001 року [PERSON] послуги з водопостачання у повному обсязі не сплачувалися, тому 22 січня 2004 року відповідачем вперше було здійснено відключення позивачу водопостачання. Після відключення водопостачання позивачем наявна заборгованість сплачена не була, неодноразово після чергових відключень водопостачання [PERSON] здійснювалося самовільне підключення водопостачання, поточні платежі також не сплачувалися, тому станом на 1 лютого 2013 року розмір заборгованості становив 3 172 грн., про що було повідомлено позивача відповідним актом від 15 лютого 2013 року (а.с. 6), тому відповідачем правомірно 27 лютого 2013 року було здійснено позивачу відключення водопостачання. За таких обставин, позовні вимоги про визнання дій відповідача щодо припинення 27 лютого 2013 року водопостачання, зобов'язання відповідача відновити водопостачання і оплату відключення водопостачання, яке було проведено 27 лютого 2013 року, і наступне підключення здійснити за рахунок відповідача задоволенню не підлягають. П. 31 Постанови КМУ № 630 від 21 липня 2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» передбачено, що виконавець має право, відповідно до п.п. 15 звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт та п.п. 16 проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за періоди з 22 січня 2004 року по 6 лютого 2008 року та з 20 лютого 2013 року по 25 червня 2013 року, то вони також не підлягають задоволенню, оскільки з наданих сторонами по справі актів, якими було зафіксовано відключення відповідача та самовільне підключення позивачем водопостачання протягом 2004-2013 років, [PERSON] без оплати наявної заборгованості неодноразово здійснювалася без дозволу і відома відповідача самовільне підключення водопостачання до своєї частини домоволодіння, тобто фактично він користувався протягом усього часу послугами відповідача, тому КП «Дніпроводоканал» правомірно нараховувалася плата з надання послуг водопостачання з 22 січня 2004 року по 6 лютого 2008 року та за лютий 2013 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості, після відключення водопостачання 27 лютого 2013 року відповідачем було припинено нарахування плати за послуги водопостачання (а.с. 49). Крім того, абз. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, абз. 2 ч. 2 цієї ж статті зазначено, що суд може захистити цивільні права або інтереси іншим способом, що встановлені договором або законом. Заявлені позивачем вимоги про зобов'язання відповідачем здійснити перерахунок заборгованості фактично носять характер заперечень проти стягнення з нього плати за надані послуги водопостачання, але на теперішній час відповідачем позов про стягнення з позивача заборгованості не заявлений, тому данні позовні вимоги не є належним способом захисту своїх прав та інтересів, встановленим ч. 2 ст. 16 ЦК України. У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, при поданні позову до суду він був звільнений від оплати судового збору, судовий збір підлягає віднесенню за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed