Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON], в особі свого представника адвоката [PERSON], звернулася до суду із позовом до Новонадеждинської сільської ради Близнюківського району Харківської області, Острівшинської сільської ради Близнюківського району Харківської області, [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу з [PERSON] та визнання за нею права власності на земельну ділянку та ? частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], посилаючись на наступне. В 2006 році вона познайомилася з [PERSON] Деякий час зустрічалися, а в березні 2007 року він переїхав до неї в с. Серафимівка Близнюківського району Харківської області де вони почали проживати однією сімєю. В серпні 2010 року разом переїхали до села Новонадеждине Близнюківського району Харківської області (вул. Заводська, буд. 62) де і продовжували проживати спільно однією сімєю до дня смерті [PERSON] За час сумісного проживання між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю: вели спільне господарство, були повязані спільним бюджетом, мали взаємні права та обовязки. Домоволодіння, в якому вони проживали, належало їм на праві спільної часткової власності та було придбане на кошти спільного бюджету. Кожному належала ? частка. Спільних дітей з [PERSON] у них не було, але він виховував її дочок від попереднього шлюбу, Валентину [INFO] та Світлану [INFO], піклувався про них як рідний батько. В [PERSON] є син - [PERSON], [INFO]. 04 серпня 2012 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яку вона прийняла. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. Спадкове майно складається з наступного: - земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,96 га, розташованої на території Острівщинської сільської ради Близнюківського району Харківської області; - ? частини домоволодіння, розташованого за адресою: с. Новонадеждине Близнюківського району Харківської області, вулиця Заводська, буд. 62. Вказує, що вона прожила зі спадкодавцем однією сімєю більш ніж пять років до часу відкриття спадщини, а тому з підстав, передбачених ст.ст. 1258,1259,1216,1218, 1225,1220, 1268 ЦК України вважає, що має право на успадкування за законом майна померлого. Бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину, вона звернулася до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області, де їй було відмовлено в звязку з тим, що вони зі спадкодавцем не перебували в зареєстрованому шлюбі, але жили однією сімєю та вели з ним спільне господарство. Запропоновано в судовому порядку визнати право на спадкування четвертої черги спадкоємців за законом. Для встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] вона звернулася із заявою до Близнюківського районного суду Харківської області, який ухвалою суду від 17.11.2015 року залишив її заяву без розгляду. Зі змісту ухвали суду їй стало відомо, що в спадковій справі № 19/2003 (копію якої вивчав суд) присутня заява про прийняття спадщини від 17.09.2013 року [PERSON], який є сином померлого. Суд дійшов такого висновку, оскільки з матеріалів спадкової справи не вбачається що [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь іншої особи, отже існує спір про право на спадщину між спадкоємцями. На момент смерті спадкодавця - 04.08.2012 його синові [PERSON], було повних 20 років, тобто він був повнолітнім. [PERSON], судячи зі штампу в його паспорті, зареєстрований за адресою: [INFO], тобто не за місцем реєстрації покійного батька. Стверджує, що ні син спадкодавця [PERSON], ні будь-який інший спадкоємець, крім неї, спадщину фактично не прийняли. [PERSON] пропустив встановлений ст. 1270 ЦК України строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки подав її тільки 17.09. 2013. Відсутнє рішення суду про визначення йому додаткового строку для подання такої заяви. Посилаючись на наведене і просить позов задовольнити, встановити факт проживання її однією сімєю із [PERSON] та визнати за нею право власності як спадкоємцем за законом на вказану в позові земельну ділянку та ? частину домоволодіння. Особи, які беруть участь у справі, про час та місце судового засідання повідомлялися своєчасно та належним чином, але у судове засідання, крім представника позивача адвоката [PERSON], не зявилися. Від Новонадеждинської та Острівщинської сільських рад Близнюківського району Харківської області та Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області до суду надійшли письмові заяви в яких сільські ради вказали, що вони проти задоволення позову не заперечують, а нотаріальна контора, що вирішення справи покладає на розсуд суду(а.с.45,47). Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. На запит суду орган Державної міграційної служби України повідомив, що відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO], що співпадає із адресою місця його проживання, вказаною в позовній заяві(а.с.2,33). Із зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення №6464000051703, направленого за цією адресою, вбачається, що відповідач [PERSON] копію ухвали суду про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками та судову повістку про виклик до суду на 08.00 год. 31.03. 2016 отримав 26.03.2016, тобто завчасно але у судове засідання не зявився(а.с.53). У судове засідання, призначене на 08 год. 30 хв. 12.05. 2016 він також не зявився. Поштове відправлення повернене до суду із відміткою відділення поштового звязку - «відсутність адресата». Про причини неявки у судові засідання відповідач [PERSON] суд не повідомив, клопотань та заяв не подав. Відповідно до ч.1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місце знаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. За таких обставин судом, ухвалою на місці, було задоволене клопотання представника позивача [PERSON] адвоката [PERSON] і вирішено продовжити розгляд справи за відсутності позивача, відповідачів та третьої особи. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] на задоволенні позову наполягала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, вказавши що на час розгляду справи вони не змінилися. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено. Згідно з ч.1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] є громадянкою України. Вона народилася 04 липня 1981 року в с. Дуніне Близнюківського району Харківської області. З 2012 року зареєстрована [INFO], що вбачається з відомостей її паспорта (а.с.8). Довідками Острівщинської сільської ради №493 від 22.09. 2015 року та Новонадеждинської сільської ради № 293 від 29.09. 2015 року Близнюківського району Харківської області підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] з 2007 року разом проживали однією сімєю в с. Серафимівка, а потім по день смерті [PERSON] - 04.08. 2010 року - в с. Новонадеждине Близнюківського району Харківської області. Між ними склалися відносини притаманні подружжю. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Похорони [PERSON] здійснено за рахунок [PERSON]М.(а.с.20,21). Зазначені обставини підтверджені у судовому засіданні і показами свідка [PERSON], яка вказала що 2006 року знає [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В с. Серафимівка була сусідкою сімї [PERSON] та [PERSON] Обставини їх проживання в с. Новонадеждине їй також особисто добре відомі. Домоволодіння в с. Новонадеждине вони також придбали за спільні кошти. Довідками цих же сільських рад підтверджено, що [PERSON] фактично разом з дочками проживає в [INFO](а.с.27). [PERSON] на день смерті був зареєстрований в [INFO] сільської ради. Інші особи разом з ним зареєстровані не були (а.с.26). Згідно фотокопії свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №355053, вбачається, що [PERSON] помер 04.08. 2012 року в с. Новонадеждине Близнюківського району Харківської області (а.с.9). Наявність у власності [PERSON] вказаної в позові земельної ділянки підтверджено фотокопією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1У - ХР №083159 (а.с.10,11). Вартість земельної ділянки, згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виготовленого 03.02.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Акр-2008», складає 85808 грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Із договору купівлі-продажу від 20.08.2011 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожний у [PERSON] домоволодіння по вул. Заводська в с. Новонадеждине Близнюківського району Харківської області(а.с.12,13). Зазначений правочин зареєстровано, що вбачається з Витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.14). А Витягом про державну реєстрацію прав підтверджено, що на підставі вказаного договору за [PERSON] на праві спільної часткової власності зареєстровано ? частку вищевказаного домоволодіння(а.с.45). Домоволодіння складається з житлового будинку (саман обкладений цеглою) позначений на плані як «А-І», жилою площею 30,9 кв.м., загальною площею 43,6 кв.м. та таких надвірних будівель: веранда позначено на плані як «а», тамбур «а1», ганок «а2», літня кухня «Б», прибудова «б», сарай «В», сарай «Д», гараж «Г», сарай «Ж», вбиральня «У», погріб «П», паркан «1», паркан «2», паркан «3». Домоволодіння розташоване на земельній ділянці «для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0,25 га, кадастровий № 6320684601:01:000:0110. Зазначене підтверджене Технічним паспортом(а.с.16-18). Вартість ? частини домоволодіння, згідно висновку про вартість майна, виготовленого 03.02.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Акр-2008», складає 22856 грн. 50 коп.(а.с.23). 22.09. 2015 [PERSON] Близнюківською державною нотаріальною конторою Харківської області відмовлено в оформлені спадщини з посиланням на те, що вона з [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі. Рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності до спадкоємців четвертої черги спадкування, відповідно до ст. 1264 ЦК України (а.с.19). Для встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] вона звернулася з заявою до Близнюківського районного суду Харківської області, який ухвалою суду від 17.11.2015 року залишив її заяву без розгляду. Суд дійшов такого висновку оскільки з матеріалів спадкової справи не вбачається що [PERSON] син померлого [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь іншої особи, отже існує спір про право на спадщину між спадкоємцями(а.с.24). На виконання ухвали суду від 21.04. 2016 нотаріальною конторою надано копію спадкової справи №19/2013 щодо майна померлого [PERSON], з якої вбачається наступне. 29.01. 2013 [PERSON] звернулася до Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] З такою ж заявою 17.09. 2013 звернувся і син [PERSON] [PERSON] Спадкова справа за №54113361 зареєстрована в Спадковому реєстрі, що вбачається із Витягу з цього реєстру. Відповідно до ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1263 ЦК України передбачено, що у четверту чергу на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, про яке просить [PERSON], має для неї юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини. Частиною 1 ст. 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 3 ст.212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, з належних та допустимих доказів по справі, судом встановлено той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали спільні права та обовязки, тобто між ними пітримувалися стосунки притаманні подружжю з березня 2007 року по день смерті [PERSON]- 04.08. 2012 року. Встановити іншим чином цей факт неможливо. Пунктом 5 частини 1 статті 256 ЦК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] без шлюбу у вказаний період, а тому в цій частині позов підлягає задоволенню. В іншому у задоволенні позову необхідно відмовити. У відповідності до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. За змістом частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину (п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7). Позивач стверджує, що відсутнє рішення суду про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, але це твердження доказами не доведене. Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зазначеній нормі передбачено, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов'язальний відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права); 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається у належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес. У п. 37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2002 року № 5\~«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, ЗУ «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Необхідність дотримання вказаного порядку визначена також у п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. №7 де вказано, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Вбачається, що єдиною підставою відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину є недоведеність належності [PERSON] до четвертої черги спадкоємців за законом як особи яка проживала зі спадкодавцем сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України). Отже позивач не позбавлена права реалізувати своє право в позасудовому порядку. Клопотання про стягнення на свою користь понесених витрат по сплаті судового збору позивачем не заявлене.

Outcome: partial