Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Родіонов О.П., звернулася в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення коштів за депозитним договором. У позові представник позивача вказував, що 14.09.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений депозитний договір №SAMDN12083703511731 (далі Договір) та відкрито особистий рахунок по вкладу [NUMBER]. За умовами Договору за користування коштами позивача, відповідач зобов`язаний був сплачувати проценти у розмірі 12,0% на рік, що становить 1,00% на місяць. Договір укладений терміном на один місяць. Сума вкладу становила 17000,00 доларів США. За умовами Договору, якщо до закінчення терміну дії Договору позивач не звертався за припиненням Договору, його дія продовжувалася на наступний термін, на таких самих умовах. Заявою від 09.04.2014 року позивач просила відповідача розірвати дію Договору та негайно повернути грошові кошти у сумі 17000,00 доларів США та нараховані відсотки. Однак відповідач не виконав жодної із вимог позивача, у зв`язку з чим позивач вимушена звертатися до суду із вимогами про повернення банківського вкладу. Враховуючи, що відповідач не повернув суму вкладу до цього часу, станом на 29.10.2019 року він зобов`язаний повернути позивачу суму, внесену за Договором, а саме 17000,00 доларів США. Зазначав, що правомірність і обґрунтованість такої вимоги підтверджується рішенням Вижницького районного суду від 29.01.2015 року по справі №713/1187/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19.11.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року. Відмовляючись повернути кошти, внесені позивачем на банківський рахунок і які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною. Не виконавши вимоги позивача та неналежно виконуючи умови Договору, відповідач порушив грошові зобов`язання, що тягне за собою наслідки, визначені ст.625 ЦК України, а саме: відповідач має сплатити на користь позивача 3% за користування грошовими коштами. Інфляційні витрати не нараховуються у зв`язку з тим, що зобов`язання має виконуватися у доларах США. Оскільки депозит був валютний, і відповідач користувався валютними коштами позивача, то і річні мають вираховуватися у валюті депозиту, тобто у доларах США. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 року по справі №761/26293/16-ц. Першим днем нарахування річних є день надання вимоги позивачем, а саме 09.04.2014 року. Отже сума річних, згідно Розрахунку №1 до позову становить 2747,20 доларів США. Сума депозиту позивачу не повернута, тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 12% відсотків на рік, оскільки це передбачено Договором і жодна норма законодавства України не передбачає підстави для припинення договірного зобов`язання - закінчення строку дії договору. Тому нарахування відсотків проводиться до повного повернення позивачу коштів, внесених на депозит. Аналогічний висновок міститься в постанові Великої палати Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 та у правовій позиції в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 року по справі №132/4438/18-ц. Враховуючи, що позивач не отримувала відсотки за Договором, згідно розрахунку №2 передбачені Договором 12% на рік (або 1% на місяць) з лютого 2013 року по 18.10.2019 року становлять 13770,00 доларів США. На правовідносини за депозитним договором поширюється дія норм ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якої в межах річного строку позовної давності починаючи з 30.10.2018 року згідно Розрахунку №3 розмір пені за несвоєчасне повернення суми депозиту становив 173230,00 доларів США. Враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі №761/26293/16-ц станом на 29.10.2019 року за офіційним курсом 25,06 грн. за 1 долар США, сума пені становила 4341143,80 грн. Нарахування та сплата відсотків також є умовою договору, за невиконання якої ст.625 ЦК України передбачає відповідальність у вигляді сплати 3% річних. Оскільки відповідач не сплачував позивачу відсотки, то згідно Розрахунку №4 розмір 3% річних за період з 01.03.2014 року по 30.10.2019 року становить 968,32 доларів США. Також відповідно до ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в межах річного строку позовної давності починаючи з 30.10.2018 року згідно Розрахунку №5 розмір пені становив 108910,50 доларів США. Враховуючи постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року по справі №761/26293/16-ц станом на 18.10.2019 року за офіційним курсом 25,03 грн. за 1 долар США сума пені становила 2729297,13 грн. Загальна сума позовних вимог становить 7070440,93 грн. та 34485,52 доларів США. Оригінали документів, зазначених в додатку, знаходяться у відповідача. Посилаючись на ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст.526, 625, 1058- 065 ЦК України просив стягнути з відповідача на користь позивача: 17000,00 доларів США у повернення коштів внесених позивачем за депозитним договором №SAMDN 12083703511731; 4341143,80 грн. - пені за неповернення депозитних коштів; 2729297,13 грн. - пені за неповернення відсотків за користування депозитом; 2747,20 доларів США - річних на суму неповернутого депозиту; 13770,00 доларів США - відсотків за депозитним договором; 968,32 долари США - річних на суму несплачених відсотків за депозитом, а всього 7070440,93 грн. та 34485,52 доларів США. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, належно повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] надіслав заяву, у якій просив слухання справи проводити без участі позивача та її представників. Копію рішення надіслати на його електронну адресу. У відповіді на відзив на позов представник позивача Родіонов О.П . зазначив, що вважає аргументи відповідача надуманими, безпідставними, необґрунтованими та такими, що не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Договір підписаний: з однієї сторони позивачем - вкладником та з іншої відповідачем - завідуючою Вижницьким відділенням банку [PERSON] У подальшому СУ УМВС України в Чернівецькій області було відкрито кримінальне провадження №12014260000000257 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 КК України. На даний час кримінальне провадження об`єднане та присвоєно єдиний реєстраційний №12014260000 000204. Слідством встановлено та у матеріалах кримінального провадження є беззаперечні докази того, що: договір укладався у приміщенні відділення АТ КБ «Приватбанк» в м. Вижниця; договір виконувався позивачем та відповідачем, яким сплачувалися відсотки відповідно до умов договору; достовірність підпису уповноваженої особи відповідача, а саме керівника відділення АТ КБ «Приватбанк» м. Вижниця було встановлено експертизою, яка проводилася Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром; оригінальність печатки відповідача встановлено Чернівецьким науково-дослідним експертно - криміналістичним центром. Стверджує, що достовірність укладення договору між позивачем та відповідачем підтверджено належними і допустимими доказами. Під час укладення договору [PERSON] ознайомила позивача з «Руководством по депозитным процедурам физических лиц», затвердженим головою правління банку, яке було чинним на момент укладення договору і надано відповідачем слідчому на електронному носії на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.10.2017 року по справі №727/10003/17. Відповідно до п.2.3.8 «Руководства» клієнт отримує свій примірник договору, тільки після внесення суми депозиту в касу банку. Неможливість ситуації, коли вкладнику видається на руки договір підтверджується і п.2.3.4. Руководства де вказано, що в договорі зазначається сума внесених грошових коштів. Також вказаний пункт містить імперативний припис - «после внесения клиентом денежных средств в кассу банка и «проводки» операции кассиром, Договор полностью распечатывается из Приват48 в двух экземплярах (для банка и клиента).». Та обставина, що позивачу видано оригінал договору, доводить, що позивачем грошові кошти на депозитний рахунок були внесені у повній сумі. Тому твердження відповідача про відсутність доказів внесення грошових коштів на депозит є надуманим. Оригінал договору є у позивача. Експертом досліджувався саме договір №SAMDN 12083703511731 від 14.09.2012 року, копія якого додана позивачем до позовної заяви, що підтверджується відмітками експертної установи на примірнику договору. Враховуючи, що позивачем укладений договір банківського вкладу з відповідачем, в особі керівника відділення АТ КБ «Приватбанк» в м. Вижниця [PERSON], в приміщенні відділення, з оформленням всіх необхідних документів, позивач, яка є споживачем банківських послуг, була впевнена, що може добросовісно очікувати, що при укладенні договору з боку банку було дотримано всіх необхідних процедур, оскільки саме на банк покладається обов`язок прийняття готівки, внесення їх на депозитний рахунок та видача вкладнику всіх необхідних документів. Оскільки при укладенні договору, завідуюча відділенням, була уповноваженим працівником банку, видавши позивачу оригінал договору роз`яснила, що вказаного договору достатньо для підтвердження внесення вкладу, посилаючись саме на вищезгадані пункти 2.3.4. та 2.3.8. «Руководства», то у позивача були відсутні будь-які підстави сумніватися у дійсності правочину. Враховуючи, що раніше договори від імені банку укладала саме вказана керуюча відділенням, а також те, що по договору позивач отримувала дивіденди, очевидним є, що у позивача не виникло і взагалі не могло бути підстав сумніву у правомірності укладеної угоди. Укладаючи з банком договір позивач була впевнена, що її вклад перебуває у безпеці. За таких обставин, враховуючи цілковите та точне виконання позивачем всіх вимог уповноваженого представника банку, та видача їй оригіналу договору, який є підтвердженням внесення коштів на депозит - будь-які неправомірні дії працівників банку не звільняють банк від обов`язку виконати умови договору, у тому числі повернути позивачу суму депозиту на вимогу вкладника - позивача. Закономірно, позивач очікувала, що їй повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності укладеного договору і фінансовим інтересам позивача, аби позивач могла заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Саме до такої позиції щодо дотримання судом принципу правової визначеності неодноразово посилається ЄСПЛ у своїй практиці, зокрема у справі «Золотас проти Греції». Відмовляючись повернути кошти, які знаходяться на банківському рахунку, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу є додатковою статтею Конвенції. Саме тому не може бути відмовлено судом у задоволенні позову про стягнення коштів за депозитними договорами за відсутності оригіналів деяких квитанцій, якщо наявна достатня кількість інших письмових належних, допустимих та достовірних доказів, виданих позивачу самим же відповідачем, які поза розумним сумнівом свідчать про наявність правовідносин між сторонами та дають можливість достовірно з`ясувати розмір заборгованості перед позивачем. Звернув увагу, що відкриття банківських рахунків та облікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб, є обов`язком банку відповідно до ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України та п.2.1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року №516. Тому відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і, як наслідок, не облікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від позивача на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу слід кваліфікувати, як невиконання саме банком своїх обов`язків, внаслідок вчинення працівниками банку протиправних дій. Посилання банку в обґрунтуванні своїх заперечень на те, що кошти від позивача за укладеними із нею договором не надходили - до уваги судом не мають братися, оскільки ці обставини не спростовують факту передачі позивачем коштів уповноваженому працівнику банку, а проведення чи не проведення по касі та по обліку отриманих від позивача коштів не може залежати від волі вкладника. Тим більше, що за умовами договорів про банківські вклади банк бере на себе зобов`язання зарахувати отримані від позивача кошти на рахунок, а факт видачі позивачу оригіналу договору №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року, переконав (запевнив) позивача, що вказане зобов`язання відповідачем виконано і позивач має право сподіватися на отримання доходів (відсотків) від вказаного вкладення грошових коштів. Намагання відповідача перекласти на позивача відповідальність за дії працівників банку є неправомірним та не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Копії експертних висновків та «Руководства по депозитным процедурам физических лиц» отримано представником позивача під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №12014260000000204. Зазначене «Руководство» було передане банком слідству на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №727/10003/17 про тимчасовий доступ до документів та оформлено протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 06.03.2018 року та протоколом огляду від 12.03.2018 року, що доводить його чинність. Оригінали зазначених доказів знаходяться в матеріалах кримінального провадження №12014260000000204. У справі №713/1203/14-ц, на яку посилається відповідач, предметом позову було відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої неправомірними діями працівника банку, нормою матеріального права позивачем зазначено ст.1172 ЦК України. Відмову у задоволенні позову суд першої інстанції мотивував відсутністю вироку у кримінальній справі про визнання працівника банку винним у спричиненні шкоди позивачу. Вина є необхідною складовою підставою відшкодування шкоди. Предметом позову у справі, яка розглядається є повернення депозитного вкладу, отже наявність судового рішення по справі №713/1203/14-ц не перешкоджає розгляду даної справи і не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Просив позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача Українець О . П. не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання надіслав письмову промову в дебатах, у якій просив, у зв`язку з введенням на території України карантину, провести судові дебати за його відсутності. Зазначив, що під час судового розгляду сторонами було надано всі наявні докази та пояснення. Просив відмовити у задоволенні позову. У наданому відзиві на позов зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Спірні правовідносини регулюються ст.ст.626-639, 1058, 1059, 1068 ЦК України, п.8 глави 2 розділу III Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року №174 та п.1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі №6-96цс14 виходячи з положень ст.1059 ЦК України, п.1.4. Положення, п.2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Позивач зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення спірних правовідносин між сторонами на підставі договорів банківського вкладу та не виконання відповідачем взятих на себе договором зобов`язань, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. До матеріалів позовної заяви позивачем додано копію договору банківського вкладу (яка викликає сумніви щодо їх достовірності) та не надано підтвердження внесення спірних коштів на банківський рахунок. Зазначав, що в порушення вимог ст.ст.76, 78, 81, 95 ЦПК України позивачем не надано належних доказів існування правовідносин за спірним договором банківського вкладу та не підтверджено знаходження спірних грошових сум на депозитному рахунку. Вважає, що між сторонами у справі відсутні правовідносини, а доказів протилежного позивачем не надано. Враховуючи відсутність договірних правовідносин, також безпідставною є вимога щодо стягнення розрахованих позивачем відсотків, інфляційних та пені, оскільки такі вимоги є похідними від основного зобов`язання, існування якого позивачем не підтверджено. Крім того рішенням Вижницького районного суду від 17.10.2014 року по справі №713/1203/14-ц, яке набрало законної сили, відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за депозитним договором №SAMDN 12083703511731 від 14.09.2012 року, оскільки позивачем не наддано суду доказів згідно ст.59 ЦПК України та ст.1059 ЦК України про внесення коштів до каси банку за договором №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року, що суперечить вимогам п.2.10 гл.2 розд. ІV Інструкції НБУ від 01.06.2011 року №174. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення коштів за депозитним договором. У судове засідання представник відповідача Данильченко О.О. не з`явилася, належно повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про що є відомості в матеріалах справи. До початку судового засідання надіслала письмову промову в дебатах, у якій зазначила, що під час судового розгляду сторонами було надано всі наявні докази та пояснення. Просила відмовити у задоволенні позову. У письмових поясненнях зазначила, що будь-які відомості, повідомлені свідком [PERSON] , не стосуються даної справи та мають сприйматись критично: 1. [PERSON] була прийнята на посаду касира-операціоніста з 18.11.2013 року на підставі наказу №Э.LV-КП-2013/1-15311608 від 18.11.2013 року, а згідно наказу №ZАКL-2014/1-6635614 від 16.04.2014 року [PERSON] звільнена з банку за ч.2 ст.41 КЗпП України за втрату довіри. Спірний договір, згідно пояснень позивача та копії договору, що міститься в матеріалах справи, укладено 14.09.2012 року. Тобто, викликаний для допиту свідок [PERSON] не працювала на час укладання спірного договору в ПАТ КБ «ПриватБанк» та не може свідчити про обставини його укладання. 2. Відповідно до посадових обов`язків [PERSON] здійснювала операції по прийому, обліку, розміну, перевірці, видачі і збереженню коштів та інших цінностей; оформлення документів та одержання коштів та інших цінностей, складання касової звітності.... та інші дії пов`язані безпосередньо з касовою роботою відділення банку. Відповідно до своїх посадових обов`язків [PERSON] не здійснювала обслуговування клієнтів не пов`язане з касовою роботою та не оформлювала договори банківських вкладів з клієнтами банку. А тому, надані нею пояснення з приводу процедури оформлення договорів банківського вкладу будуть лише ґрунтуватись на повідомленнях інших осіб. 3. [PERSON] була звільнена з банку за втратою довіри, а тому будь-які свідчення вказаної особи матимуть виключно суб`єктивно-негативні характеристики відповідача. Зазначила, що аналіз ч.1 ст.207, п.2 ст.208, ч.1 ст.1058, ч.1 ст.1059 ЦК України, ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», пунктів 1.8, 1.9, 1.10, 10.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за №1172/8493, глави 1, п.2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України №174 від 01.06.2011 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин та п.1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 дає підстави для висновку, що укладання договору банківського вкладу під час відкриття банком депозитного рахунка клієнту є обов`язковим, а надання володільцем такого рахунка виписки (у паперовій чи електронній формі) про рух (наявність) коштів на його картрахунках за операціями є доказом укладення такого договору. За змістом наведених норм, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 року у справі №6-118цс14. Пункт 1.2 ст.1 розділу IV Інструкції №174 визначає зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом. А відповідно до п.1.3 ст. 1 розділу IV Інструкції №174 касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником. Вказані висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 29.10.2014 року у справі №6-118цс14, Великою Палатою Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №463/5896/14-ц та є обов`язковими для застосування. Вважає, що справа №713/1187/14-ц не має жодного відношення до даної справи, оскільки стосується зовсім іншого договору, факт укладання якого банком не заперечувався. Матеріали справи №713/1187/14-ц не містять доказів укладання спірного договору. Посилання позивача, що саме доказами наявними у ній може бути підтверджено процедуру укладання договорів банківського вкладу є необґрунтованими. Підтвердила, що пунктом 2.3.8 «Руководства» передбачено, що після внесення грошових коштів у касу та пред`явлення операціоністу оплаченої квитанції, операціоніст видає вкладнику повністю оформлений договір. Однак, позивачем надана суду лише заява на укладення договору, а не сам договір. Пунктом 2.3.1 «Руководства» визначено, що при прийманні депозитного вкладу укладається письмовий договір між банком та вкладником. Облік вкладів та поточних рахунків ведеться у ПК Приват48. Посилання на «Руководство» міститься у відповіді позивача на відзив, а тому вона обізнана про порядок укладення депозитних договорів. В «Руководстве» визначено перелік депозитних вкладів, що оформлюються в Банку, серед яких вклад «Строковий» не значиться. Довідкою №Э.95.0.0.0/3-13854 від 21.01.2020 року, направленою на адресу суду, АТ КБ «ПриватБанк» в черговий раз офіційно підтверджує відсутність даного договору у програмних комплексах та архівах банку. Вважають, що викладені обставини свідчать про недоведеність позовних вимог [PERSON] та безпідставність заявленого клопотання про виклик свідка та огляд матеріалів справи №713/1187/14-ц. Просила поновити строк для подання доказів, долучити письмові пояснення до матеріалів справи та у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», про стягнення коштів за депозитним договором, відмовити у повному обсязі. Ухвалою суду від 24.01.2020 року за клопотанням представника позивача Родіонова О.П. судом викликано свідка [PERSON] , яка у судове засідання не з`явилася, належно повідомлена про дату, час та місце судового засідання, про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду від 24.01.2020 року клопотання представника позивача Родіонова О . П., про витребування доказів задоволено частково. Вирішено оглянути матеріали цивільної справи №713/1187/14-ц, яка знаходиться у Вижницькому районному суді. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи Вижницького районного суду №713/1187/14-ц, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з таких підстав. Судом установлено, що позивачем заявлено позовні вимоги про: стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь 17000,00 доларів США у повернення коштів внесених позивачем за депозитним договором №SAMDN12083703511731, укладеним 14.09.2012 року між нею та АТ КБ «ПриватБанк», а також: 4341143,80 грн. - пені за неповернення депозитних коштів; 2729297,13 грн. - пені за неповернення відсотків за користування депозитом; 2747,20 доларів США - річних на суму неповернутого депозиту; 13770,00 доларів США - відсотків за депозитним договором; 968,32 долари США - річних на суму несплачених відсотків за депозитом, а всього 7070440,93 грн. та 34485,52 доларів США, у зв`язку з тим, що АТ КБ «ПриватБанк» кошти та нараховані проценти на суму вкладу станом на 29.10.2019 року не виплатив. На підтвердження позовних вимог позивачем [PERSON] надано такі докази: - копію заяви №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року на оформлення вкладу «Стоковий», з якої вбачається, що [PERSON] , яка діє на підставі особистого волевиявлення, просить оформити в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу - 17000,00 доларів США; строк вкладу - 1 місяць по 14.10.2012 року включно; процентна ставка на дату укладення вкладу - 12,0 % річних; період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць; мінімальний строк вкладу - 1 місяць; особовий рахунок по вкладу - [NUMBER] . Пам`ятка для клієнта: 1. Виплата суми нарахованих процентів проводиться щомісячно. 2. Прийом додаткових внесків на вклад проводиться. У випадку вимоги клієнтом частини вкладу обов`язки сторін за вкладом припиняються і вклад повертається клієнту, а на суму, що залишилася за бажанням клієнта оформляється новий вклад. 3. У разі, якщо після закінчення терміну вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження терміну вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один термін, вказаний у заяві. Строк вкладу продовжується неодноразово без появи клієнта в банк. 4. При продовженні терміну вкладу розрахунок процентів на кожний новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє у банку для продовжуваних депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладання додаткових угод. 5. Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконаних робіт), а також з Тарифами банку, які були представлені для ознайомлення в письмовому вигляд. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про послуги ПриватБанку. Я висловлюю згоду з тим, що дана Угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. Умови та Правила надання банківських послуг, Правила надання послуг (виконання робіт), а також Тарифи банка, представлені на сайті www.privatbank.ua. 6. Підтверджую, що відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» рахунок № [NUMBER] не буде використовуватись у підприємницькій або незалежній професійній діяльності.». Один екземпляр заяви отримав особисто. Ідентифікаційні дані підтверджую. Заява оформлена в м. Вижниця. Наявні підписи у графі «Заяву оформив (підпис)» та у графі «Клієнт»; - копію заяви [PERSON] від 09.04.2014 року, адресованої керуючому головним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк» Маховікову Е.С. , з якої вбачається, що у зв`язку із закінченням терміну дії договорів №SAMDN000716317855 від 11.05.2011 року по 11.03.2014 року сума вкладу 15000,00 доларів США, №SAMDN000716318690 від 11.05.2011 року по 11.03.2014 року сума вкладу 10000,00 Євро та №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року по 14.03.2014 року сума вкладу 17000,00 доларів США, які були автоматично продовжені на один місяць згідно договору, просила розірвати дані договори між нею та ПриватБанком та вимагала негайного повернення їй її вкладів та нарахування процентів по даним вкладам згідно тарифної ставки договору по даним вкладам починаючи з 11.03.2014 року, оскільки вона їх не отримувала у Вижницькому відділені ПриватБанку; - копію рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2015 року по справі №713/1187/14-ц, провадження №2/713/3/15 за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк», про стягнення коштів за депозитним договором, яке набрало законної сили 16.03.2016 року, з якого вбачається, що позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 10000,00 доларів США, що еквівалентно 159500,00 грн. та судовий збір в сумі 1595,00 грн.; - копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2016 року, якою касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено. Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 29.01.2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 19.11.2015 року залишено без змін; - розрахунок №1 суми річних на суму депозиту станом на 29.10.2019 року до позову від 29.10.2019 року, згідно якого сума річних на суму депозиту станом на 29.10.2019 року за період з 09.04.2014 року по 29.10.2019 року становить 2747,20 доларів США; - розрахунок №2 суми відсотків за договором станом на 02.10.2019 року до позову від 02.10.2019 року, згідно якого сума відсотків за договором за період з 14.09.2012 року по 30.10.2019 року становить 13770,00 доларів США; - розрахунок №3 суми пені на суму депозиту за неповернення депозиту станом на 02.10.2019 року до позову від 02.10.2019 року, згідно якого сума пені на суму депозиту за неповернення депозиту за договором за період з 30.10.2018 року по 29.10.2019 року становить 173230,00 доларів США, що за курсом 25,06 становить 4341143,80 грн.; - розрахунок №4 суми 3% річних на суму відсотків станом на 29.10.2019 року до позову від 29.10.2019 року, згідно якого сума 3% річних на суму відсотків за період з 28.02.2012 року по 29.10.2019 року становить 968,32 доларів США; - розрахунок №5 суми пені на суму несплачених відсотків станом на 02.10.2019 року до позову від 02.10.2019 року, згідно якого сума пені на суму несплачених відсотків за період з 31.10.2018 року по 02.10.2019 року становить 108910,50 доларів США, що за курсом 25,06 становить 2729297,13 грн.; - розрахунок №6 загальний позову станом на 29.10.2019 року до позову від 29.10.2019 року, згідно якого: сума неповернутого депозиту - 17000,00 доларів США; сума річних на суму депозиту (розрахунок №1) - 2747,20 доларів США; сума 9% за договором (розрахунок №2) - 13770,00 доларів США; сума пені за неповернення депозитних коштів (розрахунок №3) - 4341143,80 грн.; сума річних на суму відсотків (розрахунок №4) - 968,32 доларів США; сума пені за неповернення відсотків (розрахунок №5) - 2729297,13 грн., а всього 7070440,93 грн. та 34485,52 долари США; - копію висновку експерта №1970-К від 07.12.2017 року по кримінальному провадженню №12014260000000204 від 25.03.2014 року, з якого вбачається, що підписи від імені [PERSON] в графі: «Заяву оформив (підпис), зокрема у заяві №SAMDN 12083703511731 від 14.09.2012 року виконані [PERSON] ; - копію постанови старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області Єльчанинової Л.В. від 16.11.2017 року про призначення технічної експертизи документів по кримінальному провадженню №12014260000000204 від 25.03.2014 року; - копію висновку експерта №1988-К від 14.12.2017 року по кримінальному провадженню №12014260000000204 від 25.03.2014 року, з якого вбачається, що заява №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року на дослідження експерту не надавалася; - копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.10.2017 року по справі №727/10003/17, провадження №1-кс/727/2960/17 про тимчасовий доступ до документів, які містять охоронювану законом таємницю, що перебувають у володінні ЧФ ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 14-А; - копію протоколу огляду від 12.03.2018 року; - копію «Руководства по депозитным процедурам физических лиц» ПАТ КБ «ПриватБанк»; - копію протоколу додаткового допиту свідка [PERSON] від 30.03.2014 року у кримінальному провадженні №12014260000000204 від 25.03.2014 року; - копію протоколу додаткового допиту свідка [PERSON] від 12.06.2018 року у кримінальному провадженні №12014260000000204 від 25.03.2014 року. На спростування позовних вимог та на підтвердження заперечень проти позову представниками відповідача АТ КБ «ПриватБанк», надано такі докази: - копію рішення Вижницького районного суду від 17.10.2014 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19.11.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.03.2015 року по справі № 713/1203/14-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання договорів та стягнення грошових сум за договорами, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Рішенням встановлено, що сторонами не заперечувалось, що договори, на підставі яких позивач [PERSON] просить стягнути грошові кошти, з боку відповідача підписано керуючою Вижницьким відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] , відносно якої по даним епізодам розслідується кримінальне провадження. Позивачем не надано суду доказів згідно вимог ст.59 ЦПК України та ст.1059 ЦК України про внесення коштів до каси банку за договорами №SAMDN000716317855 від 11.05.2011 року, №SAMDN000716318690 від 11.05.2011 року, №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року, №SAMDN34000819421389 від 04.08.2011 року, що суперечить вимогам п.2.10 гл.2 розділу ІV Інструкції НБУ від 01.06.2011 року №174 Про ведення касових операцій банками України; - копію довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 21.01.2020 року №Э.95.0.0.0/3-13854, з якої вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє, що депозитні договори: заява №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року на оформлення вкладу «Строковий» на 1 місяць на суму 17000,00 доларів США із процентною ставкою у розмірі 12% річних; договір про заощадження №SAMDN2176159936 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 11.05.2011 року, на термін 12 місяців на суму 15000,00 доларів США із процентною ставкою у розмірі 12% річних, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) не укладалися, на балансі банку ніколи не перебували, в програмних комплексах банку відсутні та ніколи не були зареєстровані. Крім того, номери договорів та процентні ставки не відповідають чинним на дату, яка вказана у договорах; - витяг з наказу №Э.LV-KП-2013/1-15311608 від 18.11.2013 року «Про прийом на роботу», згідно якого [PERSON] прийнято на роботу, підрозділ - ПриватБанк/ Адміністрація/Регіональні підрозділи/Південно-Західне РУ/Хмельницька філія/Вижницьке відділення на посаду - касир-операціоніст, дата початку роботи: 18.11.2013 року; - копію службового розслідування ПАТ КБ «ПриватБанк» по факту внутрішнього шахрайства, вчиненого начальником Вижницького відділення [PERSON] від 16.04.2014 року, згідно якого службою безпеки банку здійснено службове розслідування по факту внутрішнього шахрайства, вчиненого начальником Вижницького відділення [PERSON] за наслідком якого за порушення правил корпоративної етики, яка проявилась в халатності до службових обов`язків, а також приховуванням інформації про перевищення і крадіжку грошових коштів з каси банку Вижницького відділення зі сторони начальника [PERSON] , касира-операціоніста [PERSON] звільнено із системи банку відповідно до ч.2 ст.41 КЗпП України; - копію посадових обов`язків касира-операціоніста відділення ПриватБанку; - копію витягу про актуалізація «Руководства» по депозитним процедурам фізичних осіб ПриватБанку» від 13.11.2007 року, з якого вбачається, що з дня підписання наказу вважати таким, що втратив силу наказ С-61 від 21.06.2004 року, який затверджує стару редакцію «Руководства» по депозитним процедурам фізичних осіб ПриватБанку». Затвердити нову редакцію «Руководства» по депозитним процедурам фізичних осіб ПриватБанку»; - витяг з Руководства» по депозитним процедурам фізичних осіб ПриватБанку»; - копію договору про заощадження №SAMDN25000711549129 від 16.08.2010 року (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою), з якого вбачається, що 16.08.2010 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір про заощадження №SAMDN25000711549129 (Вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) на суму 10000,00 доларів США на термін 12 місяців по 16.08.2011 року включно з копією картки «Ощадна книжка»; - копію заяви №SAMDN25000711549129 від 16.08.2010 року на оформлення вкладу «Стандарт із щомісячною виплатою %», з якої вбачається, що [PERSON] , що діє на підставі особистого волевиявлення, просить оформити в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу - 10000,00 доларів США; строк вкладу - 12 місяців по 16.08.2011 року включно; процентна ставка на дату укладення вкладу - 9 % річних; період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць; мінімальний строк вкладу - 6 місяців; особовий рахунок: [NUMBER] з копією картки «Ощадна книжка». Вирішуючи позовні вимоги суд застосовує такі норми права. Згідно ст.203 ч. 4 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст.1058 ч.2 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). Частинами 2, 3, 6 ст.633 ЦК України встановлено, що умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ст.1064 ЦК України, укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред`явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред`явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред`явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року №516 (далі Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно з п.2.1 Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті. При цьому відкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку (ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України, п. 2.1 Положення). Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року за №1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9. Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції). Так пункт 10.1. Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України 01.06.2011 року №174 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.06.2011 року за №790/19528, яка прийнята на заміну Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 року №337, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що підтверджує внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Відповідно до п.1.1 ст.1 розділу IV Інструкції №174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10). Пункт 1.2 статті 1 розділу IV Інструкції №174 визначає зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом. Відповідно до п.2.3.7 «Руководством по депозитным процедурам физических лиц», затвердженого головою правління банку, при оформленні депозитного договору операціоніст із ПК Приват48 роздруковує талон на касову операцію (на суму вкладу) в одному екземплярі, проставляє свій підпис і направляє вкладника у касу. Касир роздруковує «заяву на переказ коштів». Даний касовий документ складається з двох частин: «заяви на переказ коштів» та «квитанції». Обидві частини даного касового документу підписуються вкладником і касиром. Для документів, оформлених на суму еквівалента 1000,00 грн. та вище необхідний підпис контролера (співробітника, уповноваженого проставляти контролюючий підпис). Для документів, оформлених на суму менше еквівалента 10000,00 грн. контрольний підпис не потребується. Після внесення готівки в касу, «квитанція», завірена підписом касира та печаткою каси, видається вкладнику. У пункті 2.3.8 «Руководства» передбачено, що після внесення грошових коштів та пред`явлення операціоністу оплаченої квитанції, операціоніст видає вкладнику повністю оформлений договір. Аналіз викладених положень закону, нормативно-правових актів НБУ та «Руководства по депозитным процедурам физических лиц» дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджене договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. А у статті 78 ЦПК України зазначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до чч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих сторонами та безпосередньо досліджених у судовому засіданні письмових доказів судом установлено, що: позивачем на підтвердження внесення суми вкладу надано копію заяви №SAMDN 12083703511731 від 14.09.2012 року на оформлення вкладу «Строковий», згідно якої [PERSON] просила оформити в ПАТ КБ «ПриватБанк» депозитний вклад на наступних умовах: сума вкладу - 17000,00 доларів США; строк вкладу - 1 місяць по 14.10.2012 року включно; процентна ставка на дату укладення вкладу - 12,0 % річних; період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць; мінімальний строк вкладу - 1 місяць; особовий рахунок по вкладу - [NUMBER] ; позивачем не надано доказів, які б підтверджували внесення нею коштів для зарахування на вкладний рахунок, а саме ощадну книжку або сертифікат чи заяви на переказ коштів та квитанції, які завірені підписом касира та печаткою каси; договір про заощадження (Вклад «Строковий»), встановленого зразка у позивача [PERSON] відсутній; депозитний договір по заяві №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року на оформлення вкладу «Строковий» на 1 місяць на суму 17000,00 доларів США із процентною ставкою у розмірі 12% річних, між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) не укладався, на балансі банку ніколи не перебував, в програмних комплексах банку відсутній та ніколи не був зареєстрований, і номер договору та процентна ставка не відповідає чинним на дату вказану в договорі. Надана позивачем копія заяви №SAMDN12083703511731 від 14.09.2012 року на оформлення вкладу «Строковий», не може бути визнана належним та допустимим доказом укладення договору банківського вкладу, а тому вимог закону щодо письмової форми договору банківського вкладу від 14.09.2012 року дотримано не було, та відповідно така заява не створює жодних правових наслідків. Доводи позивача у відзиві на позов про укладення договору, надання коштів в сумі 17000,00 доларів США керуючій Вижницьким відділенням ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] та отримання дивідендів, у зв`язку з чим у неї були відсутні будь-які підстави сумніватися у дійсності правочину, суд визнає недопустимими доказами, оскільки відповідно до викладених положень закону, нормативно-правових актів НБУ та «Руководства по депозитным процедурам физических лиц» доказом укладення договору банківського вкладу у письмовій формі повинен бути саме договір банківського вкладу з ощадною книжкою або сертифікатом чи іншим документом, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Сторонами не заперечувалось, що заява, на підставі якого позивач [PERSON] просить стягнути грошові кошти, з боку відповідача підписано колишньою керуючою Вижницьким відділенням ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] , відносно якої по даному епізоду розслідується кримінальне провадження. У статті 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто відповідно до положень ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину за відсутності вироку суду у кримінальному провадженні №120142600000000204, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2014 року за підозрою [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.191 ч.5 КК України. Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів спричинення шкоди посадовою особою банку при виконанні посадових обов`язків, тобто обов`язків, зумовлених трудовим договором, якими саме діями її були спричинено, причинно-наслідковий зв`язок між діями та шкодою, що є обов`язковим при вирішенні питання про стягнення шкоди за ст.1172 ЦК України і з цих підстав позовні вимоги не заявлялися. За наявності у провадженні СУ ГУНП України в Чернівецькій області кримінального провадження, де розслідуються обставини щодо заяви №SAMDN1374851349 від 06.03.2014 року мають місце правовідносини з відшкодування шкоди, завданої злочином, а тому питання про відповідальність винуватої особи може бути вирішено лише при наявності вироку у кримінальному провадженні. Всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України інших належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, а зокрема на доведення факту укладення договору банківського вкладу ні позивачем, ні його представниками суду не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Враховуючи викладені норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] , про стягнення коштів за депозитним договором №SAMDN 12083703511731 від 14.09.2012 року в сумі 7070440,93 грн. та 34485,52 доларів США - безпідставні та необґрунтовані, а ґрунтуються на власному тлумаченні позивачем та її представниками вимог чинного цивільного законодавства та характеру спірних правовідносин виключно на власну користь, а отже задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст.ст.15,16, 22, 203, 207, 633, 638, 1059, 1166, 1172, 1177 ЦК України,

Outcome: dismissed