Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] 19.12.2017 р. звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиця Транспортна, будинок 49, пославшись на те, що з 23 серпня 2017 року вона за нотаріально посвідченим договором є власником зазначеного будинку. На час придбання нею цього будинку в ньому були зареєстровані відповідачі, які за умовами договору купівлі-продажу мали знятися з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою до 01 вересня 2017 року, проте в порушення ст.629 ЦК України не виконали взятого на себе зобовязання, чим порушені її права як власника житлового будинку щодо володіння та користування ним, що тягне за собою додаткові витрати з утримання житла, та не дає їй змоги, як володільцю, здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження цим майном. Між нею та відповідачами відсутні будь-які родинні стосунки, також нею з відповідачами не укладались угоди про проживання у спірному житловому приміщенні. Тож вважає, що відповідачі мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, місто Костянтинівка, вулиці Транспортна, будинок 49. Ухвалою суду від 18.01.2018 р. відкрито спрощене провадження у справі за дійсним позовом з повідомленням сторін. Позивач надав суду заяву з посиланням на підтримання позову та відсутність заперечень проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі, повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання належним чином в порядку ст.128 ЦПК України, відзив на позовну заяву суду не надавали. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків: Спірне житлове приміщення розташоване в будинку №49 по вул. Транспортна у місті Костянтинівка Донецької області. Власником будинку за вищевказаною адресою у відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 23 серпня 2017 року приватним нотаріусом Костянтинівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], за реєстром №779 (а.с.6), є позивач [PERSON]. Право власності [PERSON] зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.08.2017 р., номер запису про право власності 22022954, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1335075814126, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №95443811 від 23.08.2017 р. (а.с.5). На час купівлі позивачкою вказаного житлового будинку в ньому були зареєстровані продавець [PERSON] та члени її сімї [PERSON] і [PERSON], як це вбачається з копії Домової книги прописки громадян, які проживають в [INFO] (а.с.7-8), з довідки КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» №173 від 18.08.2017 р. (а.с.10). За п.7 Договору купівлі-продажу житлового будинку сторони домовилися про те, що у строк до 01 вересня 2017 року продавець (тобто [PERSON] та члени його сімї) мають знятися з реєстрації місця проживання за вищевказаною адресою. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Проте дотепер відповідачі умов договору від 23 серпня 2017 року не виконали. Так, у відповідності до довідки КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» від 14.12.2017 р. (а.с.11) та Акту КП «Служба єдиного замовника Костянтинівської міської ради» з перевірки паспортного режиму від 14 грудня 2017 року (а.с.9) відповідачі продовжують бути зареєстрованими у спірному житловому приміщенні, в якому не мешкають з травня 2017 року. Згідно з ч.1\~ст.383 ЦК України\~та\~статті 150 ЖК України\~- громадяни, які\~мають у приватній власності\~будинок\~(частину будинку), квартиру, користуються ним\~(нею)\~для\~особистого проживання\~і\~проживання\~членів їх\~сімей та інших осіб. За приписами ч.1 ст.156 ЖК України\~- члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України\~до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони\~постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідачі не являються членами сімї позивача. Тож у відповідності до\~приписів ст.391 ЦК України\~позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема визнання попереднього власника та членів його сімї такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на це житло (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК). За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з визнанням відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням.

Outcome: approved