Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]звернулись до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до Олександрійської міської ради про зміну статусу житлового приміщення квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на статус житлового будинку. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14 серпня 2009 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 41,3 кв метри, житловою площею 27,2 кв метри. Інша частина квартири належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Коли позивачі звернулись до Олександрійської міської ради для приватизації земельної ділянки виділеної їм для будівництва та обслуговування житлового будинку, позивачам було відмовлено, оскільки по документам будинок має статус квартири. В технічному паспорті на жилий будинок індивідуального житлового фонду складеного 03 листопада 1999 року, реєстровий номер 8641/153, вбачається, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташовано жилий будинок (позначено Літерою - А) та прибудови: сіни - А, погріб - Е, вбиральня - [PERSON] чином, квартира за своїм юридичним значенням не може містити прибудинкові будівлі. Вважають, що будинок хоча і має статус квартири але це не відповідає дійсності, тому що вбиральня в квартирі не може знаходитись поза її межами, а сарай та погріб не підпадають під поняття «квартири». В судовому засіданні представник позивачів та позивачі [PERSON], [PERSON] [PERSON], позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що позивачі звернулись до міської ради з заявою про зміну статусу квартири по [ADDRESS] на індивідуальний житловий будинок та присвоєння нововизначеному об'єкту нерухомого майна адреси 06 лютого 2017 року. 28 лютого 2017 року позивачам було надано відповідь про те, що справа про зміну статусу даної квартири на будинок розглядається в Олександрійському міськрайонному суді, у разі вирішення даної справи позитивно Управлінням житлово-комунального господарства архітектури та містобудування міської ради буде підготовлено відповідне рішення виконавчого комітету. Крім того, представник відповідача посилалась на відсутність повноважень відповідача змінювати статус квартири на статус будинку. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Будинок [ADDRESS] є одноповерховим двоквартирним будинком з прибудинковою територією та господарськими спорудами. (арк.с. 8-11) Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02 листопада 1993 року, квартира [ADDRESS] належала на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON].(арк.с. 12) В подальшому, відповідно до договору від 24 грудня 1999 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], до останньої у власність перейшла 1/6 частина квартири [ADDRESS], та складає 2/25 частини будинку. (арк.с. 13) Згідно договору дарування частки квартири від 14 серпня 2009 року, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частку квартири [ADDRESS]. (арк.с. 14) [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] отримала прізвище [PERSON]. (арк.с. 144). Таким чином, судом встановлено, що на даний момент квартира [ADDRESS] загальною площею 41,3 кв м належить на праві власності позивачам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (арк. с. 12-15) Відповідно до архівних документів БТІ, досліджених в судовому засіданні, а саме розпорядження органу приватизації, заяви про передачу у приватну власність, свідоцтва про право власності, довідки про склад сім'ї наймача, спірне житлове приміщення має статус квартири. (арк. с. 122-126) З системного аналізу технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фонду [ADDRESS] (арк. с. 8-11) та зазначених архівних документів (арк. с. 122-126) вбачається, вказана квартира [ADDRESS]. Чинним законодавством України не передбачено поняття «зміни статусу квартири на статус будинку». Фактично в даному випадку мова йде про визнання вказаної квартири, яка на даний момент є частиною будинку, самостійним об'єктом нерухомого майна. Питання поділу об'єк\-тів нерухомого майна, що розташовані на зе\-мельних ділянках, на самостійні об'єкти нерухомого майна, визначаються положення\-ми Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 р. № 55, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 р. за № 774/14041, яка застосовується суб'єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції, поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси. Пунктом. 2.6 вказаної Інструкції, наведено дані, які повинен містити висновок щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна. Відповідно до п. 1.2. Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики №127 від 24 травня 2001 року, технічна інвентаризація проводиться у таких випадках: перед проведенням державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що утворився в результаті поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділення частки з об'єкта нерухомого майна, крім випадків, коли в результаті такого поділу, об'єднання або виділення частки завершений будівництвом об'єкт приймався в експлуатацію. Зі змісту п. 1.4. вказаної Інструкції, на підставі матеріалів технічної інвентаризації складаються інвентаризаційні справи та технічні паспорти, які скріплюються підписом керівника та печаткою суб'єкта господарювання, а також підписом виконавця робіт із зазначенням серії та номера кваліфікаційного сертифіката та його печаткою. Враховуючи наведене, для визначення окремого самостійного об'єкта нерухомого майна, з урахуванням наведених інструкцій, позивачам необхідно отримати висновок про технічну можливість поділу об'єкта нерухомого майна, в даному випадку будинку [ADDRESS] м. Олександрія, та окремий технічний паспорт на створений в результаті поділу об'єкт нерухомості - квартиру № 1, розташовану у вказаному будинку, яка в результаті поділу отримає статус самостійного об'єкта нерухомого майна (будинку) з подальшим присвоєнням адреси. В судовому засіданні заслухано пояснення спеціаліста Комунального підприємства «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації». Судом приймаються до уваги надані пояснення спеціаліста, однак, вирішуючи дану справу по суті, суд зазначає, що згідно положень ч. 1 ст. 60, ч. 2 ст. 59 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Оскільки позивачами суду не надано висновку уповноваженого органу щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, технічного паспорту, а пояснення спеціаліста Комунального підприємства «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації» не замінюють собою вказаних документів, суд позбавлений можливості встановити, чи можна вважати квартиру [ADDRESS] самостійним об'єктом нерухомого майна. Судом встановлено, що на момент подачі позовної заяви позивачі не звертались до міської ради з заявою про зміну статусу квартири на будинок. [PERSON] звернення позивачів до міської ради відбулося 06 лютого 2017 року, вже під час розгляду справи судом, з заявою про зміну статусу квартири [ADDRESS] на індивідуальний житловий будинок та присвоєння нововизначеному об'єкту нерухомого майна адреси. (арк.с. 142-143) 28.02.2017 року позивачам було надано відповідь про те, що справа про зміну статусу даної квартири на будинок розглядається в Олександрійському міськрайонному суді, у разі вирішення даної справи позитивно Управлінням житлово-комунального господарства архітектури та містобудування міської ради буде підготовлено відповідне рішення виконавчого комітету. (арк.с. 162) Аналізуючи наведені обставини справи, суд зазначає, що фактично відповідачами покладено вирішення даного питання на суд. Присвоєння адреси об'єктам нерухомості здійснюється в порядку, який встановлюється рішенням органу місцевого самоврядування, з урахуванням їх повноважень, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування». Проте, адресу може бути присвоєно лише окремому самостійному об'єкту нерухомого майна, що повинно підтверджуватись належними документами бюро технічної інвентаризації, або інших суб'єктів господарювання, які мають атестованих спеціалістів, уповноважених на їх видачу. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. В той же час, передумовою для судового захисту порушеного права є наявність саме порушеного права та факт порушення даного права діями відповідача. Суд зазначає, що у даному випадку у позивачів є право власності на квартиру [ADDRESS]. Вказане право власності виникло на законних підставах та зареєстроване у встановленому законом порядку. Та обставина, що за позивачами зареєстровано право власності на житло, що має статус квартири, а не будинку, не суперечить їх праву власності, оскільки, згідно з дослідженими в судовому засіданні документами право власності виникло у позивачів саме на квартиру. В той же час, суд не бере до уваги посилання позивачів як на підставу позовних вимог на факт звернення ними до Олександрійської міської ради з метою приватизації земельної ділянки, виділеної їм для будівництва та обслуговування житлового будинку, та отримання ними відмови з тих підстав, що по документам будинок має статус квартири, оскільки позивачами не оскаржується відмова Олександрійської міської ради у приватизації земельної ділянки. Згідно повідомлення Управління приватизації, оренди майна та землі від 05.12.2016 року № 1564/06, нерухоме майно по [ADDRESS] у Переліку нерухомого майна та транспортних засобів, що обліковується на балансі підприємств, організацій, установ, закладів, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Олександрія, затвердженим рішенням виконавчого комітету від 08.08.2013 № 578, відсутнє. Суд зазначає, що спірна квартира розташована в будинку [ADDRESS], а не по вулиці Рильського, як вказано у наведеному повідомленні. Однак, у судовому засіданні визнано та не заперечувалось сторонами, що будинок [ADDRESS] не належить до об'єктів комунальної власності територіальної громади м. Олександрія. Проте, вказаний факт не є підставою для задоволення позовних вимог. Суд критично ставиться до посилання представника відповідача на відсутність у Олександрійської міської ради повноважень на зміну статусу квартири на статус будинку як на підставу для задоволення позовних вимог позивача, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, невчинення органом місцевого самоврядування певних дій, які вимагає вчинити особа у зв'язку з відсутністю у даного органу відповідних повноважень не є порушенням прав особи, оскільки відмова у такому випадку буде законною. В судовому засіданні відповідачем визнано позов. Однак, суд не приймає визнання позову відповідачем, оскільки визнання ним позову суперечить закону з огляду на наведене вище. З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що нормативно-правовими актами України встановлена спеціальна процедура для поділу об'єкта нерухомого майна на окремі самостійні об'єкти, яка позивачами дотримана не була, суд не може підміняти собою інші органи та перебирати на себе функції, що належать до сфери діяльності інших органів, факт порушення права позивачів Олександрійською міською радою відсутній, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed