Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

[PERSON] 05.06.2018 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, посилаючись на те, що 26.09.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Зазначила, що з березня 2018 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. В звязку з тим, що відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, вона змушена звертатися з позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу (заробітку) громадян, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку а 2000 грн. на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не зявилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього ? частини всіх видів доходу (заробітку) громадян, на утримання дитини та 1000 грн. на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: 26 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 94. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Згідно зазначених у позовній заяві пояснень позивача, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами\~статті 182 СК України\~та\~пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я\~\~та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що\~\~позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення, до стягнення з відповідача\~\~підлягають аліменти\~\~на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з довідки КЗ «Черкаський обласний онкологічний диспансер» № 103/01-19 від 03.04.2018 [PERSON] працює на посаді сестри медичної поліклініки обласного центру онкологічної урології з 09.02.2015 року та їй надана відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 21.03.2016 по 21.01.2019 р.р. Згідно пояснень\~позивача,\~відповідач не\~надає матеріальну\~допомогу на\~її утримання,\~як дружини,\~хоча зобовязаний\~це робити. Відповідно ст. 84 ч. 2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обовязковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Як вбачається з наданих позивачкою доказів, вона знаходиться у відпустці по вихованню та доглядом за малолітньою донькою, в звязку з чим не має можливості працювати та отримувати заробітну плату. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач\~\~має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років\~\~у розмірі\~\~1000 гривень щомісячно Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання дружини підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial