Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] А, у місті Херсоні. У вказаній квартирі крім позивачів зареєстрований також [PERSON], який з 2003 року в ній не проживає, особистих речей в квартирі не має, його перебування на реєстраційному обліку перешкоджає позивачам на власний розсуд користуватися та розпоряджатись своїм майном. Позивачі в судове засідання не вявились, [PERSON] та [PERSON] до суду надано заяви, в яких вони просили розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що позивачі не заперечують проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS] А, у місті Херсоні (витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). В даній квартирі крім позивачів зареєстрований [PERSON] (довідка адресно-довідкового бюро від 28.07.2015 року), однак він з 2003 року в ній не проживає, особистих речей не має, в утриманні житла, оплаті послуг участі не приймає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що відповідач дійсно не проживає у квартирі позивачів та не має в ній особистих речей. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положення ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпорядження цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач з 2003 року не проживає у квартирі позивачів, особистих речей в ній не має, а відтак втратив право користування зазначеним житлом. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial