Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] , але юридично не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] . Спадщину після її смерті прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON] , спадкова справа заведена Носівською районною державною нотаріальною конторою. Нотаріус відмовила позивачам [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок у зв`язку з відсутністю дійсного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Також державний реєстратор відмовив позивачам [PERSON] та [PERSON] у реєстрації за ними права власності на належні їм частки у вищевказаному нерухомому майні, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної власності на нерухоме майно колгоспного двору. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням визнати за: - [PERSON] право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; - [PERSON] право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; - [PERSON] право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку як членом ліквідованого колгоспного двору; - [PERSON] право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку як членом ліквідованого колгоспного двору. У судове засідання позивачі не з`явилися, але подали до суду заяви, у яких указали, що вони підтримують свої позовні вимоги, просили їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, що підтверджується копією довідки КП «Носівське БТІ» від 06 жовтня 2019 року № 188 (а. с. 21). Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 358 від 03 березня 2020 року (а. с. 27). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини спірного житлового будинку, яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 62-64). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. [PERSON] була дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 9). Отже, вона була спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 65). У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла [PERSON] , оскільки постійно на час смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 360 від 03 березня 2020 року (а. с. 28), та не відмовилася від прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] 1/4 частини спірного житлового будинку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини спірного житлового будинку, яка належала їй як члену ліквідованого колгоспного двору, та на 1/4 частини спірного житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] та на яку юридично не оформила своїх спадкових прав (разом 1/2 частини спірного житлового будинку). За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 52). А, отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 13) та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 12). [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 16). А, отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Із копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 215/2017 убачається, що [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері, подавши в установлений законом шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини до Носівської районної державної нотаріальної контори. Вони отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 48-50). Отже, після смерті [PERSON] позивачі [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/4 частини спірного житлового будинку. У судовому засіданні встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, оскільки позивачами не надано правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1785/02-31 від 05 грудня 2020 року (а. с. 30). Також у судовому засіданні встановлено, що державний реєстратор відмовив позивачам [PERSON] та [PERSON] у реєстрації за ними права власності на 1/4 частини спірного житлового будинку, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності в майні колишнього колгоспного двору, що підтверджується повідомленням ЦНАП Макіївської сільської ради Чернігівської області № 64 від 16 червня 2020 року (а. с. 31). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 22-24). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved