Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

\~ \~ \~ [PERSON] 19.12.2017р. звернулася до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №16 на вул.Залізничній у м.Одесі. Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власницею вказаної квартири, в ній проживає та зареєстрована. Відповідач є сином позивача. З листопада 2015 року він забрав свої речі, за власним бажанням пішов жити за іншою адресою, яка позивачу не відома. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача в будинку приводить до додаткових витрат по сплаті комунальних платежів та порушує права позивача щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд. Від позивача надійшла заява про слухання справи у її відсутність, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON]І в судове засідання не зявився, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. \~\~\~\~ Судом встановлено, що позивач є власницею частини будинку №16 на вул.Залізничній в м.Одесі, що підтверджується договором дарування від 20.09.2000р., укладеним між [PERSON] та [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі 18.02.2009р. (а.с.11) та свідоцтва про право на спадщину від 24.12.2012р. (а.с.6). Згідно довідки від 22.12.2017 р. (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) на житловій площі в будинку №16 на вул.Залізничній в м.Одесі зареєстровані: [PERSON] як власник та відповідальна особа, на яку відкрито особовий рахунок, [PERSON], як син власниці, який зареєстрований за вищевказаною адресою з 01.12.2003 р. (а.с.3), та [PERSON], вітчим власниці. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто\~\~ не\~\~ може\~\~ бути протиправно\~\~ позбавлений\~\~ цього\~\~ права\~\~ чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з актами, складеними 18.12.2017р. та 25.11.2016р. 03.09.2017р. сусідами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], підписи яких завірені головою ОСОН «Куяльницький» [PERSON], відповідач [PERSON] з листопада 2015 року не проживає в будинку №16 на вул.Залізничній у м.Одесі, він забрав свої речі та виїхав в інше місце. Згідно з нормами ч.1 ст.156 ЖК України, члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі понад один рік не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом. Відповідно до ст.7 Закона України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. \~\~\~\~ Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача факту непроживання відповідача без поважних причин понад один рік, суд прийшов до висновку, що [PERSON] втратив право користування житлом, тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~

Outcome: approved