Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] 22.06.2021р. звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на втрату почуття любові, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, виховання дитини, внаслідок чого, як зазначає позивач, сім`я фактично розпалася, шлюб носить формальний характер, сторони не підтримують подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач та відповідач мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Оскільки спроби примирення між позивачем та відповідачем в минулому не принесли жодних результатів, то позивач вважає не доцільним надання судом строку на примирення. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 06.10.2021р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи наявне клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в\~судове засідання\~не з`явився,\~повідомлявся належним\~чином про\~дату,\~місце та\~час судового\~засідання відповідно\~до вимог\~п.3ч.8\~ст.128\~ЦПК України та СМС-повідомленням, направленим через систему Д-3, на телефон, зазначений в позові, крім того, інформація про розгляд справи розміщена офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надсилав, у зв`язку із чим, на підставі на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи Заява про відкладення розгляду справи та відзив на адресу суду не надходили. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Сторони зареєстрували шлюб 17.11.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1277, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , як зазначено в свідоцтві про народження, виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №4781, копія якого залучена до матеріалів справи (а.с.8). Причинами розпаду\~сім`ї стали\~втрата почуття любові, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, виховання дитини,\~у зв`язку\~з чим позивач не бажає продовження шлюбних відносин та на примирення не згодна. Згідно ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом частини другої статті 114, статті 115\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~

Outcome: approved