Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] 20.02.2018 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що квартира № [ADDRESS] належить йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2003 р. З 02.12.2011 р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та відповідач була зареєстрована у належній йому квартирі. Їх з відповідачем спільна дитина [PERSON], [INFO], також має реєстрацію за адресою: [ADDRESS]. З грудня 2012 р. шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11.02.2013 р. шлюб між сторонами розірвано. Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу, колишня дружина [PERSON] з їх спільною донькою [PERSON] припинила користуватися належним йому житлом та мешкають окремо. Місце проживання відповідача йому наразі не відоме. Реєстрація [PERSON] у належній йому квартирі порушує його право власності. За позовом [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 35 в будинку № 156 по вул..Круговій в м.Запоріжжя. Ухвалою судді від 15.03.2018 р. було відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду на 04.04.2018 р. 04.04.2018 р. розгляд справи було відкладено на 15.05.2018 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідача. Представник позивач в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач до суду повторно не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи Департаменту реєстраційних послуг ЗМРподав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 203 (а.с.6), [PERSON] належить квартира № [ADDRESS]. Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано в ОП ЗМБТІ (а.с.7). У згаданій квартирі зареєстрована відповідач по справі (а.с.19). [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з 2013 р., що підтверджено поясненнями допитаного свідка [PERSON] Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved