Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] 25 лютого 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення надміру сплачених аліментів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2021 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовчий розгляд. Позивач у своєму позові посилався на те, що з 24 грудня 1994 року він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2013 року шлюб було розірвано. Після припинення шлюбних відносин син залишився проживати з відповідачем. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року з позивача на користь відповідача на утримання дитини було стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 15 жовтня 2019 року. З 01 грудня 2019 року неповнолітній син проживає з позивачем і перебуває на його утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2020 року місце проживання неповнолітньої дитини визначено разом з батьком. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2020 року припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі від 22 грудня 2020 року виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року було закінчено. З 01 грудня 2019 року дитина проживає з позивачем. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за судовим наказом від 18 жовтня 2019 року надміру сплачений розмір аліментів за період з 01 грудня 2019 року по грудень 2020 року складає 60 744 гривні 14 коп. В зазначену суму включені аліменти за листопад 2019 року у розмірі 5 010 гривень 11 коп. та 11 652 гривень 22 коп., які було повернуто позивачеві виконавчою службою. Таким чином, надміру сплачений відповідачеві розмір аліментів становить 44 081 гривню 81 коп. У добровільному порядку [PERSON] відмовляється повернути надміру сплачені аліменти. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , з 01 грудня 2019 року проживає з позивачем та повністю перебуває на його утриманні, мати участі в утриманні сина не приймала. Просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь надміру сплачені аліменти у розмірі 44 081 гривні 81 коп. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки судові не повідомила, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути в підготовчому засіданні, позовні вимоги визнала. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 8), від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с. 10-11). Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/8932/19 від 18 жовтня 2019 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 15 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 12). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/10447/19 від 10 липня 2020 року визначено місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком, [PERSON] (а.с. 13-15). Неповнолітній син сторін, [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком з 01 грудня 2019 року, що не заперечувалося сторонами, та встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/6518/20 від 11 листопада 2020 року (а.с. 16 оберт). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/6518/20 від 11 листопада 2020 року припинено стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 01 грудня 2019 року (а.с. 16-17). Постановою державного виконавця Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП № 60682707 від 22 грудня 2020 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року (а.с. 21). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] за період з 15 жовтня 2019 року по 01 грудня 2020 року було сплачено аліменти у загальному розмірі 60 744 гривень 14 коп. (а.с. 19). Згідно з довідкою про доходи [PERSON] № КО000000001 від 22 січня 2021 року, виданої ТДВ «Конкорд», позивачеві було повернуто аліменти у зв`язку з припиненням дії постанови у розмірі 11 652 гривень 22 коп. (а.с. 22). Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його доходу (заробітку), починаючи стягнення з 15 жовтня 2019 року. На час видання судового наказу син сторін проживав з відповідачем і перебував на її утриманні. З 01 грудня 2019 року неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем і перебуває на його утриманні, при цьому з позивача державним виконавцем у примусовому порядку стягувалися аліменти на утримання дитини на виконання судового наказу № 205/8932/19 від 18 жовтня 2019 року до 01 грудня 2020 року. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї норми права застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події і застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно з положеннями ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата, платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі, як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідачем були безпідставно отримані грошові кошти, стягнуті судовим рішенням на її користь на утримання дитини. З урахуванням недобросовісності з боку відповідача, якій як особі, яка пред`явила виконавчий документ до виконання, не могло бути не відомо про те, що аліменти на утримання дитини стягнуті, оскільки неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на час постановлення судового наказу проживав з нею, а з 01 грудня 2019 року проживає з батьком - платником аліментів, судовим рішенням від 10 липня 2020 року визначено місце проживання неповнолітньої дитини з батьком, з якого стягувалися аліменти, та продовжувала отримувати аліменти. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що аліменти з [PERSON] стягувались на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2019 року у примусовому порядку державним виконавцем, тобто їх виплату проведено не добровільно, то суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з [PERSON] суми отриманих аліментів є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. За період з 15 жовтня 2019 року, часу, з якого стягнуті аліменти судовим наказом, по 01 грудня 2020 року, [PERSON] було сплачено аліменти у загальному розмірі 60 744 гривень 14 коп., 11 652 гривні 22 коп. було йому повернуто, за період з 15 жовтня 2019 року по 01 грудня 2019 року позивачем було сплачено аліменти у загальному розмірі 5 010 гривень 11 коп. Таким чином, сума надмірно сплачених аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 44 081 гривню 81 коп. (60 744 гривні 14 коп. - 5 010 гривень 11 коп. - 11 652 гривні 22 коп. = 44 081 гривня 81 коп.). Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням того, що відповідачем позовні вимоги було визнано під час підготовчого засідання відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачеві з державного бюджету підлягає поверненню судовий збір у розмірі 454 гривень 00 коп. (908 гривень 00 коп. х 50 % = 454 гривні 00 коп.). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень (а.с. 1), у зв`язку із визнанням відповідачем позову позивачеві підлягає поверненню судовий збір у розмірі 454 гривень, за таких обставин, з урахуванням задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved