Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

[PERSON] (далі - заявниця), діючи через свого представника [PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме факту родинних відносин між нею та її батьком [PERSON], який помер [INFO] року та встановлення факту їхньої постійного проживання на день смерті останнього. Свою заяву мотивує тим, що після смерті батька залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яку вона має намір оформити. Водночас, у її свідоцтві про народження не вказано [PERSON] як її батька, хоча останній дійсно був її батьком. Також вона постійно проживала зі своїм батьком на момент його смерті, тим самим належним чином прийняла його спадщину, однак останній не був зареєстрований в її житлі. Вказані факти вона не може підтвердити у позасудовому порядку, у зв'язку з чим змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. У судове засідання заявниця не з'явилася, при цьому її представник у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити її повністю з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим судовий розгляд здійснюється без його участі. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання про те, що заявниця є її матір'ю. Батьком останньої дійсно був [PERSON], який, однак, не перебував у шлюбі з матір'ю заявниці. Раніше їхня родина проживала в с. Кірове Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Останні роки свого життя [PERSON] постійно проживав у м. Новгороді-Сіверському разом з її матір'ю, яка доглядала за ним. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дав показання про те, що він народився та проживав у с. Кірове Новгород-Сіверського району Чернігівської області та з дитинства знав родину заявниці. Свідок заявив, що [PERSON] дійсно був батьком заявниці, яка останні роки його життя постійно доглядала за ним. Заслухавши вступне слово представника заявниці, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, [INFO] року у м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області помер [PERSON] (а.с. 9). Зі свідоцтва про народження заявниці вбачається, що остання народилася 18 грудня 1956 року, при народженні вона мала прізвище «Данькова» і її матір'ю була [PERSON], водночас відомості про батька заявниці у свідоцтві відсутні (а.с. 8). 12 липня 1976 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка «[PERSON]» (а.с. 11). Згідно довідки Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 02 червня 2017 року [PERSON] фактично проживав з 05 серпня 2004 року по [INFO] року в м. Новгороді-Сіверському по пров. Весняному, 15 разом зі своєю донькою [PERSON], тобто заявницею (а.с. 10). З паспорта заявниці вбачається, що її місце проживання з 1984 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Аналіз досліджених судом документів, зіставлення наявних в них анкетних даних, а також показань свідків, які були допитані у судовому засіданні, свідчить про те, що [PERSON] був батьком заявниці, при цьому відомості про його прізвище, ім'я та по батькові не були вказані у свідоцтві про народження заявниці, оскільки батьки останньої не перебували у шлюбі, у зв'язку з чим при народженні заявниці було дано прізвище її матері. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Оскільки заявниця, як донька [PERSON], відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України належить до першої черги спадкоємців останнього за законом, встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та заявницею необхідне останній для прийняття спадщини свого батька. Стосовно встановлення факту постійного проживання заявниці та її батька [PERSON] суд враховує, що статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що з 05 серпня 2004 року [PERSON] постійно проживав до дня своєї смерті, тобто до [INFO] року, із заявницею, яка була його донькою, в будинку останньої, розташованому за адресою: [ADDRESS]. При цьому [PERSON] не був зареєстрований за місцем свого фактичного проживання. З цього приводу суд враховує, що реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України та жодним чином не спростовує встановленого в ході судового розгляду факту спільного проживання заявника та його матері на день смерті останньої. Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи той факт, що заявниця є донькою [PERSON] і його спадкоємцем першої черги, встановлення факту постійного проживання заявниці з батьком на день смерті останнього має важливе значення для заявниці, оскільки підтвердить факт прийняття нею спадщини свого батька, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявниці відповідних майнових прав. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved