Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], на підставі Договору купівлі продажу нерухомого майна від 01.06.2018 року. Інша 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить його дружині, [PERSON]. Далі позивач зазначає, що у вищевказаній квартирі зареєстровані такі особи, як: позивач, [PERSON], його дружина, [PERSON], їх донька, [PERSON],а також, [PERSON] (далі Відповідач). \~Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що\~\~Відповідач не проживає у вищевказаному домоволодінні з листопада 2017 року, знятися з реєстраційного обліку добровільно не бажає, він був змушений\~\~звернутися до суду та просити визнати\~\~[PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 3 в будинку № 30 по вул. Дунаєвського у м. Дніпрі,\~що є\~підставою для\~подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалася на обставини, що викладені у позовній заяві. Після оголошення перерви, надала до суду письмову заяву про завершення розгляду справи за його відсутності. У такій письмовій заяві просить позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 25). Представник відповідача у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.26). Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору -\~\~Департамент адміністративних\~послуг та\~дозвільних процедур\~Дніпропетровської міської\~ради,\~ у судове засідання не з'явився, надав\~\~до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.24). Згідно з ч.3 статті 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~\~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі продажу нерухомого майна від 01.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 26417248 від 01.06.2018 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS], інша 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить його дружині, [PERSON] (а.с.14). Судом також встановлено, що у вищевказаній квартирі станом на день звернення позивача до суду зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON],\~\~[PERSON],\~що підтверджується\~довідкою №\~ 13135\~ від\~28.08.2018\~року (а.с.17).\~ Також судом встановлено, а сторонами визнана та обставина, що відповідач [PERSON], у вказаному житловому приміщенні не проживає з листопада 2017 року, що підтверджується відповідним Актом обстеження квартири від\~23.08.2018 року, складеним сусідами (а.с.18). V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч. 1 ст. ст.\~4,5 ЦПК України \~кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст.\~317, ч. 1,\~2\~ст. ст.\~319,\~321 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається\~\~своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того,\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України\~передбачено, що власник квартири має право використовуватися помешканням для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст.\~379,\~382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~109\~ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Виходячи з порівняльного аналізу норм статей 383, 321,391, 405\~ЦК України та статей\~64,\~150,\~156 ЖК Української РСР, слід дійти висновку, що положення статей\~381,\~391\~ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі й тих, які не є і не були членами його сім'ї, а положення\~статей 405 ЦК України, статей\~64,\~150,\~156 ЖК Української РСР\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16). Аналізуючи зазначені обставини та докази, які надані суду, у їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON], є такою особою, що втратив право користуватися житловим приміщенням за вказаною адресою. Адже в даному випадку особистий сервітут не може бути встановлений по відношенню до вказаного відповідача, оскільки такий відповідач не є членом сімї позивача, у спірному житловому приміщенні фактично не мешкає з листопада 2017 року, спільного господарства з позивачем не веде. За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону, суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову в даному випадку не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відтак позов підлягає задоволенню, оскільки він безумовно визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами ч.1 статті 142 ЦПК України, у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного, суд вважає, що 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету, а решту 50 відсотків - стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved