Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

[PERSON] в грудні 2016 року звернулась до суду із позовом до обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. 24.08.2015 року помер батько позивача [PERSON]. За життя померлому належало право власності на домоволодіння, розташоване за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Вишнева (колишня назва вул. 3-ї Пятирічки), буд.31-А, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Краснолиманською державною нотаріальною конторою 06.12.1960 року, номер за реєстром 7161. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно. Єдиною спадкоємицею за законом, яка проживала спільно зі спадкодавцем і фактично прийняла спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, була дружина померлого, мати позивача- Каменєва В.Д.. Мати позивача [PERSON] померла 17.05.2016 року, за життя вона не здійснила належного оформлення своїх майнових прав на вказане нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями. [PERSON] заповіту за життя не складала, єдиною спадкоємицею за законом після її смерті є її донька [PERSON]. Однак позивач на сьогодні позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] на нерухоме майно. З цією метою [PERSON] в грудні 2016 року зверталась до [PERSON] державної нотаріальної контори Донецької області. Державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно (житловий будинок з господарськими будівлями) на імя померлої [PERSON]. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права, просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Для участі в судовому засіданні [PERSON] не прибула, хоча була своєчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала (а. с. 31). Відповідача [PERSON] міську раду, яка представляє обєднану територіальну громаду, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, однак представник відповідача для участі в судовому засіданні не прибув; відповідачем надана письмова заява про розгляд справи без участі такого представника, заперечень проти вимог позивача відповідачем висловлено не було (а. с. 28, 29). З огляду на це та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження ІІ-НО № 311495 (повторного), виданого 26.03.1974 року Краснолиманським ЗАГС Донецької області, УРСР, [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], [INFO] (а. с. 10). 09.06.1979 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб між собою, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з «Каменєва» на «Шабля». Батьку позивача [PERSON] належало право власності на домоволодіння, розташоване за адресою Донецька область, м. Лиман (колишня назва м. Красний Лиман), вул. Вишнева (колишня назва вул. 3-ї Пятирічки), буд.31-А, на підставі договору від 06.12.1960 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого Краснолиманською державною нотаріальною конторою 06.12.1960 року, номер за реєстром 7161(а.с.17-18). Право власності було зареєстроване інвентаризаційним технічним бюро м. Красний Лиман 17.07.1962 року за № 5193. 24.08.2015 року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 923200, виданим 26.08.2015 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. В порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України дружина померлого [PERSON] прийняла спадщину за законом, оскільки мешкала разом зі спадкодавцем на день його смерті. Мати позивача [PERSON] померла 17.05.2016 року (свідоцтво серії І-НО № 947389, видане 18.05.2016 року відділом ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, а.с.9). За життя вона не здійснила належного оформлення своїх майнових прав на згадане нерухоме майно, спадщину на яку фактично прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON]. На замовлення позивача КП «БТІ» м. Словянськ виготовлено технічний паспорт на домоволодіння за адресою Донецька область, м. Лиман, вул. Вишнева, буд. 31-А, що складається із житлового будинку, будівель літньої кухні, сараю, споруд душу, вбиральні, паркану, колодязю (а.с.11-15,16). Позивач [PERSON] в грудні 2016 року зверталась до [PERSON] державної нотаріальної контори Донецької області для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] щодо нерухомого майна. Державним нотаріусом року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя померлої [PERSON] (а. с. 19,20). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.12.2016 року позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право власності померлих [PERSON] та [PERSON] не є таким, що нерозривно пов`язане з особою, а отже, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, позивач [PERSON] згідно зі ст. 1265 ЦК України віднесена до числа спадкоємців першої черги за законом після смерті її матері [PERSON] Інших спадкоємців за законом, які б реалізували своє право на спадщину, немає (повідомлення [PERSON] державної нотаріальної контори від 06.01.2017 року № 13/02-14, а. с. 30), осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Позивач [PERSON] через відсутність належного оформлення права власності на нерухоме майно померлою [PERSON] позбавлена можливості отримати право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже її право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Outcome: approved