overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, зазначивши, що з 10.07.2014 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Між позивачкою та відповідачем виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати тому просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем; неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] залишити за її місцем проживанням; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Майстер». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала на примирення не згодна. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на примирення не згодний, заперечує стосовно місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 10.07.2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Олевського районного управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 47, що стверджується свідоцтвом про одруження (а.с.3). [PERSON] 29.03.2016 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу в якому зазначила, що з березня 2016 року вони з чоловіком проживають окремо, оскільки під час їхнього спільного проживання між ними виникли непорозуміння у побудові сімейних відносинах які не грунтувались на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. В судовому засіданні встановлено, що за час окремого проживання подружжя не робило спроб для примирення. Крім того в судовому засіданні встановлено, що на час розгляду справи в суді позивач проживає з співмешканцем [PERSON]. З довідки Олевської ЦРЛ вбачається, що [PERSON] не знаходиться на обліку в жіночій консультації з приводу вагітності (а.с.8). Подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с.7). Інших неповнолітніх дітей віком до одного року подружжя немає. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Подружжя під час судового розгляду дійшли до згоди про проживання неповнолітньої [PERSON] за місцем проживання матері. Визначене батьками місце проживання дитини визнане доцільним і органом опіки і піклування Тепеницької сільської ради, відповідно до його висновку «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] під час розлучення та встановлення годин спілкування». Тому суд враховуючи вище наведене приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя та збереження їх сімї є неможливим та суперечить їхнім інтересам тому беручи до уваги, що перешкод для розірвання шлюбу немає, вважає за доцільне його розірвати. Місце проживання дитини [PERSON] визначити за місцем проживання матері [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON], (далі - Позивач) звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений із [PERSON], (далі - Відповідач). В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через відчуженість та відсутність взаємних почуттів вже близько одного року сторони по справі проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Вже близько семи років сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом зі своєю матір'ю - позивачкою по справі, з приводу місця проживання дитини спір відсутній. Позивачка в судове засідання не прибула, в своїй письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, в своїй письмовій заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 листопада 2001 року Великокарашинською сільською радою Макарівського району Київської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №8. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Позивачка в позові вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через відчуженість та відсутність взаємних почуттів вже близько семи років сторони по справі проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Спору про поділ майна між ними відсутній. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст. 110 СК України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON], (далі - Позивач) звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений із [PERSON], (далі - Відповідач). В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через відчуженість та відсутність взаємних почуттів вже близько одного року сторони по справі проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом зі своєю матір'ю - позивачкою по справі, з приводу місця проживання дитини спір відсутній. Позивачка [PERSON], в судове засідання не прибула, в своїй письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не прибув, в своїй письмовій заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 квітня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №202. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Позивачка в позові вказала, що сімейне життя з відповідачем не склалось, через відчуженість та відсутність взаємних почуттів вже близько одного року сторони по справі проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, тобто шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Спору про поділ майна між ними відсутній. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст. 110 СК України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього доньки [PERSON] у розмірі ? всіх видів заробітку але не менше встановленого законом розміру щомісяця. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем в справі перебувала в зареєстровану шлюбі, що зареєстрований виконкомом Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №1 від 03.03.2005 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька перебуває на повному утриманні позивача, матеріальної допомоги від відповідача не отримують. В судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити із вказаних у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку із чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 26.08.2005 року виконкомом Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 050916. Дитина перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідкою Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області № 27 від 06.06.2014 року. Позивач вказала, а відповідач не скористався правом заперечити, що він ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Ніякої участі у вихованні і утриманні дитини не приймає. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів суд керується наступним. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів суд керується наступним. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та обставини, що впливають на розмір аліментів, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі ? всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що починаючи з 2008 року вона проживала з [PERSON] І А. в громадянському шлюбі. Від цього шлюбу маємо сина [PERSON], [INFO]. Син перебуває на повному утриманні позивача, матеріальної допомоги від відповідача не отримують. В судове засідання позивач не зявилася, подала суду заяву в якій позов підтримала, просила його задовольнити із вказаних у ньому підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у звязку із чим суд ухвали заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. З 2008 року позивачка [PERSON] проживала з [PERSON] І А. в громадянському шлюбі. Від цього шлюбу маємо сина [PERSON], [INFO]. Між нами були нормальні, сімейні стосунки. Чоловік утримував родину, піклувався про матеріальне забезпечення сімїВід шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК№ 042848. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 156646. Дитина перебуває на утриманні позивача, що підтверджується довідкою Липівською сільської ради макарівського району київської області № 178 від 13.08.2014 року. Позивач вказала, а відповідач не скористався правом заперечити, що він ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Ніякої участі у вихованні і утриманні дитини не приймає. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів суд керується наступним. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів суд керується наступним. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та обставини, що впливають на розмір аліментів, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON], 2013 року народження у розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2012 року. Від цього шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивач у судове зсідання не прибула, подала заяву, в якій вказала про підтримання позову, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 02.06.2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 496, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Позивач вказала, а відповідач визнав, що на даний час сторони по справі перебувають у шлюбі, від вказаного шлюбу мають дитину, дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач участі у вихованні і утриманні дитини не приймає. Також позивач вказала, що відповідач працює водієм в ПАТ КП «УКРЕНЕРГОМОНТАЖ», проте жодних підтверджуючих документів суду не надано. Як вбачається з довідки № 2270 виданою 29.08.2016 р. Макарівською селищною радою, малолітня [PERSON], зареєстрована та проживає разом з позивачем. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів суд керується наступним. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та обставини, що впливають на розмір аліментів, а також те, що відповідач позов визнав, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюбні відносини між нею та відповідачем було припинено, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати. З'явившись у судове засідання позивач позовну заяву повністю підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, щодо задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення Позивача та Відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 07 лютого 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Бахмацького районного управління юстиції, актовий запис № 15. У даний час разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з Відповідачем суперечить інтересам Позивача. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишається «Соловецька».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась з позовом до [PERSON] ( далі - Відповідач) про витребування майна з чужого незаконного володіння за наступних обставин. 26 жовтня 2013 року Позивач звернулась до Головного управління МВС України в Одеській області, щоб дізнатися про наявність зареєстрованого на її ім'я автомобіля та отримала відповідь від начальника центру № 2 з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням міста Одеси підпорядкованого УДАІ УМВС України в Одеській області, де зазначається, що згідно баз даних Р11С та НА1С «Автомобіль» центру № 2 станом на 26 жовтня 2013 року на ім'я Позивача зареєстрований автомобіль ВАЗ 21063. держномер [NUMBER]. На даний момент автомобіль знаходиться у колишньої співмешканки її батька - Відповідача. Після його смерті Відповідач заявила, що автомобіль Позивачу не належить і вона не бажає його повертати. Позивач зверталась з заявою до Хаджибейського ОМ Суворовського району РО ОГУ ГУ МВД України в Одеській області з метою повернути свій автомобіль, який незаконно знаходиться у Відповідача та відповідь від 18 жовтня 2013 р. , де роз'яснили, и дане питання слід вирішувати у порядку цивільного судочинства. Оскільки Відповідач повертати машину добровільно не хоче, автомобіль знаходиться у її гаражі, Позивач просить витребувати від Відповідача на її користь зареєстрований на її ім'я автомобіль ВАЗ 21063. держномер [NUMBER]. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги, а Відповідач визнала позов. Судом встановлено наступне. Згідно листа центру № 2 з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням міста Одеси підпорядкованого УДАІ УМВС України в Одеській області, де зазначається, що згідно баз даних Р11С та НА1С «Автомобіль» центру № 2 станом на 26 жовтня 2013 року на ім'я [PERSON] зареєстрований автомобіль ВАЗ 21063. держномер [NUMBER] (а.с.5). 07 жовтня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб і прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON](а.с.7). Відповідач надала письмові пояснення на позов. Зокрема, що вона з 2003 року спільно проживала з [PERSON], який є батьком Позивача. За цей період вони придбали автомобіль «Жигулі» держномер [NUMBER] , але на чиє ім'я він був оформлений, вона не знає. [PERSON] весь час тяжко хворів, але ні Позивач, ні її сестра ніякої допомоги батькові не надавали. [INFO] [PERSON] помер. Автомобіль знаходиться в її гаражі. В судовому засідання Відповідач погодилась повернути Позивачу зазначений автомобіль. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 387 Цивільного кодексу України витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу за наступних обставин. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 13 травня 2011 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Южненського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №54. Сімейне життя не складалось з самого початку, в червні 2011р., через місяць після укладення шлюбу Позивач пішла від Відповідача, більше ніколи не бачила його і не спілкувалась з ним, крім того сторони проживають в різних населених пунктах. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам як особистості, шлюб існує лише формально і тому підлягає розірванню. Дітей від шлюбу немає. Спільне господарство з Відповідачем не ведеться з червня 2011р., сімейні відносини не підтримуються. Майнові суперечки відсутні. Створити міцну сім'ю з нормальними відносинами сторони не змогли. Розірвати шлюб згідно ст.106 СК України, подавши до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу сторони не можуть, тому що не підтримують жодних контактів. Позивач просить розірвати шлюб з Відповідачем та повернути їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухав пояснення Позивача, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 13 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON]( дошлюбне прізвище [PERSON] )був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 54 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжям. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила свою прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу в подальшому іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов до висновку про те, що родина розпалася остаточно й відновлена бути не може, тому шлюб повинний бути розірваний. Після розірвання шлюбу залишити [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved