Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом, у якому просять визнати за ними право у порядку спадкування рівних частках на земельну ділянку площею 2, 6877 га, з яких 2,2533 га- рілля (кадастровий номер 7422089300:74:093:0166), 0,4344 га сіножать (кадастровий номер 7422089300:74:127:1166). Позивачі в судове засідання не з`явились. При цьому від них надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності та підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, заперечень проти позову не має. Судом на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~\~\~\~ Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Статтею 25 п. 4 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті. Згідно ч. 2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень Цивільного Кодексу України, зокрема Ст. 1218 До складу спадщини входять усі права та обовязки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як установлено в судовому засіданні, 06.12.2002 року померла мати позивачів [PERSON]. 22.02.2005 року помер бать позивачів [PERSON]. Матері позивачів [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ЧН № 014160 належала земельна ділянка площею2,68 га, з яких 2.25 га ріллі та 0,43 га сіножаті. Після смерті матері відкрилась спадщина на дану земельну ділянку, свідоцтво про право на спадщину зареєстровано в реєстрі за № 2844. Однак станом на дату видачі свідоцтва про право на спадщину діяла Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів тимчасового користування землею( в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі № 43 від. 04.04.1999 року. Згідно пункту 1.1 даної інструкції право власності на землю посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку. Батько позивачів [PERSON] державний акт на земельну ділянку за життя оформити не встиг. Спадкоємці не взмозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивачі у справі є спадкоємцями за законом на дану спадщину після смерті батька [PERSON] Інших спадкоємців за законом на дану спадщину немає. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права громадян. Суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, враховуючи заяву останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved