Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Запорізька товарна біржа «Капітал ВК» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в обґрунтування якого зазначила, що 27.02.1998 року між позивачем, яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх (на той час) дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку 170 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі. Вказаний договір було зареєстровано Запорізькою Товарною біржею «Капітал ВК» на підставі\~ст. 15 Закону України від 10.12.1991 р. «Про Товарну біржу», про що зроблено запис в журналі реєстрації за № Н-Х-02/27 від 27.02.1998 року та зареєстровано в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 167 за реєстровим № 28409. На даний час позивач звернулась до приватного нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу своєї частини будинку, але їй було відмовлено, у зв'язку зі зміною законодавства будь-які операції з вищезазначеним житловим будинком неможливі, через те, що договір оформлено не в нотаріальному порядку. Оформити нотаріально вказаний договір позивач не має можливості, тому в неї виникають труднощі у розпорядженні житловим будинком 170 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі. Враховуючи вищевикладене, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Позивач в судове засідання не зявилась, від її представника адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі, треті особи в судове засідання не зявились, причини неявки суду не відомі, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.02.1998 року між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх (на той час) дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та [PERSON], [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку 170 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі. Сторони оформили договір купівлі-продажу в Запорізькій Товарній біржі «Капітал ВК», договір зареєстрований в журналі реєстрації за № Н-Х-02/27 від 27.02.1998 року. Зі змісту вказаного договору вбачається, що нерухомість продана за 13472 грн., які продавці одержали від покупця до підписання угоди. Продавець засвідчив, що зазначений обєкт нерухомості нікому до укладення угоди не проданий, не подарований, не перебуває під заставою, в спорі та під забороною (арештом) не перебуває. Угода підписана сторонами. Вказані обставини свідчать про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов угоди, ніяких обмежень для її укладання не було, незаконні умови відсутні. Укладений правочин купівлі-продажу був виконаний сторонами у повному обсязі. 03.03.1998 року позивачем проведено державну реєстрацію договору купівлі - продажу від 27.02.1998 року в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі № 167 за реєстровим № 28409, відповідно до якого, право власності на будинок № 170 по вул. Олександра Невського в м. Запоріжжі зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/3 частки за кожним. 01.10.1999 року [PERSON] уклала шлюб, внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується витягом № 00018270770 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 27.06.2017 року. [PERSON] змінив прізвище та по батькові на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про переміну прізвища, імені, по батькові серії І-ЖС № 007064 від 30.01.2004 року. Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-07/3/15268 від 20.07.20017 року за адресою м. Запоріжжя, вул. Олександра Невського, буд. 170 зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO] Як встановлено судом, позивач дійсно проживає в [INFO], який був нею придбаний на підставі укладеної біржової угоди відповідно до вимог, встановлених\~Законом України «Про товарну біржу»\~і у відповідності до Правил біржової торгівлі на товарних біржах, що діяли на час її укладення. Разом з тим, на час укладення між сторонами угоди купівлі-продажу житлового будинку діяв\~Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року, який в подальшому втратив чинність з 01.01.2004 року. Відповідно до вимог ч.2\~ст.47 ЦК УРСР, яка діяла під час укладення спірного правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Спірний договір купівлі-продажу відповідно до цивільного законодавства, що діяло на момент його укладення, підлягав нотаріальному посвідченню, оскільки положеннями\~ст. 227 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року) було передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність правочину. Але, як встановлено судом, вказана вимога закону щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, при укладенні сторонами угоди не була дотримана, так як угода купівлі-продажу нерухомості була оформлена та за реєстрована на Запорізькій товарній біржі «Капітал ВК», відповідно до\~ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу», про що зазначено в угоді. Відповідно до ч.2\~ст.15 Закону України «Про товарну біржу»\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, суперечливі норми законодавства призвели до того, що угода, яка укладена між сторона та зареєстрована на товарній біржі не була посвідчена у нотаріальному порядку. Відповідно до положень\~ст. 328 ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 року та діє на теперішній час, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~Нормами ч.3, 4 ст.334\~ЦК України (в редакції 2003 року) передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. \~\~\~\~ Відповідно до вимог ч.2\~ст. 215 ЦК України, у випадках встановлених\~ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, а згідно з ч.2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно зі\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.\~11,15 ЦК України\~цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Судом встановлено, що для позивача підставою звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним стала та обставина, що вона на даний час позбавлена можливості розпорядитися на свій розсуд нерухомим майном, яке нею було придбано на підставі угоди, оформленої та зареєстрованої на товарній біржі, позивач позбавлена можливості розпорядитися своєю частиною житлового будинку, оскільки угода купівлі-продажу нерухомості від 27.02.1998 року не була посвідчена нотаріально. \~\~\~\~Аналізуючи надані у справі докази, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, оскільки при укладенні правочину купівлі-продажу житлового будинку сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджено письмовими доказами, якими є вищезазначена біржова угода, відбулося повне виконання договору та вищевказаний жилий будинок був переданий позивачу. З моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу житлового будинку. Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання правочину купівлі-продажу житлового будинку дійсним не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб та іншим шляхом захистити свої права у позивача немає можливості.

Outcome: approved