Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

[PERSON] в липні 2021 року звернулася до суду з позовом до ТОВ «Авентус Україна» про захист прав споживачів, вказавши, що між нею та ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір № 3424905 від 29.12.2020 року, відповідно до якого вона отримала кредит у розмірі 6997,00 грн. Вказаний договір позивачка вважає недійсним, зважаючи на наступне. ТОВ «Авентус Україна» було надано фінансову послугу [PERSON] , шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи. Проте, як вказує позивачка, нею не було підписано даний договір. Враховуючи норми чинного законодавства України та постанову ВСУ від 12.10.2016 року в справі №№916/16/16 [PERSON] зазначає, що копія Договору про надання позики на умовах фінансового кредиту, підготовлений робітниками ТОВ «Авентус Україна» не містить жодних правових підстав та не може слугувати доказом безспірності укладення договору позики, оскільки ТОВ «Авентус Україна» було порушено порядок укладання між сторонами договору. Також [PERSON] вказувала, що Договір про надання позики містить ознаки Кредитного договору. Оскільки надання коштів з умовою сплати процентів - це фінансова послуга, яка потребує наявності ліцензії відповідно до Закону України від 12.07.2001 р. №2664-111 «Пре фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», то кошти в позику під процент або в кредит можуть надавати лише фінустанови - резиденти або нерезиденти, на яких вимога щодо отримання ліцензії для надання таких послуг на території України не поширюється. Відповідно до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 31.03.2006 р. №5555 «Про можливість надання юридичними особами - суб`єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами фінансових послуг з надання коштів у позику та надання поручительств», зареєстрованої: у Мін`юсті України 25.04.2006 р. за №477/12351, юридичні особи - суб`єкті господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, надають фінансові послуги з надання коштів у позику (крім на умовах фінансового кредиту) та поручительств відповідно до вимог цивільного законодавства та з урахуванням вимог законодавства України щодо запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів одержаних злочинним шляхом. Крім того позивачка заперечувала розмір заборгованості, який було нараховано відповідачем посилаючись на те, що ТОВ «Авентус Україна» не було надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості та нараховані відсотки є вірними. Доведеність такої суми заборгованості є обов`язком позичальника, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами. Крім того розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Нарахування суми в розмірі 14314,19 грн. в рахунок пені за кредитним договором не відповідає положенням чинного законодавства. А тому позивачка вважає, договір укладений між нею та ТОВ «Авентус Україна» недійсним та таким, що укладений з порушенням норм законодавства. На підставі викладеного [PERSON] просила визнати недійсним договір укладений між нею та ТОВ «Авентус Україна». 28.07.2021 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси ухвалено справу передати на розгляд до Придніпровського районного суду м. Черкаси за підсудністю. 16.08.2021 року справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси. 17.08.2021 ухвалою суду від відкрито провадження в даній справі та справу призначено до розгляду в спрощеному порядку. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті спору. [PERSON] надала заяву, в якій просила справу розглянути з її участі та без участі її представника за наявними в справі матеріалами.. Представник відповідача ТОВ «Авентус Україна» в судове засідання надав відзив на позов, в якому просив справу розглянути без участі відповідача та його представника. У відзиві на позов від 13.09.2021 представник відповідача ТОВ «Авентус Україна» - адвокат Бабенко Н.А. заперечувала проти доводів позивача посилаючись на наступне. Зокрема представник відповідача вказував, що позивач, є клієнтом товариства з 26.10.2020 року та до кредитного договору уклав ще один кредитний договір, належним чином виконавши всі зобов`язання за ним. а отже, клієнт був повністю ознайомлений з порядком укладення (підписання) та умовами кредитного договору, нарахуваннями за кредитним договором. Тому вони вважають, що позивач навмисно зловживає своїм правом на звернення до суду з метою уникнення (затягування) виконання зобов`язань за кредитним договором. Крім того, жодне із тверджень у позові: щодо недотримання встановленої чинним законодавством письмової форми при укладенні Кредитного договору, підписання договору електронно-цифровим підписом, тоді як договір було підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, не надання Товариством паспорту споживчого кредиту для ознайомлення, розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом та необхідної інформації для прийняття рішення щодо укладення Кредитного договору, встановлення в Кредитному договорі непропорційно великої суми компенсації, - не заслуговує на увагу та не відповідає дійсності. Вся процедура укладення з Товариством Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до внутрішніх Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - Правила) та проходить в онлайн-режимі. Перед укладенням Кредитного договору Товариство шляхом розміщення на власному Веб-сайті надало Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого, міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені Правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. На першій сторінці Веб-сайту Товариства міститься/містилась інформація про: акційну/знижену процентну ставку; стандартну процентну ставку; про максимальний строк кредиту; про максимальну суму кредиту; умови пролонгації; способи отримання кредиту, тощо. Окрім того, на першій сторінці веб-сайту Товариства міститься посилання на вкладку «Обов`язкова інформація для клієнта», де міститься інформація про: Товариство, як надавача фінансової послуги (найменування, місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти Товариства, адреса, за якою приймаються скарги); споживачів (найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); відомості про державну реєстрацію Товариства; інформацію щодо включення Товариства до відповідного державного реєстру фінансових установ; інформацію щодо наявності у Товариства, права на надання фінансової послуги; контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності Товариства); фінансову послугу (загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити Клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат); кредитний договір (наявність у Клієнта права на відмову від Кредитного договору; строк, протягом якого Клієнтом може бути використано право на відмову від Кредитного договору, а також інші умови використання права на відмову від Кредитного договору; мінімальний строк дії Кредитного договору (якщо застосовується); наявність у Клієнта права розірвати чи припинити Кредитний договір, права дострокового виконання Кредитного договору, а також наслідки таких дій; порядок внесення змін та доповнень до Кредитного договору; неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за Кредитним договором без письмової згоди Клієнта). Також, на першій сторінці веб-сайту Товариства міститься посилання на вкладку «Документи», де містяться Правила, примірні Кредитні договори, що укладаються з Товариством, а також архів документів, що містить редакції Правил, що діяли на момент укладення будь-якого кредитного договору. Так, перед подачею заявки на отримання кредиту, Клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами, Паспортом споживчого кредиту та відповідним примірним Кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих Правилах, при цьому, він повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи Товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. При цьому відповідач звертав увагу, що без такого підтвердження (проставляння відповідної відмітки) у позивача була б відсутня технічна можливість перейти на пішу сторінку/вкладку інформаційно-реєструючої електронної системи товариства для подальшого оформлення кредитного договору. Некоректне/неповне ознайомлення клієнта з правилами та умовами надання кредиту, з паспортом споживчого кредиту, текстом самого кредитного договору, що планувався до укладення, а також з інформацією, розміщеною на веб-сайті товариства, про умови та порядок надання товариством кредитів, - не позбавляє клієнта обов`язку щодо належного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором та не надає позивачу підстав посилатись у позові на відсутність його ознайомлення з правилами. На веб-сайті Товариства не встановлено часові обмеження для ознайомлення з вищевказаною інформацією для прийняття клієнтом/клієнтами обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання кредиту та визначитись з його істотними умовами. Так, інформація, яка була/є необхідна Клієнту для прийняття ним обґрунтованого та усвідомленого рішення стосовно отримання Кредиту, була/є розміщена Товариством на власному Веб-сайті та була/є повною, актуальною, безоплатною та доступною для самостійного ознайомлення та містила/містить всі необхідні відомості, що передбачені вимогами чинного законодавства . Тобто на веб-сайті Товариства містилась вся необхідна інформація для прийняття Клієнтом обґрунтованого та усвідомленого рішення для отримання Кредиту та визначитись з його істотними умовами. Отже, позовні вимоги щодо не повідомлення позивача про умови кредитування спростовуються вищевикладеним. Так, 29.12.2020р. між ТОВ «Авентус Україна» і [PERSON] було укладено Договір №3424905 про надання споживчого кредиту, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» було надано Позивачу кошти в розмірі 7000,00 гривень на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт Товариства або Мобільний додаток. Переказ коштів, здійснено 29.12.2020 року, шляхом перерахування на банківську картку Клієнта № [NUMBER] , яку було вказано особисто Клієнтом в заяві на отримання Кредиту. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, підтверджується копією Інформаційної довідки, складеної у відповідності до вимог законодавства, та яка містить усі необхідні реквізити, а сам Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ (надалі - Інформаційна довідка ТОВ ФК «Контрактовий Дім»). Навіть якщо припустити, що Позивач не ознайомився належним чином з Правилами та умовами Кредитного договору для свідомого прийняття рішення, то у разі незгоди з умовами Кредитного договору, Позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 15 Закону України «Про споживче кредитування», і, відповідно, протягом 14 календарних днів викликати свою згоду на укладання договору. Натомість таких дій Позивач не вчинив. Згідно Кредитного договору, сторони погодили усі істотні умови договору та визначили загальну вартість кредиту: кредит видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Сума кредиту - 7000,00 грн. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору. Знижена процентна ставка 0,57% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 10 990,00 грн.; за зниженою ставкою 8197,00 грн. Відповідач з метою виконання вимог чинного законодавства, та з метою інформування споживачів з розміром процентної ставки, що встановлена Відповідачем при наданні послуг з надання кредитів, оприлюднив на своєму веб-сайті зазначену інформацію. Дана інформація знаходиться на веб-сайті Відповідача http://creditpius.ua/ в розділі «Про нас/Інформація/Обов`язкова інформація для клієнта». Що стосується дотримання вимог чинного законодавства при укладенні кредитного договору зазначав, що кредитний договір був укладений в електронній формі. Враховуючи вимоги чинного законодавства, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Кредитний договір між сторонами було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» - «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором [NUMBER], 29.12.2020 19:36:14 / [PERSON] /». Крім того, згідно п. 9.6. Кредитного договору сторони погодили, що Кредитний договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Враховуючи вимоги Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), укладення Кредитного договору з Позивачем відбулося в такому порядку: - 29.12.2020р. Позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Товариства, вказавши особисті дані, банківську платіжну картку для перерахування кредитних коштів, строк та суму кредиту; - Товариство повідомило Клієнта про прийняття заявки на отримання кредиту шляхом відповідного інформаційного повідомлення у Особистому кабінеті; - після отримання заявки Товариство здійснило оцінку кредитоспроможності Клієнта та достовірності наданої Клієнтом інформації за допомогою багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень; - після аналізу наявної інформації Товариство прийняло рішення про можливість укладання з Клієнтом кредитного договору, про яке повідомило Клієнта шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення (СМС-повідомлення на номер телефону клієнта); - в Особистому кабінеті Клієнт отримав для ознайомлення Паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством України, та пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови. (Доказ Рисунок 4 скрін-шоту з ІТС Товариства); - клієнт мав можливість прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Кредитний договір або відмовитися від пропозиції; - клієнт повідомив про готовність прийняти пропозицію (оферту), натиснувши відповідну клавішу (погоджуюсь), у Особистому кабінеті, після чого Товариство надіслало Клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду. В нашому випадку [NUMBER]; - введенням одноразового ідентифікатора, що є його електронним підписом, Клієнт підтвердив, що ознайомився до укладення Кредитного договору з Паспортом споживчого кредиту, умовами Кредитного договору та підписав їх.); - Товариство після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило Клієнту його примірник Кредитного договору у формі електронного документу на електронну адресу. В нашому випадку на адресу: diana.starygina@ukr.net та додатково розміщено Кредитний договір у Особистому кабінеті Позивача, розміщеному на ІТС Товариства; Отже, Договір доступний для перегляду та завантаження до підписання та після підписання. - Товариство повідомило Клієнта про факт перерахування коштів шляхом відправки інформаційного повідомлення засобами зв`язку (СМС-повідомленням на номер телефону). Отже, враховуючи викладене, та з урахуванням вимог ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», якою передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною, між Товариством та Клієнтом, був укладений Кредитний договір Кошти перераховувалися на банківську картку № [NUMBER] , яку Клієнт вказав при заповненні заявки на отримання кредиту. А тому, посилання позивача на те, що: товариство не надало для ознайомлення кредитний договір, паспорт споживчого кредиту та правила; не було повідомлено позивача про умови кредитування в обсязі, в якому вимагає законодавство для укладення договору про споживче кредитування відсутнє підтвердження про ознайомлення з кредитним договором та правилами, інформацією для прийняття позивачем зваженого рішення щодо укладення кредитного договору; що укладення кредитного договору не відповідає вимогам чинного законодавства, - є абсолютно безпідставними. Разом з тим, відповідач зазначив, що 29.12.2020 року при укладенні Кредитного договору Позивачем було свідомо вчинено сукупність дій, спрямованих на укладення Кредитного договору, а саме: він самостійно для себе визначив необхідний для нього обсяг часу для ознайомлення з Правилами умовами Кредитного договору, після чого проявив намір вступити з ТОВ «Авентус Україна» в договірні відносини на умовах, визначених Правилами, після узгодження розміру кредиту, строку та умов кредитування. Кредитний договір було підписано з Позивачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Грошові кошти того ж числа були переведені та зараховані на картковий рахунок Позивача, що підтверджується Інформаційною довідкою від платіжного провайдера ТОВ ФК «Контрактовий Дім». Крім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору, позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначених ст.15 ЗУ «Про споживче кредитування», та протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору. Таких дій позивач не вчинив. Отже, посилання позивача на 4.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та 4.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» спростовується вищевикладеним. Щодо посилання позивача на несправедливі умови кредитного договору та встановлення непропорційно великої суми компенсації відповідач вказував наступне. Згідно Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата - процентна ставка: «Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору. Знижена процентна ставка 0,57 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором.» Зазначені положення визнані сторонами Кредитного договору та підтверджуються наявними у відзиві письмовими доказами. Разом з тим, частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з даної статті проценти є платою за користування кредитним кошами, яка сплачується до дня повернення позики або в іншому порядку встановленому договором, в зв`язку з чим нарахування таких процентів не може вважатися відповідальністю. Крім того, з буквального тлумачення вказаної статті вбачається, що і після прострочення позики, проценти повинні бути сплаченні за час прострочення до дня фактичного повернення позики, саме в порядку даної статті, оскільки, зазначене в даній статті словосполучення «до дня повернення позики» жодним чином не вказує, що цим днем повинна бути дата повернення позики, зазначена в договорі. Цим днем може вважатися і дата фактичного повернення позики, якщо інше не зазначено в договорі. Отже, встановлення в Кредитному договорі плати (процентів) за користування кредитними коштами не є компенсацією в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (ч. 2 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів»). Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами передбачений у ч. 3 ст. 18 Закону ч. 2 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» не є вичерпним. Зокрема, до несправедливих умов відносяться умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п. 5). Так, згідно Кредитного договору у випадку прострочення повернення суми Позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф. Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення Споживачем зобов`язань за цим Договором обмежується сумою, визначеною, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Отже, дана умова договору не встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків від суми отриманого кредиту, як це передбачено Законом України «Про споживче кредитування») у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, її наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Укладаючи Кредитний договір сторони погодили: «4.2.1. Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до пп.4.2.2. Договору. 4.2.2. Пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем. Якщо Споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, Споживач зобов`язаний повідомити про це Товариство в один із вказаних нижче способів: - перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або - протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства info@creditplus.ua (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомлені номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений Споживачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом. 4.2.3. Товариство має право, але не обов`язок протягом строку для відповіді, акцептувати пропозицію (оферту) Споживача про продовження строку користування кредитом шляхом направлення Споживачу текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомлені Споживачем Товариству в Особистому кабінеті/зазначені в Договорі. 4.2.4. У випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення Споживачем дій, зазначених в пп.4.2.2 цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті.». При цьому вказаний порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля Сторін в даному випадку виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п. 4.3 Договору - письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину. При цьому, укладення будь-яких додаткових угод не потребується. Отже, Клієнт на виконання п. 4.2.2 Кредитного договору в момент закінчення строку кредиту через Особистий кабінет ініціював продовження його строку шляхом здійснення платежу на суму розміру процентів, що нараховані на дату такого ініціювання, та в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Так, враховуючи наведене: - 28.01.2021р. через Особистий кабінет Клієнтом було ініційовано продовження строку користування кредитом до 27.02.2021р. шляхом ініціюванням платежу на користь Товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів; - 02.03.2021р. через Особистий кабінет Клієнтом було ініційовано продовження строку користування кредитом до 01.04.2021р. шляхом ініціюванням платежу на користь Товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів; - 06.03.2021р. через Особистий кабінет Клієнтом було ініційовано продовження строку користування кредитом до 23.03.2021р. шляхом ініціюванням платежу на користь Товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів; - 31.03.2021р. через Особистий кабінет Клієнтом було ініційовано продовження строку користування кредитом до 30.04.2021р. шляхом ініціюванням платежу на користь Товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. - 05.05.2021р. через Особистий кабінет Клієнтом було ініційовано продовження строку користування кредитом до 04.06.2021р. шляхом ініціюванням платежу на користь Товариства у розмірі суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Так, враховуючи викладене, починаючи 29.01.2021р. нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,9% в день від суми кредиту. Крім того, сторони погодили нарахування процентів в період автопролонгації. «4.3.1 Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. 4.3.2. Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2.Договору. Так, враховуючи викладене, починаючи з 05.06.2021р. за Кредитними договором здійснювалась автопролонгація відповідно до п.4.3. Кредитного договору. Крім того, на виконання вимог чинного законодавства Клієнту неустойка (штрафи та пені) не нараховувалися, а нараховувалися виключно проценти, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами. Отже, нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках Кредитного договору, здійснювалось виключно в межах строку користування кредитом на підставі умов Кредитного договору та згідно з вимогами чинного законодавства. Так, встановлення в Кредитному договорі плати (процентів) за користування кредитними коштами не є компенсацією в розумінні ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідачем до відзиву додано довідку про розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якій на виконання вимог чинного законодавства клієнту неустойка (штрафи та пені) не нараховувалися, а нараховувалися виключно проценти, які за своєю правовою природою є платою за користування кредитними коштами і не являються компенсацією. Враховуючи викладене відповідач вказує, що твердження позивача щодо несправедливих умов кредитного договору, в зв`язку з нарахуванням непропорційно великої суми компенсації (понад 50 відсотків вартості продукції) за кредитним договором і порушення товариством п. 5 ч. 3. ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» є абсолютно безпідставними. Дані умови Кредитного договору в повній мірі відповідають вимогам законодавства, що діють у теперішній час. Тобто відсутні протиріччя законодавству у випадку наявності в договорі про споживчий кредит умови, що передбачає забезпечення виконання зобов`язання у вигляді штрафу. При цьому, Відповідач визнає, що враховуючи норми Закону, у Відповідача дійсно відсутні підстави для нарахування Позивачу вказаного штрафу у період з 01.03.2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину (з врахуванням змін в чинне законодавство, внесеними згідно із Законом № 591-ІХ від 13.05.2020р.). Відповідач не заперечує цей факт, а навпаки даним відзивом підтверджує, що у зазначений період, позивача на виконання закону було звільнено від сплати вказаного штрафу. Проте, таке звільнення, жодним чином не впливає на дійсність умов, що передбачають його нарахування. Оскільки, дана норма Закону вказує саме на дію «звільнення від відповідальності», а не умову, яка повинна враховуватися при укладенні договорів про споживчий кредит. Отже, ст.7 Кредитного договору відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, зазначені положення визнані сторонами Кредитного договору та підтверджуються наявними у відзиві письмовими доказами. Відповідач вважає, що позивач навмисно зловживає своїм правом на звернення до суду з метою уникнення (затягування) виконання зобов`язань за кредитним договором. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Суд, оголосивши заяви сторін по суті спору, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Згідно ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В абзаці другому частини другої ст. 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У статті 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до п.п.12,13 ч.1 ст.1 Закону України «Про довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис; електронні дані - будь-яка інформація в електронній формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору, що встановлено п. 6 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що електронний підпис - це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 07.10.2020 по справі №127/33824/19. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. В ч.1 ст. 215 ЦК України законодавець закріпив, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга та третя статті 215 ЦК України). При цьому, відповідно до вимог ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст.. 642 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). В п.8 постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Судом встановлено, що 29.12.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір №3424905 про надання споживчого кредиту. В пункті 1.1 Договору зазначено, що укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до умов Договору ТОВ «Авентус Україна» було надано Позивачу кошти в розмірі 7000,00 гривень на умовах, встановлених Договором. Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Веб-сайт Товариства або Мобільний додаток. Пунктом 9.8 Договору визначено, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування; б) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті; а також, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів в позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №53-ОД від 16.01.2020 року, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Зазначені Правила надання коштів в позику за своєю природою є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. В п.10 договору зазначені реквізити та підписи сторін, а саме: підписом [PERSON] є електронний підпис одноразовим ідентифікатором [NUMBER], 29.12.2020 19:36:14 / [PERSON] /, а підписом ТОВ «Авентус Україна» підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання /Директор підпис Довгаль В.В./. У зв`язку з чим, твердження позивача, що вона не підписувала зазначений договір у суді не доведено та не підтверджено згідно долучених відповідачем відповідних документів. Вказаними електронними підписами підписано додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту № 3424905 від 29.12.2020 (графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 3424905), а також Паспорт споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартна форма). До відзиву ТОВ «Авентус Україна» додано копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Авентус Україна», розпорядження від 28.03.2017 за №756 про видачу ТОВ «Авентус Україна» ліцензії на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), які містять детальну інформацію на юридичну особу - ТОВ «Авентус Україна». Крім того ТОВ «Авентус Україна» до відзиву було долучено (для прикладу) роздруковану Реєстраційну форму для реєстрації на сайті Товариства, яка передбачає покроковість (послідовність) виконання позичальником певних дій перед підписанням договору, зокрема внесення персональних даних, ознайомлення з умовами та правилами надання кредиту. З врахування викладеного суд приходить до висновку, Договір №3424905 про надання споживчого кредиту від 29.12.2020 року було укладено сторонами в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, [PERSON] через Особистий кабінет на Веб-сайті відповідача подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «погоджуюсь», після чого ТОВ «Авентус Україна» було надіслано позивачеві за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду, який позивачем і було використано для підтвердження підписання кредитного договору. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на Веб-сайт товариства за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Відтак, укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача. Вказаний договір укладено з використанням електронного підпису, що відповідає положенням статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та положенням ст.. 205 ЦК України. Крім того, як вбачається з індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту, вона містить персональні дані [PERSON] , зокрема, її паспортні дані та номер картки платника податків, які відповідають відомостям її паспорта та картки платника податків, копії яких містяться в матеріалах справи. Також в п. 5.3 Договору споживачу надано право відмовитись від укладення цього договору протягом 14 календарних днів з моменту підписання та отримання примірника цього Договору. [PERSON] не скористалась правом наданим їй п. 5.3 Договору та не відмовилась від укладення Договору. Крім того слід зазначити, що відсотки нараховувались відповідно до умов укладеного Договору, а посилання позивача на нарахування непропорційно великого розміру пені/неустойки не відповідає дійсності, оскільки відповідно до наданого відповідачем розрахунку пеня не нараховувалась. Відповідно до умов Кредитного договору у випадку прострочення повернення суми Позики, Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф. Штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення Споживачем зобов`язань за цим Договором обмежується сумою, визначеною, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». (п.п. 7.4, 7.4.3 Договору). А тому суд приходить до висновку, що при укладенні даного кредитного договору сторонами дотримано вимоги, необхідні для чинності цього правочину передбачені Цивільним кодексом України та Закону України «Про електронну комерцію», а також з урахування вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави, для задоволення позову про визнання недійним кредитного договору, оскільки в ході розгляду справи судом позивачем на дано та не наведено належних та допустимих аргументів, а також не надано для суду будь-яких доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнена від сплати судового збору. Оскільки у позові відмовлено, тому судові витрати не стягуються. На підставі ст. ст. 11, 203, 205, 207, 215, 610, 611, 625, 626, 628, 638, 639, 1054 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»,

Outcome: dismissed