Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] 24 липня 2014 року звернулася до суду з вказаним позовом і просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в селі Синівка Липоводолинського району Сумської області, тривалістю два місяці, з дня набрання рішенням законної сили. Вимоги позову мотивовані неможливістю оформити спадкові права після померлої [INFO] року [PERSON] в зв'язку з пропуском позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, причиною чого позивач зазначила факт незнання про існування заповіту. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просилили його задоволити. Відповідачі - представники Анастасівської сільської ради Роменського району Сумської області та Липоводолинської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися, в заявах до суду прохали про розгляд справи у їх відсутності, проти позову не заперечували. Суд, заслухавши позивача та представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим [INFO] року виконкомом Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 3). 07 травня 2009 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Анастасівської сільської ради Роменського району Сумської області Андрішко Л.В. 07.05.2009 року за реєстр. № 05, згідно з яким вона все своє майно заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З довідки Синівської сільської ради Липоводолинського району Сумської області вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживала в с. Синівка в Синівському будинку - інтернаті для людей похилого віку та інвалідів. (а.с. 4) 10 березня 2017 року державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій підставою для відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON] вказано відсутність факту прийняття [PERSON] спадщини (а.с. 10). Наведені обставини свідчать, що виник спір з приводу здійснення права спадкування, а саме прийняття спадщини. При вирішенні спору суд виходить, з положень ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В роз'ясненнях, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно до роз'яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2014 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі мотиви пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Поважними причинами пропуску строку можуть визнаватися, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Отже, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов'язком спадкоємця є доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини перед судом, а саме з моменту її відкриття до моменту звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Як на поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилається на те, що вона дізналася про існування заповіту вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме, у 2015-2016 роках, та до 2017 року вважала, що втратила право на набуття права власності на майно, належне [PERSON] Відповідно до довідки Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 15.01.2018 року № 6/01-16 суд повідомлено, що спадкова справа після смерті [INFO] року [PERSON] в нотконторі не заводилася, спадкоємці із заявами не зверталися, відомостей про спадкоємців, які відповідно до п.п. 3,4 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, немає (а.с. 50). В зв'язку з вказаним, за відсутності заведеної у Липоводолинській районній державній нотаріальній конторі, спадкової справи, у нотаріуса не було підстав для розшуку спадкоємців [PERSON] Як пояснила позивач в судовому засіданні, вона про існування заповіту дізналася в 2015 чи в 2016 роках. Однак, при цьому зазначила, що тривалий час спілкувалася з [PERSON], піклувалася про неї. За таких обставин, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, позивачка лише у 2017 році звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, але об'єктивно мала знати та звернутися до нотаріуса для оформлення спадщини значно раніше, та за відсутністю поважних причин пропуску строку, суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed