Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] в особі її представника, [PERSON], звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] набрало законної сили Рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/1680/2012, яким [PERSON] було оголошено померлим. На підставі вищезгаданого Рішення Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було видане свідоцтво про смерть, актовий запис №9. Після смерті батька позивача відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Пінігіної Т.М. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що у неї як спадкоємиці першої черги відсутній оригінал правовстановлюючого документа на вищевказану квартиру, а саме договір купівлі-продажу, зареєстрований Одеською товарною Біржею 31.03.1997р. за № 19788. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою від 16.04.2014 було відкрито провадження по вищевказаній справі. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON],через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та визнання позову [PERSON]у повному обсязі. Представник Одеської міської ради до судового засідання з`явився, задоволення позову залишив на розсуд суду. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Київської рай адміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 971, свідоцтво [NUMBER]. Двадцять другого вересня 2007 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції, актовий запис № 774, свідоцтво [NUMBER]. Тридцятого квітня 2013 року набрало законної сили Рішення Київського районного суду м. Одеси по справі № 1512/1680/2012, яким [PERSON] було оголошено померлим. На підставі вищезгаданого Рішення Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було видане свідоцтво про смерть, актовий запис № 9 від 15 травня 2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне останньому майно у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира належала спадкодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого Одеською Товарною Біржею від 31.03.1997р., № 19788 та в подальшому зареєстрованому КП «ОМБТІ та РОН». У відповідності зі ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з витребуваної судом копії спадкової справи 1112/2013, заведеної Третьою одеською державною нотаріальною конторою, спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом є його донька [PERSON] та син [PERSON]. Двадцять четвертого березня 2014 року [PERSON] було подано заяву до Третьої державної нотаріальної контори, в якій останній відмовився від прийняття спадщини після свого батька, [PERSON], на користь своєї сестри [PERSON] Однак державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пінігіною Т.М. Постановою від 15 липня 2014 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через те, що в останньої відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру, а саме договір купівлі-продажу, зареєстрований Одеською Товарною біржею 31.03.1997р., № 19788. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на приписи п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судову порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на положення ст.16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи приписи п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності ( в порядку ст. 392 ЦК України) виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами. Враховуючи усталену судову практику «…вирішуючи позов у частині вимог про визнання за особою права власності на частину будинку в порядку спадкування за законом в після смерті матері, суди правильно керувалися тим, що позивач позбавлений можливості оформити право на спадщину після померлої матері через відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно.» (копія Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 6 лютого 2013 року справа № 6-48416св12). Отже, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за останньою права власності на майно в порядку спадкування за законом в судовому порядку підлягають задоволенню, оскільки іншої можливості оформити своє право на спадкування позивач позбавлений. Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі викладеного і

Outcome: approved