Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначає, що він є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій зареєстрований колишній власник квартири [PERSON]. Під час купівлі квартири, колишній власник [PERSON] зобов'язувався знятись з реєстрації місця проживання до 30.05.2016 року, про що було зазначено у договорі купівлі-продажу, але цього не зробив. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач є колишнім власником квартири, не проживає тривалий час у вказаному житловому приміщенні, не є власником житла і добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] 22 жовтня 2018 року придбав у [PERSON], [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]), [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) у власність квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу від 22.10.2018 року, серії [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3558. З пункту 7 договору купівлі-продажу від 22.10.2018 року, серії [NUMBER], посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кутовою К.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3558, вбачається, що продавці: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (до шлюбу [PERSON]), [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) зобов'язувалися знятись з реєстрації місця проживання до 25.10.2018 року. Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 15.11.2018 року № 37297 від 15.11.2018 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстрований [PERSON], [INFO], - стороння людина. Позивач, звертаючись до суду, посилається на те, що відповідач [PERSON] є одним із колишніх власників квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], та втратив право користування зазначеною квартирою, оскільки згідно з договором купівлі-продажу від 22.10.2018 року квартиру придбав позивач, а також на те, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з моменту продажу. Безпідставне перебування відповідача на реєстраційному обліку в квартирі, на думку позивача, свідчить про перешкоди у користуванні власністю та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14, згідно з якою право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. За таких обставин, враховуючи, визнання позову відповідачем, а також те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі, не є її власником та не є членом сім'ї позивача, а існування реєстрації відповідача в квартирі позивача обмежує його право власності, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] в інтересах [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1171972620.1 від 29.10.2018 року у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved