Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

[PERSON] 22.07.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що з 10 серпня 2007 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилися двоє синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\2 частини всіх видів доходу (заробітку) громадян, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 липня 2016 року і до досягнення дитьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. З заявами та клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що з 10 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Згідно з свідоцтвами про народження дітей: серії [NUMBER] та серія [NUMBER], [PERSON] являється їхнім батьком. Згідно пояснень позивача, батько матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їхньому розвитку та вихованню не приймає. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм глави 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами статті 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду та до повноліття дітей. При подачі позову даної категорії позивач була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Outcome: partial