Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], фізична особа-підприємець [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.08.2012 року о 00.30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «ТАТА», д/ [NUMBER], не впорався з управлінням та допустив зіткнення з автомобілем «FAW», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Далі позивач зазначає, що 01.03.2012 року між власником автомобіля «ТАТА», д/ [NUMBER] та Публічним акціонерним товариством «Харківська муніципальна страхова компанія» було укладено договір страхування, що діяв до 28.02.2013 року, та згідно якого відповідач є страховиком цивільної відповідальності за участю зазначеного автомобіля. Вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2012 року по кримінальній справі № 0427/7921/2012 [PERSON], [INFO], було визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на чотири роки, та на підставі ст. ст.75,76 КК України таку особу було звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном два роки. Позивач вказує, що 30.04.2013 року ним було надіслано до Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» заяву про страхове відшкодування, в який просив відповідача здійснити страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн. 00 коп., оскільки страховим полісом № АВ/5075032 передбачається такий ліміт, проте ніяких страхових виплат на час подання цього позову до суду так і не отримав. Таким чином, позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», на його, [PERSON], користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн. 00 коп., 1 100 грн. 00 коп. у якості витрат по експлуатації автомобіля з місця ДТП та вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі. Позовні вимоги позивача до власника автомобіля «ТАТА», д/ [NUMBER] про солідарне стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок вказаної ДТП, та стягнення моральної шкоди судом були залишені без розгляду на підставі письмової заяви позивача згідно п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, про що була постановлена відповідна ухвала. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги до страховика підтримали і просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. В обґрунтування позовних вимог посилалися на обставини, викладені в позовній заяві. У судових дебатах участі не приймали, в судове засідання з цього приводу не з'явилися. Представник позивача надав суду письмову заяву про завершення розгляду справи за його відсутності, просили суд винести рішення, яким позов задовольнити (а.с.152). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення підприємства поштового зв'язку про вручення судової повістки (а.с.149), заяв чи клопотань від них не надходило. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань від нього не надходило, надав суду письмові заперечення в яких просить відмовити в задоволення позову з огляду на його безпідставність та необґрунтованість. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - фізична особа-підприємець [PERSON] та його представник, у судовому засіданні надали відповідні пояснення за змістом яких відшкодування завданої шкоди повинно здійснювати Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на підставі відповідного договору та повідомлення страхувальника. У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на нижчевикладене. Судом встановлено, що 04.08.2012 року о 00.30 хв. гр. [PERSON], керуючи автомобілем «ТАТА», д/ [NUMBER], рухався в темний час доби по автодорозі «Перещепіно - Красноград» з сторони м. Дніпропетровська в сторону м. Харків з включеним світлом фар, де на ділянці дороги 152 км + 200 м на території Нвомосковського району Дніпропетровської області, виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не діючи таким чином, що б не підвергати небезпеці життя та здоров'я громадян, при встановлені стоячого га обочині автомобіля «FAW», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], не впорався з управлінням та допустив зіткнення з вищевказаним транспортним засобом. Судом також встановлено, що вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 16.11.2012 року по кримінальній справі № 0427/7921/2012 [PERSON], [INFO], було засуджено за ч.2 ст. 286 КК України із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на чотири роки, та на підставі ст. ст.75,76 КК України таку особу було звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном два роки (а.с.14-15). Вказаний вирок набув чинності у встановленому законом порядку 04.12.2012 року. В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Частково задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої злочином суд виходив із наступного. Судом встановлено, що автомобіль марки «FAW», д/н [NUMBER] на праві приватної власності належить позивачеві, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію такого транспортного засобу (а.с. 11). Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана в тому числі неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ТАТА», д/ [NUMBER] на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 42), то до правовідносин, що виниклі між сторонами по даній цивільній справі також слід застосувати положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Відповідно до вказаного полісу страховик, яким є Публічне акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія» (код ЄДРПОУ 21186813), забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу та внаслідок цієї пригоди настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У ч.22.1 ст.22 вказаного Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю та (або) майну третьої особи. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 р. зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 7898 від 17.12.2013 року, вартість матеріальної шкоди, що була завдана автомобілю марки «FAW», д/н [NUMBER], який належить на праві приватної власності позивачу складає 45 958 грн. 37 коп., що дорівнює ринковій вартості такого транспортного засобу (а.с. 116-122). Суд не бере до уваги висновок автотоварознавчого дослідження № 2345 від 22.04.2013 року, складеного судовим експертом [PERSON] стосовного того, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «FAW», д/н [NUMBER], який належить на праві приватної власності позивачу, оцінюється у розмірі 67 836 грн. 46 коп., ринкова вартість автомобіля склала 59 288 грн. 08 коп. (а.с. 16-28), оскільки таке дослідження було проведено не в межах розгляд уданої цивільної справи, без попередження судом експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві висновки, без обговорення експертної установи сторонами, чим порушується право сторони на заявлення відповідних відводів експерту. Суд зауважує, що відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. А тому суд бере до уваги саме висновок судової експертизи, що була зроблена під час перебування даної цивільної справи на розгляді органу судової влади. Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовуються збитки, заподіяні майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується. За змістом положень зазначеного Закону та вказаної ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. За відсутності згоди вказаної особи Позивач звернувся із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування (а.с. 43-44). В даному випадку, страховик, що є відповідачем по справі, не погодився з такою виплатою в межах ліміту відповідальності та не здійснив її відшкодування на користь позивача. За вказаних обставин та вимог матеріального закону суд повинен врахувати відповідальність страховика. За вищевказаних обставин, суд вважає, що відповідач ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», зобов'язана відшкодувати позивачеві шкоду, заподіяну внаслідок вказаної ДТП із врахуванням ліміту відповідальності страховика та франшизи, адже судом встановлено, що всупереч вказаним вимогам матеріального закону та своїм обов'язкам, страхова компанія не вчинила необхідних дій для з'ясування причин та обставин ДТП, а також розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди. Суд зазначає, що страховик, як відповідач по справі неодноразове повідомлявся про день та час розгляду справи, однак не забезпечив явку повноважного представника у судове засідання, відповідних заперечень суду не подав, в матеріалах справи міститься лише клопотання такої сторони про призначення судової авто товарознавчої експертизи. Означене дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/507532 встановлено франшизу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн., обов'язок по сплаті зазначеної сума покладається на особу, яка є винною у завданні шкоди. Тобто, розмір заподіяної пошкодженням транспортного засобу шкоди із врахуванням вказаної франшизи, що підлягає стягненню із страховика на користь позивача дорівнює 44 958 (сорок чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 37 коп. Також суд стягує із відповідача на користь позивача витрати, що пов'язані із евакуацією вказаного транспортного засобу марки «FAW», д/н [NUMBER] з місця ДТП в розмірі 1 100 (одна тисяча сто) грн.. 00 коп., оскільки відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого входять також витрати, що пов'язані із евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Розмір таких витрат та факт їх понесення стороною позивача підтверджується відповідним актом прийому-здачі виконаних робіт та відповідною розрахунковою квитанцією від 04.08.2012 року (а.с.33, 36). Таким чином, з Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» (код ЄДРПОУ 21186813) на користь [PERSON], [INFO], (І.П.Н. [NUMBER]) підлягає стягненню шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.08.2012 року, у загальному розмірі 46 058 (сорок шість тисяч п'ятдесят вісім) грн. 38 коп. Такий розмір завданої шкоди повністю охоплюється лімітом відповідальності страховика. Окрім цього, вирішуючи питання про відшкодування позивачеві шкоди, яка фактично дорівнює ринкової вартості автомобіля, суд враховує роз'яснення викладені у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», яким передбачено, що суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, з урахуванням, що матеріальний збиток, заподіяний позивачу, як власнику автотранспортного засобу становить ринкову вартість автомобіля. Таким чином, після відшкодування страховиком, як відповідачем, позивачеві завданої матеріальної шкоди пошкоджений транспортний засіб марки «FAW», д/н [NUMBER] підлягає передачі такому відповідачеві. Стосовно розподілу судових витрат по справі, суд зазначає про наступне. У відповідності до вимог п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 460 (чотириста шістдесят) грн. 58 коп. Судові витрати у вигляді оплати послуг експерта в розмірі 3060 (три тисячі шістдесят) грн. 00 коп. у відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України слід віднести на рахунок відповідача, як особи, що понесла такі витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial