Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

[PERSON] 04.11.2013 року звернулась до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1000,00 грн. щомісячно з 04.11.2013 року та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 500,00 грн. з 04.11.2013 року. Позов засновано на положеннях статей 84, 104, 105, 110-112, 180, 184 Сімейного кодексу України і мотивовано тим, спільне життя з відповідачем склалося невдало, збереження шлюбу з відповідачем вважає неможливим; від шлюбу сторони мають малолітню дитину, яка знаходиться на утриманні позивача, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Ухвалою суду від 10.01.2014 року за заявою позивача позовну заяву залишено без розгляду в частині вимог про стягнення аліментів у розмірі 500,00 грн. на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку. До початку судового розгляду позивач зменшила позовні вимоги, подавши відповідну письмову заяву і просила стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 600,00 грн. щомісячно. Сторони в судове засідання не з'явились, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач визнав уточнений позов у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Сторони 16.06.2012 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 323 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (місце реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі). Вирішуючи спір, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило інтересам подружжя, що має істотне значення, в наслідок чого позов у відповідній частині підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком сина, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідачем не надано доказів стосовно його матеріального становища; регулярності доходу, що він отримує; доказів стосовно стану здоров'я відповідача, наявності інших утриманців відповідач не надав і суд не встановив. В той же час відповідач є особою працездатного віку, зобов'язаний приймати участь для забезпечення нормальних умов розвитку і виховання дитини. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», на виконання частини четвертої статті 10 ЦПК України суд роз'яснює сторонам відповідальність за прострочення сплати аліментів: згідно із приписами статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Крім того суд роз'яснює сторонам положення частини першої статті 192 СК України, згідно із якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 229,40 грн. та на користь позивача у розмірі 229,40 грн. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved