Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника пред`явив позов до [PERSON] , Дмитрів- ської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої на підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області його мати [PERSON] прийняла у спадщину право на земельну частку (пай) розмі- ром 3,8 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП ім.Дімітрова. [INFO] померла його мати [PERSON] . На момент смерті матері з нею були зареєстровані він та його брат [PERSON] , відповідач у справі, та їх батько [PERSON] , який [INFO] помер. Незадовго до смерті його мати дізналась, що за життя бабуся реалізувала право на земе- льну частку та згідно зазначеного сертифіката був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії І- ОД №015129 від 26.02.2004 р. на ім`я [PERSON] , на підставі розпорядження Татарбунарської райдержадміністрації від 22.12.2003 р. Отже за життя бабусі була передана у власність земельна ділянка площею 4,39 га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, а державний акт був виготовлений через два тижні після її смерті. За життя мати позивача дізналась, що вона прийняла у спадщину право на земельну частку (пай), яке вже було реалізоване бабусею, та мала намір приймати способи захисту своїх майнових прав, але через рап- тову смерть не встигла цього зробити. Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу на земельну ділянку та з при- чини того, що на момент смерті спадкодавця було зареєстровано ще 2 спадкоємця першої черги за законом, тобто позивачу можливо було видати свідоцтво про право на спадщину лише 1/3 частину спадщини. Брат позивача, відповідач у справі, був лише зареєстрований на час відкриття спадщи- ни, але фактично не проживав. Що стосується частки батька, яку він фактично прийняв, але не оформив за життя, то після його смерті він також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Зважаючи на те, що успадкувати земельну ділянку у нотаріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу роз- глянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сільський голова надав заяву про роз- гляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, відзиву на позов не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимог визнав Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для то- го законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позо- ву суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках. З копії паспорту № [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4,6) вба- чається, що позивач народився [INFO] у м.Полярний Мурманської області, Російська Феде- рація, його батьками вказані [PERSON] тат [PERSON] . Згідно копіям свідоцтвапро смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.7,8), мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , а батько - [PERSON] помер [INFO] , обидва у м.Татарбунари Одеської області. З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.9), вбачається, що 19.11.1977 р. був укладений шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після чого остання змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10), слідує, що бабуся позивача [PERSON] померла [INFO] в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 22.02.2005 р. (копія на а.с.11) за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Дмитрівської сільської ради, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.12), що залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] Копією державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 015129 (а.с.13) пі- дтверджується, що земельна ділянка загальною площею 4,39 га, що розташована на території Дми- трівської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського ви- робництва, передана у приватну власність [PERSON] Вартість земельної ділянки загальною площею 4,3896 га, що перебувала у власності [PERSON] , становить 146904,64 грн., що видно з витягу із технічної документації про нормативну гро- шову оцінку земельної ділянки, складеного відділом у Татарбунарському районі Головного управ- ління держгеокадастру в Одеській області, сформованого 07.02.2020 р. (а.с.14). З довідки відділу у Татарбунарському районі Головного управління держгеокадастру в Одесь- кій області за № 130/421-20-0.420 (а.с.15) слідує, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) члена колишнього КСП ім.Дімітрова серії ОД № 0323792 виготовлено та зареєстро- вано та видано державний акт на право приватної власності на землю серії І-ОД № 015129 на ім`я [PERSON] Довідкою № 06-15/395 відділу з питань реєстрації виконкому Татарбунарської міської ради (а.с. 16) підтверджується, що [PERSON] на момент смерті - [INFO] був зареєстрований по [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO]. [PERSON] , відповідач у справі, знятий з реєстрації місця прожива- ння 18.10.2019 р. Довідкою № 06-15/421 відділу з питань реєстрації виконкому Татарбунарської міської ради (а.с. 17) підтверджується, що [PERSON] на момент смерті - [INFO] була зареєстрована за вищевказаною адресою. На момент її смерті разом з нею були зареєстровані: чоловік [PERSON] та двоє синів - [PERSON] та [PERSON] . Відмова нотаріуса (а.с.18) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] (спадкова справа № 23/2020 від 05.02.2020), у зв`язку з ненаданням правовстановлюючі документи на успадковане майно - земельну ділянку та з причини того, що на день смерті спадкодавця було зареєстровано ще 2 спадкоємця першої черги за законом, тобто частки спадкоємців у спадковому майні дорівнюють по 1/3 частці кожному. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України. За змістом ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право спадкування почерго- во. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутнос- ті спадкоємців попередньої черги. В силу ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадко- давця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом в порядку першої черги після померлої мати [PERSON] , перешкодою в отриманні позивачем свідо- цтва про право на спадщину на земельну ділянку є те, що оригінал державного акту на право при- ватної власності на землю втрачено. Крім того, він вважається таким, що фактично прийняв спад- щину, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Інший спадкоємець першої черги [PERSON] спадщину не прий- няв, на спадщину не претендує, про що свідчить заява, яка міститься в матеріалах справи. Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на спадкову земельну ді- лянку, що залишилися після смерті його мати [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved