Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою в якій просять виділити в натурі 13/25 часток житлового будинку та надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , передавши у власність приміщення 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6 в житловому будинку літ. А; погрібу літ. В1, убиральні літ. Г, сараю, літ. Ж.; визначити [PERSON] та [PERSON] частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] , кадастровий номер 3510100000:33:212:0074 по 1/3 частки кожному; виділити в натурі [PERSON] та [PERSON] 2/3 частки земельної ділянки по [ADDRESS] кадастровий номер 3510100000:33:212:0074, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В зустрічному позові [PERSON] просить виділити в натурі у приватну власність 12/25 часток житлового будинку та надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , яка складається з приміщень 1-1 - 1-6 і житловому будинку літ. А, сараю літ. Б.; визначити в натурі у приватну власність 12/25 часток земельної ділянки (кадастровий номер 3510100000:33:212:0074) на якій розташовано приміщення 1-1,1-6 в житловому будинку літ.А , сараю літ.Б. Представник позивача адвокат Федоров З.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив виділити частину житлового будинку та 1/3 частини кожному з співвласників земельної ділянки, зустрічний позов не визнав. Відповідач та представники відповідача позовні вимоги позивачів не визнали просили задовольнити зустрічний позов та виділити в натурі у приватну власність12/25 часток житлового будинку та надвірних будівель і споруд по [ADDRESS] , яка складається з приміщень 1-1 - 1-6 і житловому будинку літ. А, сараю літ. Б виділити у приватну власність 12/25 часток земельної ділянки по [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачів не визнали. Ухвалою судді від 22.12.2017 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.07.2018 року призначено судова будівельно-технічна експертиза та зупинено провадження по справі. Ухвалою суду від 07.11.2018 року відновлено провадження по справі у зв`язку з необхідністю за клопотанням експерта додатково надати матеріали. Ухвалою суду від 07.11.2018 року клопотання експерта задоволено та справа направлена для проведення експертизи провадження по якій зупинено. Ухвалою суду від 14.11.2019 року у зв`язку з надходженням висновку експерта відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 10.02.2020 року витребувана від приватного нотаріуса Сотник Н.Л. копія спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 05.03.2020 року залучено провонаступника позивача [PERSON] після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 09.06.2020 року закрито підготовче засідання та призначено до розгляду. Заслухавши пояснення представників сторін відповідача, експерта. дослідивши матеріали справи суд находить позов який підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов суд задовольняє повністю. Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 30.10.1979 року, № 1-2511, [PERSON] та [PERSON] придбали будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,0462 га. Згідно вказаного договору купівлі-продажу від 30.10.1979 року, [PERSON] належить 13/25 часток відповідного будинку, [PERSON] - 12/25 часток. Право власності зареєстроване Кіровоградським бюро технічної інвентаризації 31.10.1979 року № 18396/100. [PERSON] 20.02.1995 року за договором дарування, подарував [PERSON] 6/25 часток житлового будинку за вказаною адресою . Таким чином, у власності [PERSON] залишилось 7/25 часток вказаного житлового будинку, а [PERSON] набула у власність 6/25 часток житлового будинку. Після смерті [PERSON] права та обя`зки перейшли до його сина [PERSON] . Співвласником іншої частини будинку є [PERSON] , якому належить 12/25 часток цього будинку отриманого ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] спадщину за заповітом від 30.08.2000 року. За рішенням Кіровоградської міської ради № 637 від 10.11.2016 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0462 га. (кадастровий номер 3510100000:33:212:0074) по [ADDRESS] . Статтями ст. ст. 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі: частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 4 ст. 89 Земельного кодексу спадщину за заповітом від 30.08.2000 року (копія свідоцтва про право на спадщину додається). За рішенням Кіровоградської міської ради № 637 від 10.11.2016 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,0462 га (кадастровий номер 3510100000:33:212:0074) по [ADDRESS] . Власник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. З вказаними доводами в позовній заяві про виділ земельної ділянки кожному з співвласників порівно : а саме по 1/3 частині суд погоджується. Відповідно до статті 90 ЗК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору купівлі-продажу частини будинку) на землях міст при переході прав власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі. Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК Кодексу. При цьому виділ частки майна, що є об`єктом спільної часткової власності, у натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників, а особа набуває право власності на виділене майно з державною реєстрацією такого права у встановлених законом випадках. Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України. Частиною першою ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі. За правилом частини першої статті 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати наступне. Частина четверта статті 120 ЗК України передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. Чинна редакція цієї норми передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю та споруди, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Отже, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України , особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Разом з тим відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно. Тому право на земельну ділянку визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частина п`ята статті 319 ЦК України наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи. Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо судом буде встановлено, що співвласники визначили вказаний порядок, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою немає, тому суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Відповідно до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» , у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання шкоди господарському призначенню майна. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] необхідно виділити в натурі 13/25 , а [PERSON] нар обхідно виділити в натурі 12/25 частки житлового будинку. Разом з тим, такий виділ майна в натурі не завдасть неспівмірної шкоди призначенню майна та не порушуватиме права інших співвласників спірного нерухомого майна. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом була призначена судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза за висновком якої експерт ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО УКСПЕЦБУДЕКСПЕРТИЗА» №166 ВІД 10.05.2019 РОКУ (т.1 а.с.151-210) надав декілька варіантів можливого розподілу земельної ділянки та будинку. Суд дослідивши надані висновки та докази по справі в їх сукупності находить за можливе виділити в натурі в приватну власність в порядку поділу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями (у відповідності до фактичного користування житловим будинком та з відхиленням від часток співвласників) наведено в таблиці 7 в дослідницький частині висновку експерта та зображено на схемі в додатку В(варіант експертизи №2) до даного висновку. Відповідно до вказаного варіанту поділу співвласникам виділяється наступна частина житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями: [PERSON] та [PERSON] : в житловому будинку літ. А; коридор 2-2 площею 4,3 кв.м ;кімната 2-3 (2-6) площею 19,5 кв.м ; кімната 2-4 площею 12,1 кв.м ; кімната 2-5 площею 9,3 кв.м ; погріб літ.ВІ, сарай літ. Б,Уг ч. воріт лгг.Ы,Уг ч. вимощення літ. II. [PERSON] : в житловому будинку літ. А: коридор 1-1 площею 3,0 кв.м ; кухня-коридор 1-2 площею 4,6 кв.м ; коридор 1-3 площею 3,3 кв.м ; коридор (санвузол) 1-4 площею 3,4 кв.м; кімната 1-5 площею 20,5 кв.м ; кімната 1-6 площею 16,7 кв.м ; убиральня літ. Г, Уг ч. воріт лгт.Ы,Уг ч. вимощення літ. II. За даним варіантом поділу, співвласнику [PERSON] з часткою 12/25, виділяється частка 51/100, що більше за належу йому на 3/100 частки. Співвласникам [PERSON] та [PERSON] з часткою 13/25, виділяється частка 49/100, що менше за належу їм на 3/100 частки. Що стосується розподілу земельної ділянки то суд вважає за правильне виділити співвласникам земельні ділянки по запропонованому експертом варіанту «Е», оскільки на думку суду він найбільш приємний для сторін . Доводи представника позивачів про те, що позивачі побудували стіну в будівлі «а3» і тому можливий розподіл лише з встановленням сервітуту біля цієї стіни 1,5 кв. м по варіанту «Ж» (т.2а.с.298), на думку суду безпідставні, оскільки стіну біля стіни будівлі «а3» позивачі побудували самочинно, до теперішнього часі вона не узаконена, ризики по її самочинному будівництві позивачі взяли на свій розсуд і свою відповідальність безперечно знаючи, що земельна ділянка на час будівництва не була розділена. В судовому засіданні експерт Хомутенко Д.Г. пояснив, що при визначенні порядку користування земельною ділянкою самочинні забудови вважаються як земельна ділянка , а не будівля, але на плані зазначаються як будівля. Розподіл дубинку відповідає розподілу земельної ділянки по всім запропонованим варіантам. Витрати пов`язані з розглядом справи суд покладає на сторони по фактично понесеним витратам. Оскільки справа об`ємна і необхідний час в наведенні доказів, суд виносить вступну та резолютивну частину рішення. На підставі ст.ст. 356, 364, 367 ЦК України, ст.ст. 88, 90,120,125 ЗК України,

Outcome: approved