Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] 08.06.2016 року звернувся до суду з позовом до Дарницького районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 3 особа - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про звільнення з-під арешту, накладеного на підставі постанови відповідача у ВП №47297346 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 1/3 частини квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, з підстав, наведених у позовній заяві; представник відповідача - Дарницького районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв-клопотань від нього не надходило. Представник 3-ої особи - ПАТ «Державний ощадний банк України» Адаменко О.М. просив в задоволенні позову відмовити, як заявленого без достатніх правових підстав та обґрунтування. Заслухавши пояснення позивача та представника 3-ої особи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно наданої копії свідоцтва про право власності на житло від 22.10.1996 року, виданого на підставі розпорядження Дарницької районної державної адміністрації м. Києва (органу приватизації) від 22.10.1996 року №1632, 1/3 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] (позивачу) - а.с.4. Згідно постанови Дарницького районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (державний виконавець Маріуца Т.В.) від 15.04.2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №47297346 - на підставі виконавчого листа №2-5005/09, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 18.11.2009 року, про стягнення з [PERSON] (позивача) на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» (3 особа) суми боргу у розмірі 137388,14 грн. (а.с.9); як стверджує Позивач, у зазначеному провадженні також винесено постанову ВП №47297346 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - на 1/3 частину квартири [ADDRESS], що не заперечується представником 3-ої особи - Стягувача. Позивач та представник ПАТ «Державний ощадний банк України» не заперечують про те, що борг в сумі 137388,14 грн. боржником не сплачено по теперішній час. Посилання Позивача на те, що підставою для зняття арешту з частини квартири є постанова Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2016 року у справі №753/18305/15-а, якою було скасовано постанову Дарницького районного Відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (державний виконавець Маріуца Т.В.) від 15.04.2015 року про відкриття виконавчого провадження ВП №47297346, спростовуються наданою представником 3-ої особи Адаменко О.М. копією постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 11.10.2016 року, згідно якої було скасовано постанову Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2016 року у справі №753/18305/15-а, та відмовлено в задоволенні адміністративного позову [PERSON], що не заперечується Позивачем; інші підстави для задоволення вимог позивача (у межах позовних вимог) відсутні. Згідно ст.383 ЦК України власник (співвласник) житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-XIV) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VІІІ) - у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець; у всіх інших випадках, окрім визначених частиною 4 цієї статті, арешт може бути знятий за рішенням суду. За встановлених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] не доведені в судовому засіданні, а тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed