Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] в січні 2016 року заявила позов до [PERSON], за яким просила розірвати шлюб укладений між сторонами, постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в сумі 5000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також визначити місце проживання дитини разом з матір'ю. [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 квітня 1998 року ( а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] року (а.с.7). За поясненнями позивача, її сім'я хоч і зареєстрована в м. Севастополі АР Крим, проте останні 8 років проживали в м. Києві, у вересні 2015 року чоловік звільнився з роботи, забрав всі свої речі і виїхав на постійне місце проживання до м. Севастополь АР Крим, з того часу шлюбні відносини між сторонами були припинені, спільне господарство не ведеться, поновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Статтями 180, 181 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та визначено способи утримання дітей, в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань. Тому, позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні пояснила, що відповідач з часу припинення шлюбних відносин участі в утриманні дитини не приймає, постійного місця роботи немає, але є працездатним і має можливість надавати допомогу на утримання дитини. За таких пояснень, визначення аліментів в твердій грошовій сумі узгоджується з приписами ст. 184 СК України. Визначений позивачем розмір аліментів, на думку суду, відповідає вимогам ст.ст. 182, 184 СК України. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову про стягнення аліментів та про можливість його задоволення. Підлягають задоволенню і вимоги позову про визначення місця проживання дитини. Так, статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Позивач в суді пояснила, що відповідач наполягає на тому, щоб їх дитина проживала разом з ним, і влітку 2015 року перешкоджав виїзду дитини з окупованої території АР Крим. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, то спір між ними відповідно до ст. 161 СК України, може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішити спір через органи опіки і піклування сторони не можуть через те що територія АР Крим з березня 2014 року вважається окупованою в наслідок збройної агресії Російської Федерації. Разом з тим, під час попереднього розгляду справи, неповнолітній [PERSON] заявив, що бажає залишитись проживати разом з матір'ю. Судом також встановлено, що [PERSON] з першого класу навчається в ЗОШ №47 м. Києва, позивач працює в ПАТ «Універсал Банк» і має постійних дохід, розмір якого на думку суду, є достатнім щоб забезпечити потреби дитини. За таких обставин, суд вважає за необхідне і доцільне визначити місце проживання дитини разом з матір'ю на підставі вказаних норм закону. Отже, позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. За такого рішення,витрати у справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved