Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їм на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 0,1411га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7322586500:04:001:0481, що розташована в с. Новий Киселів, вул. Шевченка Т., 48, Кіцманського району Чернівецької області, надана на підставі рішення У сесії УІІ скликання Мамаївської сільської ради за № 62-05/16 від 06.04.2016 року. Право спільної сумісної власності зареєстровано за ними 29.08.2016 року. Для оформлення права власності кожного з них необхідно визначити частки у спільному майні. Вартість земельної ділянки становить 48200 гривень. Просили припинити право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку та визнати право спільної часткової власності по 1/4 частині за кожним. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали письмові заяви про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача заявлені вимоги визнав, звернувшись до суду з відповідного змісту письмовою заявою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] рішенням У сесії УІІ скликання Мамаївської сільської ради за № 62-05/16 від 06.04.2016 року передано безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку площею 0,1411га за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7322586500:04:001:0481, що розташована в с. Новий Киселів, вул. Шевченка Т., 48, Кіцманського району Чернівецької області. Право спільної сумісної власності зареєстровано за позивачами у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.08.2016 року. Відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку від 14.12.2017 року вартість земельної ділянки площею 1411кв.м., що розташована по вулиці [PERSON], 48, в с. Новий Киселів Кіцманського району Чернівецької області, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 7322586500:04:001:0481, складає 48200 гривень. Як передбачено ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у справі власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ч.1 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно п.г ч.1 ст.87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема за рішенням суду. Як передбачено ч.1 ст.88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди\~ у судовому порядку. Відповідно до ч.4,5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. За вищенаведеного наявні підстави для задоволення позову. Враховуючи наведене, ст.ст. 317, 321, 328, 355, 356, 357, 358 ЦК України, ст.ст.86, 87, 88, 89 ЗК України,

Outcome: approved