Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), з вимогою: - розірвати між позивачем та відповідачем шлюб, який був зареєстрований 21.02.2009 виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №2. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 21.02.2009 виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають двоє спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують, разом не проживають і спільне господарство не ведуть, а тому сім`я фактично розпалась. Позивач вважає, що примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 21.04.2021 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справив порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступні обставини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 21.02.2009 виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двоє спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Як зазначено у позові, через різні погляди на шлюб та сімейне життя між сторонами втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують. Сторони проживають окремо. Крім того, позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу з відповідачем. Разом із тим відповідач, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.04.2021, не навела обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростувала доводи позивача. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями ч.ч. 3-4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як визначено у ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме його інтересам, а примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе. Суд зважає на те, що відповідач не подала заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 21.04.2021 та не навела обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі і не спростувала доводи позивача. Разом з тим, суд вважає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість, а надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про розірвання між позивачем та відповідачем шлюб, який був зареєстрований 21.02.2009 виконавчим комітетом Росошанської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис №2, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено повністю, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 908,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved