Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначили, що домоволодіння, розташоване по вул.. Делегатська, 41 у м.Дніпропетровську зі зведеними на земельній ділянці площею 935 кв.м тимчасовими будівлями були передані у приватну власність громадянам у наступних частках: 2/3 частини домоволодіння [PERSON] та 1/3 частина [PERSON]. . 22 вересня 1943 року [PERSON] помер, після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON] на 3/6 частини домоволодіння та донька [PERSON] Арефьєвна на 1/6 частину домоволодіння. Відповідно до рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської райради трудящих №489 від 26 березня 1969 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул.. Делегатська, 43 у м. Дніпропетровську замість старого, який прийшов у непридатність для проживання та після зведення нового будинку він був узаконений. В 1977 році померла голота К.С. та після її смерті спадщину фактично прийняла дочка померлої [PERSON] 01 липня 2005 року [PERSON] померла, та після її смерті спадщину прийняла дочка померлої [PERSON], проте 20 грудня 2014 року вона померла, оформити спадкові права після померлої [PERSON] не встигла. Позивачі зазначають, що вони є спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] та спадщину прийняли шляхом звернення із заявами до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте державний нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки домоволодіння по вул.. Делегатська, 43 у м. Дніпропетровську розділено на два окремих домоволодіння, право установлювальні документи на домоволодіння відсутні, визначити частку за померлою [PERSON] неможливо, так як співвласник домоволодіння [PERSON] під час війни зникла безвісти, її дочка [PERSON] спадщину фактично прийняла після померлої [PERSON] та померла 26.09.1987 року. Інших спадкоємців після померлої [PERSON] та [PERSON] не заявлено. Зважаючи на те, що позивачі є спадкоємцями першої черги до майна померлої [PERSON] , більше 10 років відкрито та безперервно володіють та користуються усім житловим будинком по вул.. Делегатській, 43 у м. Дніпропетровську ( Дніпро) . просять визнати за ними право власності на житловий будинок по вул.. Делегатській, 43 у м. Дніпропетровську ( Дніпро). по ? частині за кожним в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] та по ? частині за кожною за набувальною давністю. В судове засідання позивачі не з»явилися, направленим до суду листом просили розглядати справу у свою відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, відповідач про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на лежало на праві власності 2/3 частини домоволодіння та [PERSON] на праві власності належала 1/3 частина домоволодіння, розташованого по вул.. Делегатська, 41 у м.Дніпро зі зведеними на земельній ділянці площею 935 кв.м тимчасовими будівлями. 22 вересня 1943 року [PERSON] помер, після смерті якого спадщину прийняла його дружина [PERSON] на 3/6 частини домоволодіння та донька [PERSON] Арефьєвна на 1/6 частину домоволодіння. Відповідно до рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської райради трудящих №489 від 26 березня 1969 року [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку по вул.. Делегатська, 43 у м. Дніпропетровську замість старого, який став непридатним для проживання та після зведення нового будинку він був узаконений. В 1977 році померла [PERSON] та після її смерті спадщину фактично прийняла дочка померлої [PERSON] 01 липня 2005 року [PERSON] померла, та після її смерті спадщину прийняла дочка померлої [PERSON], проте 20 грудня 2014 року вона також померла та не встигла оформити спадкові права після [PERSON] Позивачі є спадкоємцями першої черги після померлої [PERSON] та спадщину після її смерті прийняли шляхом звернення із заявами до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, проте державний нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, оскільки домоволодіння по вул.. Делегатській, 43 у м. Дніпропетровську розділено на два окремих домоволодіння, право установлювальні документи на нього відсутні, у звязку з чим визначити частку на домоволодіння за померлою [PERSON] неможливо. Відповідно до ст. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як розяснено у п. 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» , суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК ). Проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно ( стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (обєкт спадкування) на виникнення права власності на спадкове майно як на обєкт нерухомого майна. Так, як позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на спірне домоволодіння в іншому порядку, аніж в судовому, суд вважає, що позов в частині визнання права власності на домоволодіння по вул.. Делегатська , 43 у м. Дніпро після померлої [PERSON] слід задовольнити. В судовому засіданні також встановлено, що співвласник домоволодіння - [PERSON] під час війни зникла безвісти, її дочка [PERSON] спадщину фактично прийняла після [PERSON] та померла 26.09.1987 року. Інших спадкоємців після померлої [PERSON] та [PERSON] не заявлено. Позивачі більше 10 років відкрито та безперервно володіють та користуються житловим будинком по вул.. Делегатській, 43 у м. Дніпропетровську ( Дніпро), доглядають за ним, сплачують за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність) , якщо інше не встановлено цим Кодексом. Зважаючи на те, що позивачі більше 10 років добросовісно володіють та користуються житловим будинком по вул.. Делегатській, 43 у м. Дніпропетровську ( Дніпро),суд вважає, що позов щодо визнання права власності на ? частину домоволодіння за набувальною давністю також підлягає задоволенню.

Outcome: approved