Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON], 20.11.2018 року, посилаючись на положення ст.ст.15, 16, 392, 1216, 1218, 1220, 1225, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.81, 152 ЗК України, звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСГП «Терехівське», в порядку спадкування за законом після смерті 12.03.2016 року її батька [PERSON]. Позов обґрунтовується наступним. Після смерті батька позивача відкрилась спадщина за законом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана спірна земельна частка (пай), що за життя належала [PERSON], спадщину за законом після смерті якої прийняв її син [PERSON], тобто батько позивача, однак не оформив своїх спадкових прав. У визначений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контри з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], але так як сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя [PERSON] було втрачено і [PERSON] не оформив своїх спадкових прав, то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну частку (пай) у нотаріальному порядку. Ухвалою від 21 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 18 грудня 2018 року суд закінчив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті, про що постановлено ухвалу. У судове засідання позивач не зявилась, завчасно, через канцелярію суду представник позивача адвокат [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. (а.с.71) Представник відповідача [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. (а.с.66) Представник третьої особи Чернігівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, у судове засідання не зявився, від завідуючої нотаріальною конторою надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. (а.с.70) Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Так, відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «1-ЕЛ» №281727 вбачається, що [PERSON] помер 12.03.2016 року у віці 74 років у м. Чернігові. (а.с.13) Матірю померлого [PERSON] була [PERSON], що підтверджується посвідкою про народження. (а.с.12) [PERSON] померла 29 березня 1996 року, підтвердження чого є актовий запис про смерть. (а.с.43) Родинні відносини між позивачем, як дочкою та померлим [PERSON], як батьком належним чином підтверджуються паспортом громадянина України, свідоцтвом про народження, Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища. (а.с.7-11) За даними довідки [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №447 від 19.10.18 р. померла [PERSON] на день смерті 29.03.96 р. була зареєстрована разом з синами [PERSON] та [PERSON] по вулиці 1 Травня,31 у с. Малинівка Чернігівського району Чернігівської області. (а.с.14) З матеріалів цивільної справи №748/3110/17 Чернігівського районного суду Чернігівської області встановлено, що відповідно до матеріалів спадкової справи №784/2008 після померлої 29.03.1996 року [PERSON], яка заведена в Чернігівській районний державній нотаріальній конторі, з заявою про прийняття спадщини 3.07.2008 року звернувся син спадкодавця [PERSON]. 3.07.2008 року державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1-2426, на ? частку права на майновий пай, що складає 3474 грн у загальному пайовому фонді СТОВ «Терехівка» села Терехівка Чернігівського району та області. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) не видавалось. (а.с.19, 20, додаток цивільна справа) Наведена обставина свідчить, що померлий [PERSON] фактично прийняв усю спадщину, що відкрилась після смерті його матері, а відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Окремо слід зазначити, що покійний [PERSON] прийняв 18 березня 2005 року спадщину, що відкрилась після смерті його брата [PERSON], який помер 6 липня 2001 року, підтвердженням чого є дані Державного нотаріального архіву Чернігівської області. (а.с.68) Таким чином позивач [PERSON] в силу положень ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом до спадщини, що відкрилась після смерті її батька [PERSON] Дослідженням Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №962254 від 18 жовтня 1996 року встановлено, що він виданий на імя [PERSON], якій на підставі рішення Чернігівської РДА Чернігівської області №387 від 27.08.96 р. належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Терехівка», розміром 3,89 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). (а.с.15) Згідно інформації Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області №А-1126/0-0.212-938/148-18 від 2.10.2018 року, [PERSON] належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №962254. (а.с.16) Однак, як установлено в судовому засіданні згаданий вище сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий на імя [PERSON] втрачено, що по суті і стало підставою для відмови Державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на зазначену вище спірну земельну частку (пай). (а.с.18, 23) Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як убачається з копії спадкової справи №422/2016 [PERSON] прийняла спадщину після смерті 12.03.2016 року батька [PERSON], подавши 15.07.2016 року відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори і нотаріусом було заведено спадкову справу. Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка належала покійній [PERSON] не видавалось. (а.с.32-52) Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як убачається із п.п.11, 12 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 20.02.1996 р. №11 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» сертифікати на право на земельну частку (пай) громадянам України видаються відповідною районною державною адміністрацією (виконавчим комітетом міської Ради). Відновлення втрачених сертифікатів на право на земельну частку (пай) провадиться тими районними державними адміністраціями (виконавчими комітетами міських Рад), які здійснювали їх видачу. Втрачені сертифікати (у разі, коли їх знайдено) або зіпсовані бланки сертифікатів анулюються в установленому порядку. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом установлено, що дійсно оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) не зберігся, а у відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] та [PERSON] припинилась у момент їх смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючі документи на імя спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом та інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковану земельну частку (пай) в нотаріальній конторі. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved