Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[PERSON] в березні 2017 року заявила позов, за яким, з урахуванням наступних змін, просила стягнути на її користь: з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі ПрАТ «СГ «ТАС») - 8259,65 грн. в рахунок страхового відшкодування; з Приватного Сільськогосподарського підприємства «Жовтневе» (далі ПСП «ЖОВТНЕВЕ») - 12622 грн. 35 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, і 2000 грн. на компенсацію моральних збитків. Позов мотивовано обставинами, наслідками дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, та ухиленням відповідачів від відшкодування завданих збитків. Ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, на вимогах позову наполягав. Представник ПрАТ «СГ «ТАС» Ніколаєв В.В. надіслав письмові заперечення, за якими просив в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Представник ПСП «Жовтневе» та [PERSON] в суд не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечень до позову не надіслали. Судом встановлено таке. 11.10.2016р. в м Києві по пр-ту Ак. Палладіна сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля [NUMBER], належного та під управлінням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], належного ПСП «ЖОВТНЕВЕ», під керуванням водія [PERSON], внаслідок якої були пошкоджені вказані транспортні засоби. Постановою судді Святошинського районного суду від 04.11.2016 року винним в ДТП визнано водія [PERSON] Цивільно-правова відповідальність ПСП «Жовтневе», як власника автомобіля [NUMBER], була застрахована в ПАТ «Страхова Група «ТАС» за договором загальнообовязкового страхування Поліс №АК/4529583 від 01.09.2016 року. За договором ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілого, встановлений в розмірі 100000 грн., франшиза - 510грн. Позивач 16.12.2016 року звернулася до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СГ «ТАС» визнала ДТП страховою подією і на підставі страхового Акту №4839Р/07/17 від 28.02.2017 перерахували на рахунок позивача 9008 грн. страхового відшкодування. Дана сума розрахована відповідно звіту оцінювача ФОП [PERSON] від 07.12.2016р. №3616, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням фізичного зносу складових, за відрахуванням податку на додану вартість складових, що підлягають заміні. Позивач вказує, що вона не погодилась з сумою страхового відшкодування, а тому замовила оцінку вартості нанесеного їй збитку у ФОП СПД ФОП [PERSON]. За звітом цього оцінювача від 12.12.2016р. №12-12/16 вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], становить 26487,39 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складає 16466,75 грн. При цьому, позивачем на проведення автотоварознавчого дослідження сплачено 1300 грн., що підтверджується товарний чеком від 09.12.2016р. №12-12/16. Саме останній звіт суд і кладе в основу рішення. Так, звіт ФОП [PERSON] не підписаний оцінювачем та не скріплений печаткою субєкта оціночної діяльності. До звіту не долучено копій документів, що посвідчуть право на здійснення оціночної діяльності, та документів на посвідчення регалій оцінювача. Крім того, з огляду на ремонтну калькуляцію, покладену в основу звіту ФОП [PERSON], що виконана з використанням системи AUDATEX, вбачається, що оцінювач втрутився в систему і в ручному режимі зазначив вартість деталей, що підлягають заміні, без відповідного на те обгрунтування. Зокрема, вартість двері передньої правої автомобіля в цьому звіті зазначено в сумі 5699 грн., в той час як за звітом ФОП СПД ФОП [PERSON] така вартість, що визначена за допомогою тої ж системи AUDATEX без втручання в систему, становить 11400 грн. Отже, суд визнає звіт оцінювача ФОП [PERSON] недопустимим доказом, і визнає, що страхове відшкодування має бути визначене відповідно до звіту оцінювача ФОП СПД ФОП [PERSON] від 12.12.2016р. №12-12/16. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктом 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За таких обставин та вимог закону, позивачу мало б бути сплачено страхове відшкодування в сумі 15956,75 грн. (16466,75 - 510). Таким, чином суд приходить до висновку, що на підставі ст. 979 ЦК України,ст. 16 Закону України «Про страхування», ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПрАТ «СГ «ТАС» підлягає стягненню на користь позивача 6948,75 грн. в рахунок страхового відшкодування (15956,75 - 9008). Оскільки, в основу рішення покладено звіт оцінювача, що виконаний на замовлення позивача, а Законом витрати на оцінку шкоди віднесено на страховика, то суд вважає, що витрати понесені позивачем на оцінку шкоди в сумі 1300 грн. мають бути їй компенсовані ПрАТ «СГ «ТАС». Разом з тим, на час розгляду справи, позивачем здійснено ремонт належного їй автомобіля в ФОП [PERSON], і сплачено за ремонт 28080 грн., що підтверджується товарним чеком від 02.02.2017р. Обсяг виконаних при ремонті робіт, використаних деталей, матеріалів, як вони зазначені в наряді - замовленні (акті виконаних робіт) від 02.02.2017, відповідають та узгоджується з відподними даними звіту про оцінку шкоди. Статтями 1166, 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Пленум ВСС України в п. 6 постанови від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз'яснив: Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. В постанові суду про притягнення [PERSON] до адміннвідповідальності зазначено, що правопорушник працює на посаді директора ПСП «Жовтневе». Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно зі ст.36 п.36.6. Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. З наведеного суд приходить до висновку, що з ПСП «Жовтневе» підлягає стягненню на користь позивача різниця між витратами, понесенеми останньою, на ремонт автомобіля та страховою виплатою в сумі 12123,35 грн. (28080 - 15956,75), та франшиза в сумі 510 грн. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що така шкода позивачу заподіяна винними діями відповідача, що виразилась в переживаннях позивача з приводу втрати транспортного засобу, і як наслідок порушення звичного укладу життя, необхідності ремонту автомобіля, тощо. Разом з тим, суд вважає, що розмір такої шкоди [PERSON] дещо завищений, а тому з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків, глибини фізичних та душевних страждань перенесених позивачем у зв'язку з пошкодженням майна, їх тривалості, та часу необхідного на відновлення до попереднього стану, виходячи із засад розумності і справедливості, суд визначає таку шкоду в розмірі 1000 грн. Обов'язок відшкодувати моральну шкоду суд покладає на ПСП «Жовтневе» на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених вище висновків суду. За такого рішення, витрати понесені позивачем при зверненні до суду, мають бути компенсовані йому відповідачами пропорційно задоволеної частки вимог, відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial