Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором\~ позики, просять суд : стягнути з\~ [PERSON] на користь позивачів заборгованість за договором позики у розмірі 2 092 800 грн та три відсотки річних від суми боргу в сумі 125 568 грн, а\~ також судовий збір у розмірі 8810 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 29.09.2015 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики у формі розписки, згідно якого позивачі надали [PERSON] грошові кошти у розмірі 80 000 доларів США. Згідно розписки [PERSON] зобов`язався повернути грошові кошти до 01.03.2016 року. Свої зобов`язання [PERSON] в установлений в розписці строк не повернув, у зв`язку із чим виникла заборгованість. Однак, [INFO] [PERSON] помер. За твердженнями позивачів, у лютому 2018 року їм стало відомо про відкриття спадщини після померлого позичальника. 31.05.2018 року вони подали претензію кредитора до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. та спадкоємця [PERSON] . Відповідно до вказаного вважають, що відповідач повинна повернути позивачам грошові кошти. Не отримавши відповіді позивачі вимушені звернутись з позовом до суду. 01.10.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, суддя Боярський О.О. було винесено заочне рішення, відповідно до якого позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 1 054 142 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] судовий збір у розмірі 8810 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. / т.1 л.с.105-109/. Не погодившись з винесеним рішенням суду, представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 13.11.2018 року. /т.1 л.с.123-127/. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 30.01.2019 року, суддя Боярський О.О. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 01.10.2018 року у цивільній справі № 495/5293/18 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. /т.1 лс.163-164/. 26 лютого 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого вказав, що позивачі надали до суду завідомо неправдиві відомості про те, що нібито дізнались про відкриття спадщини у лютому 2018 року. Разом з тим, стверджував, що про відкриття спадщини і [PERSON] і [PERSON] дізнались саме у день її відкриття, оскільки особисто були присутніми на похованні [PERSON] . Більш того, [PERSON] був представником за довіреністю [PERSON] рідного брата померлого [PERSON] , який особисто 11.01.2018 року подав до приватного нотаріуса відповідні документи від імені [PERSON] про прийняття спадщини. Саме за його заявою було заведено спадкову справу №61847317 від 11.01.2018 року. Тому, оскільки [PERSON] помер [INFO] , то з цією датою слід пов`язувати відкриття спадщини. Відповідно шестимісячний строк подання вимоги до спадкоємця сплинув наприкінці січня 2018 року. Зазначені доводи є підставами для позбавлення права вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину на підставі ч.4 ст 1281 ЦК України. У зв`язку з вищевикладеним, просив в задоволенні позову відмовити повністю. 15 квітня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду, суддя Боярський О.О. по справі була призначена судово - почеркознавча експертиза, провадження по справі зупинено. /т.1 л.с. 201 - 203/ 10 липня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду, суддя Боярський О.О. провадження по справі було поновлено. /т. 2 л.с. 81/ 11 вересня 2019 року відповідно до розпорядження № 453 щодо призначення автоматичного розподілу судової справи, справа 11 вересня 2019 року розподілена судді Прийомової О.Ю. 16 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду, суддя Прийомова О.Ю. справа прийнята до провадження та призначена до підготовчого її розгляду. 02 листопада 2020 року Ухвалою Білгород - дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] у судове засідання надав заяву, у якій просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянувши справу у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявний його відзив від 26.02.2019 року, та заява про розгляд справи за його відсутності, в позові просить відмовити у повному обсязі. На підставі заяв сторін, суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги\~ задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 29.09.2015 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким позивачі надали у борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 80000 доларів США, на підтвердження чого була складена розписка, відповідно до умов договору позики [PERSON] зобов`язувався повернути грошові кошти до 01.03.2016 року. (т.1 л.с. 12). Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] умови договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Приписами ч. 1,2 ст. 1046 ЦК України, встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Уст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . (т.1 л.с. 87,\~ зворотна сторона). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді комплексу будівель та споруд [ADDRESS] , який належав останньому на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 30.09.2009 року, зареєстрованого 06.10.2009 року № 28408192. (т. 1 л.с. 30). Спадкоємцем майна померлого є відповідач [PERSON] , яка прийняла спадщину та отримала\~ свідоцтво про право на спадщину за законом на майно - комплекс будівель та споруд № 9, будинок № [NUMBER] , розташованих за адресою: Удобненська сільська рада, Білгород-Дністровський район, Одеська область, зареєстрованого 23.05.2018 року № 41245643. (т.1 л.с. 30). Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 125702828 від 30.05.2018 року, відповідач зареєструвала своє право власності на вищезгадане спадкове майно. (т.1 л.с.21-22). 29.05.2018 року [PERSON] та [PERSON] надали приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С., а\~ 31.05.2018 року відповідачу [PERSON] претензію кредитора. ( т. 1 л.с.13-18) Статтями 1216, 1218 ЦК України, встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України (у редакції, чинній на момент смерті спадкодавця) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як визначено ч.1, 2ст. 1282 ЦК України, спадкоємці, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові ВС від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Так, задля повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи Білгород - Дністровським міськрайонним судом було витребувано спадкову справу до майна померлого 24.07.2017 року [PERSON] , заведену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С., з якої вбачається, що дійсно 11.01.2018 року особисто [PERSON] , який діяв від імені гр. США [PERSON] на підставі довіреності від 22.12.2017\~ року\~ було подано заяву до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] \~ (т.1 л.с.208). Матеріали спадкової справи містять і копію самої довіреності [PERSON] на ім`я [PERSON] , виданої 22.12.2017 року, у якій зокрема вказано, що [PERSON] надає право [PERSON] , серед іншого, представляти його інтереси у всіх відносинах з фізичними\~ та юридичними особами в усіх органах державної влади тощо, з питань оформлення на його ім`я спадкових прав на будь-яке майно, що залишилось після смерті його рідного брата [PERSON] , смерть якого настала [INFO] . (т.1 л.с.243-244). Суд також звертає увагу на той факт, що дійсно в провадженні Приморського райсуду м. Одеси знаходиться справа № 522/13797/18 за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , за участю третіх осіб приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С.,Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання договору довічного утримання недійсним, скасування права власності на нерухоме майно та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Так, відповідачем [PERSON] подано відзив, у якому вона особисто зазначала, що похованням [PERSON] та іншими ритуальними заходами займалось саме подружжя [PERSON] , підтвердженням чому є відповідні квитанції на організацію та проведення поховання. Оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] знаходиться у [PERSON] . Надалі за текстом відзиву зазначалось про досить дружні та теплі відносини між [PERSON] та [PERSON] , та навіть факт спільного проживання [PERSON] в помешканні подружжя [PERSON] , про матеріальну та моральну підтримку [PERSON] з боку [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачі невірно вказали суду про їх обізнаність про смерть [PERSON] , який виступав позичальником за договором позики лютий місяць 2018 року. Встановлені статтею 1281 ЦК України, строки є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: коло спадкоємців, які прийняли спадщину; чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року, у справі № 522/407/15-ц (провадження №14-53цс18). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.12,81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачами не подано суду доказів, які б встановлювали своєчасність подання ними претензії кредитора, адже у сенсі розуміння ч.2 ст 1281 ЦК України вони могли пред`явити свої вимоги до спадкоємця боржника в шестимісячний строк коли вони дізналися або могли дізнатися про відкриття спадщини. Таким чином, у системному аналізі вищенаведених норм права, встановленню підлягає момент обізнаності кредиторів, в даному випадку позивачів про відкриття спадщини. Прийнявши до уваги докази, подані учасниками провадження, у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем достеменно підтверджено, що позивачі знали про момент відкриття спадщини у день смерті [PERSON] , тобто [INFO] . Тому, саме з вказаної дати слід вираховувати шестимісячний строк пред`явлення вимоги до відповідача, який сплив ще наприкінці січня 2018 року. Отже, надіслання відповідачу претензії кредитора відбулось вже з пропуском встановленого законом строку для вчинення вказаної дії. Враховуючи вищевказані вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить висновку, що правові підстави для стягнення із [PERSON] в користь позивачів суми заборгованості за договором позики в розмірі 2 092 800 грн із нарахованими 3 % річних - відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог [PERSON] та [PERSON] вимоги щодо стягнення судового збору також задоволенню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed