Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] 31 березня 2016 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач у позовній заяві та представник її інтересів у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що внаслідок аварії на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), каналізації, що мала місце 19 жовтня 2015 року на горищі житлового багатоповерхового будинку № 4 по вул. Абхазька у м. Дніпропетровську, відбулось залиття квартири № 100, належної на праві власності [PERSON] Вартість матеріальної шкоди спричиненої [PERSON] залиттям квартири визначена у розмірі 30\~385,00 грн. У звязку із зазначеним позивач просила суд, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 32\~835,00 грн., моральну шкоду у розмірі 15\~000,00, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. (а. с. 1-3). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що обовязок з належного утримання комунальних мереж покладений не тільки на КВ ЖРЕП, а й на користувача, та в даному випадку залиття відбулось не з вини відповідача, а внаслідок непереборної дії. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. [PERSON] (дівоче прізвище «Самофалова») на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 22 червня 1998 року за реєстровим № 5318, на праві власності належить квартира № 100, розташована в будинку № 4 по вул. Абхазькій у м. Дніпропетровську (а. с. 9-10, 20). 19 жовтня 2015 року на горищі житлового багатоповерхового будинку № 4 по вул. Абхазька у м. Дніпропетровську трапилось залиття, аварія на системі центрального опалення, внаслідок чого відбулось залиття квартири № 100 та, як наслідок пошкодження стелі, стін тощо в приміщеннях квартири. Викладене підтверджується актом про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), каналізації, складеного 20 жовтня 2015 року комісією комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району м. Дніпропетровська (а. с. 21). Згідно зі звітом про оцінку розміру матеріальної шкоди, спричиненого внаслідок залиття нерухомому майну розташованому за адресою: [ADDRESS], складеного 03 листопада 2015 року, розмір такої шкоди визначений у розмірі 30\~385,00 грн. (а. с. 22-54). Листом від 18 лютого 2016 року за вих. № 134 КВЖРЕП Жовтневого району м.Дніпропетровська запропонувало [PERSON] для врегулювання питання стосовно ліквідації наслідків залиття за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Абхізька, 4 визначити зручні для позивача дату та час для зустрічі з працівниками КВЖРЕП Жовтневого району м.Дніпропетровська з метою спільного обстеження квартири та визначення подальших дій щодо приведення квартири у стан, що передував залиттю (а. с. 60). Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобовязаний проводити за власні кошти ремонт квартири, житлового приміщення у гуртожитку, використовувати приміщення житлового будинку і гуртожитку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян. У відповідності до п. 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлені точки розподілу, в яких здійснюється передача послуг від виконавця споживачеві, такими точками у багатоквартирному будинку є послуги з централізованого опалення відгалуження від стояків у межах квартири; постачання холодної і гарячої води після першої водозапірної арматури на відгалуженні від стояка у квартирі споживача; водовідведення зливний отвір санітарно-технічних приладів. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Також згідно до п. 2, 4 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний вчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, повязаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини. Згідно до ст. 1192 ЦК України, суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, що заподіяла шкоду майну, зокрема відшкодувати заподіяні збитки у розмірі вартості виконання робіт, необхідних для відновлення речі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, приймаючи до уваги, що залиття належної на праві власності [PERSON] квартири відбулось внаслідок аварії на горищі житлового багатоповерхового будинку, а не внаслідок пошкодження комунікацій в приміщенні самої квартири, враховуючи відсутність доказів того, що аварія відбулась через непереборну дію надзвичайної ситуації техногенного характеру, суд приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 32\~835,00 грн., з яких 30\~385,00 грн. розмір шкоди завданої залиттям, 1 700,00 грн. вартість послуг оцінщика (а. с. 58), 750,00 грн. вартість послуг з дезінфекції (а. с. 59). Роблячи такий висновок суд критично оцінює посилання сторони відповідача на техногенність характеру аварії та як наслідок відсутність вини останнього в залитті квартири позивача, оскільки відповідач не зазначив яка саме ситуація техногенного характеру спричинила аварію, не надав відповідних доказів. При цьому наявність паспорту готовності до роботи в опалювальний період 2015/2016 року (а. с. 98), наданий представником відповідача як доказ справності системи та відсутність своєї вини в аварії, сам по собі не є свідченням відсутності вини балансоутримувача в аварії. Крім того, в своїх запереченнях проти позову представник відповідача зазначає, що при обстеженні готовності комунікацій до експлуатації в опалювальний сезон «…частина труби, на якій сталася аварія, була ізольована…та не була доступна до візуального огляду» (а. с. 81), чим спростовуються припущення про повну справність системи та її повну готовність до експлуатації в опалювальний сезон. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною першою ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує розяснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (із змінами та доповненнями внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5), згідно з яким ця шкода визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача стосовно завданої моральної шкоди, яка полягає у перенесених душевних стражданнях, яких позивач зазнала у звязку із залиттям свого житла та необхідністю пошуку для неї та її малолітньої дитини іншого житла, суд, виходячи із принципів розумності та справедливості та приймаючи до уваги доведеність провини відповідача у залитті належної позивачу квартири, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної 2000,00 грн., частково задовольнивши таким чином позов в цій частині. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial