Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до Ківерцівської міської ради Волинської області (далі - Ківерцівська міська рада), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - [PERSON] (далі - [PERSON] ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] з 2009 року використовує 16/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Володіє вказаною частиною будинку безперервно, відкрито, добросовісно, ніяких дій для приховування цього факту не здійснювала. Систематично підтримує дане майно у схоронності та підтримує порядок на прибудинковій території. Власником вказаної частини будинку є [PERSON] (далі - [PERSON] ), яка померла [INFO] . Чоловік [PERSON] . [PERSON] разом з нею не проживав, жодного разу з 2009 року у даному будинку не з`являвся та не цікавився даним майном. У зв`язку з цим позивач просить суд припинити право власності померлої [PERSON] на 16/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на вказане майно за набувальною давністю. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.11.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, щодо вирішення позовних вимог поклався на розсуд суду. Третя особа в судове засідання не прибула, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечила. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] з 2009 року безперервно, відкрито, добросовісно використовує 16/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Систематично підтримує дане майно у схоронності. Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів і підстав. Так, судом встановлено, що власниками житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є: [PERSON] , розмір частки власності якої становить 61/100; [PERSON] , розмір частки власності якої становить 23/100, та [PERSON] , розмір частки власності якої становить 16/100, що підтверджується копією технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна (а.с.43-48). [PERSON] набула право власності на 16/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.1952, посвідченого зам. старшого нотаріуса Першої Луцької нотаріальної контори Слободян М.М. та зареєстрованого за №10460 (а.с.37-38). [PERSON] після укладення 21.07.1963 шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00027544321 від 26.08.2020 (а.с.39-40). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00027544186 від 26.08.2020 (а.с.41-42). Відповідно до відповіді Ківерцівської державної нотаріальної контори від 21.12.2020 №1082/01-16 після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.75-76). Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України). Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Так, судом встановлено, що законним володільцем 16/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті останньої спадщину ніхто не приймав, заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила. [PERSON] протягом всього часу володіння вказаним майном, а саме з 2009 року, була впевнена, що вказана частина будинку нікому не належить, а отже отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Крім того, [PERSON] не набула майно злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, що свідчить про добросовісність її володіння 16/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Всі витрати по утриманню та догляду за вказаним житлом здійснює позивач, оскільки більш ніж 10 років володіє вказаною частиною будинку, утримує його в належному стані, сплачує відповідні комунальні платежі. Факт відкритості та безперервності володіння [PERSON] спірною частиною житлового будинку підтверджується показаннями свідків та матеріалами справи. Таким чином, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позивачем доведено, що вона добросовісно заволоділа 16/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , так як вказана частина будинку зареєстрована на праві власності за померлою [PERSON] , фактично на час розгляду справи судом нікому не належить, тобто є безхазяйним майном, позивач відкрито та безперервно володіє спірним майном більш, ніж 10 років, а відтак суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 16/100 частини вказаного будинку з надвірними будівлями та спорудами в порядку набувальної давності. Крім того, відповідно до пункту 11 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Враховуючи, що право власності на 16/100 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , на даний час зареєстровано за [PERSON] , яка померла [INFO] , а відповідач у справі не заявляє будь-яких вимог на вказане майно, є підстави для припинення права власності [PERSON] на нерухоме майно з підстав, передбачених пунктом 11 частини першої статті 346 ЦК України.

Outcome: approved