Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Вільнянськ Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.12.2020 серії [NUMBER] . Згідно із заповітом [PERSON] від 06.05.2009, жилий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку біля нього, грошові вклади з відсотками, земельну ділянку розміром 5,69 га було заповідано дочці - [PERSON] , а земельна ділянка розміром 5,74 га, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗП № 045607, розташована на території Веселогаївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, заповідана сину - [PERSON] . Водночас, згідно із заповітом [PERSON] від 12.03.2015, земельна ділянка площею 5,74 га, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю серії ЗП № 045607, розташована на території Веселогаївської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, заповідана товариству з обмеженою відповідальністю «В3». [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] , що підтверджується її заявою про прийняття спадщини від 23.02.2021. [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Водночас, з наявної у матеріалах спадкової справи довідки Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 16.02.2021 № 561, пояснень відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] вбачається, що [PERSON] фактично не проживав з [PERSON] за вищезазначеною адресою, оскільки останні роки свого життя вона проживала з [PERSON] у м. Вільнянськ. Таким чином, [PERSON] не прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] , в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він фактично не проживав постійно разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Такий правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 1268 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду від 21.10.2020 по справі № 569/15147/17 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 92566617). З огляду на викладене, належним відповідачем у цій справі є лише [PERSON] , як єдиний спадкоємець [PERSON] , який прийняв спадщину. Повідомлення державного нотаріуса Дмитрієвої Н.П. на адресу ТОВ «В3» про відкриття [INFO] спадщини після смерті [PERSON] та наявність заповіту на користь ТОВ «В3» датоване 13.07.2021, тобто після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Належних та допустимих доказів обізнаності ТОВ «В3» про існування заповіту [PERSON] від 12.03.2015 суду не надано. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1); у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч. 2). Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1). За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 2). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3). З огляду на вищенаведені норми чинного законодавства, належними відповідачами у справах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову в частині вимог до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області слід відмовити, оскільки в цій частині позов пред`явлено до неналежного відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під час розгляду даної справи суд враховує висновок щодо застосування ст. 1272 ЦК України, викладений в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 по справі № 565/1145/17 (реєстраційний номер у ЄДРСР 82669288), відповідно до якого, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Посилання відповідача [PERSON] на обізнаність позивача про наявність заповіту на його користь судом не беруться до уваги, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, а відтак є припущеннями. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов в частині вимог до [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви додано квитанцію, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2270,00 грн., отже сума судових витрат, що підлягає стягненню з належного відповідача[PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог, становить: 2270,00/2 = 1135,00 грн. Інші судові витрати, понесені учасниками справи, відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved