Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування жилим приміщенням у жилому будинку за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на приписи ст.405 ЦК України та зазначає, що вона є власником вказаного будинку, в якому відповідач, з яким вона перебувала в цивільному шлюбі, не проживає більше одного року. Позивач в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, а саме, шляхом направлення за адресою місця його реєстрації судової повістки разом із копіями відповідних документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідне поштове повідомлення повернуто на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до відмітки на повістці про виклик до суду секретарем виконкому Гродівської селищної ради зазначено, що [PERSON] за вказаною адресою не проживає з лютого 2018 року, у зв`язку з чим вручити йому повістку не уявляється можливим. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] підтверджується, що позивач 28.10.2005 уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.6). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15.09.2016, яке набрало законної сили 27.09.2016 (а.с.27). Позивач є власником житлового будинку за адресою - [ADDRESS] на підставі договору дарування від 11.04.2002, про що здійснена реєстрація в Красноармійському бюро технічної інвентаризації реєстрова книга №4 за реєстровим №354 (а.с.7-8). Відповідно до довідки Гродівської селищної ради від 11.03.2019 за вказаною адресою окрім позивача зареєстрований відповідач (а.с.9). Актом від 11.03.2019, складеним депутатом Гродівської селищної ради [PERSON] . та мешканцями с.Московське [PERSON] та [PERSON] , засвідчено, що відповідач не проживає за спірною адресою з лютого 2018 року (а.с.10). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім`ї без поважної причини понад один рік. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, а саме: дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що причина, за якою він не проживає в спірній квартирі понад один рік, є поважною, про існування таких доказів ним не зазначено, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved