Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] , звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку розміром 0,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Нижньолипицької сільської ради, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 22 червня 2017 року. Представник позивача [PERSON] в підготовчому засіданні позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві , просила задовольнити. Представник Рогатинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області [PERSON], представник Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області сільський голова [PERSON] позов визнали повністю. Відповідно до частин 3 та 4\~ст.200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову в порядку, встановленому\~ст. 206 ЦПК України.\~\~ Враховуючи визнання позову відповідачами, суд вважає, що є законні підстави для ухвалення у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову з огляду на таке. На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 881853 [PERSON] на території Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,75 га, вартістю 25\~386 грн. 01 коп. За життя\~ [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого вказану земельну ділянку заповів [PERSON] , що підтверджується заповітом, посвідченим 12 червня 2017 року секретарем виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району, зареєстрованим в реєстрі за № 70 . Згідно довідки виконавчого комітету Верхньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області № 109 від 07 лютого 2018 року заповіт складений [PERSON] 12 червня 2017 року не змінений та не скасований. У зв'язку зі смертю 22 червня 2017 року [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку на території Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно ( ч.1\~ст.1297 ЦК України). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу [PERSON] від 06 лютого 2018 року вбачається, що окрім позивача по справі [PERSON], яка має право на спадкування відповідно до чинного законодавства, інших спадкоємців немає. Однак, вказаною постановою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку на території Нижньолипицької сільської ради Рогатинського району , оскільки відсутні правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на земельну ділянку . В газеті «Голос Опілля» від 03 лютого 2018 року №4 опубліковано оголошення про втрату державного акта на право приватної власності на землю , виданого на ім`я [PERSON] . Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціального визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

Outcome: approved