Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 25 червня 2018 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник у своїй заяві і з представником посилаються на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло заявнику, її бабусі, батькові, матері і сину належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Бабуся [PERSON] померла [INFO] , про що 12 січня 2018 року було складено актовий запис № 9 і видано свідоцтво про смерть і в цьому свідоцтві прізвище бабусі вказане [PERSON] . Батько заявника [PERSON] помер [INFO] , про що 01 червня 2000 року було складено актовий запис № 1086 і видане свідоцтво про смерть і в цьому свідоцтві прізвище батька заявника вказане [PERSON] . В свідоцтві про народження заявника прізвище її вказане також [PERSON] , прізвище батька також вказане [PERSON] . В свідоцтві про одруження батьків прізвище батька заявника вказане [PERSON] і після реєстрації їх шлюбу прізвище батьків вказане [PERSON] . В свідоцтві про право власності на житло їх прізвище також вказане [PERSON] . Після смерті бабусі і батька відкрилася спадщина, вона подала заяву на прийняття спадщини, була відкрита в нотаріальній конторі спадкова справа, але отримати свідоцтво про спадкування вона з матір`ю зараз не можуть через відсутність певних документів: свідоцтво про народження батька і нотаріус запропонував надати цей документ або підтвердити родинні відносини батька заявника з його матір`ю [PERSON] .. Заявник звернулася до центрального архіву для отримання свідоцтва про народження батька через його втрату і з`ясувала, що в свідоцтві про народження батька № 731 від [INFO] прізвище батька вказане [PERSON] (а не [PERSON] ) і з цих підстав заявнику було відмовлено в видачі свідоцтва про спадкування за законом. Отже при оформленні і видачі свідоцтва про народження батька, як вважає заявник, прізвище батька було записане при народженні помилково не вірно, тобто була допущена описка, а саме не вірно зазначено прізвище батька заявника - замість [PERSON] вказано [PERSON] . Через зазначену різницю у прізвищах, що зазначені у вказаних та інших документах, виникла складність у оформленні документів, через що заявник не може реалізувати свої права. Факт родинних стосунків заявниці та її батька підтверджується свідоцтвом про народження. Вона вирішила упорядкувати документи своєї родини, звернулася до нотаріальної контори, третьої особи з питанням виправлення вказаного, але виявилося, що всіх (інших) документів заявника, матері і батька для підтвердження родинних відносин немає, а ті що є (паспорти, свідоцтва про народження та інш.), мають неточності та помилки в правописі і виправити їх зараз немає можливості. На підтвердження цього факту про родинні відносини є та будуть інші документи і для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Просила встановити факт родинних відносин про те, що громадянка України [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] є одна і та ж сама особо та вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] і є бабкою [PERSON] , [INFO] , та встановити юридичний факт родинних відносин про те, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , є одна і та ж сама особа та є батьком [PERSON] , [INFO] , задовольнивши заяву в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб Центрального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Першої дніпровської державної нотаріальної контори і Титаренко Л.Я. вимоги заяви визнали, погодилися з доводами і викладеними в ній обставинами, позицією заявника, не заперечували проти задоволення заяви. В судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Вказаним, на думку суду, просили справу розглянути за наявними матеріалами справи по закону без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представників вказаних заінтересованих осіб та заінтересованої особи відповідно до ст. 223 ЦПК України. \~ \~ \~ \~З`ясувавши думку заявника і заінтересованих осіб, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 січня 1994 року заявнику [PERSON] , її бабусі [PERSON] , батькові [PERSON] , матері [PERSON] і сину [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Бабуся [PERSON] померла [INFO] , про що 12 січня 2018 року було складено актовий запис № 9 і видано свідоцтво про смерть [NUMBER] і в цьому свідоцтві прізвище бабусі вказане [PERSON] . Батько заявника [PERSON] помер [INFO] , про що 01 червня 2000 року було складено актовий запис № 1086 і видане свідоцтво про смерть і в цьому свідоцтві [NUMBER] прізвище батька заявника вказане [PERSON] . В свідоцтві про народження заявника від 13 січня 1968 року прізвище її вказане також [PERSON] , прізвище батька також вказане [PERSON] . В свідоцтві про одруження батьків прізвище батька заявника вказане [PERSON] і після реєстрації їх шлюбу прізвище батьків вказане [PERSON] . В свідоцтві про право власності на житло їх прізвище також вказане [PERSON] . Після смерті бабусі і батька відкрилася спадщина, заявник подала заяву на прийняття спадщини, була відкрита в нотаріальній конторі спадкова справа, але отримати свідоцтво про спадкування вона з матір`ю зараз не можуть через відсутність певних документів: свідоцтво про народження батька і нотаріус запропонував надати цей документ або підтвердити родинні відносини батька заявника з його матір`ю [PERSON] .. Заявник звернулася до центрального архіву для отримання свідоцтва про народження батька через його втрату і з`ясувала, що в свідоцтві про народження батька № 731 від [INFO] прізвище батька вказане [PERSON] (а не [PERSON] ) і з цих підстав заявнику було відмовлено в видачі свідоцтва про спадкування за законом. Отже при оформленні і видачі свідоцтва про народження батька, як вважає заявник, прізвище батька було записане при народженні помилково не вірно, прізвище українською і російською мовами було записано по різному [PERSON] і [PERSON] , тобто була допущена описка, а саме не вірно зазначено прізвище батька заявника - замість [PERSON] вказано [PERSON] . Через зазначену різницю у прізвищах, що зазначені у вказаних та інших документах, виникла складність у оформленні документів, через що заявник не може реалізувати свої права. Факт родинних стосунків заявниці та її батька підтверджується свідоцтвом про народження. Вона вирішила упорядкувати документи своєї родини, звернулася до нотаріальної контори, третьої особи з питанням виправлення вказаного, але виявилося, що всіх (інших) документів заявника, матері і батька для підтвердження родинних відносин немає, а ті що є (паспорти, свідоцтва про народження та інш.), мають неточності та помилки в правописі і виправити їх зараз немає можливості. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи і для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Тому для упорядкування документів і можливого вирішення питань з майном, документами та ін. заявник вимушений був звертатися до суду з заявою про встановлення родинних відносин. Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до п. 1 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства і держави. Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України Суд розглядає справи, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що дійсно на підставі свідоцтва про право власності на житло заявнику, її бабусі, батькові, матері і сину належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Бабуся [PERSON] померла [INFO] , про що 12 січня 2018 року було складено актовий запис № 9 і видано свідоцтво про смерть і в цьому свідоцтві прізвище бабусі вказане [PERSON] . Батько заявника [PERSON] помер [INFO] , про що 01 червня 2000 року було складено актовий запис № 1086 і видане свідоцтво про смерть і в цьому свідоцтві прізвище батька заявника вказане [PERSON] . В свідоцтві про народження заявника прізвище її вказане також [PERSON] , прізвище батька також вказане [PERSON] . В свідоцтві про одруження батьків прізвище батька заявника вказане [PERSON] і після реєстрації їх шлюбу прізвище батьків вказане [PERSON] . В свідоцтві про право власності на житло їх прізвище також вказане [PERSON] . Після смерті бабусі і батька заявника відкрилася спадщина, вона подала заяву на прийняття спадщини, була відкрита в нотаріальній конторі спадкова справа, але отримати свідоцтво про спадкування вона з матір`ю зараз не можуть через відсутність певних документів: свідоцтво про народження батька і нотаріус запропонував надати цей документ або підтвердити родинні відносини батька заявника з його матір`ю [PERSON] .. Заявник звернулася до центрального архіву для отримання свідоцтва про народження батька через його втрату і з`ясувала, що в свідоцтві про народження батька № 731 від [INFO] прізвище батька вказане [PERSON] (а не [PERSON] ) і з цих підстав заявнику було відмовлено в видачі свідоцтва про спадкування за законом. Отже при оформленні і видачі свідоцтва про народження батька, як вважає заявник, прізвище батька було записане при народженні помилково не вірно, тобто була допущена описка, а саме не вірно зазначено прізвище батька заявника - замість [PERSON] вказано [PERSON] . Через зазначену різницю у прізвищах, що зазначені у вказаних та інших документах, виникла складність у оформленні документів, через що заявник не може реалізувати свої права. Факт родинних стосунків заявниці та її батька підтверджується свідоцтвом про народження. Вона вирішила упорядкувати документи своєї родини, звернулася до нотаріальної контори, третьої особи з питанням виправлення вказаного, але виявилося, що всіх (інших) документів заявника, матері і батька для підтвердження родинних відносин немає, а ті що є (паспорти, свідоцтва про народження та інш.), мають неточності та помилки в правописі і виправити їх зараз немає можливості. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи і для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном і документами потрібно довести вказані родинні відносини. В заяві в порядку окремого провадження заявником було зазначено, що вона іншим чином не має можливості підтвердити родинні стосунки із своєю рідною бабусею, що є необхідним, зокрема, для спільного проживання однією сім`єю, реєстрації місця проживання заявника за однією адресою батьків, бабусі як членів однієї сім`ї. Сама заявниця і її мати підтвердили всі обставини, викладені в заяві, зокрема, як факт родинних зв`язків між ними і бабусею, так і між батьком та бабусею. Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що заявник з її батьком мають спільне прізвище, мешкали в одному населеному пункті, родинні стосунки знайшли своє підтвердження в ході судового засідання (мешкання, анкетні дані, свідоцтва про шлюб та народження та ін. співпадають та відповідають дійсності). Саме по собі не вірне тлумачення та написання правописно прізвищ заявника та батька і бабусі в документах при перекладі з російської мови на українську (паспорт, свідоцтва про народження) або відповіді різних організацій і відомств (нотаріальні контори, військові комісаріати, військові частини, відділи РАЦС та інш.) не може бути підставою для відмови в задоволенні цієї заяви, оскільки вони спростовуються наданими доказами та матеріалами справи. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та\~законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що учасник справи в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявник заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно заінтересованої особи по можливим незаконним (з точки зору вказаної особи) діям відносно нього, предмета спору, а заінтересована особа цього не довела, можливе твердження вказаної особи про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням. Не може суд прийняти до уваги можливе не погодження з вимогами в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються. При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт родинних відносин про те, що громадянка України [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] є одна і та ж сама особо та вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] і є бабкою [PERSON] , [INFO] та встановити юридичний факт родинних відносин про те, що [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , є одна і та ж сама особа та є батьком [PERSON] , [INFO] . Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (родинних відносин) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обгрунтована і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved