Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] 19 лютого 2021 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24 липня 1999 року між нею і відповідачем був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, за актовим записом № 433. Від цього шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , а також малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що з часом сімейно-шлюбні відносини стали погіршуватися, між ними почали виникати непорозуміння, сварки, що у кінцевому результаті призвело до втрати почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Спір, щодо місця проживання малолітньої доньки [PERSON] відсутній, вона залишається проживати з позивачем. Тому позивач просить шлюб розірвати (а.с.2-3). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.11). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.12-13). До суду 22 березня 2021 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.14). Ухвалою судді від 23 березня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 15-16). Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, судові витрати просила не стягувати з відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 24 липня 1999 року перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, за актовим записом № 433 (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6, 7). Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові та поваги між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки згідно з доводами, наведеними позивачем, припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем висловлено чітке рішення про бажання розірвати шлюб та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред`явленні позову та розгляді справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved