Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] 13 липня 2018 року предявила до [PERSON] позов по розірвання шлюбу, зареєстрованого 9 лютого 2008 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через розбіжність в характерах та різні погляди на сімейне життя і обовязки, відповідач вів аморальний спосіб життя, зловживав алкогольними напоями, предявляв до неї необґрунтовані претензії та не забезпечував сімю, через що між ними постійно відбувалися сварки і непорозуміння, що робило спільне життя неможливим і нестерпним, внаслідок чого у 2011 році вони припинили подружні відносини. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, просила відновити їй дошлюбне прізвище Дзяма і стягнути з відповідача судові витрати, повязані зі сплатою судового збору. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади, у судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, показання свідка, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про одруження та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 9 лютого 2008 року, від якого мають одну неповнолітню дитину (а. с. 6, 7). Із показань позивача [PERSON], допитаної як свідка вбачається, що через зловживання відповідачем алкогольних напоїв та влаштовуванням безпричинних скандалів сторони у травні 2011 році припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, відповідач переїхав проживати окремо. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 704,80 грн., повязані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved