Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] (далі \~позивач) звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 09.03.1985 р. Канівською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області між ним та [PERSON] (далі \~відповідач) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між ними зникли взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного, у звязку з чим з січня 2017 р. фактичні шлюбні відносини припинені. Сімя розпалася остаточно, збереження сімї суперечить інтересам подружжя. Майнового спору між ними немає. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не зявився, подав заяву, в якій просить слухати справу без його участі; позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі; позов визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 09.03.1985 р. Канівською сільською радою Новомиргородського району Кіровоградської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб; актовий запис № 4; свідоцтво про шлюб І-ОЛ № 394468. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Стороженко». Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З січня 2017 р. шлюбні відносини між подружжям припинені через відсутність взаєморозуміння; спільного господарства не ведуть. Під час наданого судом за клопотанням відповідача тримісячного строку на примирення, сторони примирення не досягли. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнала позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved