Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] (далі - Відповідач), таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог Позивач посилалася на те, що вона, [PERSON] на даний час проживає та зареєстрована в селі Гнилички Підволочиського району Тернопільської області, та є власником житлового будинку, що розташований за цією адресою, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом [NUMBER]. Разом із нею зареєстровані - [PERSON] - дочка, проживає постійно та [PERSON] - колишній чоловік дочки, який зареєстрований у [ADDRESS], однак не проживає. Власником цього житлового будинку є Позивач, оскільки він дістався їй у спадок після смерті батьків. Згідно з актами обстеження матеріально-побутових умов проживання, [PERSON] з жовтня місяця 2014 року не проживає у [ADDRESS] і допомоги у веденні підсобного господарства не надає. Між дочкою Позивача [PERSON] та її зятем [PERSON] шлюб розірвано і з того часу вони разом не проживають. Однак, гр. [PERSON] добровільно виписатись із будинку [PERSON] відмовляється. Тому у Позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх прав. Сторони, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач причин неявки суду не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Згідно зі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. Положення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року зазначають, що при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Пленум Верховного суду України в ч. 2 п. 15 постанови № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснює, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав від 05.07.2011 року № 30509804, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Підставою права власності зазначено свідоцтво про право на спадщину серії [NUMBER] від 07 червня 2006 року видане державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №2374. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06.04.2016 року № 883, виданої Новосільською сільською радою [PERSON], за адресою [ADDRESS] до складу сім'ї/зареєстрованих входять: [PERSON] (Позивач), [INFO]; [PERSON] (дочка, представник позивача), [INFO]; [PERSON] (відповідач), [INFO]. Усього троє осіб. Відповідно до актів обстеження житлового приміщення складених депутатом Новосільської сільської ради - [PERSON], затверджених секретарем сільської ради [PERSON] та старостою села Гнилички [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] від 05.04.2016 року № 873; 01.06.2016 року № 1189; 04.01.2016 року; 10.08.2016 року № 61; вбачається, що фактично за адресою [ADDRESS] проживає [PERSON] - 1933 р.н. та [PERSON] - 1958 р.н., [PERSON], зареєстрований, але не проживає з жовтня 2014 року. В силу положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В даному випадку суд вважає що Відповідач, який не є членом сім'ї Позивача, не проживає у його будинку понад один рік без поважних причин, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням з цих підстав. На підставі наведеного,

Outcome: approved