Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом до Лаврівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що 17 жовтня 2001 року померла його (позивача) баба [PERSON]. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої за заповітом. Після смерті своєї баби позивач прийняв спадщину шляхом володіння спадковим майном, однак оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, так як відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований по вул. Ранковій, будинок № 24 в с. Лаврів, Луцького району, Волинської області, що залишився після смерті [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в своїй заяві до суду позов визнав повністю, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно. Справу просить слухати у його відсутність. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається з копії витягу з погосподарської книги № 4 за 2001 рік Лаврівської сільської ради Луцького району, по особовому рахунку № 322 значиться житловий будинок, що належав [PERSON] і знаходиться в селі Лаврів, Луцького району по вул. Ранковій, будинок № 24, рік побудови 1986 (а.с. 4). Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] померла 17 жовтня 2001 року (а.с.3). Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Лаврів Луцького району по вул. Ранковій, 24. Оскільки спадщина відкрилася до вступу в силу нового\~ЦК України\~(в редакції від 2004 року) з врахуванням п. п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції від 2004 року) до даних правовідносин слід застосовувати положення\~ЦК УРСР (в редакції від 1963 року). Відповідно до ст.527 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Зі ст.549 ЦК УРСР чинного на момент виникнення правовідносин слідує, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР чинного на момент виникнення правовідносин, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Даний факт стверджується дослідженою в судовому засіданні копією спадкової справи, заведеною після смерті [PERSON] Також судом встановлено, що інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Відповідно до ч.1 ст.534 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення правовідносин, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно заповіту, посвідченого заступником сільського голови [PERSON] і зареєстрованого 08 вересня 1997 року в реєстрі за № 13 стверджується, що все належне майно [PERSON] заповіла своєму внукові [PERSON], тобто позивачу (а.с.9). З постанови державного нотаріуса №29/02-31 від 22 січня 2016 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно і роз'яснено йому право на звернення до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно (а.с.5). Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за [PERSON] право власності на цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташований в с. Лаврів, Луцького району по вул. Ранковій, 24, що залишився після смерт і [PERSON]., яка померла 17 жовтня 2001 року.

Outcome: approved