Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] 21 березня 2017 року пред`явив до [PERSON] позов про стягнення завдатку у розмірі 180 759,00 грн., сплаченого ним, позивачем, [PERSON] за купівлю квартири [ADDRESS] . У обґрунтування свого позову [PERSON] посилався на те, що 9 вересня 2014 року між ним, [PERSON] та [PERSON] , матір`ю відповідача, укладено договір найму (оренди) житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] і крім того, [PERSON] мала намір продати дану квартиру, оскільки після смерті дочки не могла в ній проживати, а тому вони домовилися, що він, позивач, придбає у неї цю квартиру за 9 000 доларів США, однак правовстановлюючих документів на квартиру [PERSON] йому не пред`являла, але він вважав, що вона є єдиною власницею вказаної квартири. Щомісяця він сплачував їй гроші, як плату за найм житла, а крім цього частинами сплачував завдаток за купівлю у майбутньому у неї цієї квартири. Так, згідно відомостей про одержання грошей згідно договору оренди за 2014-2015 роки він сплатив [PERSON] задаток за купівлю квартири гроші в сумі 6 700 доларів США, що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ станом на 17 березня 2017 року становило 180 759,00 грн. Однак, [INFO] [PERSON] померла, через що вони не уклали договору купівлі-продажу квартири і вже після її смерті йому стало відомо, що [PERSON] належала лише Ѕ частина вказаної квартири. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який спадщину після смерті матері прийняв, оскільки проживав з нею на момент її смерті. Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. 26 липня 2017 року позивач [PERSON] подав заяву про зміну підстав позову та посилався на те, що згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Оскільки, договір купівлі-продажу квартири не було укладено, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, то передана ним, позивачем, [PERSON] , грошова сума, яка підлягає стягненню, є авансом, у зв`язку із чим просив стягнути з [PERSON] у його користь аванс у розмірі 180 759,00 грн., який сплачений за купівлю квартири [ADDRESS] . Згідно ухвали суду від 5 грудня 2017 року до участі у справі залучено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . На підставі ухвали Самбірського міськрайонного суду від 7 березня 2018 року накладено арешт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , частка у якій належить [PERSON] на праві приватної власності. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мукан І.В. позов не визнав, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] не був укладений, відповідач [PERSON] також не укладав таких договорів та не знав, що мати мала намір продати квартиру. Крім цього, вважає, що підписи матері у договорі найму (оренди) є підробленим. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин і тому суд постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності третьої особи. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з такого. Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 грудня 2011 року та витягу про державну реєстрацію прав відомо, [PERSON] належала 1/4 частина квартири [ADDRESS] (а. с. 13, 14). Із договору найму (оренди) житлового приміщення із правом викупу, укладеного 9 вересня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що наймодавець (орендодавець) [PERSON] надає наймачеві (орендареві) [PERSON] в оренду належну їй на праві власності квартиру, що перебуває у [ADDRESS] , строк оренди десять років. Відповідно до п. 1.7. розділу 1 цього Договору після закінчення строку оренди або в інший погоджений з орендодавцем строк наймач має першочергову можливість в Орендодавця купити найману квартиру. Пунктом 1.8. цього Договору наймач (орендар) має оплачувати кожен місяць по 400 грн. за проживання не пізніше 15 числа кожного місяця. Також, пунктами 1.9. розділу 1 та 2.4. розділу 2 вказаного Договору встановлено, що протягом періоду оренди при згоді орендодавця орендонаймач може виплачувати певну суму грошей, яка буде входити у вартість квартири. Орендар має перевагу придбати орендоване майно у власність шляхом купівлі або за іншими підставами, передбаченим законом, про свій вибір орендар повинен повідомити орендодавцеві за один місяць до закінчення терміну даного договору (а. с. 4-8). Із відомості про одержання грошей згідно договору оренди (з правом викупу) від 9 вересня 2014 року за квартиру у [ADDRESS] , який є додатком до договору найму, вбачається, що у вересні, жовтні, листопаді та грудні 2014 року [PERSON] [PERSON] було сплачено 1600 грн. орендної плати, по 400 грн. щомісячно, та 4 900 доларів США за купівлю у майбутньому вказаної квартири (а. с. 9). Із відомості про одержання грошей згідно договору оренди (з правом викупу) від 9 вересня 2014 року за квартиру у [ADDRESS] , який є також додатком до вказаного договору найму видно, що [PERSON] із січня 2015 року по червень 2015 року сплатив [PERSON] 2 400 грн. за найм житла та 1 800 доларів США за купівлю у майбутньому вказаної квартири (а. с. 10). Із свідоцтва про смерть відомо, що [PERSON] померла [INFO] у м. Самборі Львівської області (а. с. 3). Крім того із відомостей про одержання грошей згідно договору оренди (з правом викупу) від 9 вересня 2014 року за квартиру у [ADDRESS] за 2015 - 2016 роки вбачається, що з липня 2015 року плату за оренду житла отримував [PERSON] , про що свідчать його підписи у вказаних відомостях (а. с. 10-11). Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 2) ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази та брати участь у дослідженні доказів. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Під час судового розгляду за клопотанням відповідача [PERSON] було призначено почеркознавчу експертизу для встановлення того, чи виконаний [PERSON] підпис у договорі найму (оренди) житлового приміщення із правом викупу, укладеного 9 вересня 2014 року у м. Самборі між [PERSON] та [PERSON] і зобов`язано відповідача [PERSON] надати вільні зразки підпису [PERSON] . Однак, відповідачем [PERSON] вимогу суду про надання вільних зразків підпису [PERSON] не виконано, у зв`язку з чим експертизу не проведено, а відтак судом розглянуто справу на підставі доказів, наявних у справі. Ураховуючи наведене, суд відхиляє посилання відповідача на те, що його мати не укладала з позивачем договору найму (оренди) житлового приміщення із правом викупу квартири по [ADDRESS] і у цьому договорі та відомостях про одержання грошей згідно вказаного договору не містяться підписи [PERSON] . Вирішуючи питання про правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить із такого. Згідно п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Статтею 570 цього Кодексу встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, між [PERSON] і [PERSON] був укладений попередній договір найму (оренди) житлового приміщення із наступним укладенням договору купівлі-продажу квартири, однак такий не було укладено у зв`язку із смертю [PERSON] і тому зобов`язання, встановлене попереднім договором, є таким, що припинено, а сплачена сума авансу підлягає поверненню позивачу. За правилами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Щодо стягнення авансу з відповідача [PERSON] суд виходить із такого. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За правилами ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Із відповіді Самбірської державної нотаріальної контори відомо, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не була заведена (а. с. 66). Із свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) та довідок відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області вбачається, що [PERSON] крім частки у квартирі по [ADDRESS] належить на праві власності квартира по [ADDRESS] , у якій зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] (а. с. 14, 17, 143). Отже, [PERSON] після смерті його матері є таким, що прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України і відповідно до ч. 1 ст. 1282 цього Кодексу зобов`язаний задовольнити вимоги позивача повністю, межі вартості майна, одержаного у спадщину, є достатніми для задоволення позовних вимог. Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Ураховуючи наведене, аванс, сплачений за купівлю квартири, необхідно стягнути у гривнях, за офіційним курсом валют, встановленого НБУ на день постановлення рішення.

Outcome: approved