Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], ВМР, реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області про визнання недійсним свідоцтв про право власності. Позов мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло від 12.12.1998 року та технічного паспорту від 28.10.1998 року за [PERSON] та членами її сім'ї рахувалось13/20 будинковолодіння [ADDRESS], загальною площею 55,0 кв.м. Інших 7/20 даного будинку належало [PERSON], який помер [INFO]. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] і згідно свідоцтва на право на спадщину за заповітом отримала у спадщину квартиру [ADDRESS]. У свідоцтві зазначено, що самочинно зведені будівлі в спадщину не включено. Вінницьким міським судом Вінницької області слухалась справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виділення в натурі частки будинковолодіння. У своєму позові [PERSON] посилається на свідоцтво про право власності від 26.02.2014 року та технічний паспорт від 04.12.2013 року, згідно яких їй уже належить 83/100 частки у спільній частковій власності на будинковолодіння по [ADDRESS]. У технічному паспорті від 04.12.2013 року на який посилається [PERSON], зазначено що у володінні [PERSON] знаходиться квВ.2 загальною площею 55,0кв.м., тому не зрозуміло яким чином зменшився розмір її частки у спільній частковій власності, яка з 13/20 (65/100) зменшилась до 17/100. [PERSON] виготовила свідоцтво про право власності від 04.10.2012 року на підставі рішення виконкому ВМР від 04.10.2012 року №2425 взамін свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При цьому орган місцевого самоврядування первинного правовстановлюючого документа не виготовляв, що є порушенням вимог закону. Зазначили, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.05.2011 року в судовому засіданні не було визнано недійсним, а тому не було законних підстав видавати свідоцтво про право власності на житловий будинок органам місцевого самоврядування 04.10.2012 року. Крім того, протиправно було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.02.2014 року реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції, оскільки його було видано на підставі свідоцтва про право власності від 04.10.2012 року в якому було фактично незаконно узаконено самовільні добудови, які в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 27.05.2011 року не були включені, а тому і не перейшли від спадкодавця до спадкоємця. Просять визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, видане ВМР від 04.10.2012 року на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції від 26.02.2014 року на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] на ім'я [PERSON] Зобов'язати реєстраційну службу Вінницького міського управління юстиції скасувати рішення про державну реєстрацію прав власності на вказаний житловий будинок, яку було проведено на підставі вказаних свідоцтв про право власності. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні позов не визнали, заперечили щодо його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло від 12.12.1998року [PERSON] та члени її сім'ї [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками 13/20 квартири [ADDRESS] (а.с.16). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.05.2011 року [PERSON] прийняла в спадщину квартиру [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про право власності від 04.10.2012 року, виданого виконкомом ВМР, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності, загальною площею 81,5 кв.м., в т.ч. житловою площею 47,0 кв.м. ? сарай літ. «Б» площею 9,5 кв.м., погріб літ. «п/Б» площею 4,9 кв.м., сарай літ. «а3», гараж літ. «Г», погріб літ. «п/Г», погріб літ. «п/а2» (а.с.18). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.02.2014 року житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], загальною площею 136,5 кв.м., житловою площею 84,7 кв.м., належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (а.с.9). Рішенням №2432 від 04.10.2012 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно фізичним та юридичним особам» виконавчий комітет Вінницької міської ради вирішив оформити право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] житловою площею 47,0 кв.м., загальною площею 81,5 кв.м., ? сараю літ. «Б» площею 9,5 кв.м., погріб літ. «п/Б» площею 4,9 кв.м., сарай літ. «а3», гараж літ. «Г», погріб літ. «п/Г», погріб літ. «п/а2». Доручено КП «ВМБТІ» видати свідоцтво про право власності згідно з пунктами 1-3 цього рішення, взамін існуючих право встановлювальних документів (а.с.89). На підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2015 року виділено [PERSON] 83/100 часток будинковолодіння [ADDRESS] відповідно до першого варіанту висновку №507 судової будівельно - технічної експертизи від 29.10.2014 року - веранду а2 (приміщення І) площею 4,1 кв.м., в прибудові «А1» - коридор 1-1, площею 9,3 кв.м., кухню 1-2, площею 9,1 кв.м., с санвузол 1-3 площею 6,5 кв.м., кімнату 1-4 площею 22,8 кв.м., сходову клітинку 1-5 площею 4,3 кв.м., туалет 1-6 площею 0,6 кв.м., комору 1-7, кімнату 1- площею 14,1 кв.м., всього по житловому будинку площею 81,5 кв.м., а також господарські будівлі та споруди - ганок, погріб «п/а2», ? частину сараю «Б», гараж «Г», погріб «п/Г», сарай «а3». Припинено право спільної часткової власності [PERSON] на 83/10 часток будинковолодіння [ADDRESS] (а.с.58-59). Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 14.04.2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2015 року залишено без змін. Пунктом 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно№7/5 від 07.02.2002 року визначено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: органами місцевого самоврядування: фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Частиною 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Так, згідно вимог Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, №55 від18.06.2007 року порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинку, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок та застосовується бюро технічної інвентаризації при підготовці проектних документів і щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна. Розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об'єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у право встановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних реальним часткам майна з метою отримання відповідних право встановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Так, позивачі та відповідачі склали і нотаріально посвідчили 18.02.2014 року заяву щодо надання один одному погодження на перерахунок часток у будинку (а.с.65). БТІ на підставі правовстановлюючих документів 18.02.2014 року виготовили заключення згідно з яким було визначено частки співвласників (а.с.64). Згідно витягу з рішення ВК ВМР №196 від 30.01.2014 року ВК ВМР вирішив оформити право приватної власності [PERSON] на 83/100 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] - в зв'язку з перерахунком часток на підставі заключення №13 виданого КП «ВМБТІ» 08.01.2014 року Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.11.2013року №13253379, 83/100 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами складається з наступних приміщень: в житловому будинку літ. «А»: коридор 1-1, кухня 1-2, санвузол 1-3, кімнати 1-4, 1-8, сходова клітина 1-5, туалет 1-6, комора 1-7, веранда І - загальною площею 81,5 кв.м., в тому числі житловою 47,0 кв.м., гараж літ. «Г», сарай ? літ. «Б», сарай літ. «а3», погреба літ. «п/а2», «п/Б», «п/Г» (а.с.63). Відповідне рішення та інші документи є підставою для реєстрації права власності згідно «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868 яким передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) подає документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно. Якщо у зв'язку з проведенням реконструкції об'єкта нерухомого майна змінився розмір часток у праві спільної власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову заяву співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що порушень актів цивільного законодавства прав та охоронюваних законом інтересів позивачів при видачі та реєстрації свідоцтв про право власності відповідачами не допущено, тому відсутні правові підстави для визнання їх недійсними. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статей 58,59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК). За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed