Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] 27 листопада 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування (а. с. 3-5). Позивач у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що її чоловіку [PERSON] [PERSON] Хасан, який помер у січні-лютому 2015 року, за життя на підставі договору купівлі-продажу належав гараж № 2 в автомобільному кооперативі «Дмитра Донського», розташованому за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дмитра Донського, буд. 8. Оскільки право власності на вказаний гараж був набутий [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, то, на думку позивача, 1/2 частина даного гаража належить їй як спільно набуте майно подружжя. Проте, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину зазначеного гаражу було відмовлено у звязку з тим, що [PERSON] [PERSON] Хасан не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на вказаний гараж. Представник позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи за відсутності сторони позивача, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити у повному обсязі (а. с. 34). Відповідач у судове засідання для розгляду даної цивільної справи представника своїх інтересів не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а. с. 33), про причини неявки представника не повідомив. За таких обставин та приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення. Третя особа у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. За таких обставин, згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 червня 1996 року між [PERSON] [PERSON] Хасан та [PERSON] був зареєстрований шлюб, наслідок чого прізвище дружини було змінено на «Дарваіш» (а. с. 10). Також судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу гаража, посвідченого 19 червня 2002 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1319, [PERSON] [PERSON] Хасан набув право власності на гараж № 2, який знаходиться в автогаражному кооперативі «Дмитра Донського» по вул. Дмитра Донського, 8 у м. Дніпропетровську (а. с. 19). [PERSON] [PERSON] Хасан помер у січні-лютому 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 636600, виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 30 квітня 2015 року (а. с. 11). Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину гаража № 2, який знаходиться в автогаражному кооперативі «Дмитра Донського» по вул. Дмитра Донського, 8 у м. Дніпропетровську, оскільки право власності [PERSON] [PERSON] Хасан не було зареєстроване у встановленому законом порядку у відповідній службі. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що померлий у січні-лютому 2015 року [PERSON] [PERSON] Хасан за життя дійсно набув право власності на гаража № 2, який знаходиться в автогаражному кооперативі «Дмитра Донського» по вул. Дмитра Донського, 8 у м. Дніпропетровську, проте не зареєстрував у встановленому законом порядку таке право, внаслідок чого спадкоємець першої черги дружина, яка є позивачем по даній справі, позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на 1/2 частину цього гаражу. У звязку із зазначеним суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, отже такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved