Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

[PERSON] , в особі свого представника - адвоката Батюка О.О., звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Харченко Марини Михайлівни про визнання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії неправомірною та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позову вказує, що 14.01.2021 року вона (позивачка) звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. з проханням посвідчити договір дарування житлового будинку [ADDRESS] , який належить їй (позивачці) на праві приватної власності, відповідно до Договору купівлі-продажу, укладеного між позивачкою та [PERSON] та зареєстрованого на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Черкаська філія) 01.10.1997 року за № 339-2. Однак, в той же день приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. винесла постанову про відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії, оскільки зазначений договір купівлі-продажу не може бути прийнятим нотаріусом в якості документа, що посвідчує право власності, так як сторонами договору не додержано вимог ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час укладання договору, в частині його нотаріального посвідчення». Позивачка [PERSON] вважає, вказану постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, оскільки чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі-продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Тому, в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу - ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та ст. 277 ЦК Української PCP 1963 року, Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, відтак, при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, правомірним є застосування ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Таким чином, вважає, що сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких настали юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій жилий будинок у власність. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до абзацу 2-го пункту 1.6 глави 2 «Посвідчення правочинів про відчуження та заставу майна», розділу II Порядку, у разі якщо подані документи не містять усіх передбачених законодавством відомостей або в таких документах міститься суперечлива інформація, нотаріус може запитувати від відповідних суб`єктів (органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які видавали такі документи) інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для вчинення нотаріальної дії. Положеннями частин 1 та 2 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, договір купівлі-продажу, укладений між нею - позивачкою [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Черкаська філія) 01.10.1997 року за № 339-2, відповідає вимогам законодавства, а також включений Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України до переліку документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, що відчужується. Відтак, відповідач приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. помилково прийшла до висновку щодо невідповідності договору купівлі-продажу від 01.10.1997 року вимогам чинного законодавства, в тому числі ч. ч. 1, 2 ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та неправомірно відмовила їй (позивачці) у посвідченні договору дарування належного їй жилого будинку [ADDRESS] . Тому, просить суд: визнати постанову приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Харченко Марини Михайлівни про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.01.2021 року вих. № 6/02-31 неправомірною; зобов`язати приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Харченко Марину Михайлівну посвідчити договір дарування будинку за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , та в разі визнання позову відповідачем залишити судові витрати у справі за позивачкою. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.03.2021 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам наданий строк для подання заяв по суті справи. 20.05.2021 року відповідачем приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Харченко М.М. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що наданий для вчинення нотаріальної дії договір купівлі-продажу, зареєстрований на товарній біржі «Українська біржа нерухомості» (Черкаська філія) 01.10.1997 року за № 339-2, не відповідає вимогам законодавства і не може бути прийнятий нотаріусом в якості документа, що посвідчує право власності, оскільки сторонами договору не додержано вимог ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час укладення договору, в частині його нотаріального посвідчення, тому,

Outcome: dismissed