Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] 27.07.2021 року звернулася з позовом в суд про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо їхнього малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та збільшення розміру аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 14.06.2013 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилася донька [PERSON] , а 01.08.2016 року в судовому порядку їх шлюб було розірвано. З грудня 2015 року відповідач життям дитини не цікавиться, не займається вихованням і утриманням доньки, повністю ухилившись від виконання своїх батьківських обов`язків. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова 20.07.2017 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1500 грн щомісячно. Вважає, що оскільки збільшився розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зросли ціни і відповідно витрати на оздоровлення, харчування, лікування, утримання дитини, тому попередньо визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення належного утримання доньки, у зв?язку з чим просить збільшити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки у розмірі 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на мотиви такого, який просять задовольнити та доповнили, що позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 3000 грн. підтримують, проте усвідомлюють, що в даних умовах достатній розмір аліментів буде 2000 грн. Представник третьої особи Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, - Коваль А.С. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав підтримав, зазначивши, що, Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування, надано висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки [PERSON] . Щодо вимоги позову про збільшення розміру аліментів, то у вирішенні такої покладається на розсуд суду. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи та показання свідків, дослідивши зібрані у справі докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 14.06.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 01.08.2016 року в судовому порядку (а.с.12). Під час перебування в шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Після розлучення батьків дитина залишилась проживати з мамою. Згідно матеріалів справи [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з пояснень позивача та підтверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , відповідач з 2015 року не спілкується та в жодний спосіб не контактує з дитиною, не цікавиться її навчанням і не турбується про фізичний і духовний розвиток доньки, матеріальної допомоги на її утримання не надає, ухиляється від сплати аліментів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання, що вихованням доньки займається [PERSON] , якій допомагає бабуся [PERSON] - [PERSON] , яка водить дитину в школу, на гуртки, коли мати дитини працює. Дане підтверджується, крім пояснень позивача та показань свідків, наданими суду характеристикою №88 від 12.12.2017 року із Дошкільного навчального закладу №51, характеристкою №78 від 21.05.2021 року із середньої загальноосвітньої школи №40 м.Львова, що навчанням і вихованням [PERSON] займається мама [PERSON] , а батько - [PERSON] у школі ніколи не з`являється (а.с.14, 15). Згідно із ч. 4 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.5 ст.19 СК України). Висновком Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, №260001 від 29.06.2021 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.49). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. Виходячи із наведеного та враховуючи, що [PERSON] внаслідок свідомої поведінки та нехтування покладених на нього, як батька, обов`язків, ухиляється від їх виконання, суд дійшов переконання, що позов в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, то суд дійшов переконання що така вимога підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ст.166 СК України особа позбавлення батьківських права, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При розгляді позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.07.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1500 грн. щомісячно до її повноліття, починаючи з 11.05.2017 року (а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості від 18.06.2021 року заборгованість [PERSON] по аліментах становить 7995, 55 грн. (а.с.19-20). В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища того з батьків, який отримує аліменти, зміни його сімейного стану чи погіршення здоров`я він вправі звернутися до суду про збільшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно довідки №95 від 08.07.2021 року виданої СП «Оптіма-Фарм ЛТД» позивач [PERSON] працює комірником сектору збирання аптечного складу №9 Львівського структурного підрозділу у м.Львові в СП «Оптіма-Фарм ЛТД» (а.с.18). Також встановлено, що [PERSON] з 09.12.2019 року по 12.01.2021 року відвідувала групові тренування та з 09.02.2021 року по теперішній час відвідує індивідуальні тренування у басейні оздоровчого комплексу «Три Стихії», що підтверджується довідкою №14-05 від 14.05.2021 року (а.с.17). Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач працездатний, дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні, беручи до уваги, що позивач та її представник в судовому засіданні зазначили, що 2000 грн. буде достатній розмір аліментів в даних умовах, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.07.2017 року та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 грн. щомісячно до її повноліття. При цьому суд зазначає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Щодо вимоги позову про зміну розміру аліментів починаючи з дати подання позову, то така не підлягає задоволенню, оскільки згідно п. 23Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 908 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.1), а судовий збір в розмірі 908 грн. за позовну вимогу про збільшення розміру аліментів, від сплати якого позивач була звільнена, - з відповідача на користь держави.

Outcome: partial