Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] 12 січня 2018 року звернувся до суду з позовом до Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області, [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування посилаючись, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. Відкрилася спадщина. Спадковим майном є житловий будинок 1969 року забудови в [ADDRESS] та земельна ділянка площею 4,40 га розташована на території Бондарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. На час смерті [PERSON] разом з нею проживав він та його брат, [PERSON], та доглядали за нею. [INFO] року [PERSON] помер. Він звернувся до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадкових прав, але 08 вересня 2017 року йому було відмовлено в зв'язку з пропущенням ним строку встановленого законом для прийняття спадщини. Вважає, що він прийняв спадщину шляхом вступу у володіння та управління майном, оскільки після смерті матері продовжував володіти та користуватися її майном та речами. Просив встановити факт прийняття ним спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] та на земельну ділянку (пай) площею 4,40 га на території Новогалещинської селищної ради (с.Бондарі Кременчуцького району Полтавської області). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач Новогалещинська селищна рада Козельщинського району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, позов визнають, проти його задоволення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, [INFO] року в с. Стави Кагарлицького району Київської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим [INFO] року Виконавчим комітетом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 31. Відкрилася спадщина. Спадкоємцями майна [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач [PERSON] 08 вересня 2017 року подав до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори документи для видачі на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] Постановою від 08 вересня 2017 року державний нотаріус Горбенко Л.В. відмовив [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тим, що він не подав у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України в редакції 1963 року чинним на момент їх виникнення. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦПК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно положень п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем (п. 3.3 розділу 1 ч. ІІ Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя від 29.01.2009). Як слідує з довідки Бондарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 610 від 26 жовтня 2017 року [PERSON], [INFO] до дня смерті [INFO] року проживала за адресою [ADDRESS] однією сім'єю з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини свідчать про прийняття спадщини [PERSON], оскільки він фактично вступив в володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Статтею 314 ЦПК України визначено встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене та враховуючи те, що встановлення факту прийняття спадщини має для позивача юридичне значення, для отримання свідоцтва про право на спадщину, і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується, суд приходить до висновку що позивач [PERSON] прийняв спадщину після померлої [INFO] року [PERSON]. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі записів погосподарської книги належить житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] та земельна частка (пай) у землі, що перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Кірова с. Салівка Кременчуцького району Полтавської області розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області та Сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого 16 жовтня 1997 року Кременчуцькою районною державної адміністрацією. Згідно технічного паспорта виданого 09 жовтня 2017 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради», інвентаризаційна справа № 177, зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», інвентаризаційна вартість якого становить 29 689 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами 1,2 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При таких встановлених обставинах суд приходить до висновку, що оскільки житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] та земельна частка (пай) у землі, що перебуває у колективній власності сільськогосподарського підприємства ім. Кірова с. Салівка Кременчуцького району Полтавської області розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах належала спадкодавцю [PERSON], то і позивач [PERSON] набуває на них право власності. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved