overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON] 11 лютого 2014 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що в період шлюбу з відповідачем у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Відповідач мешкає окремо, матеріальної допомоги на дитину не надає, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття та 1/12 частину на її утримання, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у телефонному режимі просила справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок відповідача утримувати свою дружину до досягнення дитиною 3-х років передбачено ч.2 ст.84 цього Кодексу. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.14), сторони знаходяться у шлюбних відносинах з 11 листопада 2011 року, в період яких у них [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.15). Дитина проживає разом з позивачкою, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, та донька знаходиться на її утриманні (а.с.10). З урахуванням вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі запропонованому позивачкою 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини до досягнення нею повноліття та 1/12 частини всіх видів заробітку (доходу) на її утримання до досягнення дитиною трьох років, що не суперечить його інтересам і вимогам закону. Крім того, суд враховує обов'язок позивачки також утримувати дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] 11 лютого 2014 року пред'явила позов до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину, а саме з 150 грн. до 600 грн. щомісячно. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], утримання якої згідно рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2006 року ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 150 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проте, даний розмір аліментів є набагато менший за прожитковий мінімум та недостатній для дитини, яка також потребує санітарно-курортного лікування з метою оздоровлення. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 14 лютого 2006 року вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину було задоволено та ухвалено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] у розмірі 150 гривень щомісячно з 12.01.2006 року до досягнення нею повноліття (а.с. 4 ). Відповідно до ст. ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 2 ст. 182 цього Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено у 2014 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 гривень, з 1 липня - 1320 гривень, з 1 жовтня - 1373 гривні. Отже, аліменти у розмірі 150 грн. є меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для віком від 6 до 18 років. Із рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 20 березня 2013 року відомо, що дитина потребує санітарно-курортного лікування з метою оздоровлення (а.с. 5-6). Урахувавши вказані обставини, суд дійшов до висновку про збільшення розміру аліментів на дитину до 600 гривень щомісячно і до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

[PERSON], 11 лютого 2015 року звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з цим справа, за згодою позивача, розглядається за правилами статей 224-233 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 01 грудня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2). За час перебування у шлюбі [INFO] року у них народився син [PERSON] (а.с. 2 зворот). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком [PERSON] [INFO], то він повинен надавати позивачу допомогу на утримання дитини. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи ці норми, суд позов задовольняє в повному обсязі та стягує з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі ? частки його заробітку (доходу). У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з цим суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] 11 лютого 2016 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на дочку [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що вони є батьками [PERSON], [PERSON], [PERSON], які перебувають на утриманні позивача, відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та уточнила позовні вимоги, просила стягнути аліменти на дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позов про стягнення аліментів на дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття визнав, просив справу слухати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] 11 лютого 2016 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 12 серпня 2005 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1024. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про\~побудову\~сімейних відносин між собою\~та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік\~зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина\~\~зобов'язана\~утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік\~відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище - Ткач) та [PERSON] перебувають у шлюбі з 12 серпня 2005 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії I-ЕГ № 004286 від 12 серпня 2005 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON] , [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~шлюбні відносини. Примушування\~\~до припинення шлюбних\~\~відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати та стягнути з відповідача в користь позивача сплачений останньою судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

[PERSON] 11 лютого 2019 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: вул. Козацька, 70, м. Кремінна Луганської області. В цьому будинку зареєстровані її сестра [PERSON] та чоловік сестри [PERSON], але не проживають в ньому з 2014 року. У добровільному порядку відповідачі з реєстраційного обліку не знімаються, тому просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належно судовими повістками, направленими рекомендованим листом з повідомленням та оголошенням на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їхньою відсутністю суду не надали. Тому суд вирішив розглянути справу за їхньою відсутністю заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно технічного паспорту (а.с. 7-9), свідоцтва про право на спадщину від 20 липня 2001 року (а.с. 10), [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: вул. Пролетарська (Козацька), 70, м. Кремінна Луганської області. Відповідно до довідки про склад сімї (а.с. 11), акту про встановлення фактичного місця проживання (а.с. 12) довідки депутата Варварівської сільської ради (а.с. 12) [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у якості членів сімї в будинку позивача за вищевказаною адресою, але не проживають в ньому з жовтня 2013 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідачів у будинку позивача приблизно з 2013 року. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON]. у будинку позивача не проживають більше одного року, але у добровільному порядку з реєстрації за адресою позивача не знялися, їх місцезнаходження невідоме, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] 11 лютого 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 травня 2018 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що у них з відповідачем виявилися різні характери та погляди на життя, через що між ними виникали безпідставні сварки та непорозуміння. Відповідач не поважав її як дружину, не рахувався із її думкою, безвідповідально ставився до своїх обов`язків, часто приходив додому у нетверезому стані, влаштовував безпідставні сварки та ображав її нецензурними словами. Вона, позивачка, неодноразово просила відповідача змінити свою поведінку, однак її прохання не давало результатів. Основною причиною для розірвання шлюбу стало те, що відповідач зраджував подружній вірності, через що у 2019 році вони повністю припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть та зовсім не спілкуються. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи двічі належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 23 травня 2018 року, від якого мають неповнолітню дитину ( а. с. 3, 4, 5). Із заяв по суті справи видно, що сторони у липні 2019 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110цього Кодексу. Статтею 112 СК України\~встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому право позивачки на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] 11 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись, що вони з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про направлення судової повістки. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, сторони: [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка знаходиться на повному матеріальному утриманні матері позивача [PERSON] Батько відповідач [PERSON] не приймає участь в матеріальному утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] 11 серпня 2016 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 02.09.2000 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з червня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Позивачка подала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності в заочному порядку, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, ніяких заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 02.09.2000 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводської райадміністрації Запорізької міської ради, за актовим записом № 205 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved