Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся в суд з позовом до Ясінянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області, [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора в Закарпатській області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], після чого відкрилася спадщина на належний померлому житловий будинок [ADDRESS] Він фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Як спадкоємець першої черги спадкування за законом, звернувся до Рахівської ДНК із заявою про прийняття спадщини, а саме житлового будинку, однак йому видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. З наведених підстав, просив суд винести рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок №284 з надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] Позивач, [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача, Ясінянської селищної ради, Рахівського району, Закарпатської області в судове засідання не з`явився, селищний голова, [PERSON] надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їх представника. Позовні вимоги підтримує, заперечень проти позову не має. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнали та показали суду, що вони як дружина та син спадкодавця [PERSON], також являються спадкоємцями першої черги після його смерті,однак, не заперечують, щоб після смерті [PERSON] спадковий житловий будинок [ADDRESS], в цілій частині належав позивачу - [PERSON]. Представник третьої особи - Рахівської ДНК, в судове засідання не з`явився, державний нотаріус Пріц О.І. надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його прав на отримання власності в порядку спадкування, зокрема через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, через відсутність правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Судом встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 10 червня 2003 року. Після смерті останнього, відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] Оскільки спадщина за померлим [PERSON], відкрилася [INFO] (день смерті [PERSON].), в даному випадку слід застосовувати норми Цивільного Кодексу Української РСР в редакції 1963 року, норми якого були чинними на день відкриття спадщини. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. З матеріалів справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON], спадкоємцями першої черги спадкування за законом являються дружина померлого - [PERSON] та його сини : [PERSON], [PERSON]. Спадкоємці першої черги спадкування за законом [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні ствердили, що не мають наміру приймати спладщину за померлим [PERSON], та відмовляються від такої на користь позивача [PERSON], що відповідає вимогам частини 2 ст. 1274 ЦК України. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно, суд звертає увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснювалися в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З довідок виконкому Ясінянської селищної ради ,№5821 від 19.10.2016 року та №5465 від 29.09.2016 року, вбачається, що за [PERSON] зареєстрована земельна ділянака площею 0,0700 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Також в матеріалах справи міститься проект забудови земельної ділянки. Тому вказаний будинок не являється самочинним будівництвом. За нормами статей 548 - 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON], позивач фактично прийняв спадщину, вступивши в оперативне управління та володіння спадковим майном. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інші спадкоємці першої черги спадкування за законом відмовились від отримання спадщини на користь позивача, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved