Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Кодрянської селищної ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач) про визнання права на отримання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, в якому вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на завершення приватизації земельної ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,1498 га (кадастровий номер [NUMBER]), та право на завершення приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4089 га (кадастровий номер [NUMBER]), право власності на які за життя [PERSON], не встиг зареєструвати. Позивач, після смерті чоловіка спадщину прийняла, оскільки проживала з ним на час його смерті та подала до нотаріуса відповідну заяву. Нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, оскільки покійний є таким, що не набув за життя права власності на земельні ділянки, так як державні акти виготовлені після його смерті. Таким чином, позивач, посилаючись на ст. 1216 ЦК України, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право на завершення приватизації та отримання у власність згаданих вище земельних ділянок. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 02.01.2019 року позов [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.02.2019 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також вказаною ухвалою, в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано з Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [INFO]. [PERSON]. У підготовче засідання позивач не прибула, її представник [PERSON] подав письмову заяву у якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач Кодрянська селищна рада, подала суду письмову заяву про визнання позову, просили справу розглянути у відсутності представника селищної ради. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослі дивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 509 за 2007 р. до майна померлого [INFO]. [PERSON] суд встановив наступне. [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON], який на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав у [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 07.02.2007 року виконавчим комітетом Кодрянської селищної ради Макарівського району, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] та довідкою № 903 від 01.11.2018 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Позивач спадщину прийняла, що підтверджується заявою поданою до нотаріуса про прийняття спадщини, а також довідкою №477 від 10.07.2018 р. Кодрянської селищної ради, про те, що [PERSON] з 28.11.2002 р. і до дня смерті - 04.02.20107 р., проживав та був зареєстрований у [ADDRESS], разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON]. Інших спадкоємців судом не встановлено. З матеріалів спадкової справи № 509 за 2007 р. до майна померлого [INFO]. [PERSON] вбачається, що на частину спадкового майна: житловий будинок у [ADDRESS] та 1/4 частку у праві власності на квартиру за [ADDRESS], позивачу видані відповідні свідоцтва. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина також на земельну ділянку площею 0,1498 га для обслуговування житлового будинку (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована у [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,4089 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована у [ADDRESS]. Ще за життя померлий [PERSON], розпочав процедуру оформлення зазначених земельних ділянок, які рішенням Кодрянської селищної ради від 31.07.2008 р. № 488-18-V, [PERSON] передані у власність. Стосовно оформлення спадкових прав на згадані вище земельні ділянки державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області було надано роз'яснення за №2125/02-31 від 20.11.2018 року, що відповідно до ст. 125 ЗК України (в редакції станом на [INFO].) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. А у відповідності до ст. 126 ЗК України (в редакції станом на [INFO].) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи, що державні акти виготовлені [PERSON] після його смерті, за таких обставин нотаріальна контора не має можливості оформити та видати відповіде свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим їй слід звернутися до суду, чим фактично відмовлено у видачі відповідного свідоцтва. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та Земельного кодексу України. Як встановлено ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, про що зазначено у ст. 1261 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено ст. 125 ЗК України, (в редакції станом на [INFO].) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. А у відповідності до ст. 126 ЗК України (в редакції станом на [INFO].) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач належать до спадкоємців за законом першої черги після смерті [INFO] [PERSON], інших спадкоємців щодо спадкового майна, які б прийняли спадщину, ні за законом/заповітом не має, спадщину прийняла, і оскільки спадкодавець за життя не набув права власності на земельні ділянки згідно зі ст. ст. 125, 126 ЗК України, проте розпочав процедуру їх приватизації, отримав рішення уповноваженого органу про передачу йому у власність, за життя не встиг зареєструвати право власності, то до спадкоємців, тобто до позивача відповідно до ст. 1218 ЦК України переходить право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на землю на її ім'я. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору підлягають компенсації за рахунок держави. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved