Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що позивачі є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вищевказаній квартирі зареєстрований син позивачів - [PERSON] , [INFO] , який з 2014 року не проживає за даною адресою. Представник позивачів просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач не проживає тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, у позовній заяві представник позивачів [PERSON] просила розглянути справу без її участі та без участі позивачів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду надіслав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2005 року серії ВСМ № 843034, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Єпіфанцевою Н.В., зареєстрованим в реєстрі за № 4525 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8549515 від 05.10.2005 серії СВХ № 540034. Згідно з довідкою про склад сім`ї, виданою відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку від 18 квітня 2019 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачами\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем, а також те, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази, свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] в інтересах [PERSON] , [PERSON] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 0.0.1341796295.1 від 02.05.2019 року у сумі 768, 40 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved