Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2014 року звернулась в суд з позовом до [PERSON], 3-я особа [PERSON], про стягнення 118000 грн. подвійної суми завдатку , який вона передала в сумі 59000 грн. На обгрунтування позову [PERSON] зазначила, що 3 листопада 2012 року вона передала [PERSON] в присутності свідків 39000 грн. в рахунок платежу за домовленістю придбання квартири за адресою в м. Добропілля, [ADDRESS], про що відповідач видала їй розписку , в якій визначена загальна вартість квартири на час складання розписки 120 тис. грн. або 15 тис. доларів. За згодою вона протягом двох наступних років повинна була сплатити решту коштів , але не пізніше 3 листопада 2014 року . На підтвердження намірів відповідач запропонувала жити в зазначеній квартирі. 3 квітня 2013 року також в присутності свідків нею було передано відповідачці 20 тис. грн.. в рахунок завдатку. Дізнавшись про те, що відповідач не мала права одноособово розпоряджатися вказаною квартирою, оскільки є співвласницею квартири поряд з неповнолітнім сином [PERSON], відносно якого позбавлена батьківських прав , вона потребувала повернути сплачені кошти , звернувшись до відповідача з письмовою претензією 28 серпня 2014 року. Так як відповідач відмовилась повернути кошти , було подано заяву 11 вересня 2014 року до правоохоронних органів, але заведене кримінальне провадження було закрите постановою слідчого СВ Добропільського МВГУМВСУ в Донецькій області від 13 жовтня 2014 року . При подальших розмовах з відповідачкою остання відмовилась від продажу квартири навіть при домовленості сплатити ще 91 тис. грн.. Оскільки відповідач порушила умови договору про продаж квартири , вона зобов»язана повернути сплачений завдаток в подвійному розмірі. Позивач [PERSON] участі в судовому засіданні не приймала. Звернулась з заявою про розгляд справи за її відсутності. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги свого довірителя та просить задовольнити позов, посилаючись на зазначені в позовній заяві підстави. Відповідач [PERSON] позов не визнала і пояснила , що з сином [PERSON] вони володіють на праві спільної власності квартирою , розташованою в м. Добропілля, [ADDRESS]. Вона була позбавлена батьківських прав відносно неповнолітнього сина , він проживав з бабкою, котра була опікуном над дитиною. Так як квартира не була потрібна, оскільки вона стала жити з другим чоловіком , то вирішила продати квартиру, щоб були гроші на навчання сину. Вона зберігала добрі стосунки з сином і опікуном, розповіла їм про свій намір , і вони не заперечували. Щоб син сам приймав участь в оформленні правочину , вона домовилась з майбутнім покупцем квартири [PERSON] про продаж з розстрочкою на 2 роки . Їй двічі був переданий завдаток 39 тис. грн.. і 20 тис. грн.. Платити черговий платіж позивач відмовилась , посилаючись на те, що вона позбавлена батьківських прав в відносно сина. Оскільки вартість квартири на час написання розписки була визначена 15 тис. у. о. ,а з листопада 2013 року курс долара став зростати , платити по збільшеному курсу позивач відмовилась .Між тим, вона до теперішнього часу згодна продати позивачу квартиру за домовленістю в 15 тис. доларів при умові , що решту суми 7625 дол. вона сплатить у валюті. Наполягає на тому, що вона не відмовлялась від продажу квартири , а винною стороною є позивач. Також відповідач пояснила, що копію документів на квартиру вона надавала позивачу, і [PERSON] не могла не знати, що співвласником житла є неповнолітній син. Про те, що вона позбавлена батьківських прав, до їх відома сама не доводила. 3-я особа [PERSON] пояснив, що він разом з мамою [PERSON] є співвласником квартири в м. Добропілля, [ADDRESS]. Він проживав з опікуном своєю бабусею, і були згодні на продаж квартири, хоча при укладенні угоди з майбутнім покупцем участі не приймали. Вони ніколи не відмовлялись від продажу квартири, а позивач відмовилась її купувати. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та її представника [PERSON] , допитав свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З пояснень осіб та матеріалів справи встановлено, що сторони по справі [PERSON] і [PERSON] домовились укласти договір купівлі - продажу квартири, розташованої в м Добропілля Донецької області, [ADDRESS]. Згідно розписки від 3 листопада 2012 року , виданої [PERSON] .в присутності свідків , вона отримала від [PERSON] завдаток 39 тис. грн.. З розписки слідує , що сторони домовились щодо вартості квартири 15 тис. у. о , на момент складання розписки 120 тис. грн. , і оплата в рахунок виконання зобов»язання буде вноситись через 6 місяців і закінчитись не пізніше ніж 2 роки після дати розписки. . Також в цій розписці відображено, що 3 квітня 2013 року [PERSON] отримала ще 20 тис. грн.. Допитані свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт передачі загальної суми грошей 59000 грн. за вказаних обставин. У відповідності до ст.. 570 ч. 1 ЦК України завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів , на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Як передбачено ч. 2 ст. 570 ЦК України , якщо не буде встановлено , що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком , вона вважається авансом. Як встановлено , [PERSON] отримано від [PERSON] в рахунок платежів за продаж квартири 59 тис. грн.. Однак законних підстав вважати отриману суму завдатком не існує. Квартира за адресою в м. Добропілля, [ADDRESS] згідно договору міни , посвідченого нотаріально11 серпня 2000 року , належить на праві власності у рівних частках [PERSON] і її сину [PERSON] Так як [PERSON] на час укладання угоди між [PERSON] і [PERSON] був неповнолітнім, його інтереси власника мав представляти опікун . Однак таке представництво не було забезпечене, а відповідач брала на себе зобов»язання з продажу квартири, на забезпечення чого отримала платежі, одноособово і за другого співвласника . Враховуючи, що відповідач не мала законного права сама розпоряджатися власністю , отримані нею платежі на суму 59 тис. грн.. на забезпечення виконання зобов»язання з продажу квартири, є авансом, а не завдатком. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача суд стягує отриману суму 59 тис. грн.. , виходячи з вимог статті 571 ч. 3 ЦК України , якою визначено, що в разі припинення зобов»язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню. Таким чином,позовні вимоги [PERSON] суд задовольняє частково. На підставі ст.. ст.. 570,571 ЦК України,

Outcome: approved