overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

[PERSON] 10 травня 2017 року подав до суду заяву про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме, трудової книжки, виданої 24 травня 1983 року управлінням «Севрибпромрозвідка». У обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 24 травня 1983 року йому в управлінні «Севрибпромрозвідка» була заповнена трудова книжка, в якій допущено помилку, а саме: на російській мові по батькові зазначено «Геннадьевич», замість «Геннадиевич», а за паспортом по батькові він «Геннадиевич»(російською мовою), «Геннадійович» (українською мовою). На даний час він досяг пенсійного віку і звернувся до Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області для оформлення пенсії за віком, проте, через помилку, допущену у трудовій книжці, йому відмовлено у прийнятті заяви та призначення пенсії, оскільки існує сумнів, що дана трудова книжка належить йому, [PERSON], і він не може підтвердити тривалість свого страхового (трудового) стажу. Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Заінтересована особа - представник Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що в справі є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін для її розгляду за їх відсутності. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно п. 6) ч. 1ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із паспорта громадянина України відомо, що імя та по батькові заявника [PERSON] (українською мовою), а [PERSON] (російськю мовою), котрий народився 11 лютого 1963 року (арк. справи 5-6). Із трудової книжки АТ-ІІ № 3837858, заведеної 24 травня 1983 року йому в управлінні «Севрибпромрозвідка» відомо, що вона записана російською мовою і по батькові власника зазначено «Геннадьевич» (арк. справи 8-11). Отже, наведені докази, у яких співпадають дані про місце народження заявника, достовірно свідчать про те, що зазначена трудова книжка належить [PERSON]. Установлення факту належності правовстановлюючого документу має юридичне значення для [PERSON], так як дає підстави для призначення йому пенсії за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

[PERSON] 10 травня 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 05.10.2013 р. він перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у зв'язку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Від позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась без повідомлення причин неявки, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, тому суд прийшов висновку про можливість розгляду справи за її відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 05.10.2013 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 1116 (а.с.10). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] 10 травня 2018 року звернувся до Кремінського районного суду із заявою в інтересах [PERSON], в обґрунтування якої посилається на те, що мати останнього [PERSON] померла [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Луганськ, причина смерті - хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз. Антрацитівський МРВ ДРАЦС відмовив у видачі свідоцтва про смерть на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території, тому просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заперечень проти вимог не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є сином громадянки України [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-8). Згідно лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №276 від 27 грудня 2017 року, виданих «Державною установою «Луганська міська поліклініка №9» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 9), [PERSON] померла [INFO], вдома, причина смерті - хронічна серцева недостатність, дифузний кардіосклероз. Антрацитівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції відмовив представнику заявника [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території (а.с. 10-11). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

[PERSON] 10 травня 2019 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона з 17 січня 2019 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . В цій квартирі зареєстрований її колишній власник [PERSON] , який фактично в квартирі не проживає, але добровільно знятися з реєстраційного обліку відмовляється, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в заяві на ім`я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю сторін. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 цього Кодексу у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи ци в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За правилами ст.ст. 71,72,156 ЖК України колишній власник жилого приміщення може бути визнаним судом таким, що втратив право користування жилим приміщенням, якщо він розпорядився своєю власністю і не проживає в ньому без поважних причин. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 17 січня 2019 року (а.с. 4-6) [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , продавцем квартири є [PERSON] . Відповідно до довідки від 07 травня 2019 року (а.с. 7), [PERSON] , який не є членом сім`ї [PERSON] , зареєстрований в квартирі позивача за вищевказаною адресою. Оскільки відповідачі після продажу квартири з реєстрації у добровільному порядку не знявся, позов визнав, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] 10 червня 2014 р. звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON], відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], та легкового автомобіля марки ВАЗ модель 111740. На момент смерті та по теперішній час вона мешкає у вказаній квартирі, у встановлений законом строк із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталася у зв'язку із правовою необізнаністю, тому просить задовольнити її вимоги, надати додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов визнали та пояснили, що на момент смерті їх сина та по теперішній час [PERSON] мешкає разом зі своїм сином у [ADDRESS]. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. [PERSON] був чоловіком [PERSON], який помер [INFO], та йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] та автомобіль марки ВАЗ, модель 111740, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Подружжя на день смерті чоловіка проживали разом у спадковій квартирі. Після смерті [PERSON] із заявою до нотаріуса про прийняття або відмову від прийняття спадщини до закінчення строку прийняття спадщини ніхто не звертався. З огляду на ці обставини, а також через відсутність заяв у нотаріуса від інших спадкоємців про прийняття спадщини, необхідно визнати поважною причиною пропуску строку позивачкою прийняття спадщини, оскільки доводи позивачки ніким не оспорюються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] 10 червня 2014 року звернулася до суду з позовними вимогами, які вона уточнила у судовому засіданні, в обґрунтування яких посилається, що з відповідачем [PERSON] вони були у зареєстрованому шлюбі по 24 лютого 2005 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона має бажання вивезти дитину на оздоровлення за межі України, але місцезнаходження відповідача не відомо, у зв'язку з чим не може отримати від нього згоди на це, тому просить дозволити виїзд дитини за межі України без згоди батька строком до 31 серпня 2014 року. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, позовна заява та судова повістка були повернуті за закінченням терміну зберігання. Згідно до рапорту працівника Алчевського МВ ГУМВС Козиненка С.С., пояснень батька відповідача [PERSON], встановити місцезнаходження [PERSON] не уявляється можливим, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності заочно. Представник третьої особи Відділу у справах дітей Алчевської міської ради Ковальчук Т.І. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, тому суд вважає за необхідне справу розглянути за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до п.2 ч.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-XII від 21 січня 1994 року зі змінами, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Сторони знаходилися у шлюбі, який було 24 лютого 2005 року розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком сина [PERSON], проживає порізно з ним, вихованням не займається, матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим його було у 2008 році засуджено за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини. Мати бажає вивезти дитину за межі України для її оздоровлення, тому з метою захисту прав останньою суд погоджується з вимогами позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON] 10 червня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і Дніпропетровської міської ради про визначення часток в спільній власності на житло, встановлення факту та визнання права власності. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року позовні вимоги задоволено. Ухвалою судді апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року справу було повернуто до суду для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення. В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час слухання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу без вказаних осіб згідно ст. 169, ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Перевіривши матеріали цивільної справи та оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У судовому засіданні встановлено, що позовна заява мала одночасно майновий і немайновий характер та з урахуванням зазначеного позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру у розмірі 243 гривень 60 коп (а. с. 1) та за вимоги немайнового характеру 243 гривень 60 коп (а. с. 20), а всього 487 гривень 20 коп. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2014 року позовні вимоги задоволено, а саме: визначино, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1/3 частині квартири [ADDRESS], припинено їх право спільної сумісної власності на це житло; встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 17 квітня 2007 року; визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування по закону на 1/3 частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], тобто з урахуванням вище викладеного та зазначеного судові витрати на користь позивача слід стягнути з відповідачів, таким чином, з Дніпропетровської міської ради та [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений останньою судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] 10 червня 2014 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 18 червня 2011 року вона знаходиться в шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. З квітня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, причиною розпаду сім'ї стало те, що з відповідачем не склалися взаємини, у зв'язку з чим виникали постійні суперечки та непорозуміння, що призвело до втрати порозуміння, почуттів та любові один до одного, тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], визначити з нею місце проживання доньки та стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у телефонному режимі позовні вимоги визнав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 18 червня 2011 року знаходяться у шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. З квітня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, у зв'язку із непорозумінням, різними поглядами на життя, що призвело до втрати почуттів, взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, тому суд вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно та відповідно до ст.112 СК України шлюб необхідно розірвати і місце проживання доньки визначити з позивачкою. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., який відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України повинен бути стягнутий з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] 10 червня 2014 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 25 серпня 2012 року вона знаходиться в шлюбі з відповідачем, від якого дітей не мають. З 2014 року вони припинили шлюбні відносини, причиною розпаду сім'ї стало те, що з відповідачем не склалися взаємини, у зв'язку з чим виникали постійні суперечки та непорозуміння, що призвело до втрати порозуміння, почуттів та любові один до одного, відповідач мешкає у м. Москва Російської Федерації, тому просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просив справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 25 серпня 2012 року знаходяться у шлюбі, від якого дітей не мають. З 2014 року вони припинили шлюбні відносини, у зв'язку із непорозумінням, різними поглядами на життя, що призвело до втрати почуттів, взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, відповідач мешкає у м. Москва Російської Федерації, тому суд вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно та відповідно до ст.112 СК України шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved