Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (третя особа [PERSON]В.) про стягнення боргу. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його вимоги задовольнити. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов свого довірителя підтримав та показав, що - на підставі договору позики від 25.04.2014 року [PERSON] передав [PERSON] у борг грошову суму еквівалентну 50\~000 доларів США на строк до 25.04.2016 року під 20% річних за користування позиченими грошима. В підтвердження отримання грошей [PERSON] склав розписку. Того ж дня на підставі договору поруки [PERSON] поручився за виконання боржником [PERSON] своїх зобовязань по поверненню боргу та узяв на себе солідарну відповідальність. Крім того, на підставі договору позики від 08.11.2014 року [PERSON] передав [PERSON] у борг грошову суму еквівалентну 100\~000 доларів США на строк до 08.02.2015 року під 20% річних за користування позиченими грошима. В підтвердження отримання грошей [PERSON] склав розписку. Того ж дня на підставі договору поруки [PERSON] поручився за виконання боржником [PERSON] своїх зобовязань по поверненню боргу та узяв на себе солідарну відповідальність. До жовтня 2015 року боржник та поручитель частково виконували узяті на себе солідарні зобовязання по погашенню боргу, але певне прострочення призвело до утворення заборгованості та нарахування пені. 14.10.2015 року були укладені два договори про переведення боргу, за яким [PERSON] узяв на себе боргові обовязки [PERSON] перед [PERSON] станом на 01.10.2015 року, а саме: по договору позики від 25.04.2014 року по тілу позики в розмірі 50\~000 доларів США, по процентам 160 237,13 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів 92 859,46 грн.; та по договору позики від 08.11.2014 року по тілу позики 92 388,20 доларів США, по процентам 309\~216,94 грн., пеня за несвоєчасну сплату тіла позики 2\~505\~955,40 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів 183\~971,91 грн. Договір позики від 08.08.2013 року, який згадується в угоді про переведення боргу від 14.10.2015 року, на момент складання позову є виконаним та позовні вимоги цієї позики не стосуються. По закінченню терміну дії договорів позики [PERSON] 30.04.2016 року звернувся до [PERSON], як до боржника у звязку з переведенням боргу, з вимогою про повернення суми боргу, однак останній ці вимоги проігнорував та до цього часу борг не сплатив. Станом на 23.05.2016 року заборгованість відповідача [PERSON] становить: за договором позики від 25.04.2014 року 2\~179\~791,90 грн., а саме: за тілом позики - 50\~000 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1\~260\~075,00 грн., за процентами за користування позикою за період з 01.01.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 351\~167,53 грн., пеня за несвоєчасне повернення позики за період з 26.04.2016 року по 23.05.2016 року в сумі 176\~410,50 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 2505.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 392\~138,87 грн., за договором позики від 08.11.2014 року 8\~014\~861,52 грн., а саме: за тілом позики 92\~388,20 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2\~328\~321,22 грн., за процентами за користування позикою за період з 01.01.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 664\~354,13 грн., пеня за несвоєчасне повернення позики за період з 25.05.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 4\~270 248,00 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 25.05.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 751\~938,16 грн. На підставі ст.ст.549, 551, 1046, 1048-1050 ЦК України позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] вищевказану виниклу станом на 23.05.2016 року заборгованість за договорами позики, а також відшкодувати понесені судові витрати. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково та показав, що не заперечує проти стягнення з нього тіла позики, однак не згодний з предявленими процентами та пенею, оскільки неможливість виконання зобовязання в цій частині повязана з проживанням в зоні проведення АТО. Також між ним та реальним позичальником [PERSON] малася усна домовленість про те, що він також буде приймати участь у погашенні боргу, від чого останній в подальшому відмовився, поступивши непорядно. Просить позов задовольнити частково. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] [PERSON] показала, що вважає позов обґрунтованим, оскільки дійсно малися два договори позики від 25.04.2014 року та від 08.11.2014 року, на підставі яких гроші у [PERSON] позичив у борг [PERSON] Однак на підставі договору переведення боргу від 14.10.2015 року поручитель [PERSON] узяв на себе виконання боргових зобовязань, тобто є належним відповідачем у справі. Не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши учасників по справі, дослідивши надані докази, які були представлені у вигляді копій документів, при цьому проти їх дійсності, належності та відповідальності оригіналам учасники по справі не заперечували,: -копії договору позики від 08.11.2014 року (а.с.8-9), договору поруки від 08.11.2014 року (а.с.10-11) та розписки від 08.11.2014 року (а.с.14-15), -копію договору від 14.10.2015 року про переведення боргу за договорами позики від 08.08.2013 року та від 08.11.2014 року (а.с.14), -розрахунок заборгованості за договором позики від 08.11.2014 року станом на 23.05.2016 року (а.с.15-16), -копії договору позики від 25.04.2014 року (а.с.17-18), договору поруки від 25.04.2014 року (а.с.19-20) та розписки від 25.04.2014 року (а.с.21-22), -копію договору від 14.10.2015 року про переведення боргу за договором позики від 25.04.2014 року (а.с.23), -розрахунок заборгованості за договором позики від 25.04.2014 року станом на 23.05.2016 року (а.с.24), -копія письмової вимоги від 30.04.2016 року [PERSON] на адресу [PERSON] про повернення боргу з доданим розрахунком заборгованості станом на 30.04.2016 року, направлена рекомендованою кореспонденцією, яка згідно повідомлення була ним отримана 10.05.2016 року (а.с.25-32), -копії розписок за 2015 рік про часткове виконання боргових зобовязань, які враховані позивачем при складанні позову (а.с.44-47), вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути суму позики в строк і в порядку, встановленому договором. Положеннями ст.ст.549-552 ЦК України регулюється сплата неустойки (штрафу, пені). Судом встановлено, що на підставі договорів від 14.10.2015 року про переведення боргу [PERSON] узяв на себе зобовязання первісного боржника [PERSON] по поверненню позики на умовах договорів позики від 25.04.2014 року та від 08.11.2014 року, у звязку з чим набув статусу боржника. Так, на підставі договору про переведення боргу від 14.10.2015 року (а.с.23) [PERSON] узяв на себе боргові зобовязання [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 25.04.2014 року (а.с.17-18), укладеним на строк до 25.04.2016 року, які станом на 01.10.2015 року становили: по тілу позики в розмірі 50\~000 доларів США, по процентам 160 237,13 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів 92 859,46 грн. Також, на підставі договору про переведення боргу від 14.10.2015 року (а.с.14) [PERSON] узяв на себе боргові зобовязання [PERSON] перед [PERSON] за договорами позики від 08.08.2013 року та від 08.11.2014 року, укладеним на строк до 08.02.2015 року (а.с.8-9), які станом на 01.10.2015 року становили: по тілу позики 92 388,20 доларів США, по процентам 309\~216,94 грн., пеня за несвоєчасну сплату тіла позики 2\~505\~955,40 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів 183\~971,91 грн. Від моменту переведення боргу [PERSON] гроші [PERSON] не сплатив та після спливу строків договорів позики письмову вимогу позивача про повернення боргу не виконав, у звязку з чим станом на 23.05.2016 року заборгованість відповідача [PERSON] становить: за договором позики від 25.04.2014 року 2\~179\~791,90 грн., а саме: за тілом позики - 50\~000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23.05.2016 року еквівалентно 1\~260\~075,00 грн., за процентами за користування позикою за період з 01.01.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 351\~167,53 грн., пеня за несвоєчасне повернення позики за період з 26.04.2016 року по 23.05.2016 року в сумі 176\~410,50 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 2505.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 392\~138,87 грн., за договором позики від 08.11.2014 року 8\~014\~861,52 грн., а саме: за тілом позики 92\~388,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23.05.2016 року еквівалентно 2\~328\~321,22 грн., за процентами за користування позикою за період з 01.01.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 664\~354,13 грн., пеня за несвоєчасне повернення позики за період з 25.05.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 4\~270 248,00 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 25.05.2015 року по 23.05.2016 року в сумі 751\~938,16 грн. З огляду на вказане суд вважає, що позивач [PERSON] обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в частині тіла позики та процентів, оскільки ці вимоги основані на умовах договору сторін та чинному законодавстві, у звязку з чим в цій частині позов підлягає задоволенню. Заперечення відповідача [PERSON] по стягненню процентів, з огляду на існування усної домовленості з [PERSON] про спільне погашення заборгованості, суд не приймає через юридичну неспроможність таких тверджень. Щодо позовних вимог про стягнення пені, які не визнані відповідачем, суд вважає необхідним зазначити наступне 14.10.2014 року набрав чинності Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в ст.2 якого зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та /або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону\~зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п.20 ч.1 цього Розпорядження м.Амвросіївка Донецької області, де зареєстрований відповідач [PERSON], входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року №1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м.Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа №826/18330/14). Згідно зі ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом»\~район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року\~\~№33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України»\~затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція і до цього переліку включено зокрема м.Амвросіївка Донецької області, де зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.42), смт.Олександрівка Олександрівського району Донецької області, що є фактичним місцем проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи згідно довідці від 30.08.2016 року №0000001180 (а.с.101). Відповідно до ст.5 ЦК України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на теперішній час м.Авдіївка та смт.Олександрівка Донецької області, згідно затвердженого переліку, є територією де проводилася антитерористична операція, то визначені\~Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції, розповсюджуються на відповідача [PERSON], яка зареєстрований у [INFO] (а.с.42), фактично проживає у [INFO] (а.с.101), і звільняють його від обовязку по оплаті пені за період з 14.04.2014 року по теперішній час з урахуванням положень ст.5 ЦК України та ст.58 Конституції України, зокрема на користь позичальника [PERSON] по договорам позики від 25.04.2014 року та від 08.11.2014 року за визначений у позові період з 25.05.2015 року по 23.05.2016 року в загальній сумі 5\~590\~735,54 грн. Доводи позивача [PERSON] про те, що підписавши 14.10.2015 року договори про переведення боргу, в яких зокрема визначалася сума заборгованості з пені, відповідач [PERSON] погодився з нарахуванням пені незважаючи на перебування в зоні АТО, не спростовують висновків суду про відсутність підстав для стягнення пені за судовим рішенням, оскільки умови договору не повинні суперечити вимогам закону, зокрема Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», що забороняв нарахування пені за договорами позики, який набрав чинності 14.10.2014 року та діяв на момент укладання між сторонами договору переведення боргу. На підставі наведеного, у стягнення з [PERSON] пені слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно задоволеному позову, позивачу за рахунок відповідача слід відшкодувати понесені судові витрати (а.с.1-2), стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по оплаті судового збору в сумі 3111,53 грн. (4603917,88 х 6890 / 10194653,42)

Outcome: partial