Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

[PERSON] 06.07.2015р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини\~ - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, вказуючи, що відповідач, будучи батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі. Відповідач вказав, що з позовом не згоден, оскільки він не є батьком дитини, тому не бажає сплачувати аліменти. Пояснив, що стан його здоров'я задовільний, аліментних зобов'язань щодо інших осіб не має. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що сторони у зареєстрованому шлюбі не знаходились, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження дитини, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] /а.с. 5/. Як слідує із пояснень позивача, дитина проживає із матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач вказану обставину не оспорює. Задовольняючи позов, суд виходив із наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1,3,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав, що він не є біологічним батьком дитини, заяву до органів РАЦС про те, що він є батьком дитини, він подав, так як пожалів [PERSON], тому він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і не має наміру надавати, вважає вимоги позивачки безпідставними. Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів відповідач не надав. Судом роз'яснено [PERSON] право звернутись до суду із позовом про оспорювання батьківства. Згідно ст. 140 СК України, стягнення з особи, яка записана батьком дитини аліментів на дитину, не є перешкодою для звернення до суду із позовом про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини. Наразі, із наявних у справі доказів, а саме - свідоцтва про народження дитини, вбачається, що батьком дитини [PERSON] - є відповідач. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач вказав, що стан його здоров'я є задовільним, інших утриманців він не має. Оцінюючи надані докази, суд вважає\~за необхідне позов задовольнити, стягнути з відповідача, який є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 06.07.2015р., на користь позивачки. На підставі с. 88 ЦПК України\~судові витрати (судовий збір у розмірі 243,60 грн.) підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Згідно вимог ст. 367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved