Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] 22 червня 2016 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 01 серпня 2006 року між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб, від якого сторони мають доньку [PERSON], народження [INFO]. Із 01 вересня 2015 року дочка [PERSON] навчається на денному відділенні Полтавської державної аграрної академії. Відповідач матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим позивач самостійно утримувати дитину не має змоги. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання у розмірі 500 гривень щомісячно з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання. 03.08.2016 позивач надала до суду уточнену позовну заяву, у якій позовні вимоги збільшила, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн щомісячно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, проте, згоден сплачувати аліменти в розмірі 500 грн, оскільки не має роботи, знаходиться на обліку в центрі зайнятості як безробітний. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. За змістом ст.182 цього Кодексу при визначенні розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають повнолітню дочку [PERSON], народження [INFO], яка навчається на денному відділенні Полтавської державної аграрної академії, що потребує додаткових витрат (а.с. 5, 6). [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON], яка самостійно утримувати дочку не може. (а.с 3-4). Відповідач [PERSON] є інвалідом 3 групи, у даний час не працює, отримує допомогу в центрі зайнятості як безробітний, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 16595 грн, у даний час частково погасив заборгованість по аліментам (а.с. 25, 32-33). Суд уважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дочку в розмірі 500 гривень щомісяця до закінчення нею навчання у Полтавській державній аграрної академії, оскільки докази про те, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, відсутні. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial