Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) 08.06.2016 року звернувся до суду із вказаною позовною заявою до [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області (далі - відповідач), в якій зазначив, що 02.07.2015 померла його мати [PERSON]. За життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження про те, що все її майно, де б воно було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON]. Спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON] є позивач [PERSON], крім позивача інших спадкоємців, які претендують на спадщину та у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори, немає. Проте термін, встановлений для прийняття спадщини, позивач пропустив, оскільки після смерті матері перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській клінічній лікарні №1, після чого проходив амбулаторне лікування. У позовній заяві позивач просить суд визнати строк для прийняття спадщини пропущеним ним з поважних причин та визначити йому додатковий строк у два місяці для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У судове засідання сторони не з'явилися, але від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно поданої заяви позивач позов підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області сільський голова [PERSON] позов визнає, просить справу слухати у його відсутність. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 2 липня 2015 року в с. Карапиші Миронівського району Київської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК № 344138, виданим виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області 3 липня 2015 року (а.с. 6). Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON] та її спадкоємцем за зазаповітом, що підтверджується свідоцтвом про народження серія V-УР №0431895 (а.с. 8) та заповітом [PERSON] від 7 липня 2010 року, посвідченим секретарем Карапишівської сільської ради Миронівського району Київської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за №14 (а.с. 7.) На час смерті спадкодавиці з нею ніхто не проживав, поховання матері за власні кошти здійснив [PERSON] що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області № 937 від 3 липня 2015 року (а.с. 13). Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини інші спадкоємці не зверталися (а.с. 11) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини, є останнє місце проживання спадкодавця. Як вбачається з свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Миронівського району Київської області 3 липня 2015 року, померла [PERSON] була зареєстрована та по день смерті проживала в [INFO]. Так, при зверненні позивача до нотаріальної контори з метою прийняти спадщину та отримання свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено та розяснено, що він пропустив строк звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України (а.с. 10). На час розгляду справи спадщина ніким прийнята не була, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 44071082 від 3 червня 2016 року. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкодавця на вчинення цих дій. Позивач зазначає, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: перебував на стаціонарному лікуванні у поліклініці Дарницького району, де йому було проведено операцію, що підтверджується випискою із медичної карти №25244 стаціонарного хворого, який перебував в Київському міському Центрі патології стопи та реабілітації хворих ортопедо-травматичного профілю (а.с. 12). Враховуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, беручи до уваги те, що інші спадкоємці на спадщину не претендують, а також враховуючи те, що звернення до нотаріальної контори не відбулося вчасно з причин, які не залежали від волі позивача, суд приходить до висновку, що позивач пропустив встановлений законом строк для звернення з заявою про прийняття спадщини з поважних причини та вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved