Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про виселення з проживаючими членами сімї без надання іншого житла та про вселення в будинок. Позов мотивовано тим, що будинок №6 по вул. Семенця в м. Вінниці належав [PERSON] та [PERSON] В будинку проживали всі позивачі, цей будинок був єдиним і постійним місцем проживання. 4 серпня 2011 року померла [PERSON]. Протягом 2006 - 2010 років ( тобто за життя [PERSON]) на підставі відповідних дозволів, отриманих у грудні 2005 року, в результаті спільної праці наших батьків були здійснені роботи по спорудженню одноповерхових прибудов до житлового будинку, одноповерхових прибудов до сараїв та туалету згідно з розробленим та затвердженим проектом. За життя [PERSON] зазначені прибудови у встановленому законом порядку зареєстровані не були. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до складу якої увійшли: 1 /2 частка земельної ділянки площею 0,0939 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Семенця, 6 в м. Вінниці; 1 /2 частка житлового будинку з прибудовою, цегляного , житловою площею 58,9 кв.м., зазначені на плані літ. «А», 1967 року забудови, огорожа №1-2, криниця «Г», хлів «Б», хлів «б», хлів «62» , вбиральня «В», 1 /2 частка прибудов ( літні кухні літ. «Б», «б», «Г»), які були побудовані за час життя [PERSON] і які є спільним майном подружжя. Позивачі відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину в силу частини 3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, та продовжували постійно проживати в [INFO], після смерті [PERSON] та користуватися земельною ділянкою, на якій знаходиться цей будинок. На даний час залишаються зареєстровані за вказаною адресою. Батько позивачів [PERSON] не повідомивши спадкоємців, зареєстрував раніше здійснений разом з спадкодавцем прибудови, на своє імя та подав документи для реєстрації будинку з урахуванням прибудов. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень 22.10.2013 року за [PERSON] було зареєстровано за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: 187923905101 житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою м. Вінниця, вул. В.Семенця , 6. Згідно опису обєкта до житлового будинку садибного типу входять: житловий будинок літ «А» загальною площею 114,0 кв.м., в тому числі 58,6 кв.м.; погреби літ. «п/а1», «п/62»; літні кухні літ «Б», «б», «Г»; сараї літ. «б2», «Д»; убиральня літ «Ж»; огорожа №1- №2; криниця №3. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [PERSON] отримано на праві приватної власності 22.10.2013 року. В це свідоцтво включено будинок та всі господарські приміщення, які зазначені в договорі купівлі - продажу будинку від 21 липня 1999 року та прибудови, які були побудовані за час спільного життя з [PERSON], а саме: літні кухні літ «Б», «б», «Г», які не були зареєстровані до смерті [PERSON] до 4 серпня 2011 року. 16.01.2014 року [PERSON] без відома спадкоємців подарував житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку по вул. В.Семенця, 6 в м. Вінниці, що зареєстрована за [PERSON] [PERSON] Після договору дарування відповідач [PERSON] виселив майже всіх спадкоємців з будинку. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2017 року визначено, що частка [PERSON], яка померла 4 серпня 2011 року, в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0939 га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0015, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по вул. В. Семенця, 6 в м. Вінниці, становила 1/2 . Визначити, що частка [PERSON], яка померла 4 серпня 2011 року, в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з прибудовою, цегляний, житловою площею 58,9 кв.м., зазначений на плані літ. «А» 1968 року забудови, огорожу «№1,№2», криницю «Г», хлів «Б», хлів «б», хлів «62», вбиральню <В», що знаходяться в м. Вінниці по вул. В. Семенця, 6, наявний станом на момент їх придбання згідно договору купівлі - продажу будинку від 21.07.199 року становить 1/2. Дарувати частки будинку і господарських будівель, які належали [PERSON] [PERSON] не мав права без згоди спадкоємців, які прийняли спадщину. Рішенням Вінницького міського суду від 19.02.2018 року вирішено: «Позов задоволити частково. Визнати недійсними: -договір дарування житлового будинку, укладений 16.01.2014 р. між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] щодо безоплатної передачі у власність [PERSON] Йосиповча 97/100 часток, [PERSON] - 3/100 часток будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул.. В.Семенця, 6 м. Вінниці (житловий будинок А, загальною площею 114,0 кв. м, житловою площею 58,6 кв. м, погреби п/а1, п/62, літні кухні Б, б, Г, сараї 62, Д, убиральня Ж, огорожа №1-№2, криниця №3), посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №101; -договір дарування земельної ділянки, укладений 16.01.2014 р. між [PERSON] і [PERSON] [PERSON] щодо безоплатної передачі у власність [PERSON] 97/100 часток, [PERSON] - 3/100 часток земельної ділянки, площею 0,0939 га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0015 розташованої по вул. В. Семенця, 6 м. Вінниці, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №102. В решті позову відмовити». З часу укладання договору дарування відповідач чинить перешкоди в користуванні будинком позивачам, навіть не допускає в двір. Майно, яке знаходилося в будинку і належало позивачам, він викинув все на двір. Навіть майно, яке належало [PERSON], який проживав там з малолітніми дітьми, не зупинило в його незаконних діяннях, він всі дитячі речі викинув на вулицю. Комісію квартального комітету він в двір не пустив, ображав нецензурною лайкою і погрожував спричиненням тілесних ушкоджень. Всі позивачі весь цей час, мешкають у тимчасових приміщеннях, хто по найму, а хто з милосердя у сторонніх людей, які їм співчувають. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду під головуванням судді Жмудя О.О. від 27.08.2018 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~22.10.2018 року ухвалою суду суддею Федчишеним С.А. прийнято до свого провадження дану цивільну справу та призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 12.12.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали за обставин викладених в позові, просили позов задовольнити, не заперечували щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Представник позивачів адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала за обставин викладених в позові, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. \~ \~ \~ \~Враховуючи думку позивачів та їх представника, вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, постановивши по справі заочне рішення. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. \~ \~ \~ \~При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] - діти позивача [PERSON] та [PERSON], яка померла 04.08.2011р. Позивачі і відповідачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1261 ЦК України. За договором купівлі-продажу будинку від 21.07.1999 р. [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями по вул. В. Семенця, 6, м. Вінниці, житловою площею 58,9 кв. м, зазначений на плані літ. «А», 1967 року забудови, огорожу «№1-2», криницю «Г», хлів «Б», хлів «б», хлів «62», вбиральню «В». За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.07.1999 р. [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку, площею 939 кв.м, що по вул. В. Семенця, 6 м. Вінниці, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно\~ст. 82 ч.4 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2017 р. (справа №127/2611/16-ц за позовом [PERSON]Й, холодницької В.Й., [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення частки померлої [PERSON] у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на частину житлового будинку та частину земельної ділянки, а також витребування частини житлового будинку та частини земельної ділянки з незаконного володіння), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 18.04.2017 р., встановлено, що [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище Орловська) з 19.12.1975 р. перебували у шлюбі. Після смерті дружини [PERSON], яка померла 04.08.2011р., [PERSON]. ввівши в експлуатацію добудови, отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 22.10.2013 р., зокрема, на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що по вул. В. Семенця, 6, м. Вінниці, загальною площею 114 кв. м, житловою площею 58,6 кв.м. 16.01.2014 р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено договір дарування житлового будинку, згідно якого [PERSON] безоплатно передав у власність (подарував) [PERSON] 97/100 часток та [PERSON] - 3/100 частки будинку з господарськими будівлями та спорудами, що по вул. В. Семенця, 6 м. Вінниці (житловий будинок А, загальною площею 114,0 кв. м, житловою площею 58,6 кв. м, погреби п/а1, п/б2, літні кухні Б, б, Г, сараї б2, Д, убиральня Ж, огорожа №1-№2, криниця №3), договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №10. 16.01.2014 р. між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки, згідно якого [PERSON] безоплатно передав у власність (подарував) [PERSON] 97/100 часток та [PERSON] - 3/100 частки земельної ділянки, площею 0,0939 га, кадастровий номер: 0510100000:03:016:0015, що по вул. В. Семенця, 6 м. Вінниці, договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №102. Зазначеним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.02.2017 р. (справа №127/2611/16-ц) визначено, що частка [PERSON], яка померла 04.08.2011 р., в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0939 га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0015, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що по вул. В. Семенця, 6 м. Вінниці становила 1/2, в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з прибудовою, цегляний, житловою площею 58,9 кв. м, зазначений на плані літ. «А», 1967 року забудови, огорожу «№1-2», криницю «Г», хлів «Б», хлів «б», хлів «б2», вбиральню «В», що по вул. В. Семенця, 6 м. Вінниці, наявні станом на момент їх придбання згідно договору купівлі-продажу будинку від 21.07.1999р. становила 1/2. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2018року визнано недійсними: - договір дарування житлового будинку, укладений 16.01.2014 р. між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] щодо безоплатної передачі у власність [PERSON] 97/100 часток, [PERSON] - 3/100 часток будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. В. Семенця, 6 м. Вінниці (житловий будинок А, загальною площею 114,0 кв. м, житловою площею 58,6 кв. м, погреби п/а1, п/б2, літні кухні Б, б, Г, сараї б2, Д, убиральня Ж, огорожа №1-№2, криниця №3), посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №101; - договір дарування земельної ділянки, укладений 16.01.2014 р. між [PERSON] і [PERSON], [PERSON] щодо безоплатної передачі у власність [PERSON] - 97/100 часток, [PERSON] - 3/100 часток земельної ділянки, площею 0,0939 га, кадастровий номер 0510100000:03:016:0015, розташованої по вул. В. Семенця, 6 м. Вінниці, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №102. 11 січня 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявами, в яких зазначили, що спадкове майно, яке залишилося на день смерті [PERSON] вони приймають. 11 січня 2016 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] заведена спадкова справа №03/2016 після смерті [PERSON], яка померла 04.08.2011р. Таким чином, кожен з пяти спадкоємців за законом, що звернулися до нотаріуса, набули право на 1/10 (1/2 : 5) спадкового майна. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог\~ ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 155 ЖК України передбачено, що жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Враховуючи викладене, та те, що відповідачі не допускають позивачів до володіння їх майном, суд приходить що позов обгрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивачів. На підставі викладеного

Outcome: approved