Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] 16.01.2018 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зареєстрованого 22.03.2003 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №335. При цьому посилалася на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на шлюб та сім`ю, внаслідок чого шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Наголошувала на тому, що примирення між сторонами неможливе. Просила суд шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 25.01.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено по справі підготовче провадження. Ухвалою суду від 19.02.2018 року закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/340/18 та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та її представник не зявилися. Представник позивача [PERSON] надала письмову заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі та участі позивача, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище позивачу [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні їх правовідносини. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до Свідоцтва про одруження, - [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Котенко) [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 22.03.2003 року, про що зроблено актовий запис №335 у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану (а.с.8). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України, суд

Outcome: approved