Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], звернулися з позовом в суд про визначення часток у квартирі [ADDRESS], яка належить позивачам та відповідачу на праві спільної сумісної власності, зокрема, кожному із співвласників - по 1/5 частці квартири. Свої позовні вимоги вони мотивують тим, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] бажають розпорядитись своїми частками у вказаній квартирі, проте відповідач не хоче в добровільному порядку визначити частки, що й стало причиною їхнього звернення в суд. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, при цьому кожен з них подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, зазначивши, що позов визнає і просить задовольнити такий. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, зазначивши, що дійсно в нього з позивачами виник спір щодо визначення розміру часток у квартирі, співвласниками якої вони усі являються, проте на час розгляду справи він погоджується з позовними вимогами позивачів і не заперечує проти визначення кожному із співвласників по 1/5 ідеальній частині квартири. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належитьдвохкімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 6), що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 19.04.2010 року та витягом №27037532 від 17.08.2010 року про реєстрацію права власності (а.с. 4, 5). Згідно довідки ЛКП «Левандівка» №367 від 16.04.2015 року (а.с.8), у вказаній квартирі зареєстровано п'ятеро осіб: позивачі [PERSON] та [PERSON] - батьки, [PERSON] - донька, неповнолітня [PERSON] - внучка та відповідач [PERSON] - зять. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється. Як вбачається із пояснень представника позивача та відповідача, ідеальні частки співвласників квартири не визначені, домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток не досягнуто, оскільки між позивачами та відповідачами склалися конфліктні відносини, а тому він відмовився в добровільному порядку поділити квартиру. Поряд з цим, [PERSON], [PERSON], [PERSON] бажають розпорядитись своїми частками у спірній квартирі, для чого необхідно визначити такі частки. Недосягнення домовленості між співвласниками щодо визначення часток призводить до обмеження права власності позивачів, що з огляду на положення ст.41 Конституції України та ст.ст. 319, 321 ЦК України, є недопустимим, а відтак права позивачів підлягають захисту судом. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач погоджується з позовними вимогами щодо визначення кожному із співвласників по 1/5 ідеальній частині квартири. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то таке визнання позову згідно ст.174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов та не заперечував проти визначення рівних часток співвласників у квартирі по [ADDRESS], підстав для відступлення від рівності розміру часток в судовому засіданні не встановлено, суд приходить до переконання, що позов підставний, грунтується на законі, а відтак слід визначити по 1/5 частини квартири [ADDRESS] позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідачу [PERSON]

Outcome: approved