Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання за ними права власності на належну кожному з них 1/5 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою вул. Кінська, 10, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, крім того, за [PERSON] право власності на 1/5 частку вказаного будинковолодіня в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовували тим, що у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ (свідоцтво про право власності) на спірне домоволодіння, в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно та на належні їм частини домоволодіння. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в підготовче судове засідання не зявились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 7 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по вул. Кінська, 10, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 7). Згідно копії технічного паспорту від 11.01.2019 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул.\~Кінська, 10, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у 1968 році (а.с. 12-14). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) в рівних долях (по 1/5 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Кінська, 10, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про народження позивача [PERSON], [INFO], його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). 09.09.2003 року позивач [PERSON] одружилася з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 16). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] (позивач) розірвано, після розірвання шлюбу залишено [PERSON] шлюбне прізвище «Солодка» (а.с. 17-18). 28.05.2003 року [PERSON] (мати, свекруха, бабуся) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], оскільки вступив в управління спадковим майном, що підтверджується довідкою Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 59 від 11.02.2019 року (а.с. 8). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 35/2019 від 18.02.2019 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (мати, свекруха, бабуся) (а.с. 39-47), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: вул. Кінська, 10, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, в т.ч.: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на належні їм по 1/5 частці кожному домоволодіння, а [PERSON] на належну йому 1/5 частку домоволодіння та на 1/5 частку цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 1/5 частину житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по вул. Кінська, 10, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, яка залишилась після смерті матері [PERSON] оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] за № 98/02-31 від 18.02.2019 року (а.с. 10). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме: [PERSON] 584,50 грн., а [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 292,26 грн. кожному. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved