Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

[PERSON] 15.02.2021 року звернувся до суду з позовом до Київської районної адміністрації, як органу опіки та піклування з вимогами ухвалити судове рішення, яким визнати неправомірним та скасувати розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування від 05.02.2021 року за №81-01р. «Про затвердження висновку служби у справах дітей Одеської міської ради про підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , для тимчасового виїзду за межі України». У відповідності до положень ст.33 ЦПК України позов розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою Київського райсуду м.Одеси від 17.02.2021 року позов прийнято до провадження, по справі відрите загальне позовне провадження і справу призначено до підготовчого судового засідання. На стадії підготовчого провадження суд розглянув клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову, про витребування доказів. 19.04.2021 року суд закрив підготовче засідання і призначив справу до розгляду по суті. Представник позивача адвокат Сухецька С.М. позов підтримала і доводила, що розпорядження райадміністрації не відповідає вимогам Закону, порушує права та інтереси батька малолітньої дитини і не захищає інтереси самої малолітньої дитини. Представник відповідача Київської рай адміністрації до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач сповіщений належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с.151). Третя особа [PERSON] (її представник адвокат Адабаш С.А.) до суду не з`явилась, про час, дату і місце розгляду справи сповіщена, за позовом [PERSON] надала письмові пояснення (а.с.78-80). Представник третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради позов [PERSON] не визнала. Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив: [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2015 рік- рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 25.12.2015 року про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При вирішенні спору про розірвання шлюбу місце проживання малолітньої дитини не визначалось. У вихованні і утриманні малолітнього [PERSON] ,2011 року народження приймають участь батько, мати, дід і баба [PERSON] . [PERSON] ,2011 року народження зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Хлопчик навчається у третьому класі загальноосвітньої школи, що розташована поряд з житлом діда і баби, які відводять онука до школи, забирають після школи, відвозять до спортивної секції, піклуються про дитину під час відсутності матері. У квартирі [PERSON] хлопчику облаштована окрема кімната, де він грається, готує уроки, навчається музиці, відпочиває. З п`ятниці по вечір неділі дитина знаходиться у батька [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності. 29.12.2020 року [PERSON] звернулась до Служби у справах дітей Одеської міської ради про надання висновку на підтвердження місця проживання малолітньої дитини для тимчасового виїзду за межі України. 29.01.2021 року Служба у справах дітей Одеської міської ради надала висновок про підтвердження проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю для його тимчасового виїзду за межі України. 05 лютого 2021 року Київська рай адміністрація, як орган опіки та піклування, розпорядженням за №81-01р затвердила висновок Служби у справах дітей Одеської міськради про підтвердження проживання малолітнього [PERSON] ,2011 року народження разом з матір`ю [PERSON] для його тимчасового виїзду за межі України. Позивач доводить, що розпорядження органу опіки та піклування не відповідає фактичним обставинам, суперечить правам та інтересам малолітнього сина [PERSON] ,2011 року народження і перешкоджає позивачу реалізувати у повному обсязі батьківські права та обов`язки щодо малолітнього сина. Так, дитина з матір`ю знаходиться періодично, коли [PERSON] перебуває в Україні. З 1920 року [PERSON] підтримує фактичні шлюбні стосунки з громадянином Республіки Польща і майже постійно там і проживає. Хлопчик з понеділка по п`ятницю живе з дідом і бабою, а з п`ятниці по неділю з ним батьком. І саме вони- дід, баба і батько переймаються питаннями утримання і виховання дитини. [PERSON] має намір вивезти сина на постійне проживання до Польщі, а він батько заперечує, тому мати і звернулась до служби у справах дітей з заявою про підтвердження місця проживання малолітньої дитини, вказавши про відсутність спору щодо місця проживання дитини. Позивач звернув увагу суду, що він ніколи не перешкоджав тимчасовим поїздкам дитини за межі України разом з матір`ю з метою відпочинку та оздоровлення і надавав відповідні нотаріально посвідчені заяви. Наразі мати бажає вивезти дитину за кордон і позбавити батька приймати участь у вихованні дитини та спілкуванні з ним. [PERSON] вимагає визнати розпорядження органу опіки та піклування неправомірним і скасувати. У заяві про розгляд справи за відсутності представника Київської рай адміністрації, відповідач зазначив, що розпорядження органу опіки та піклування не набрало законної сили, тому як було оскаржене в судовому порядку в установлені законом строки, і не видавалось на руки [PERSON] , тому відповідач заперечує проти задоволення позову. [PERSON] (її представник) в письмових поясненнях, не погоджуючись з позовом [PERSON] , стверджувала, що позов є необґрунтованим, що орган опіки і піклування ухвалив розпорядження за №81-01р у відповідності до вимог закону , в межах своїх повноважень і з урахуванням усіх обставин по справі. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради доводила, що при складанні висновку про підтвердження місця проживання малолітньої дитини служба у справах дітей керувалась в першу чергу інтересами малолітньої дитини і після перевірки місця проживання дитини. Дослідивши надані докази і наведені сторонами доводи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено положеннями ст.7 СК України, згідно яких жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Водночас спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, може бути вирішений органом опіки та піклування чи судом (ст.158, 159 СК України). Статтею 6 Сімейного кодексу України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини визначений Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 з подальшими змінами (далі - Порядок № 866). Так, п. 3 Порядку № 866 визначено, що органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Відповідно до пункту 721 Порядку « для підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України з метою, визначеною частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України (лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей), той з батьків, з ким проживає дитина, подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини такі документи:заяву; копію паспорта заявника; копію паспорта дитини (у разі наявності); довідку про реєстрацію місця проживання заявника (у разі коли в паспорті відсутні дані про реєстрацію місця проживання); довідку про реєстрацію місця проживання дитини; копію свідоцтва про народження дитини; копію рішення суду про розірвання шлюбу (у разі наявності); підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України (у разі наявності); копію документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (подається для тимчасового виїзду за межі України дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа або паліативної допомоги). Служба у справах дітей за результатами розгляду зазначених документів, відвідування дитини за місцем її проживання, проведення бесіди з тим із батьків, хто проживає окремо від дитини (у разі можливості її проведення), або бесіди з дитиною, яка досягла 14 років, готує висновок про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно до додатком 13 та один з таких проектів рішень/розпоряджень районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади: про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України; про відмову у затвердженні такого висновку. Досліджуючи матеріали справи, суд встановив: [PERSON] 29.12.2020 року звернулась до Служби у справах дітей з заявою про підтвердження місця проживання малолітньої дитини з нею матір`ю для тимчасового виїзду дитини до Республіки Польщі у період з 26.01.2021 року строком на 21 день для відвідування родичів. В заяві зазначена адреса проживання батька дитини і вказано про відсутність у батька заборгованості по сплаті аліментів, але не вказано про відсутність згоди батька на виїзд дитини за межі України або про наявність спору між батьками щодо цього питання. У висновку Служби у справах дітей Одеської міської ради від 29.01.2021 року №884\\1 про підтвердження місця проживання малолітньої дитини вказано, що спеціалістами служби 04.01.2021 року було відвідано малолітнього [PERSON] , [INFO] за місцем проживання [ADDRESS] та складено акт обстеження умов проживання (а.с.112), але акт на а.с.125 не містить ні дати його складання ні дати обстеження. Акт також не містить відомостей про час проживання [PERSON] у цій квартирі, відомостей про власника квартири, до акту не додано документу, на підставі якого [PERSON] разом з малолітньою дитиною проживає в цій квартирі і на яких умовах. На момент складання висновку Служба у справах дітей мала письмові заяви батька, діда і баби малолітнього [PERSON] , 2011 року , в яких заявники виклали обставини, що свідчать дитина більше знаходиться разом з дідом і бабою та батьком, а не з матір`ю, що родичі у Польщі у [PERSON] відсутні. Ці пояснення Службою у справах дітей до уваги не прийняті. З протоколу бесіди (а.с.124), проведеної спеціалістами служби у справах дітей з малолітнім [PERSON] ,2011 року народження убачається, що питання проживання дитини не з`ясовувалось. Спеціалісти служби цікавились навчанням хлопчика і наявності у нього бажання подорожувати до Польщі. В подальшому, при затвердженні висновку Служби у справах дітей Одеської міської ради орган опіки та піклування Київська рай адміністрація також не звернула на ці обставини уваги. Окрім того, орган опіки і піклування, затверджуючи висновок про підтвердження місця проживання малолітньої дитини з матір`ю для виїзду у січні-лютому 2021 року дитини за межі України, не звернув уваги, що мати вивозить дитину за межі України під час пандемії до держави, яка 25.01.2021 року опублікувала в засобах масової інформації режим в`їзду громадян України до Республіка Польща, що містить певні обмеження для громадян України, що поїздка дитини для відвідування родичів запланована під час навчального періоду. Таким чином, розпорядження органу опіки та піклування Київської рай адміністрації м.Одеси «Про затвердження висновку служби у справах дітей Одеської міської ради про підтвердження місця проживання малолітнього [PERSON] ,2011 року народження для тимчасового виїзду за межі України» за №81-01р від 05.02.2021 року не відповідає вимогам п.721 Порядку №866, порушує права та інтереси батька дитини і не враховує інтереси самої малолітньої дитини.

Outcome: approved