overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 16.02.2016 р. подали до суду спільну заяву про розірвання шлюбу, в обґрунтування вказавши, що шлюбні відносини не підтримують з листопада 2013 року, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімю, життя та побут; вони є зовсім різними людьми; подальше збереження шлюбу неможливо. У судове засідання заявники не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 12.11.2010р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-ВЛ № 153020. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Спір стосовно майна між подружжям відсутній. Сторони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують.. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Враховуючи, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті права, а також права їхніх дітей, суд вважає за можливе заяву подружжя про розірвання шлюбу задовольнити. Оскільки, [PERSON] заявлено клопотання про залишення їй прізвища обраного при реєстрації шлюбу, суд вважає за необхідне, після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище «Соценко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 19 вересня 2018 року звернулися до суду із позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що вони є власниками житлового будинку за адресою: вул. Павлова, 76 в м. Кремінна Луганської області. В цьому будинку зареєстрований їхній син [PERSON], але не проживає в ньому з 2011 року. Добровільно знятися з реєстраційного обліку син відмовляється, тому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, в заяві на ім'я суду просять розглянути справу за їхньою відсутністю, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, в заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно з договором купівлі-продажу від 08 травня 1981 року (а.с. 17-20), договору дарування від 01 березня 1983 року (а.с. 21-24) [PERSON] та [PERSON] є власниками буд. 76 по вул. Павлова в м. Кремінна Луганської області. Відповідно до домової книги (а.с. 13-16), характеристики житлово-побутових умов (а.с. 25), довідки про склад сімї (а.с. 26) [PERSON] зареєстрований у якості члена сімї в будинку позивачів за адресою: вул. Павлова, 76 в м. Кремінна Луганської області, але за вказаною адресою не проживає з 2011 року. Згідно заяви відповідача, останній позовні вимоги визнає, мешкає у Російській Федерації. Оскільки відповідач у добровільному порядку з реєстрації за адресою позивачів не знявся, проживає у Російській Федерації, тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] [PERSON] 19 лютого 2021 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи позов збереженням та перебуванням у шлюбі суперечить її інтересам, сім`я розпалася. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей. Хоча і проживають за однією адресою, але шлюбні відносини припинено з лютого 2020 року, спільне господарство не ведеться, спору відносно майна наразі немає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 жовтня 2009 року між сторонами Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 246. В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони хоча і проживають за однією адресою, але шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2020 року, спору про поділ майна наразі немає, діти проживатимуть з позивачем. Відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 908 грн., що підтверджується оригіналом квитанції про сплату судового збору (а.с. 1). Крім цього, позивач в своїй заяві просить суд стягнути з відповідача за надання правничої допомоги в розмірі 1000 грн. В обгрунтування заявленої суми на надання правничих послуг в розмірі 1000 грн. позивачем надано: договір про надання правничих послуг від 18.02.2021, укладений між позивачкою та адвокатом Маляром М.В.; акт про виконання договору про надання правової допомоги від 18.02.2021 року; квитанція до прибуткового касового ордеру № 15 від 18.02.2021 року, з якої вбачається, що [PERSON] сплатила за складання позовної заяви 1000 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. та витрат по сплаті послуг про надання правничої допомоги в розмірі 1000 грн., що всього становить 1908 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 20 серпня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що вони є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] В цьому будинку зареєстрований їхній син [PERSON], але не проживає в ньому з 2015 року. Добровільно знятися з реєстраційного обліку син відмовляється, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, в заяві на ім'я суду просять розглянути справу за їхньою відсутністю, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 17) [PERSON] є сином позивачів. Згідно рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 листопада 2005 року (а.с. 11) [PERSON] та [PERSON] є власниками [ADDRESS] по ? частці у кожного. Відповідно до акта обстеження сім'ї (а.с. 16) [PERSON] зареєстрований у якості члена сім'ї в будинку позивачів за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає з 2015 року. Згідно копії паспорта відповідача (а.с. 30) [PERSON] є громадянином Російської Федерації та з 27 жовтня 2016 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Оскільки відповідач у добровільному порядку з реєстрації за адресою позивачів не знявся, є громадянином Російської Федерації та має інше місце реєстрації, тому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 21 серпня 2015 року звернулися до суду із позовом, який уточнили 15 вересня 2015 року, в обґрунтування якого посилаються на те, що позивачка є власником будинку [ADDRESS], в якому на підставі договору найму зареєстровано відповідачку. Вона в ньому не проживає, плату за комунальні послуги не вносить, тому просять задовольнити їх вимоги, розірвати договір найму та визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Позивач у заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена через оголошення у пресі,тому суд вважає за необхідне справу розглянути за її відсутності заочно. Начальник Кремінського відділу УДМС України у Луганській області Грінак В.С. у судове засідання не з'явився, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути без його участі, заперечень проти позову не має. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 167 цього Кодексу, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК Української РСР, у разі тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Особа, яка не проживає у жилому приміщенні без поважних причин, може бути визнана такою, що втратила право користування ним. Докази, які долучені до справи (а. с. 7-12), свідчать про наступне. Будинок [ADDRESS] належить позивачці на праві власності. На підставі договору найму житлового приміщення між [PERSON] та [PERSON] від 06 серпня 1998 року, останню було зареєстровано в цьому будинку. Строк дії договору у три роки закінчився, відповідачка з часу реєстрації фактично в будинку не проживає, тому є підстави для розірвання договору найму. Суд також погоджується з вимогами [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування будинком, оскільки відповідачка не проживає в ньому без поважних причин з 1998 року, що підтверджується характеристикою умов проживання. З урахуванням вказаних обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог шляхом розірвання договору найму жилого приміщення та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 23 січня 2015 року звернулися до суду з позовною заявою, яку надалі вточнили, про визнання [PERSON]такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідач не мешкає на спірній жилій площі понад встановлені законом строки без поважних причин. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Представник третьої особи Головного управління державної міграційної служби в Одеській області у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення позивачів, свідка, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 1989 року Виконкомом Київської райради народних депутатів міста Одеси [PERSON] було видано ордер за № 290 серії КР на право вселення в однокімнатну квартиру [ADDRESS], з членами сім'ї: донькою [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON], та сином [PERSON] Як вбачається з довідки КП «ЖКС «Чорноморський» за № 1624 від 10 листопада 2014 року про склад сім'ї та реєстрації, у квартирі [ADDRESS], зареєстровані: позивач [PERSON], її син [PERSON], дочка [PERSON], та онук [PERSON] Однак за зазначеною адресою відповідач [PERSON] не проживає з червня 2010 року, речей відповідача на спірній жилій площі немає, вселитися вона не намагалася, позивачі не перешкоджали відповідачеві у проживанні у зазначеній квартирі. Факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин підтвердив у судовому засіданні свідок [PERSON] Судом встановлено, що відповідач не проживає на спірній жилій площі без поважних причин понад встановлений законом строк, перешкоди у проживанні їй не створювалися. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідачем не надано жодних доказів поважності причин непроживання на спірній жилій площі понад шести місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 28 листопада 2016р. звернулись в суд з позовом до [PERSON], про визнання втратившою право на користування житлом квартирою №7 будинку №10 по провулку Покришкіна в м.Старокостянтинові Хмельницької області, В обгрутування позову посилались на те, що 05 жовтня 2011 року вони купили у [PERSON] квартиру, згідно договору купівлі-продажу зареєстрованого 21 жовтня 2011 року. Після купівлі квартири вони почали проживати там та зареєстрували місце проживання. Тепер виявилось, що [PERSON] рахується зареєстрованою у даній квартирі [ADDRESS], однак в квартирі відповідач не проживає і нею не користується. Вона не приймала і не приймає ніякої участі в утриманні квартири, оплаті комунальних послуг тощо. Фактично відповідачка по місцю реєстрації проживання не проживає, житловим приміщенням не користується та в добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації місця проживання. Позивачі звернулись до суду з письмовою заявою про те, що позов підтримують, просять його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач в судове засідання не зявилась, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, тому суд, за згодою позивачів, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Суд, ослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] є власниками кв.№7 буд. №10 пров.Покришкіна в м. Старокостянтинові Хмельницької області, що підтверджується даними договору купівлі-продажу від 05.10.2011р. Також, судом встановлено, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за вищевказаною адресою, однак вона без поважних причин, не проживає за вказаною адресою. Дані обставини підтверджуються довідками про фактичне місце проживання №4790 від 22.11.2016р.; договором купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за №1945 від 21.10.2011р.; копією витягу про державну реєстрацію прав №31757045 від 21.10.2011р.; актом від 17.11.2016р. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК України та слід визнати [PERSON] втратившою право на користування житлом квартирою №7 будинку №10 по провулку Покришкіна в м.Старокостянтинові Хмельницької області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 3 квітня 2014 року звернулися до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що 31 березня 2014 року вони придбали у представника відповідачів [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], про що є відповідна розписка про отримання нею коштів за квартиру. Але до теперішнього часу нотаріально оформити договір купівлі-продажу сторони не оформили, оскільки представник відповідачів ухиляється від його нотаріального посвідчення, тому просить задовольнити їх вимоги, визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ними право власності на квартиру по 1/2 частці кожному. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON] (а.с.15). Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 березня 2014 року (а.с.16) представник відповідачів на підставі довіреності [PERSON] (а.с.10) продала [PERSON], [PERSON] вказану квартиру та згідно до розписки від того ж числа отримала від них гроші за продану квартиру у розмірі 30 000 грн. (а.с.19) Оскільки представник відповідачів [PERSON] ухилилася від нотаріального посвідчення договору, позивачі не мають можливості на теперішній час зареєструвати право власності на квартиру, тому суд не бачить підстав за яких не можливо задовольнити їх вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] [PERSON], [INFO] звернулась до суду з вказаною заявою мотивуючи тим, що з дитинства проживає у м. Біла Церква, у січні 2017 року познайомилась з [PERSON], [INFO], і вони покохали один одного, через деякий час кохання переросло у близькі стосунки, наслідком чого стала її вагітність. З метою зберегти вагітність і створити сімю вони вирішити одружитись, що не заперечують їх батьки. Таке бажання створити сімю та зареєструвати шлюб у встановленому законом порядку відповідає їх інтересам та інтересам майбутньої дитини, однак вона не досягла шлюбного віку, тому просить суд надати їй право на шлюб. В судовому засіданні заявник [PERSON] [PERSON] заяву підтримала та просила надати їй право на шлюб з [PERSON], оскільки це відповідає її інтересам та інтересам майбутньої дитини. Заінтересована особа: Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, направив до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заінтересована особа: [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просив надати [PERSON] [PERSON] право на шлюб з ним, та зазначив, що з березня 2017 року підтримують із заявником сімейно шлюбні стосунки, [PERSON] [PERSON] вагітна, а він є батьком майбутньої дитини, тому мають намір та бажання укласти шлюб, що відповідає їх інтересам. Заінтересована особа: [PERSON] Алібала кизи, мати заявниці, в судовому засіданні заяву підтримала та зазначила, що надання дозволу на шлюб дочки відповідає її інтересам. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] [PERSON], [INFO], не досягла на даний час шлюбного віку, який визначений ст.22 СК України, а саме 18 років, що підтверджується копією паспорта ( а.с.8,9). Також встановлено, що [PERSON] [PERSON] перебуває в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], з березня 2017 року вони підтримують сімейно шлюбні стосунки та мають намір укласти шлюб у визначеному законодавством порядку, оскільки це відповідає їх інтересам та інтересам майбутньої дитини. Згідно ст.23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] [PERSON] перебуває на обліку по вагітності у Комунальному закладі Білоцерківської міської ради Міська Госпрозрахункова поліклініка профоглядів, станом на 24.11.2017 року термін вагітності становив 3-4 тижнів, що підтверджується довідкою ( а.с. 4), заінтересовані особи підтвердили факт, що заявник на даний час вже має термін вагітності 8-9 тижнів, а надання права на шлюб відповідає її інтересам. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що реєстрація шлюбу відповідає інтересам [PERSON] [PERSON], а тому суд вважає за можливе надати їй право на шлюб з [PERSON], [INFO].

Outcome: approved