Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2013 року заявив позов до своїх батьків [PERSON], [PERSON], за яким просив вселити його в квартиру [ADDRESS], встановити порядок користування квартирою, виділивши в його користування жилу кімнату №6, площею 12,4 кв.м. з прилягаючим до неї балконом, а батькам в користування жилу кімнату №5, площею 17,6 кв.м. з прилягаючим до неї балконом, інші приміщення залишити в спільному користуванні сторін, а також зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод в користуванні житлом. Позов мотивований тим, що сторони є співвласниками спірного житло житла, проте позивач не може ним користуватись через перешкоди, що чинять відповідачі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, які зводяться до викладеного в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в суд не з'явились, подали заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з від'їздом. Проте, суд не знаходить достатніх підстав для відкладення розгляду справи і знаходить за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. Судом встановлено таке. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.09.1995 року виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках (а.с.6). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України.) Відповідно до ст.ст. 379, 382 ЦК України, об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Позивач одружений, має трьох малолітніх дітей (а.с. 10-13,23), і проживає разом з сім'єю в орендованій квартирі (а.с.9). Тому, за відсутності заперечень відповідачів, суд вважає, що відповідачами чиняться позивачу перешкоди в користуванні власністю. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обраний позивачем шлях поновлення порушеного права у спосіб вселення в спірне житло відповідає вимогам ст. 16 ЦК України. Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. За даними, що містяться в особовому рахунку [NUMBER], що відкритий в КП «ЖЕО Київського району м. Сімферополя», та даними інвентарної справи, спірна квартира складається з двох житлових кімнат, площею 17,6 кв.м. (№5) та 12,4 кв.м. (№6), передпокою, площею 8,3 кв. м., кухні, площею 6,3 кв. м., комори, площею 0, 5 кв.м., туалету, площею 2, 3 кв. м., ванної кімнати, площею 2, 3 кв.м. Житлові кімнати в квартирі є ізольованими (а.с.7-8). Запропонований позивачем варіант порядку користування квартирою, на думку суду, виходячи з технічних характеристик квартири та часток сторін у праві власності на квартиру, є єдиним можливим варіантом, а тому саме такий варіант і кладеться в основу рішення. При цьому, виділення позивачу житлової кімнати розміром більшим за його ідеальну частку, компенсується тим, що відповідачам, які є подружжя, виділяється житлова кімната з більшою житловою площею, що відповідає принципу законності та справедливості. Виходячи з напруженого характеру взаємовідносин сторін, як вони викладені позивачем, підлягають задоволенню і вимоги останнього про зобов'язання відповідачів не чинити перешкод в користуванні житлом. Отже, позов може бути задоволено повністю. За такого рішення, судові витрати понесені позивачем, мають бути йому відшкодовані відповідачами відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved