Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON] в особі уповноваженого представника звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області про зняття арешту з майна та заборони на його відчуження накладених в межах виконавчого провадження. Позовну заяву мотивує тим, що у межах виконавчого провадження №3660376 з примусового виконання виконавчого листа №2/712/7303/12 від 05.12.2012 року про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість у розмірі 413664,34 грн. накладено арешт на усе майно позивача. Відповідно до листа Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 16.03.2018 року вбачається , що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №3660376 з примусового виконання виконавчого листа №2/712/7303/12 від 05.12.2012 року. Вказане виконавче провадження перебувало на виконанні у відділі у період 04.02.2013 по 02.12.2013 року, та було завершено на підставі п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає проведенню або не здійснює авансування). Згідно наданої відповідачем інформації з АСВП ВП (спецрозділ) підтверджується наявне обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, обтяжувач: Районний відділ ДВС Ужгородського МРУЮ, підстава виникнення обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36360376 від 06.02.2013р., видана старшим державним виконавцем Волошин Р.А. районного відділу ДВС Ужгородського МРУЮ. Відповідно до Інформаційної довідки №116400566 від 06.03.2018р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявне обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, обтяжувач: районний відділ ДВС Ужгородського МРУЮ, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36360376 від 06.02.2013р., видана старшим державним виконавцем Волошин Р.А. районного відділу ДВС Ужгородського МРУЮ. Після завершення виконавчого провадження №36360376 від 02.12.2013 року, виконавчий документ повторно стягувачем не пред'являвся. Крім цього, виконавчий документ №2/712/7303/12 від 05.12.2012 року, виданий Ужгородським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість у розмірі 413664,34 грн. виконано боржниками добровільно в повному обсязі ще в 2014 році, що, зокрема, підтверджується довідкою ПАТ «ВіЕс Банк» від 30.12.2014 року. Враховуючи, щостаном на день звернення до суду в Ужгородському районному відділі ДВС ГТУЮ у Закарпатській області відсутні виконавчі провадження де б [PERSON] виступала боржником , на даний час заборгованість по зобов'язанню перед стягувачем відсутня, сума заборгованості погашена, а тому вважає відпали підстави подальшого перебування майна позивача під арештом , у зв'язку з чим представник позивача просить суд зняти арешт з майна боржника [PERSON] та заборони на його відчуження накладених державним виконавцем Ужгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області на підставі постанови від 06.02.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 36360376. В судове засідання позивач та представник позивача адвокат [PERSON] не з'явилися, представник позивача через канцелярію суду надав заяву, згідно якої просив розглянути справу без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач Ужгородський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області не забезпечив явку свого представника в судове засідання, хоча про час та місце розгляду даної справи був належним чином повідомлений, однак надав через канцелярію суду пояснення на позовну заяву, в якій вказав, що згідно даних АСВП станом на 23.04.2018 року на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження відносно [PERSON]. На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №36360376 з примусового виконання виконавчого листа №2/712/7303/12 від 05.12.2012 року. Вказане виконавче провадження перебувало на виконанні у відділі у період 04.02.2013 по 02.12.2013 року, та було завершено на підставі п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» у редакції 1999 року. В межах даного виконавчого провадження відділом було накладено арешт на все майно [PERSON]. З огляду на вказане, просить розглянути справу без участі представника за наявними матеріалами. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що на виконанні в Ужгородському РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області перебувало виконавче провадження №36360376 з примусового виконання виконавчого листа №2/712/7303/12 виданого 05.12.2012 року Ужгородським міськрайонним судом. Вказане виконавче провадження перебувало на виконанні у відділі у період 04.02.2013 по 02.12.2013 року, та було завершено на підставі п.4 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції 1999 року, що стверджується даними АСВП станом на 16.03.2018 року та даними листа Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 23.04.2018 року № 3103/13.14-23. Як встановлено судом, згідно даних АСВП станом на 23.04.2018 року на виконанні у відділі не перебувають виконавчі провадження відносно [PERSON], що стверджується даними листа Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 23.04.2018 року № 3103/13.14-23. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта за №116400566 від 06.03.2018р. наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень , а саме: арешт нерухомого майна, обтяжувач: районний відділ ДВС Ужгородського МРУЮ, підстава виникнення обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №36360376 від 06.02.2013р., видана старшим державним виконавцем Волошин Р.А. районного відділу ДВС Ужгородського МРУЮ, якою накладено арешт на все майно , яке належить [PERSON]. Також судом встановлено, що 30.12.2014 року ПАТ «Ві Ес Банк» видано довідку в якій зазначено, що заборгованість по кредитному договору № KF 38456 від 21.09.2006 року відсутня Як встановлено судом, [PERSON] після реєстрації шлюбу 02.06.2012 року присвоєно прізвище Верба, що стверджується даними свідоцтва про шлюб [NUMBER]. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції станом на час накладення арешту) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання тареалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції на час розгляду справи) , у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Чинний ЗУ «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві право самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняттям арешту. Згідно з ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Ураховуючи те, що жодна із перелічених у ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обставин необхідних для зняття арешту з майна боржника державним виконавцем не має місця, тому підстави для зняття виконавцем арешту з майна боржника відсутні. Разом з тим, нормами ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Не зняття арешту з належного позивачу [PERSON] майна створює перешкоди в реалізації нею права володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Відповідно до ч.ч. 1 і 5 ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно до вимог ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положенням ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод який ратифікований Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність будь-яких підстав для існування арешту на майно позивача у зв`язку із відсутністю виконавчого провадження відносно [PERSON], що стверджується даними листа Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області від 23.04.2018 року № 3103/13.14-23. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті зазначеного майна. Окрім того, суд зазначає, що на теперішній час немає необхідності у існуванні арешту на майно, що належить позивачу, так як на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не заперечуються позовні вимоги, жодних доказів наявності на теперішній час на примусовому виконанні виконавчих документів, за якими боржником є [PERSON] станом на час звернення з цим позовом та до моменту ухвалення рішення, відповідачем до суду не надано, а також не надано доказів, які спростовують обставини, на які посилається позивач у позовній заяві ,враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Outcome: approved