Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.02.2014 року засуджено [PERSON] за ст. 286 ч. 2 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до 4 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Внаслідок винних дій [PERSON] наступила смерть [PERSON], який доводиться сином позивачам [PERSON], [PERSON] і братом [PERSON] Позивач [PERSON] поніс матеріальні затрати, пов'язані з похованням сина, [PERSON]: на придбання ритуальних товарів - 4600 грн., на виготовлення та встановлення пам'ятника - 20238,75 грн., на проведення поминального обіду - 4671 грн. Крім того, діями [PERSON] кожному з позивачів завдано моральну шкоду в розмірі 100000 грн. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед», позивачі з урахуванням уточнених позовних вимог просили суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 29509,75 грн. Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь кожного з позивачів моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь кожного з позивачів моральну шкоду в розмірі 95000 грн. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити з підстав, визначених в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду клопотання про розгляд справи без її участі. Представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що діями [PERSON] позивачам завдано як матеріальну так і моральну шкоду. Розмір матеріальної шкоди підтверджується наданими суду письмовими доказами. Оскільки загиблий був членом сім'ї позивачів, його смерть суттєво вплинула на життя кожного з них, спричинивши душевні страждання. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову відносно [PERSON] Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до наданих суду заперечень в задоволенні позову просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, справи № 524/5034/13-к, оцінивши надані суду докази, приходить до наступних висновків. Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.02.2014 року засуджено [PERSON] за ст. 286 ч. 2 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, до 4 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Зі змісту вказаного вироку суду вбачається, що 04.09.2012 року на вулиці О.Дундича у м. Кременчуці, у напрямку від проспекту Полтавського до провулку Постишева м. Кременчука сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-11 1830, д.н.з [NUMBER], під керуванням [PERSON] та мотоцикла «Хонда», без номерного знаку, під керуванням [PERSON], внаслідок якої сталася смерть останнього на місці ДТП. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України та водієм [PERSON] вимог п.п.12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, подія дорожньо-транспортної пригоди, смерть [PERSON] внаслідок ДТП і вина [PERSON] в даній справі доказуванню не підлягають, оскільки є фактами, встановленими під час розгляду кримінального провадження відносно [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії № АА/7990598 від 04.10.2011 року застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед». Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Статтею 1201 ЦК України передбачено право особи, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, на їх відшкодування. Відповідно ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпорядженням майном(майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником(страхування відповідальності). Статтями 3, 5, 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого, як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Згідно з роз'ясненнями, наданими у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги та обряди) тій особі, яка понесла ці витрати, тому вимога про стягнення витрат на поховання може пред'являтись як особами, які мають право на відшкодування шкоди у зв'язку зі смертю годувальника, так і сторонніми потерпілому громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але сума таких витрат не повинна перевищувати граничну вартість стандартних пам'ятників і огорож у цій місцевості. Згідно товарного чеку ФОП [PERSON] № 57 від 05.09.2012 року вартість ритуальних товарів та послуг, наданих [PERSON] становила 4600 грн. З накладної ФОП [PERSON] № 1 від 25.07.2013 року вбачається, що [PERSON] оплачено витрати на облаштування місця поховання в сумі 20238,75 грн. При визначенні розміру витрат понесених [PERSON] в зв'язку з похованням сина [PERSON], суд не враховує витрати позивача на поминальний обід в розмір 4671 грн., оскільки поминки та обрядовий обід за упокій померлого після поховання не є витратами на поховання в розумінні ст. 1201 ЦК України та ст.2 ЗУ «Про поховання та похоронну справу». Таким чином, матеріальні затрати [PERSON] пов'язані з похованням сина [PERSON] становили 24838,75 грн. Враховуючи те, що ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» не відшкодувала [PERSON] вказані витрати, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 24838,75 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. При вирішенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд виходив із наступного. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 1167, 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ст. 23 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст.ст. 26-1, 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Відповідно до роз'яснень, даних в п.п. 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Виходячи із положень ст. 23 ЦК України, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи обставини справи, суд вважає, що внаслідок смерті [PERSON], його батькам [PERSON], [PERSON] та сестрі [PERSON] завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, порушенні їх нормального життєвого укладу, тому дану шкоду повинні відшкодувати відповідачі. З урахуванням норм ст. 26-1 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» моральної шкоди на користь позивачів [PERSON], [PERSON] у визначеному ними розмірі. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди з ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» суд відмовляє, оскільки вона є сестрою померлого [PERSON], і відповідно до вимог ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вона не має права на відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачів суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь кожного з позивачів моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Таким чином, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин, суд стягує з ПрАТ «Страхова компанія «Дніпроінмед» на користь держави судовий збір в розмірі 248,38 грн. за позовні вимоги майнового характеру та 121,80 грн. за позовні вимоги немайнового характеру та з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 121,80 грн. за позовні вимоги немайнового характеру.

Outcome: partial