Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] 26 вересня 2014 року звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб укладений між ним та [PERSON] і зареєстрований 25 червня 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 463. Свої вимоги обґрунтував тим, що між ним та [PERSON] втрачено почуття любові та поваги, відсутнє взаєморозуміння, при цьому вони мають різні погляди на життя та різні характери. За таких обставин, з січня 2014 року вони проживають окремо і відповідач мешкає однією сім'єю з іншим чоловіком. Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. При цьому, [PERSON] подана до суду заява, щодо підтримання позовних вимог і розгляду даної цивільної справи за його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, до суду також не з'явилась. Поважних причин своєї неявки [PERSON] суду не повідомила, як і не надала заперечень проти позову. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 25 червня 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 463 (а.с. 5, 6, 7). При цьому, дошлюбне прізвище відповідача [PERSON]. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьками якої являються згідно свідоцтва про народження (а.с. 8). Однак, за твердженням позивача, між ним та [PERSON] втрачено почуття любові та поваги, відсутнє взаєморозуміння, при цьому вони мають різні погляди на життя та різні характери. За таких обставин, з січня 2014 року сторони припинили спільне проживання і відповідач мешкає однією сім'єю з іншим чоловіком. На даний час позивач вважає, що примирення між ними і збереження сім'ї не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що примирення між ним та відповідачем не можливе, від спільного життя мають неповнолітню дитину, що досягла дев'ятирічного віку, суд вважає що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, відповідач, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved