Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON], 23.10.2018 року, посилаючись на положення ст.ст.141, 180-184, 185, 192 СК України, звернулась до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовною заявою про збільшення розміру аліментів, утриманих з відповідача за рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 8.07.2011 року, шляхом стягнення з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1944 грн, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.\~\~ Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що дитина з дитинства перебуває на диспансерному обліку і повинна періодично проходити курси лікування, а також навчається у школі, однак відповідач участі у додаткових витратах на її утримання не бере, а стягнуті за рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова аліменти у розмірі 400 грн, значно менші прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку і даних коштів не вистачає для утримання дитини. Ухвалою судді від 12 грудня 2018 року прийнято позовну заяву до провадження, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суту з повідомленням учасників справи. 09.01.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог посилаючись на те, що він офіційно ніде не працює та у звязку зі станом здоровя має лише мінливий мінімальний дохід, а отже може сплачувати аліменти тільки на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того зазначив, що донька на протязі двох років, а саме з 2016 по 2018 рік, мешкала разом з ним і у дійсності за цей період він не сплачував аліменти, адже самостійно утримував дитину. Також він купує дитині одяг, ліки та інші речі, на підтвердження чого надав частково збережені товарні чеки. До судового засідання від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, у звязку з перебуванням на стаціонарному лікуванні, позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі. (а.с.76) Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач не зявився у судове засідання, про яке повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. (а.с.73) Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до\~п.1\~ч.3\~ст.223\~ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, а відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, для участі у розгляді не зявився, про причини неявки не повідомив. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків,\~\~ опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії «1-ЕЛ» №061802. (а.с.7) Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00021192412 свідчить, що [PERSON] 6.12.2010 року уклала шлюб з [PERSON] і після державної реєстрації шлюбу отримала прізвище «Вербицька». (а.с.6) 8 липня 2011 року згідно рішення Деснянського районного суду міста Чернігова з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти у розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 27.04.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття, з проведенням індексації розміру аліментів згідно закону. Рішення суду набрало законної сили 19.07.2011 року. (а.с.26) Згідно повідомлення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 27.06.2018 року №В-1076/02.2 заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №2/2506/2223/11 від 11.07.2011 р. станом на 23.06.2018 р. становить 29083,33 грн. (а.с.8, 9) За даними Комунального некомерційного підприємства «Дитяча поліклініка №1» Чернігівської міської ради від 19.10.2018 року №01-29/1204, [PERSON], [INFO] знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-педіатра з приводу функціонального порушення міліарного тракту з 22.11.2016 року та з приводу хронічного пієлонефриту без порушення функцій нирок з 16.10.2018 року. (а.с.10) Відповідачем до суду надані товарні чеки на придбання протягом 2018 року дитячого одягу, взуття та інших речей, а також фіскальні чеки ДП УДППЗ «Укрпошта» за 2011-2014 рр. і чеки «ПриватБанку» за 2015-2018 рр. на підтвердження переказів по сплаті аліментів, на придбання одягу та коштів на лікування дитини. (а.с.46-70) Відповідно до ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище дитини,\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів,\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина,\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів,\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1\~ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 1\~статті 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як розяснено у п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виходячи з наведеного, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у звязку з погіршенням матеріального становища одержувача аліментів, покращенням матеріального становища платника, одержувач може подати до суду заяву про збільшення їх розміру та у разі зміни розміру аліментів вони будуть стягуватися від дня набрання рішенням суду законної сили, а не від дня предявлення позову. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 року (справа №143-цс 13), з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Ураховуючи вищенаведене суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями\~Сімейного кодексу України\~гарантований мінімальний розмір аліментів, відтак, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоровя та здоровя їх спільної дитини, з врахуванням того, що відповідач не має інших осіб на утриманні та офіційно не працевлаштований, має нерегулярний і мінливий дохід, зважаючи на те, що позивач також має приймати участь у матеріальному забезпечені своєї дочки, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, присуджений згідно рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 8.07.2011 року підлягає збільшенню з 400 грн до 1013,50 грн на місяць, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік». За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial