Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом до Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області(далі відповідач), посилаючись на те, що 14 квітня 2011 року померла її бабуся - [PERSON] Андріївна.29 березня 2007 року було складено заповіт відповідно до якого її бабуся - [PERSON] на випадок своєї смерті заповідає позивачці земельну ділянку 0,134 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована на території с. Завалівка, по вул. 1 Травня, Макарівського району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина ка земельну ділянку 0.134 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована на території с. Завалівка, по вул. 1 Травня, Макарівського району Київської області, проте після смерті бабусі у 6-місячний строк позивачка не подала заяву до [PERSON] Київської державної нотаріальної контори на оформлення документів для прийняття даної спадщини, а звернулась пізніше, оскільки не мала можливості подати відповідну заяву так як проживає за кордоном. Зазначала також, що є єдиною спадкоємицею своєї бабусі, оскільки ніхто інший заяви на прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач Юріївська сільська рада Макарівського району Київської області у судове засідання свого представника не направила, хоча належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, направила заяву про слухання справи за відсутності представника і визнання позовних вимог. Третя особа - [PERSON] Київська державна нотаріальна контора направила лист про слухання справи без її участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 14.04.2011 року померла [PERSON] (а.с. 6). За життя [PERSON] написала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідає [PERSON] (а.с. 8, 9). [PERSON] Київської державної нотаріальної контори (далі третя особа)від 08.11.2013 року позивачці повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки остання пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 10). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач 10.05.2011 року виїжджала з Ізраїлю до України і повернулася до Ізраїлю 31.05.2011 року (а.с. 31). За результатами судового розгляду суд приходить до висновку про те, щопозовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. При цьому, зі змісту п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Норми ст. 1272 ЦК щодо права на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини застосовуються до спадкоємців, право на спадкування яких виникло із набранням чинності ЦК. Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, відповідно до змісту ст. 1272 ЦК, позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Така позиція узгоджується із ч. 5 ст. 1273 ЦК, відповідно до якої відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Вищезазначені висновки викладено в [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі ВССУ) «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 (далі [PERSON]). При цьому, як також роз»яснено ВССУ у [PERSON], судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховоного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) ( 435-15 ), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, позов має бути пред»явлено до належного відповідача, а у разі встановлення судом, що позов пред»явлено до неналежного відповідача, це є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не можегрунтуватися на припущеннях. Під час судового розгляду представником позивачки клопотань про витребування доказів, зокрема матеріалів спадкової справи за померлою [PERSON], не заявлялось, хоч судом було роз»яснено про наслідки не вчинення такої процесуальної дії. При цьому суд не вправі за своєю ініціативою та на власний розсуд витребовувати будь-які докази у справах позовного провадження, оскільки це повністю нівелює один з основоположних принципів цивільного процесу принципу змагальності сторін і суперечить нормам ЦПК України. Відповідно суд позбавляється можливості встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину за померлою [PERSON], що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити чи до належного відповідача в даному випадку подано позов, крім того без дослідження матеріалів спадкової справи не можливо також встановити чи подавалася позивачкою заява про відмову від права на спадщину, оскільки при наявності такої заяви позивача його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Крім того, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 31), позивачка перебувала в Україні з 10.05.2011 року по 31.05.2011 року, що не позбавляло її можливості звернутися до третьої особи із заявою про прийняття спадщини в зазначений період. При цьому, сам факт відсутності позивачки на території України в інший період також не позбавляв останню можливості надіслати заяву про прийняття спадщини поштою, що узгоджується з положеннями п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, з якого вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Отже, позивачем не доведено в ході судового розгляду поважності причин пропуску шестимісячного строку встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, а відповідно законних підстав для задоволення даного позову судом не вбачається. При цьому судом не приймається визнання позову відповідачем, оскільки визнання ним позову в даному випадку суперечить нормам чинного законодавства України. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України поверненню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed