Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства, в якій вказує, що [INFO] помер [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Заявник вважає [PERSON] своїм батьком, так як його мати [PERSON] , проживала разом з ним, спільно однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство, а відомості про батька у актовому записі про народження заявника, номер запису 1279, дата складання 13 грудня 1995 року, було проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить витяг з ДРАЦС № 00030924987 від 27 травня 2021 року. [PERSON] народився [INFO] та відомості про його народження у актовому записі про народження були зазначені зі слів матері, відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України. В зв`язку з необхідністю оформити спадкові права на належне померлому майно, виникла потреба встановити факт батьківства між заявником та [PERSON] , так як звернувшись до нотаріуса йому було роз`яснено про доцільність встановлення факту батьківства з померлим для підтвердження ступеня спорідненості. Факт батьківства має для заявника значення, так як від його встановлення залежить виникнення його особистих прав на спадкове майно. В зв`язку з тим, що заявник не має іншої можливості встановити факт батьківства з [PERSON] від встановлення даного факту залежить виникнення особистих майнових прав заявника на спадкове майно, чинним законодавством України не встановлено іншого порядку встановлення даного факту, а тому, заявник вимушений звернутись до суду. Встановлення факту батьківства з [PERSON] не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Заявник просить встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця села Парипси, Попільнянського району, Житомирської області, який помер [INFO] , до дня смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] , відносно нього. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник заінтересованої особи: Попільнянської селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, вислухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 травня 2021 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 149. Вказана інформація підтверджується також Лікарським свідоцтвом про смерть № 259 та довідкою про причину смерті від 30 квітня 2021 року /а.с. 6, 7/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України сформованого 27 травня 2021 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), до Державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис про народження [PERSON] , дата народження [INFO] , номер актового запису 1279, відомості про батька: [PERSON] , відомості про матір: [PERSON] , відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України /а.с. 8/. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу, спадкодавцем вказаний [PERSON] , який помер [INFO] /а.с. 9/. Як вбачається з Заповіту посвідченого 16 червня 2011 року секретарем Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] заповів все своє рухоме та нерухоме майно [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстрований в реєстрі № 47 /а.с. 10/. Відповідно до Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) виданої 26 травня 2021 приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі знайдено інформацію про заповіт, заповідачем вказаний [PERSON] , номер заповіту у Спадковому реєстрі: 52210409 /а.с. 11/. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виданої 26 травня 2021 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Садковому реєстрі інформація щодо відкриття спадкової справи спадкодавця [PERSON] , відсутня /а.с. 12/. Як вбачається з повідомлення № 197/02-14 від 27 вересня 2021 року приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] відмовлено у оформлені спадкових прав після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , так як з поданих заявником документів неможливо встановити наявність підстав для спадкування так як відсутні докази родинних відносин між заявником та померлим /а.с. 26/. Довідкою № 194 від 24 вересня 2021 року Попільнянської селищної ради Житомирської області передбачено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Парипси, Попільнянського району, Житомирської області, який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований до дня своєї смерті за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті за вищевказаною адресою, разом з ним проживали син [PERSON] та дружина [PERSON] /а.с. 27/. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили той факт, що [PERSON] був рідним батьком [PERSON] та батько заявника проживав з його матір`ю однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вони з 1994 року проживали разом за однією адресою в [ADDRESS] . У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як вбачається з статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленого ст. ст.122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно частини 3 статті 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до статті 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України. У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Пункт 15 вказаної Постанови, зазначає, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Як вбачається з Пленуму Верховного Суду України в абзаці 3-5 пункту 7 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Також в пункті 3 даної постанови зазначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені в статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватись при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до роз`яснень пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Таким чином, вислухавши заявника та свідків, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved