Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

[PERSON] в травні 2016 року заявила позов про усунення перешкод в володінні квартирою [ADDRESS] шляхом виселення з квартири [PERSON] та третіх осіб, яких останній вселив в квартиру. Позов мотивовано тим, що відповідач самоправно зайняв квартиру позивача, змінив замки, вселив в квартиру сторонніх осіб, на вимоги звільнити квартиру не реагує. Представник позивача [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. [PERSON] в суд не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Суд, виходячи з того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження за наявних доказів. Судом встановлено таке. Квартира [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №6276, належить на праві власності [PERSON] (а.с. 4) Згідно з карткою прописки (ф.47), за адресою: [ADDRESS], з 21.07.2009 року проживав [PERSON], який був знятий з реєстрації 29.03.2016р. (а.с.7). 28 березня 2016 року [PERSON] продала належну їй квартиру [PERSON], про що між ними було укладено договір купівлі-продажу, який посвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. за реєстровим №600. (ас. 11-12). Проте, 27.04.2016р. даний договір було розірвано за згодою сторін. (а.с. 13). Позивач вказує, що причиною розірвання договору стали неправомірні дії [PERSON], а саме те, що той самовільно вселився в квартиру та вселив до неї сторонніх осіб, змінив замки на вхідних дверях, власників житла до квартири не допускає. Звернення позивача до правоохоронних органів з приводу поведінки відповідача до позитивних результатів не призвело (див. лист начальника Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 02.06.2016р.). Наведене дає суду підстави прийти до висновку, що відповідач не має прав на спірну квартиру, як на об'єкт права власності, і не має прав на проживання в ній, тобто займає житло самовільно, чим створює власнику квартири [PERSON] перешкоди в користуванні власністю. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 116 ч.3 ЖК України, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Отже, запропонований позивачем шлях відновлення порушеного права заснований на законі і є адекватним порушенню. Таким, чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та можливість задоволення його вимог. За такого рішення, витрати позивача на розгляд справи мають бути компенсовані їй відповідачем відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved