Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] (далі заявниця) звернулася до суду із заявою про визнання [PERSON], який є батьком її дитини, безвісно відсутнім. Свою заяву мотивує тим, що з 2003 року по 2013 рік вона перебувала у шлюбі з [PERSON] У 2006 року у них народилася дитина. У лютого 2013 року їхній шлюб було розірвано. На початку 2013 року [PERSON] пішов з сімї і більше вона його не бачила. У звязку зі зникненням [PERSON] був оголошений у розшук, вона зверталася до органів міліції та місцевого самоврядування з метою встановлення місця знаходження [PERSON], однак результатів це не дало. На даний час вона має намір оформити державну допомогу на утримання своєї дитини у звязку з чим їй необхідне підтвердження безвісної відсутності батька останньої. У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав та просив її задовольнити, пояснив, що [PERSON], який є батько дитини заявниці, дійсно безвісно зник на початку 2013 року і з того часу про нього нічого не відомо, на звязок він не виходив, всі спроби його відшукати виявились безрезультатними, хоча заявницею вживалися заходи для розшуку [PERSON] Представник заінтересованої особи у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, заявниця з 06 червня 2003 року перебувала у шлюбі з [PERSON] (а.с. 5). 20 березня 2006 року у них народилася дитина [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 12 лютого 2013 року, яке набрало законної сили 22 лютого 2013 року, шлюб заявниці та [PERSON] розірвано, їхню неповнолітню дитини залишено проживати із заявницею (а.с. 7). Згідно акту голови територіального комітету мікрорайону «Нижня Гаврилівка» [PERSON] проживав без реєстрації у вказаному мікрорайоні [ADDRESS] у період з 2003 року по 2013 рік (а.с. 8). З довідки депутата Олексієво-Дружківської селищної ради від 28 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] з 25 січня 2010 року зареєстрований в [INFO], однак за адресою реєстрації фактично не проживає з моменту реєстрації до часу видачі довідки (а.с. 9). У звязку з відсутність [PERSON] за адресою його реєстрації та за останньою адресою фактичного місця проживання з 08 квітня 2015 року Дружківським ВП Краматорського ВП ГУНП в Донецькій області [PERSON] було оголошено у розшук, який здійснюється до цього часу (а.с. 10). Як вбачається з довідок Гремяцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 13 грудня 2017 року та 03 січня 2018 року заявниця проживає в [INFO] разом зі своїм сином [PERSON], при цьому [PERSON] на території вказаної ради не зареєстрований і не проживає (а.с. 11-12). Пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в прядку окремого провадження справи про фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно статей 305-309 ЦПК України та частини першої статті 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про її місце перебування. Відповідно до частини другої статті 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Зі змісту наведених вище правових приписів висновується, що для визнання фізичної особи безвісно відсутньою необхідна наявність таких умов: 1) відсутність особи в місті її постійного проживання; 2) неотримання протягом одного року відомостей про її місце перебування; 3) відсутність відомостей про місце перебування особи не можна усунути за допомогою заходів, вжитих заінтересованими особами і державними органами. Як зясовано в ході судового розгляду [PERSON], який є батьком дитини заявниці, фактично з січня 2013 року відсутній за місцем реєстрації свого місця проживання і жодних відомостей про його місце перебування з того часу немає. На час розгляду справи такі відомості відсутні. При цьому заявницею вживалися заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження [PERSON], зокрема й шляхом оголошення його в розшук, однак вказані заходи жодних результатів не дали. Тривала відсутність [PERSON] породжує невизначеність у правах і обовязках останнього та інших осіб, зокрема і з його спільною із заявницею дитиною. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім з місяця, що йде за тим, у якому були одержані останні відомості про його місце перебування, тобто з лютого 2013 року. Відповідно заява підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved