Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] в. звернувся до суду з позовом, де вказав, що з 1998 по 2011 рік він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], на даний час дітей в них немає. З 2014 року вони обидва є співвласниками квартири № 51 на площі Смоленській, 34 в м. Бердянську Запорізької області, він має 1/3 частку, відповідачка 2/3 частки. Квартира є двокімнатною загальною площею 52,4 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., складається з коридору № 1 площею 3,9 кв. м., кімнати № 2 площею 18,9 кв. м., кімнати № 3 площею 11,4 кв. м., кухні № 4 площею 7,7 кв. м., вбиральні № 5 площею 1,0 кв. м., ванної № 6 площею 2,7 кв. м., коридору № 7 площею 2,5 кв. м., шафи № 8 площею 0,5 кв. м., лоджії площею 7,7 кв. м. З 18. 07. 2011 року по 24. 08. 2013 року він знаходився у місцях позбавлення волі, тому в квартирі не проживав, після повернення вселився у квартирі і зареєструвався в ній, але через два місяця відповідачка змінила вхідні замки, не дала йому ключі і перешкоджає користуватися квартирою. Просить вселити його у квартиру, встановити порядок користування нею, виділивши йому у користування кімнату площею 11,4 кв. м., відповідачці виділити кімнату площею 18,9 кв. м., підсобні приміщення залишити у загальному користуванні, і зобовязати відповідачку не чинити йому перешкоди у користуванні своєю власністю. В подальшому збільшив позовні вимоги і вказав, що діє також в інтересах малолітньої доньки [PERSON], 02. 09. 2011 року, яку прописав у спірній квартирі, і вона повинна жити разом з ним як з батьком, а тому просить вселити неповнолітню [PERSON] у квартиру № 51 в будинку № 34 по площі Смоленській в м. Бердянську, зобовязавши [PERSON] не перешкоджати у користуванні ним та його донькою вказаним житловим приміщенням, визначити порядок користування квартирою, і надати йому та його малолітній доньці у користування кімнату площею 11,4 кв. м., інші умови користування квартирою залишаються без змін. В судовому засіданні позивач [PERSON] з представником за довіреністю [PERSON] підтримав свої вимоги і просить задовольнити у повному обсязі. Пояснив, що відповідачка не пускає його у квартиру, постійно скаржиться на нього в міліцію нібито він її б»є і душить, виносить речі, після чого у вересні жовтні 2014 року змінила замки на вхідних дверях. Відповідачка ще має власне житло 1/2 частку квартири по вул. Єгорова в м. Бердянську, і нехай переїжджає жити туди, а він у даний час вимушений жити зі своєю дружиною та дитиною на зйомній квартирі, на що витрачає чималі грошові кошти. Представник відповідача [PERSON] за договором і свідоцтвом адвокат [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала і пояснила, що насправді [PERSON] залишив сім»ю ще у 2010 році, створив іншу родину, і переїхав на інше місце помешкання, але дійсно, у квартиру він приходив, забирав належні йому речі, і [PERSON] йому у цьому не перешкоджала. Але після того, як він почав виносити речі, що йому не належали, став вчиняти скандали, бити її, спричинив ножові поранення, вона стала скаржитися на нього в міліцію. Вважає, що він не має право на користування кімнатою площею 11,4 кв. м., оскільки вона не відповідає його 1/3 частці в цій квартирі, є більшою, ніж належна йому частка у праві власності, що порушує її права на вільне володіння своєю власністю. Представник 3- ї особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради за довіреністю [PERSON] до суду не явилася, про день слухання справи сповіщена, у заяві просить розглядати справу за її відсутності з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. [PERSON] звернулася із зустрічною позовною заявою, яку уточнила і вказала, що частка [PERSON] у квартирі № 51 на площі Смоленській, 34 в м. Бердянську 1/3 є незначною для даної квартири, виділити її неможливо, що підтверджується висновком судової будівельно технічної експертизи, тому вона просить припинити право [PERSON] на цю частку, визнавши за нею право власності на 1/3 частку, що належить відповідачу, з виплатою йому грошової компенсації вартості цієї частки в розмірі 117\~630,00 грн., яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА у Запорізькій області 01. 10. 2015 року. В судовому засіданні представник позивача за договором і свідоцтвом адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі і просить задовольнити. Пояснила, що не можна приймати до уваги той факт, що [PERSON] мешкає на з»йомній квартирі, оскільки він має на праві власності 1/2 частку трикімнатної квартири [ADDRESS], де може мешкати разом зі своєю сім»єю, тому не можна вважати, що припинення права його власності у спірній квартирі з виплатою грошової компенсації завдасть йому суттєвої шкоди. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] з представником за довіреністю [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі на тій підставі, що він має право мешкати у тій частці своєї власності, де він бажає, 1/3 частка не може вважатися незначною, а перевищення площі кімнати, яку він просить для користування у даному випадку не має значення, оскільки мова йде не про право власності, а тільки про користування. Крім того, спільне майно подружжя не поділене після розірвання шлюбу між сторонами, тому предявлення [PERSON] даного позову є передчасним. Свідки [PERSON] і [PERSON] суду пояснили, що вони неодноразово приходили у квартиру [ADDRESS], де мешкав раніше [PERSON], дзвонили у двері, але їм ніхто не відчинив і голос за дверима сказав, що розмовляти з ними не хоче. [PERSON] пояснила, що вона, як дружина [PERSON], якщо його вселять у його частку квартири № 51 по пл.. Смоленській, 34, також вселиться разом з ним та дитиною, бо вони одна сім»я. Свідок [PERSON] суду пояснила. що вона сусідка [PERSON] по сходинковій клітинці, знає, що вже декілька років [PERSON] живе одна, але декілька разів приходив [PERSON], який відмикав замок своїми ключами і заходив у квартиру. Декілька місяців тому її чоловік змінив замки на дверях тамбуру, де розташовані їх квартири, і нові ключі віддав [PERSON] Вона бачила синці на шиї [PERSON], ножові порізи на руках, та сказала, що це спричинив її колишній чоловік. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона як сестра [PERSON] знає, що її колишній чоловік [PERSON] відчиняє двері своїми ключами, вільно входить до їх спільної квартири, риється у шафах, вчиняє сварки та скандали, і вона сама була свідком такого скандалу і викликала міліцію. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові [PERSON] і задоволенні зустрічного позову [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 1988 року по 24 травня 2011 року, є співвласниками квартири № 51 в будинку № 34 по площі Смоленській в м. Бердянську Запорізької області в порядку спадкоємства за законом після смерті сина [PERSON], який помер 28. 07. 2011 року. При цьому [PERSON] має у даній квартирі право власності на 1/3 частку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.08. 2014 року, [PERSON] має у спірній квартирі право власності на 2/3 частки, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11. 02. 2014 року, копією свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 1999 року, виданого Управлінням розвитку та реформування житлово комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради. У спірній квартирі зареєстровані обидва власника, фактично мешкає одна [PERSON] Квартира складається з коридору № 1 площею 3,9 кв. м., кімнати № 2 площею 18,9 кв. м., кімнати № 3 площею 11,4 кв. м., кухні № 4 площею 7,7 кв. м., вбиральні № 5 площею 1,0 кв. м., ванної № 6 площею 2,7 кв. м., коридору № 7 площею 2,5 кв. м., шафи № 8 площею 0,5 кв. м., лоджії площею 7,7 кв. м. Згідно свідоцтва про шлюб 27. 05. 2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], від якого 02. 09. 2011 року народилася [PERSON]. Згідно довідки ОСББ «Шанс» від 22. 04. 2015 року [PERSON] значиться прописаною у квартирі № 51 по пл.. Смоленській, 34 в м. Бердянську разом зі своїм батьком [PERSON] Вказуючи на порушення своїх прав на користування своєю власністю, [PERSON] просить суд вселити його і малолітню [PERSON] у квартиру, оскільки він вимушений мешкати зі своєю сім»єю у житловому будинку за договором оренди і витрачати на це грошові кошти, цей факт підтвердив копією договору оренди від 10. 11. 2011 року, квитанціями про переказ грошових коштів власнику будинку. Просить визначити порядок користування квартирою, виділивши йому та його малолітній доньці у користування житлову кімнату площею 11,4 кв. м., [PERSON] виділити кімнату площею 18,9 кв. м., підсобні приміщення залишити у загальному користуванні, і зобовязати відповідачку не чинити йому перешкоди у користуванні своєю власністю. Відмовляючи [PERSON] у задоволенні його позовних вимог щодо визначення порядку користування квартирою, суд виходив з вимог частини 3 ст. 358 ЦК України, яка передбачає, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру, вказана квартира має загальну площу 52,4 кв. м., житлову площу 30,3 кв. м., тобто ідеальна частка [PERSON] (1/3) складає 10, 1 кв. м., проте як вбачається з технічного паспорту, квартира є двокімнатною, і кімната, яка б відповідала по площі частці [PERSON], в квартирі відсутня. Отже, він безпідставно просить виділити йому у користування житлову площу, яка перевищує його частку у спільній частковій власності і фактично просить надати йому у користування частку власності [PERSON], що є неприпустимим, оскільки це прямо заборонено правилами частини 1 ст. 321 ЦК України, яка передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання [PERSON] не перешкоджати йому користуватись своєю власністю, суд виходив з недоведеності цього факту, оскільки свідки [PERSON] і [PERSON] вказували на те, що [PERSON] безперешкодно входив у квартиру, яку відчиняв своїми ключами, ключі від тамбуру були замінені восени 2015 року чоловіком [PERSON], тобто на момент звернення [PERSON] до суду 21. 01. 2015 року перешкод у потраплянні у квартиру у нього не існувало. Наявність негативних відносин між сторонами підтверджено довідкою Бердянського МВ УМВС України в Запорізькій області від 17. 03. 2015 року щодо кількості звернень [PERSON] зі скаргами на неправомірні дії колишнього чоловіка. Відмовляючи у позові [PERSON] щодо вселення його та його неповнолітньої доньки у спірну квартиру, де він має на праві власності 1/3 частку, суд виходить з того, що судом задовольняється зустрічний позов [PERSON] про позбавлення [PERSON] права власності на 1/3 частку в порядку ст. 365 ЦК України, яка передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Так, згідно до висновку судової технічної будівельно оціночної експертизи від 21 серпня 2015 року провести реальний поділ приміщень двокімнатної квартири № 51 у житловому будинку № 34 на площі Смоленській в м. Бердянську на 1/3 і 2/3 частки з переобладнанням їх на дві ізольовані квартири технічно неможливо. Заперечення відповідача за зустрічним позовом стосовно того, що 1/3 частка жилого приміщення сама по собі не може бути незначною суд не приймає до уваги, оскільки в даному випадку ця обставина є оціночним поняттям, і у світлі розташування її у двокімнатній квартири дійсно є незначною. Оцінюючи поняття істотної шкоди для сім»ї [PERSON] у разі позбавлення його права власності у спірній квартирі, суд приходить до висновку, що такої шкоди припиненням права власності з виплатою грошової компенсації вартості 1/3 частки відповідачу завдано не буде. Судом встановлено і не заперечується відповідачем, що він має на праві власності 1/2 частку у трикімнатній квартирі [ADDRESS], що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06. 04. 2015 року, тобто він має можливість вирішити питання помешкання своєї сім»ї разом з неповнолітньою дитиною у належному йому на праві власності житловому приміщенні, про створення будь яких перешкод з боку [PERSON] стосовно проживання у цій квартирі відповідач не заявив. Таким чином не будуть порушуватися і права дитини на проживання разом з батьками у належному батьку на праві власності житловому приміщенні. Частка 2 ст. 365 ЦК України передбачає, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Вартість 1/3 частки [PERSON] визначена за висновком експертизи від 21. 08. 2015 року, а саме складає 117\~630,00 грн., належних доказів наявності іншої вартості частки відповідач суду не надав. Як вбачається з квитанції (а. с. 143) вказана сума внесена [PERSON] на депозитний рахунок ТУ ДСА у Запорізькій області 01. 10. 2015 року. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. [PERSON] у заяві просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 7309 грн. 38 коп. за правову допомогу адвокату 2630,88 грн., проведення експертизи 3015 грн., судовий збір 1663,50 грн. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд задовольняє клопотання повністю.

Outcome: approved