Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

[INFO] померла [PERSON], яка мала у власності житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], що належав їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Доля Т.І. 06.08.2002 року. Позивач домовився з [PERSON] про проживання у її житловому будинку з подальшим викупом та фактично з січня 2004 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє домоволодінням, утримує його у належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку, проводить спату за електроенергію та не здійснює будь-яких дій, які порушують права та інтереси третіх осіб. Після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом чи законом відсутні, а тому позивач звернувся до суду з вимогою визнати за ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок. Позивач підтримав позовну вимогу, обґрунтувавши її обставинами, зазначеними в позовній заяві, та долученими до неї доказами. Представник відповідача - Мурованокуриловецької селищної ради - позовні вимоги визнав та суду пояснив, що з січня 2004 року позивач із сім'єю з дозволу власника став проживати в будинку [PERSON] Після її смерті позивач продовжив володіти цим будинком, зокрема, проживає там, сплачує комунальні послуги, справляє плату за землю, ремонтує та покращує стан самого житлового будинку. За період з моменту смерті власника житлового будинку ніхто із ймовірних спадкоємців не пред'явив вимогу на цю спадщину, а тому вважає, що [PERSON] має право набути його у власність за набувальною давністю. На підставі ч. 4 ст. 130 та ч. 4 ст. 174 ЦПК України судом ухвалено розглянути справу з винесенням судового рішення у попередньому судовому засіданні. Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши пояснення сторін, наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченого 06 серпня 2002 року державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області Доля Т.І. (а.с. 6), [PERSON] на праві власності належав житловий будинок по [ADDRESS], який було побудовано у 1957 році (а.с. 18). Право власності на житловий будинок зареєстровано у КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 20 серпня 2002 року за № 1142 за [PERSON] (зворот а.с. 6). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 7). Після її смерті можливі спадкоємці за законом чи заповітом спадщину не прийняли. Такий факт стверджується інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданої 21 квітня 2015 року (а.с. 19), з якої слідує, що у спадковому реєстрі інформація за вказаними параметрами відсутня. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим станом на 15 січня 2015 року (а.с. 8-10), договором на надання населенню послуг з водопостачання та водовідведення № 1282 від 24 червня 2012 року (а.с. 15), паспортом абонента (а.с. 17), квитанціями дочірнього підприємства «Мурованокуриловецький водоканал» КП «Вінницяоблводоканал» (а.с. 11), підсумковими рахунками на сплату за електрокнергію за 2005-2007 роки (а.с. 12-14), довідкою Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області № 489 від 12 березня 2014 року (а.с. 18) стверджується, що [PERSON] проживає в будинку по [ADDRESS], здійснює догляд за будинком, підтримує його у належному стані, оплачує комунальні послуги з 2004 року по даний час. Відповідно до ст. 344 Цивільного Кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Виходячи із змісту даної статті, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести позивач є: добросовісність заволодіння, відкритість, безперервність та безтитульність володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Добросовісність має враховуватись саме на момент передачі позивачу майна. Позивач як незаконний володілець, повинен бути впевнений, що він заволодів майном на законних підставах, на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх, для того, щоб мати право власності на нього. Поясненнями сторін в попередньому судовому засіданні доведено, що позивач добросовісно, тобто з дозволу власника, заселився у житловий будинок, продовжує ним володіти після смерті власника, будь хто інший на це майно не претендує. Довідкою Мурованокуриловецької селищної ради № 489 від 12 березня 2015 року (а.с. 18) стверджується, що позивач відкрито і безперервно володіє житловим будинком по [ADDRESS] з 2004 року. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що представник відповідача визнає позовну вимогу і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати [PERSON] право власності на майно за набувальною давністю. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Outcome: approved