Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON], 02.03.1980року народження, звернулася в суд із позовною заявою про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим\~ приміщенням, зокрема квартирою №20, що знаходиться за адресою: вулиця Галицька, 145а, м.Івано-Франківськ. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що саме вона- Куйбіда [PERSON] є власником квартири №20, що знаходиться за адресою: вулиця Галицька, 145а, м.Івано-Франківськ. Крім позивача у вказаному будинку зареєстровані також [PERSON], 2000року народження\~ та [PERSON], [INFO].\~ Відповідно до тверджень позивача, у вказаному будинку [PERSON] не проживає з 2015року по даний час, однак реєстрація місця проживання залишається за даною адресою. Крім того, позивачем подано до суду в якості доказів факту не проживання відповідачем - [PERSON] за адресою: квартира №20, що знаходиться за адресою: вулиця Галицька, 145а, м.Івано-Франківськ Акт про не проживання особи за місцем реєстрації від 23.03.2018 року за підписами [PERSON] паспорт СЕ272915 , що зареєстрована за адресою : [INFO], [PERSON], [NUMBER], що зареєстрований за адресою : [INFO], [PERSON], паспорт СЕ675135, що зареєстрована\~ за адресою : [INFO], де вказано, що відповідач з 30.10.2015 року фактично не проживає у квартирі за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 145а/20. Як вбачається із поданої до суду позовної заяви, а також наданих пояснень позивача, жодних особистих речей відповідача\~ за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 145а/20 немає, на думку позивача, відповідач втратив інтерес до даного житлового приміщення як до свого постійного проживання. Крім того, реєстрація відповідача у даній квартирі тягне за собою понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які ж відповідач не оплачує. Враховуючи те, що позивач не має можливості належним чином здійснювати своє право власності та користування квартирою у звязку із реєстрацією в ній відповідача, вона звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 145а/20. В судовому засіданні сторона позивача підтримала позовні вимоги, а після оголошеної по завершенню допиту свідків перерви, в наступне судове засідання позивач не прибула, при цьому подавши суду заяву за змістом якої просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON], 29.07.1973року народження, в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справи у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів справи. В судовому засіданні по розгляду даної справи, в якості свідків були допитані [PERSON] паспорт СЕ272915, що зареєстрована за адресою : [INFO] та [PERSON], паспорт СЕ675135, що зареєстрована\~ за адресою : [INFO].\~ Так, свідок [PERSON], пояснила суду, що відповідач ніколи не бачила за вказаною адресою, а свідок [PERSON], пояснила суду, що їй відомо, що позивач проживає у спірній квартирі сама із сином, вже близько пяти років свідок не бачила відповідача за даною адресою. Вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 145а/20. Відповідно\~ до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.11.2008р., виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, дана квартира за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 145а/20\~ належить [PERSON] (а.с. 4). В спірному будинку, окрім позивача на даний час зареєстровані [PERSON], 2000року народження\~ та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданою ОСББ «Пасічнянське» від 03.05.2018року №б/н (а.с.8). Позивач вказує про те, що відповідач з 2015року у будинку не проживає, обовязків\~ по оплаті комунальних послуг жодних не здійснює, у звязку з чим просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, відповідно до ст.317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як визначено нормами ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Крім того, відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як визначено ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України свідчить, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, право власності позивача на спірну квартиру, що в свою чергу включає право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, виникло після реєстрації цього права у встановленому законом порядку і порушується на даний час. Факт не проживання відповідача у квартирі за адресою : м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 145а/20 понад 1 рік підтверджується безпосередньо свідченнями власника будинку позивачем, а також свідків [PERSON] та [PERSON], відповідно до яких відповідач вже значний період часу не проживає у вказаному будинку, у даному жилому приміщенні відсутні речі відповідача, а також той факт, що відповідач не бере участі у оплаті комунальних послуг та веденні господарства, в той же час факт реєстрації місця проживання відповідача за вказаною вище адресою несе додаткові витрати для позивача по оплаті житлово-комунальних послуг. Крім того, судом встановлено, що будь-яких перешкод позивач у користуванні спірною квартирою відповідачу не створює. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності, передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратилав право користування житловим приміщенням є підставною, обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. В зв'язку з задоволенням позову, судові витрати покладається на відповідача, згідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved