Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], покликаючись на наступне. Позивач є батьком неповнолітньої, яка є інвалідом з дитинства та проживає разом з ним, знаходиться на повному утриманні Позивача. Відповідач, починаючи з народження доньки відмовляється працювати та надавати дитині матеріальну допомогу, не виявила щодо неї батьківського піклування та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. В даний час відповідач з 11 березня 2016 року відбуває покарання за зловживання наркотичними речовинами. З огляду на вказане, враховуючи ухилення Відповідача від батьківських обов'язків, Позивач просить позбавити Відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON] [INFO], стягувати з Відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення донькою повноліття та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити, пояснив, що з народження Відповідач дитину провідувала лише раз чи два, дитина є інвалідом, потребує постійного догляду та лікування, а Відповідач жодної участі у вихованні дитини не брала, навіть, коли не перебувала в місцях позбавлення волі. Відповідач, в судовому засіданні позов не визнала, однак в судових дебатах не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав. Представник третьої особи на стороні Позивача - начальник Служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації заявлені позовні вимоги Позивача та висновок органу опіки та піклування підтримала в повному обсязі. Суд, повно, всебічно, об'єктивно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 29 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», роз'яснює судам, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з довідкою Скориківської сільської ради про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №245 від 16 березня 2017 року, сім'я Позивача, що складається із [PERSON], [INFO], - дружина; [PERSON], [INFO], - пасерб; [PERSON], [INFO] - син; [PERSON] [INFO] - донька, зареєстровані в с. Голотки, Підволочиського району, Тернопільської області. Сім'я проживає у житловому будинку 1953 року будівництва, заг. площею 87 кв.м., в т.ч. житлова - 48 кв.м., 3 кімнати, покритий шифером, що належить Позивачу; займається тваринництвом, мають земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського виробництва [PERSON] участі у вихованні та утриманні [PERSON]. не приймає, що вбачається із актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №246, 239 від 16 березня 2017 року. [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства та знаходиться на «Д» обліку у психіатра, невролога і ортопеда з діагнозом: Ураження ЦНС. Мінімальна мозкова дифузія з пірамідним синдромом. Плосковальгусні стопи. Кіфосколіотична постава. Поліморфна дислілія. Вторинний правобічний сколіоз І ступеня. Дитина навчається у 1-му класі Кошляківської ЗОШ І-ІІ ступенів. За період навчання з 01.09.2016 року по 03.03.2017 року мати [PERSON] життям дитини не цікавилася в школі не з'являлася, що вбачається із довідок Скориківської сільської ради №238 від 02 березня 2017 року та Кошляківської ЗОШ І-ІІ ступенів №4 від 03 березня 2017 року. Позивач за час проживання у с. Голотки Підволочиського району зарекомендував себе з позитивної сторони, працьовитий, добрий сім'янин, товариський, користується авторитетом і повагою серед жителів села. Спиртними напоями не зловживає, що вбачається із характеристики №237 від 02 березня 2017 року, затвердженої сільським старостою с. Скорики Підволочиського району Тернопільської області. Тобто, Позивач створює належні умови для проживання, виховання та утримання неповнолітньої доньки. З пояснень Позивача, представника органу опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації, показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], наданих в судовому засіданні, встановлено, що Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, зокрема не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не спілкується з дитиною, не цікавиться її вихованням, не надає дитині матеріального утримання. Відповідно до вироку Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 березня 2016 року у справі №601/151/16 [PERSON], [INFO], визнана винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено їй за цією статтею покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу. На даний час Відповідач відбуває призначене їй покарання у ДУ «Збаразька виправна колонія (№63)». Крім того, із зазначеного вище вироку суду вбачається, що [PERSON] раніше неодноразово судима. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Висновком органу опіки, піклування Підволочиської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] р. н., стосовно її доньки [PERSON] [INFO] та відповідність вказаного інтересам дитини №01-280/01-17 від 17.03.2017 року встановлено доцільність позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої. За вказаних обставин судом установлено, що Відповідач не забезпечує своїй малолітній доньці необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, позов в цій частині слід задовольнити та позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, положення ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що Відповідач за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем не може в повній мірі виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини, однак Відповідач є молодою працездатною особою, яка спроможна допомагати дитині. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст. ст. 181-184 СК України, згідно яких, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року №1801-VІІІ, з 1 січня 2017 року становить - 1689 гривня. Враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби дитини у розвитку, навчанні та лікуванні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів слід задовольнити частково, стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що дасть змогу забезпечити мінімальні потреби дитини такого віку.

Outcome: partial