Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

[PERSON] 24.03.2017 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Вищевказану квартиру вона придбала у відповідача [PERSON] та у інших співвласників на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2008 р. Згідно п.12 договору купівлі-продажу [PERSON] з іншими співвласниками звільнив квартиру, забравши повністю всі його речі. Також інші співвласники, окрім відповідача, знялися з реєстрації. [PERSON] не є власником квартири, добровільно з місця реєстрації не знімається, комунальні послуги не сплачує, чим чинить позивачу перешкоди в користуванні власністю. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, просить усунути їй перешкоди в володінні та користуванні власністю: квартирою № 103 в будинку № 11 по вул..Омельченко в м.Запоріжжі, що належить позивачу, шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON]. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду повторно не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Представник третьої особи - Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської Ради до суду не з»явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про бажання приймати участь у розгляді справи від третьої особи не надходило. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.2008 р. [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с.5-6). Право власності позивача на вказану квартиру зареєстровано в ОП ЗМБТІ (а.с.9). Відповідач за умовами п.12 згаданого договору зобов»язувався знятися з реєстрації у згаданій вище квартирі до 01.07.2008 р. [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з моменту продажу квартири, що підтверджено актом про не проживання (а.с.12). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.ст.10, 60, 212 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] в частині усунення їй перешкод в користуванні власністю. Вирішуючи вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання, суд керується ч.1 ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, та вважає їх передчасно заявленими, оскільки питання про зняття [PERSON] з реєстрації на підставі рішення суду, у порядку ч.1 ст.7 вказаного вище Закону, не вирішувалось. На підставі викладеного,

Outcome: partial