overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

[PERSON] 11.10.2017 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу та визнання права власності на майно, що є об`єктом права сумісної власності подружжя. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вони від шлюбу мають сина [INFO], шлюбні відносини між ними припинені спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, спільне господарство не ведуть, збереження сімї неможливе, суперечить їхнім інтересам. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Надель»; визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами і земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Авдіївка, вул.Пархоменка, б.98, за кожним. Позивач у судове засідання не зявивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. [PERSON] заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, змінила позовні вимоги, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, від решти позовних вимог відмовилася. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про укладення шлюбу відомо, що сторони уклали шлюб 02 вересня 1995 року. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Таким чином позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] 11.11.2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 05.03.1983 року, який зареєстрований п. Дубивський, м. Антрацита, Ворошиловградскої обл., актовий запис № 16. Від шлюбу з чоловіком малолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених в позові та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про перенесення розгляду справи або розгляду справи у його відсутність не надав, про причини, які свідчать про поважність неявки в судове засідання не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

[PERSON] 11. 11. 2015 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13. 10. 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1972. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з січня 2015 року. Сімя розпалася і примирення не можливе, спільного господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] 11.11.2015 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Посилається на те, що 24 січня 2015 року померла її мати-Кисла [PERSON], з якою вони проживали разом за адресою [ADDRESS]. Однак за життя [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою, а саме [ADDRESS]. Після шестимісячного строку після смерті свої матері, заявниця звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, однак отримала відмову, оскільки [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою [INFO], а фактично проживала та померла за адресою [ADDRESS]. Прохала встановити факт того, що останнім місцем проживання [PERSON] була квартира [ADDRESS], де вона проживала разом з [PERSON], та де померла 24 січня 2015 року. В судовому засіданні заявниця та її представники заяву підтримали та прохали її задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши пояснення заявниці,її представників, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 24 січня 2015 року померла мати [PERSON] [PERSON], з якою вони проживали разом за адресою [ADDRESS]. Однак за життя [PERSON] була зареєстрована за іншою адресою, а саме [ADDRESS]. Після шестимісячного строку після смерті свої матері, заявниця звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться на території Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, однак отримала відмову, оскільки [PERSON] до дня смерті була зареєстрована за адресою [INFO], а фактично проживала та померла за адресою [ADDRESS]. Вказаний обставина перешкоджає [PERSON] оформити, в установленому законом порядку, своє право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що на протязі більш ніж 25 років померла [PERSON] проживала за адресою [INFO] разом з [PERSON] Аналізуючи надані докази, суд вважає, що факт того, що останнім місцем проживання [PERSON] була квартира [ADDRESS], де вона проживала разом з [PERSON], та де померла 24 січня 2015 року знайшов своє підтвердження. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

[PERSON] 11.11.2016р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2010 року. Від шлюбу у сторін є дочка: [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Позивачу одній важко утримувати дитину. Відповідач проживає окремо та відмовляється від надання матеріальної допомоги дитині у добровільному порядку. Посилаючись на наведене, позивач просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття . Позивач подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дочки. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2008 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ 083738, виданим 13 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2536 (а.с.2). Судом встановлено, що дитина на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

[PERSON] 11.11.2019р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.09.2012р. між сторонами зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину, шлюбні відносини фактично припинено з серпня 2019 року, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. [PERSON] у судове зсідання не з`явився, проте матеріали спраи містять від нього заяву про розгляд справи за його відсутності. [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала та просила справу розглядати за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 15.09.2012р. зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1157 (а.с.5). Під час спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 СК України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Враховуючи вищевказане, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, згідно з ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] 11.12.2013 р. звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обгрунтовує тим, що шлюб між ними укладено 29 грудня 1973 р. Від даного шлюбу у них з відповідачем народилось троє дітей, які на даний час вже є повнолітніми та мають свої сім'ї. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з постійними непорозуміннями, сварками та різними поглядами на життя. Вони не підтримують подружніх стосунків, не спілкуються та не ведуть спільного господарства протягом останніх кількох років. У позивача відсутні почуття до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 29.12.1973 р. Цей шлюб для них є першим. За час спільного проживання у них народилось троє дітей, які на даний час вже є повнолітніми. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Як позивач, так і відповідач не бажають надалі вживати заходів для примирення, відновлення подружніх стосунків та збереження шлюбу. Це не відповідає їх інтересам. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Відтак встановлені судом обставини підтверджують, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, розпад шлюбу є безповоротним. Спроби примирення були би неможливі і не відповідають інтересам обох сторін. А тому шлюб між сторонами слід розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] 11.12.2013 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини, мотивуючи його тим, що від шлюбу з відповідачем, який було зареєстровано 09.06.2012 р., є дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою дружину до досягнення дитиною трирічного віку, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом. Просить стягати з відповідача на її користь і утримання аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин,розмір позовних вимог змінила, просить стягати з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 250,00 грн., про що дійшли згоди з відповідачем. Відповідач [PERSON] позов визнав, суду пояснив, що власності він не має, працює кур'єром АТ «Дельтабанк», а також отримує пенсію по інвалідності, оскільки є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, інших утриманців немає. Згоден сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 250,00 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09.06.2012 р., від якого мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 3,4) Дитина проживає разом з матір'ю - позивачкою, що підтверджується довідкою №3699/р від 06.12.2013 р., виданою МКП ЖЕК №15. (а.с. 5). Стан здоров'я дитини добрий, дитина власності не має. Згідно ст. 84 ч. 2 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивачки і платника аліментів - відповідача (відповідно до ст. 182 СК України), те, що останній є працездатним, працює, а також отримує пенсію, інших утриманців не має, позов визнав, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй дружині, тому необхідно стягати з нього аліменти на утримання дружини в розмірі 250,00 грн., щомісячно, починаючи з 11.12.2013 р. і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 229,40 грн. судового збору, а на користь позивачки - 200,00 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] 11.12.2014 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 16736,80 грн. заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] за період з 01.03.2010 року по 31.09.2014 року, 33000 грн. неустойки за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01.03.2010 року по 01.09.2014 року, оскільки відповідач несвоєчасно та в не повному обємі сплачує аліменти, що призначені йому по рішенню суду. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримала повністю з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в частині неустойки однак у розмірі 3000 грн., оскільки його довіритель має не регулярні доходи у нього на утриманні також його батьки. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст.181-184 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі не надання допомоги з них стягуються аліменти в твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про їх народження. Батько дитини [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки не надає. По рішенню Корольовського районного суду м.Житомира від 16.03.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 23.10.2010 року і до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину для дітей відповідного віку. Вказане рішення вступило в законну силу. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач з 01.03.2010 року по 31.12.2014 року має заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 7058,64 грн., що стверджується довідкою ВДВС Тиврівського РУЮ за № 985 від 22.01.2015 року. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Вимога позивача, щодо нарахування пені по несвоєчасній сплаті аліментів за період з 01.03.2010 року по 01.09.2014 року підлягає до часткового задоволення у розмірі 3000 грн., оскільки несвоєчасна виплата позивачу аліментів проводиться в звязку із відсутністю у відповідача постійної роботи та стабільного заробітку, крім того на його утриманні перебувають батьки похилого віку, тобто з урахуванням матеріального стану відповідача. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на користь позивача 500 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] 11.12.2019 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , який мотивує тим, що подружні відносини між нею та відповідачем припинені, проживають окремо, сім`я розпалася і збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. 19 грудня 2019 р. по даній справі ухвалою суду було відкрите провадження з розглядом справи за правилами загального позовного провадження. 17.01.2020 ухвалою Роменського міськрайонного суду закрите підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просила провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надіслав, клопотань не заявляв. Згідно ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 12 лютого 2000 року між сторонами Роменським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії [NUMBER] , актовий запис № 20 (а.с. 3). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, проживаю окремо, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки. На підставі зазначеного та враховуючи, що відповідач не направив до суду заперечень проти позову, суд приходить до висновку про його задоволення. Після розірвання шлюбу відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України позивачці залишити прізвище « [PERSON] ». Також, відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору 768,40 грн. \~ \~ \~ \~На підставі положень ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 17,18,\~258,\~259,\~263-265,\~268,\~280 ЦПК України суд, -

Outcome: approved