Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] , 04.11.2019 звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 20.04.2017 виконкомом Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №02, що спільне життя з відповідачкою не склалося через розбіжності у характерах, життєвих цінностях та поглядах на життя, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, у зв`язку з чим виникали часті сварки та конфлікти, як наслідок з липня 2019 проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконаний, що втратив до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить його інтересам. Просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 21.11.2019 провадження у справі відкрито. Позивач в\~суді вимоги\~підтримав покликаючись\~на мотиви\~викладені у\~заяві,\~пояснив,\~що у\~липні 2019\~відповідачка,\~після чергового\~конфлікту забрала\~особисті речі\~та повернулася\~проживати до\~батьків,\~з цього\~часу сімейні\~стосунки не\~підтримують,\~що причиною\~розпаду сім`ї\~є відсутність\~дітей з\~вини відповідачки,\~окрім цього\~вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити його інтересам, наполягає на розірванні шлюбу, категорично заперечує можливість примирення. Просить позов задовольнити, судовий збір з відповідачки не стягувати. Відповідачка у відзиві від 29.01.2020 позов [PERSON] заперечила, просила надати строк для примирення з позивачем, оскільки любить чоловіка та бажає зберегти сім`ю, між тим, в судове засідання повторно не з`явилася, доказів на підтвердження поважності причин неявки, суду не надала (а.с. 25-26). Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~24, ч. 3 і ч. 4 ст.\~56, ч. 2 ст.\~112 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень позивача в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 20.04.2017 шлюб у виконкомі Комарнівської міської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №02, у шлюбі дітей не мають, сторони з липня 2019 року разом не проживають, з цього часу стосунки, як подружжя не підтримують, не ведуть спільного господарства та не спілкуються між собою, що причиною розпаду сім`ї є різні погляди на шлюб та сім`ю (а.с. 5). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідачка [PERSON] у відзиві від 29.01.2020 просила про строк для примирення з позивачем [PERSON] , мотивуючи бажанням зберегти сім`ю. Згідно із\~статтею 111 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це передбачено ч. 7 ст. 240 ЦПК України. Системний аналіз норм\~СК України\~вказує на\~те,\~що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Таку правову позицію виклав Верховний Суд у постанові від 30.05.2019 у справі № 442/6319/16-ц. Позивач у суді настоює на розірванні шлюбу з відповідачкаю, покликаючись на те, що не бажає в подальшому підтримувати сімейні стосунки з [PERSON] , шлюбні відносини між ними погіршилися, що призвело до їх фактичного припинення, в т.ч. і припинення ведення спільного господарства, сумісного проживання та спілкування, що втратив до відповідачки почуття любові, а їхня сім`я існує формально, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити його інтересам. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним, що подальше спільне життя подружжя, збереження нормальних сімейних відносин між сторонами є неможливим та суперечитиме інтересам позивача і моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що подружні відносини між сторонами припинено остаточно, а отже, шлюб носить формальний характер. Більше того, як убачається із матеріалів справи, після звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] минуло більше трьох місяців, однак за цей час сторони не примирилися, відповідачка в судові засідання не з`являлась, жодних заходів щодо примирення з позивачем не вживала, останній і надалі наполягає на розірванні шлюбу. Ураховуючи вищенаведене, а також те, що збереження нормальних сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей\~24,\~56 СК України.

Outcome: approved