Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом про поділ земельної ділянки площею 0,1023 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за межами населеного пункту на землях Старорафалівської сільської ради, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №277672, кадастровий номер земельної ділянки 5620889300:04:001:0552. В обґрунтування позову вказали, що кожним з позивачів успадковано по ј частині зазначеної в позові ділянки, і для належного використання належних позивачам часток вони бажають поділити її (а.с.1-20). Вказаний позов надійшов до суду 14.09.2017 року, і того ж числа вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.22) Представниками відповідачів - Головного управління Держгеокадастру в Рівненській області та Володимирецької районної державної адміністрації - надано заперечення проти позову, в т.ч. з тих підстав, що земельна ділянка, про поділ якої заявлено позовну вимогу, є приватною власністю (а.с.24-34, 35-38). 23.10.2020 року позивачами подано заяву про зміну підстави позову, у зв`язку з чим того ж числа вказану заяву до відповідача [PERSON] прийнято до провадження, залучено до участі в справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру в Рівненській області та Володимирецьку районну державну адміністрацію (а.с.43-44). 11.01.2018 року ухвалою суду продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.47). Того ж числа за клопотанням представника позивачів судом призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню ЛНДІСЕ (а.с.50). У зв`язку з надмірно тривалим терміном виконання експертизи, за клопотанням позивачів, ухвалу від 11.01.2018 року залишено без виконання та 27.04.2018 року повернуто із справою до суду. (а.с.59). 16.05.2018 року ухвалою Володимирецького районного суду призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» (а.с. 63). 13.09.2018 року експертною установою направлено до суду повідомлення №9160 про неможливість надання висновку через відсутність первинних документів (а.с.80-84). 10.12.2018 року за клопотанням позивачів до участі в справі було залучено спеціаліста для виготовлення первинної землевпорядної документації (а.с.96). 27.02.2019 року ухвалою Володимирецького районного суду призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» (а.с. 111). 03.06.2019 року до суду надійшов висновок №9302 судової земельно-технічної експертизи (а.с.118-131). 11.07.2019 року за клопотанням представника позивачів провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням у іншій справі, а саме у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Старорафалівської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на матеріали та обладнання (а.с.140). 15.01.2020 року провадження у справі було відновлено (а.с.143), і 29.01.2020 року за клопотанням представника позивачів у справі призначено додаткову експертизу (а.с.145). Висновок додаткової експертизи № 9491 надійшов до суду 13.04.2020 року (а.с.150-164). В період з травня по вересень 2020 року судові засідання відкладались за клопотанням сторін, в т.ч. у зв`язку із встановленням карантину. 07.09.2020 року судом закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги, пояснив, що його [PERSON] та [PERSON] успадкували майно, належне їх батькові [PERSON] , в т.ч. матеріали та обладнання незавершеного будівництвом садового будинку та земельну ділянку на землях Старорафалівської сільської ради. Оскільки домовитись про добровільний поділ ділянки з іншим співвласником не вдалось, звернулись із відповідним позовом до суду. Відповідач та її представник в судовому засіданні пояснили, що в цілому не заперечують проти поділу земельної ділянки, однак вважають за необхідне встановити сервітут для проходу до єдиного на ділянці колодязя. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази та висновки експертів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Володимирецького районного суду від 20.03.2015 року за [PERSON] та [PERSON] визнано за кожним право власності на ј частину земельної ділянки площею 0,1023 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за межами населеного пункту на землях Старорафалівської сільської ради, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №277672, кадастровий номер земельної ділянки 5620889300:04:001:0552, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] . Право власності на Ѕ частину цієї ж ділянки визнано за відповідачем [PERSON] . Цим же рішенням суду за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину розташованих на цій земельній ділянці покращень, а саме матеріали та обладнання, загальною вартістю 118434 (сто вісімнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн., використані для спорудження незавершеного будівництвом садового будинку і господарських будівель, в т.ч. фундаменту (вимощення) під садовий будинок та доріжку з бетону загальною площею 28 кв.м.; огорожі з металевої сітки на бетонному вимощенні; металевих в металевих стовпах воріт з хвірткою довжиною 4,2 м., сараю, дощатої огорожі довжиною 9,3 м., дощатої в залізобетонних стовпах хвіртки довжиною 0,9 м., металевої в металевих стовпах хвіртки довжиною 0,9 м., бетонне вимощення для спорудження бесідки. Рішенням Володимирецького районного суду від 27.11.2019 року за [PERSON] та [PERSON] визнано за кожним право власності на ј частину покращень, розташованих на спірній земельній ділянці, а саме на матеріали та обладнання, загальною вартістю 118434 (сто вісімнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн., використані для спорудження незавершеного будівництвом садового будинку і господарських будівель, в т.ч. фундаменту (вимощення) під садовий будинок та доріжку з бетону загальною площею 28 кв.м.; огорожі з металевої сітки на бетонному вимощенні; металевих в металевих стовпах воріт з хвірткою довжиною 4,2 м., сараю, дощатої огорожі довжиною 9,3 м., дощатої в залізобетонних стовпах хвіртки довжиною 0,9 м., металевої в металевих стовпах хвіртки довжиною 0,9 м., бетонне вимощення для спорудження бесідки. Вказані рішення судів набрали законної сили. Таким чином, сторони у справі є співвласниками земельної ділянки площею 0,1023 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за межами населеного пункту на землях Старорафалівської сільської ради, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №277672, кадастровий номер земельної ділянки 5620889300:04:001:0552, та розташованих на ній будівель та споруд, в т.ч. позивачам належить по ј частині вказаного нерухомого майна, а відповідачу [PERSON] Ѕ його частина. Як вбачається зі ст.ст.356, 358 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Зі ст.79-1 Земельного Кодексу України вбачається, що поділ земельної ділянки є одним із способів її формування. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Таким чином, враховуючи, що співвласники земельної ділянки не досягли згоди щодо порядку спільного використання майна, а також приймаючи до уваги, що поділ земельної ділянки з технічної точки зору можливий, і це підтверджується висновками експертиз, суд приходить до висновку, що позов в частині поділу земельної ділянки підлягає задоволенню. Враховуючи запропоновані експертом варіанти поділу, викладені у висновку експертизи № 9491 від 07.04.2020 року (а.с.151-166), та приймаючи до уваги пояснення сторін, суд приходить до висновку, що земельна ділянка підлягає поділу за другим варіантом, який враховує узгоджений між сторонами порядок користування будівлями, що на ній розташовані. З приводу встановлення земельного сервітуту суд прийшов до наступних висновків. У відповідності до ст.91 Земельного Кодексу України, власники земельних ділянок зобов`язані дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Як вбачається зі ст.ст.98, 100 Земельного Кодексу України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). У відповідності до п.а) ч.1 ст.99 Земельного Кодексу України, власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів, як право проходу та проїзду на велосипеді. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що колодязь є єдиним джерелом питної води для всіх співвласників земельної ділянки, і знаходиться на території, яка внаслідок поділу перейде у власність позивачів, суд приходить до висновку про необхідність встановлення сервітуту у вигляді права проходу до колодязя. Щодо розподілу судових витрат судом встановлено наступне. У відповідності до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати на залучення експертів. Як вбачається зі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивачів надано суду належні письмові докази, з яких вбачається, що позивачем [PERSON] понесено витрати на оплату двох експертиз, включно з оплатою послуг спеціаліста в загальній сумі 19698 грн. та на правничу допомогу в розмірі 11000 грн. На думку суду, вказані витрати підлягають частковому відшкодуванню за рахунок [PERSON] , з якої слід стягнути в користь [PERSON] 15349 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial