Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

[PERSON] 13 лютого 2017 року предявив позов до ПАТ «УкрСиббанк» (попереднє найменування АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] про визнання припиненими правовідносин поруки та договору поруки від 20 квітня 2007 року № 110272, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» і ним, позивачем, у забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором від 20 квітня 2007 року № 11145537000. У обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 20.04.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11145537000 (далі Кредитний договір) та для забезпечення виконання зобов'язань, які на себе взяла [PERSON], з ним, позивачем, було укладено договір поруки № 110272 від 20.04.2007, дія якого припинилася в силу частини 4 статті 559 ЦК України, оскільки порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Тобто, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб»єктивне право кредитора. Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов»язання - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов»язки сторін кредитного договору. Як вбачається зі змісту Кредитного договору Боржник первинно взяв на себе зобов»язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 15 травня 2023 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов»язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та розділом 6 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надсилавши відповідні вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів. Тому, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. Як вбачається з представленого до суду розрахунку, після даних вимог боржник продовжив виконувати свої права та обовязки відповідно до первинних умов Крекдитного договору - згідно з графіком щомісячного погашення кредиту й сплати процентів до 29 серпня 2013 року, коли боржник перестав погашати кредит. Отже, заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з 29 серпня 2013 року до 15 вересня 2014 року (часу звернення позивача до суду) у зв»язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процетів за користування ним. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов»язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов»язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов»язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки, відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов»язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред»явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як вбачається з графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 14 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред»явлення вимог до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань шодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якшо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якшо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, аналізуючи частину четверту статті 559 ЦК України, слід дійти висновку те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися однаково, тобто як строк, протягом якого кредитор може в судовому порядку реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов»язання. Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання або одного року дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов»язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Строк виконання основного зобов»язання сплинув після порушення [PERSON] строків погашення кредиту у відповідності до графіку погашення кредиту згідно умов кредитного договору. Протягом шести місяців з моменту прострочення ПАТ «УкрСиббанк» до поручителя свої вимоги не пред'явив. Тому, відповідно до приписів ч. 4 статті 559 ЦК України його, Короля, порука за договором поруки припинилася. Ураховуючи обставини, які склались між ним, позивачем, та ПАТ «УкрСиббанк», строки виконання зобов'язань та інші умови закріплені в кредитному договорі та договорі поруки, момент вчинення дій та дії вчинені ПАТ «УкрСиббанк» вважає, що правовідносини поруки та сам договір поруки, який укладений ним, Королем, з Банком є припиненим в силу вимог ч. 4. ст. 559 ЦК України. Крім того, додатковою угодою від 20.04.2012 до Кредитного договору вносились зміни, які збільшували та розширювали межі його відповідальності. Зокрема, дані зміни, на його переконання, призвели до того, що за кредитним договором виникло прострочення погашень зі сторони позичальника, умови реструктуризації, закріплені у вказаній додатковій угоді, збільшили суму вимог банку як до [PERSON] так і до нього, Короля. Унаслідок цих змін основного зобов»язання сума відсотків по сплаті за отриманий [PERSON] кредит збільшилась як і порядок погашення заборгованості. У встановленій формі відповідних змін до договору поруки внесено не було, його, позивача, погодження на такі зміни не отримано і тому є всі підстави вказані у ч. 1 ст. 559 ЦК України для припинення поруки. Відповідач ПАТ «УкрСиббанк» у встановлений судом строк подало заперечення на позовну заяву, посилаючись на те, що 20 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір поруки № 110272, відповідно до якого він зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх зобовязань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 11145537000 від 20 квітня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно п. 3.1. Договір поруки набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань Боржника за Основним договором. Пунктом 1.2. Договору поруки визначено, що Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного Основного договору, зокрема: сума Основного договору - 24 330 (двадцять чотири тисячі триста тридцять) швейцарських франків; термін виконання основного зобов'язання - «20» квітня 2022 року, якщо згідно умов Основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобовязання. Відповідно до пункту 1.3. Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідно до пункту 1.4 Договору поруки, відповідальність поручителя і боржника є солідарною. 30\~липня 2014\~року у\~звязку з\~невиконанням [PERSON]\~зобовязань за\~кредитним договором,\~банк відповідно\~до ч.\~2\~ст.\~1050\~ЦК України\~пред»явив письмову\~вимогу до\~боржника та\~поручителя [PERSON]\~про дострокове\~повернення кредиту,\~процентів та\~пов»язаних платежів\~протягом 31\~календарного дня\~від дати\~отримання цієї\~вимоги.\~Строк виконання\~основного зобов'язання\~за кредитним\~договором №\~11145537000\~від 20\~квітня 2007\~року визначено\~п.\~1.2.2\~та встановлено\~по 20.04.2022\~року. Тобто, договором поруки встановлено термін дії до квітня 2022 року. Визначення початку перебігу шестимісячного строку на предявлення вимог до поручителя з наступного дня після дати останнього платежу не дає підстав для висновку про припинення поруки в повному обсязі та суперечить правовим позиціям Верховного суду України у справах № 6-190цс14, № 6-75цс14, № З-1202гс15, № 6-1301цс15, за якими початок перебігу такого строку повязаний з настанням строку виконання основного зобовязання в повному обсязі або датою зміною строку виконання основного зобовязання. Несплата щомісячних платежів не тягне за собою зміну строку виконання основного обов'язання, а отже не дає підстав для початку перебігу строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України. Зважаючи, що строк виконання основного зобов'язання не настав, то шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до поручителя на момент предявлення ПАТ «УкрСиббанк» позову про стягнення заборгованості не сплинув і підстави для застосування 4 ст. 559 ЦК України для припинення поруки - відсутні. З огляду на це, перебіг шестимісячного строку для припинення поруки розпочинається з настанням строку виконання основного зобов'язання у повному обсязі (20.04.2022) або у разі застосування кредитором права на дострокове повернення кредитних коштів (яке повинно реалізовуватись відповідно до умов Кредитного договору). Із позовом про солідарне стягнення заборгованості позивач звернувся до суду 5 вересня 2014 року, тобто в межах, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, у звязку чим підстави для визнання поруки припиненою відсутні. Щодо припинення договору поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Позивач у позовній заяві зазначає, що ПАТ «Укрсиббанк» збільшив обсяг його відповідальності, укладаючи 20.03.2012 з позичальником [PERSON] угоду 1 до кредитного договору. Так, дійсно 20.03.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено [PERSON] угоду № 1 до кредитного договору № 11145537000 від 20 квітня 2007 року, відповідно до якої сторони домовилися встановити новий строк повернення кредиту, не пізніше 20 квітня 2022 року, змінити графік погашення кредиту. ПАТ «Укрсиббанк» не погоджується з твердженнями позивача, що про дану [PERSON] угоду він дізнався лише із тексту позовної заяви. 20 березня 2012 року між ПАТ «Укрсиббанком» та [PERSON] було укладено [PERSON] угоду №1 до Договору поруки № 110272 від 20 квітня 2007 року, відповідно до якої Поручитель надав згоду забезпечувати змінене зобовязання. Ураховуючи наведене твердження Позивача про припинення Договору поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України є безпідставним. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про судове засідання, що відомо із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявилася без повідомлення причин, у зв»язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення учасників справи, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову,

Outcome: partial