Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

[PERSON] 21.06.2019 року звернулась до суду із первісним позовом до [PERSON] , предметом якого є встановлення йому для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітніми доньками такі способи участі: побачення щотижня у п`ятницю з 18.00 год. до 20.00 год., у суботу з 10.00 год. до 14.00 год. у присутності матері, а також під час щорічної відпустки відповідача за умови присутності матері. Як на підставу позову позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох малолітніх доньок - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , місце проживання яких визначено з матір`ю. Відповідач на утримання доньок сплачує аліменти. На підставі ст.158 СК України, відповідач звертався до третьої особи за визначенням порядку та способу участі батька у вихованні дітей, але визначений рішенням виконкому порядок не враховує вік дітей, стан здоров`я та необхідність отримання належного спостереження. догляду, харчування (дотримання дієти) тощо, тому позивач звертається до суду з метою його зміни. 30.10.2019 року відповідач за первісним позовом [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, предметом якої є встановлення йому для участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми доньками наступного графіку побачень: кожної п`ятниці з 18:00 години до 20:00 години без присутності матері або інших осіб; кожну суботу з 10:00 години до неділі 14:00 години без присутності матері або інших осіб, за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] ; у буденний день з 17:00 години до 19:00 години для прогулянок поблизу місця проживання матері, без її присутності, за попередньою домовленістю, враховуючи стан здоров`я доньок; під час щорічної відпустки за межами міста, без присутності матері, не менше 10 днів. Як на підставу позову позивач за зустрічним позовом посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі і мають двох неповнолітніх доньок, які, після їх розлучення, проживають з матір`ю. Через декілька місяців після розлучення відповідач замінила замки вхідних дверей та всіляко перешкоджала у спілкуванні з дітьми, в зв`язку з чим він і звернувся до органу опіки та піклування щодо встановлення графіку побачення з доньками, однак відповідач відмовляється виконувати рішення органу опіки та піклування, вчиняє сварки, чинить перешкоди у спілкуванні позивача з дітьми. Позивач вважає, що стан здоров`я доньок не містить застережень або підстав для того, щоб він спілкувався з ними тільки в присутності матері або інших осіб. Крім того, немає жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали його право на спілкування з дітьми, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з доньками, яке б перешкоджало їх нормальному розвитку. Зазначає, що він на даний час проживає у трикімнатній квартирі, в якій створено всі необхідні умови для розвитку та комфорту доньок, їм виділено окрему кімнату, яка облаштована всім необхідним; має стабільний самостійний заробіток, гнучкий графік, має можливість проводити час з дітьми; не зловживає алкогольними напоями та наркотичними речовинами; регулярно сплачує аліменти на утримання доньок та не має заборгованості по їх сплаті. Просить суд захистити його право як батька на участь у вихованні, встановивши побачення з дітьми без присутності матері або інших осіб. У судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечують. Відповідач за первісним позовом та його представник у судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнали, зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просять його задовольнити. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала раніше винесене органом опіки та піклування рішення щодо графіку побачень [PERSON] з дітьми, але щодо внесення до нього змін покладалась на розсуд суду. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд, заслухавши учасників справи та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03 травня 2014 року по 22 червня 2018 року (а.с.13,14-15). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , (а.с.7,10). Діти проживають з [PERSON] та перебувають на її утриманні. Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку (а.с.16-17,21). Вищевикладені обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частинами 1, 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Так, 20.02.2019 року, за заявою [PERSON] , виконком Інгулецької районної у місті ради виніс рішення та визначив способи його участі у вихованні малолітніх доньок та встановив його побачення з дітьми: щотижня, п`ятниця з 18.00 години до 21.00 години та субота з 10.00 години до 14.00 години неділі, за місцем реєстрації дітей та у межах м. Кривого Рогу (а.с.33). На думку [PERSON] визначений органом опіки та піклування порядок та спосіб участі батька у вихованні дітей суперечить індивідуальним потребам дітей, не враховано їх вік, стан здоров`я та необхідність отримання належного спостереження, догляду, харчування (дотримання дієти) тощо. Так, відповідно до виписок з амбулаторних карток дітей: [PERSON] має затримку мовного розвитку, ДЖВШ, Панкреатопатію, Вторинну лактозну недостатність, Атопічний дерматит, Синдром гіперактивності, Синдром порушення сну; [PERSON] має затримку мовного розвитку, дисбактеріоз к-ка, змішаної етимології, Вторинну лактозну недостатність, Атопічний дерматит, Синдром гіперактивності, Синдром нав`язливого руху; діти потребують індивідуального харчування, спеціалізованого лікування, 1 раз на рік санаторно-курортного лікування (а.с.34,35). Вважає за доцільне бути присутньою під час зустрічей батька з дітьми. 03.06.2019 року, на підставі звернення [PERSON] , комісією з питань захисту прав дитини не виявлено підстав для зміни способів участі батька [PERSON] у вихованні дочок та рекомендовано звернутись до суду для вирішення спору (а.с.19). На думку [PERSON] , [PERSON] не виконує рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дітей та чинить йому перешкоди у спілкуванні з ними (а.с.54-60). Таким чином, спір між сторонами виник щодо присутності матері під час зустрічей батька з дітьми. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , який є батьком дітей, піклується про них та любить їх, активно і стабільно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні з ними, позитивно характеризується, є матеріально-забезпеченою людиною, має постійне місце роботи та має належні житлові умови. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітніми доньками, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дітьми, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, або обумовлювало його побачення з дітьми у присутності інших осіб, судом не встановлено, [PERSON] не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Доводи [PERSON] щодо участі у вихованні і спілкуванні батька з дітьми у присутності матері чи інших осіб, суд вважає необґрунтованими, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать нормам статей 157, 159 СК України. Отже, вирішуючи спір, суд, встановивши, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у спілкуванні з їхніми спільними дітьми, дійшов висновку про те, що позовні вимоги зустрічного позову підлягають задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні первісного позову слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Тому, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768,40 грн. Однак, в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] правничої допомоги у розмірі 2000,00 грн. слід відмовити за необґрунтованістю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved