Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом, в якому просять визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування садибним (індивідуальним) житловим будинком, розташованим по вул.Молодогвардійців,10 м.Сарни Рівненської області, який належить позивачам на праві власності. Відповідачем [PERSON] було подано зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], який прийнятий судом до спільного розгляду із первісним позовом, в якому відповідач просить визнати домоволодіння, розташоване по вул.Молодогвардійців,10 у м.Сарни Рівненської області, яке складається із житлового будинку загальною площею 61,4 м.кв., надвірних будівель і споруд та земельної ділянки площею 1,1000 (кадастровий номер 56254101100:01:038:0180) спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], провівши розподіл між ними вказаного будинковолодіння, виділивши [PERSON] В.С.1/2 частину будинковолодіння. В судовому засіданні позивач-відповідач [PERSON] та представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримали, щодо можливості задоволення зустрічного позову заперечили. Позивач-відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи у його відсутність. Представники відповідача-позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали в судовому засіданні зустрічний позов, первісний позов не визнали повністю. В судовому засіданні сторони дали пояснення відповідно до змісту позовних вимог. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов до наступного. Із копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2010 року встановлено, що [PERSON] (прізвище змінено на «Островська» внаслідок реєстрації 21 лютого 2015 року шлюбу із [PERSON]) та [PERSON] з 23 травня 2008 року перебували у шлюбі, який вказаним рішенням суду розірвано. Таким чином, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2008 року по 21 лютого 2015 року. В обґрунтування заявленого зустрічного позову відповідач-позивач посилався на ті обставини, що сторони продали належну сторонам квартиру, а за отримані кошти під час шлюбу придбали спірний будинок. Копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 серпня 2004 року доводить, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS], яку вказані особи відчужили на підставі договору купівлі-продажу від 5 березня 2010 року, що вбачається із копії вказаного договору та копії Витягу з Державного реєстру правочинів, наданих суду. Під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON], останньою було придбано разом із позивачем-відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 4 травня 2010 року житловий будинок №10 по вул.Молодогвардійців м.Сарни Рівненської області Частиною 1 статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Враховуючи вказану норму закону : 1/2 частина житлового будинку №10 по вул.Молодогвардійців м.Сарни Рівненської області є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а тому [PERSON] має право на половину вказаного майна з огляду на вимоги ч. 1 ст. 70 СК України, якою вказано, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, є достатні правові підстави для визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину житлового будинку №10 по вул.Молодогвардійців м.Сарни Рівненської області. [PERSON] цього, відповідач-позивач заявив вимогу про розподіл вказаного майна в натурі. Згідно із змістом ст.69 СК України, частиною 1 якої передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, [PERSON] дійсно вправі вимагати розподіл сумісного майна. Однак, статтями 10,60 ЦПК України передбачено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За клопотанням відповідача-позивача судом було призначено судову будівельно-технічну експертизу, з метою вирішення питання можливості розподілу спірного будинковолодіння та визначення варіантів такого розподілу. Із висновку №160530/2-30 від 22 січня 2017 року проведеної комісійної судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що дійсна (ринкова) вартість домоволодіння, розташованого по вул.Молодогвардійців,10 м.Сарни Рівненської області становить 496 905 грн. (вартість земельної ділянки 168 833 грн., житлового будинку та надвірних будівель 328 072 грн.), відповідно, вартість 1/2 частини цього ж будинковолодіння становить 248 453 грн. цим же документом визначено варіант розподілу вказаного будинковолодіння із врахуванням рівності часток та зазначено, що поділ будинковолодіння, розташованого по вул.Молодогвардійців,10 м.Сарни Рівненської області із врахуванням часток по 1/3 частині є неможливим. Оскільки суд дійшов висновку щодо права [PERSON] на 1/4 частину вказаного будинковолодіння, а доказів можливості виділення такої частки суду надано стороною не було вимога відповідача-позивача про поділ в натурі зазначеного будинковолодіння до задоволення не підлягає. Враховуючи досліджені судом докази, зустрічний позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. Вимогою по первісному позову є визнання [PERSON] таким, що втратив право користування вказаним вище житлом. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Довідка № 5413 від 21 квітня 2015 року, видана КП «Житлосервіс» доводить, що по вул.Молодогвардійців,10 м.Сарни Рівненської області дійсно зареєстровані сторони по справі : [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Із копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 24 листопада 2010 року встановлено, що [PERSON] (прізвище змінено на «Островська» внаслідок реєстрації 21 лютого 2015 року шлюбу із [PERSON]) та [PERSON] з 23 травня 2008 року перебували у шлюбі, який вказаним рішенням суду розірвано. Таким чином, встановлено, що на даний момент [PERSON] не є членом сімї власника житла будинковолодіння, розташованого по вул.Молодогвардійців,10 м.Сарни, якими, відповідно до договору купівлі-продажу від 4 травня 2010 року, є [PERSON] та [PERSON] На підтвердження факту відсутності [PERSON] у вказаному житлі протягом періоду часу понад один рік, позивачем надані письмові пояснення свідків : [PERSON], [PERSON], в яких вказані особи підтвердили, що [PERSON] відсутній по вул.Молодогвардійців,10 м.Сарни Рівненської області. Однак, однією із основних підстав для визнання особи втратившою право користування житлом є відсутність такої особи у вказаному житлі виключно без поважної причини. В порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України доказів того, що відповідач-позивач був відсутній у даному житлі без поважної причини суду надано не було. [PERSON] цього, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених [PERSON] вимог про визнання за ним права власності на частину спірного будинковолодіння, а тому у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст.60, 61, 70, 71 СК України, ст.ст.16, 405, 377 ЦК України,

Outcome: dismissed