Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Миколаївської міської Ради Донецької області, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 16 березня 1999 року їм і [PERSON] [PERSON] «Донбасенерго» було видано Свідоцтво про право власності на житло, згідно якому їм передавалася в рівних частинах у власність квартира площею 42,8 кв. м., розташована в [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності було ними зареєстровано в БТІ м. Словянська. Документи про право власності на квартиру зберігалися у [PERSON] 08 червня 2015 року помер [PERSON]. Коли стали оформляти спадкові права після його смерті, то з»ясували, що Свідоцтво про право власності на квартиру втрачено. Отримати дублікат Свідоцтва про право власності на квартиру в теперішній час неможливо, так як підприємство ГАЕК «Донбасенерго» ліквідовано. Постановою від 19 січня 2016 року державного нотаріуса Миколаївської державної нотаріальної контори [PERSON], було відмовлено [PERSON], який подав заяву про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS], так як він не надав оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно. [PERSON], у звязку з відмовою нотаріуса звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2016 року за [PERSON], визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Оскільки вони на сьогоднішній день також не можуть підтвердити своє право власності на приналежну кожному з них 1/3 частину квартири [ADDRESS], то вимушені звернутися до суду з теперішнім позовом. Вони вважають, що за кожним із них повинно бути визнано право власності на 1/3 частину квартири, так як згідно Свідоцтва про право власності на житло, згідно якому квартира [ADDRESS] передавалася у власність в рівних частинах [PERSON], [PERSON], [PERSON], дійсно видавалося [PERSON], ГАЕК «Донбасенерго» 16 березня 1999 року, що підтверджується копією вказаного Свідоцтва, отриманого ними в Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації», а також Довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на вказану квартиру; В теперішній час іншого порядку оформлення права власності на квартиру не має. Просять суд визнати за ним [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Визнати за нею [PERSON] право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. До судового засідання позивач [PERSON] не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 21 квітня 2016 року від позивача надійшла Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити її позовні вимоги ( а.с. 48). До судового засідання позивач [PERSON] не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 15 квітня 2016 року від позивача надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 21). До судового засідання третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 21 квітня 2016 року від третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] не заперечує. ( а.с. 21). Представник відповідача Миколаївської міської Ради Донецької області до судового засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 14 квітня 2016 року від представника відповідача надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі, рішення по справі просить прийняти у відповідності до чинного законодавства ( а.с. 20). Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до Миколаївської міської Ради Донецької області, з участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Як встановлено в судовому засіданні, 16 березня 1999 року позивачам [PERSON], [PERSON] і [PERSON] [PERSON] «Донбасенерго» було видано Свідоцтво про право власності на житло, згідно якому їм передавалася в рівних частинах у власність квартира площею 42,8 кв. м., розташована в [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності було ними зареєстровано в БТІ м. Словянська. ( а.с.10). 08 червня 2015 року помер [PERSON]. Коли стали оформляти спадкові права після його смерті, то з»ясували, що Свідоцтво про право власності на квартиру втрачено. Отримати дублікат Свідоцтва про право власності на квартиру в теперішній час неможливо, так як підприємство ГАЕК «Донбасенерго» ліквідовано. У відповідності до п.2 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» « Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом. У п. 3.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, що « Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Оскільки право власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було набуте в 1999 році, то приналежність нерухомого майна встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на той час. У відповідності до п. 3.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди в 1999 році регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року. Відповідно до вищевказаної Інструкції реєстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Як вбачається з Довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» № 3014- 3/0.45/01 від 05 листопада 2015 року право власності на двокімнатну квартиру №41 , розташовану в м. Миколаївка Донецької області по вул. Миру в будинку №1 за станом на 01 січня 2013 року зареєстровано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого ДАЕК «Донбасенерго» Слов»янськкомуненерго 16 березня 1999 року. Дата реєстрації 29 березня 1999 року» ( а.с.9). Правила державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які були затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 19 січня 1996 року за № 31/1056 встановлювали порядок державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. До об»єктів нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації, відносяться… квартири в багатоквартирних будинках. Відповідно до п.4.1 вищевказаних правил оформлення права власності на об»єкти нерухомого майна проводилось із видачею свідоцтва про право власності. Державні органи приватизації видавали Свідоцтва наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-Х11» « Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно до вимог ст. 65-1 Житлового кодексу України «Наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених законодавством». Згідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( який діяв на той період часу) «Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир ( будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень ( підвалів, сараїв і т.і) державного житлового фонду на користь громадян України. Квартира [ADDRESS] належала станом на 01 січня 2013 року позивачам - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого ДАЕК «Донбасенерго» Слов»янськкомуненерго 16 березня 1999 року. Дата реєстрації 29 березня 1999 року» ( а.с.9). У відповідності до статті 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( який діяв на той період часу) «Власник приватизованого житла має право розпорядитися квартирою ( будинком) на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом.» Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 лютого 2016 року за [PERSON], визнано право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. ( а.с.11-12). Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналіз усіх вищенаведених Законів та підзаконних актів дає суду всі підстави вважати, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], право власності на вказане майно вона набула правомірно і тому за [PERSON] слід визнати право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] і за [PERSON] слід визнати право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS], задовольнивши повністю їх позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved