Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 15.06.2015 р. звернулись до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та позбавлення права користування житловою площею- в квартирі [ADDRESS]. Представник позивачки [PERSON] в суді позов підтримав та зазначив, що позивачі є співвласниками (по ? ч. кожному) зазначеної квартири; право власності зареєстровано за ними в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Рішенням Московського районного суду від 26.02.2014 р., яке набуло чинності 24.12.2014 р. ? частка вказаної квартири витребувана з володіння відповідача та 02.03.2015 р. право власності за останнім із Державного реєстру виключено. Крім того, [PERSON] в квартирі не проживає та ніколи не проживав, своїх речей там не має, комунальні платежі не сплачує, що у сукупності є підставами для позбавлення його право користування житлом та зняття з реєстрації. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що він є власником ? частки квартири на підставі договору дарування від 13.04.2010 р.; в квартирі був зареєстрований на підставі цього договору, тобто, у законному порядку. Про витребування у нього зазначеного нерухомого майна, про скасування державної реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав він не знає та з цим не згоден. Не заперечував, що в квартирі з 2011 р. не проживає, оскільки, позивачі чинять перешкоди в користуванні житлом, але, комунальні послуги він оплачує. 3 особа в судове засідання не з*явилась, про день, час, місце слухання справи повідомлена належним чином, представник просив справу розглянути за їх відсутності, про що надав письмову заяву. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Власниками квартирі [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], якім належить по ? частки кожному. Право власності за позивачами зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Рішенням державного реєстратора від 02.03.2015 р. право власності за [PERSON] скасовано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.02.2014 р. №643/4787/13-ц. Перелічені обставини підтверджуються копіями судових рішень, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що містяться в матеріалах справи. Як вбачається з відповіді адресно-довідкового бюро та копії паспорту, [PERSON] зареєстрований в [INFO] з 01.06.2011 р. Підставою для його реєстрації за цією адресою став договір дарування від 13.04.20010 р., якій був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за №1466. Відповідно статті 317 ЦК України «1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.» Крім того, статтею 319 цього Кодексу передбачено, що «1. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд». Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; та своїми правами щодо предмету спору розпоряджається на власній розсуд. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 26.02.2014 р. ? частка квартири [ADDRESS] витребувана із володіння [PERSON] Ухвалою ВССУ від 24.12.2014 р. рішення залишено в силі. Таким чином, право власності відповідача припинено 24.12.2014 р.; а само майно витребувано із його володіння. Одночасно, як вбачається зі змісту зазначених судових рішень, [PERSON] набув право власності на ? частку зазначеної квартири від неналежного власника (набувача). Викладені обставини надають суду можливість зробити висновок, що відповідач належить позбавленню права користування житловим приміщенням, оскільки, таке право для останього було похідним від права власності. Судом вивчались заперечення відповідача про його необізнаність з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 24.12.2014 р., винесеною по цивільної справі за позовом [PERSON] про витребування майна з чужого володіння, але, взяти їх до уваги не може. За приписом статті 61 ЦПК України «Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільної справі… що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини». Тому, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі та усуває позивачам перешкоди у користуванні власністтю.

Outcome: approved