Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Марянівської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - Марянівська сільська рада), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON], в якому просив визнати право власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS] Макарівського району Київської області (далі - спірне домоволодіння), в порядку спадкування після смерті [INFO] року його матері [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка на час смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Позивач разом з матір'ю [PERSON], були евакуйовані з села Старі Шепеличі, 10-кілометрової Чорнобильської зони. Згідно ордеру на жиле приміщення №249 від 25.08.1986 року, виданого Виконавчим комітетом Макарівської районної ради позивач разом з матір'ю вселились у житловий одноквартирний будинок за адресою [ADDRESS] який побудовано за Державною програмою для евакуйованих з Чорнобильської зони. Згідно Постанови Ради Міністрів УРСР № 149 від 30.09.1990 року «Про передачу громадянам, які переселені з території, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС жилих будинків в особисту власність» жилий будинок, в якому проживали позивач з матір'ю, було передано їм у власність згідно рішення Виконавчого комітету Марянівської сільської ради народних депутатів від 22.02.1993 року №2. Відповідно до закону спадкоємцем усього майна матері є позивач, інших спадкоємців не має. Спадщина на день смерті матері складалась з: будинку з надвірними будівлями, які розташовані за адресою [ADDRESS] та земельної частки (паю), розташованої в межах Мар'янівської сільської ради. На час смерті матері позивач проживав разом з нею, вів спільне господарство. З 1986 року по даний час він проживає в даному будинку. В передбачений законом термін позивач прийняв спадщину та отримав Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1296 ЦК України позивач звернувся до Макарівської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину на будинок, однак нотаріальною конторою йому було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва у зв'язку із відсутністю правоустановлюючих документів на вказане майно. Позивачеві було роз'яснено, що питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку, що і стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити із вказаних у позовній заяві підстав. Клопотань про зупинення провадження у справі, зміни підстав, предмету позову у встановленому порядку заявлено не було. Відповідач Марянівська сільська рада у судове засідання представника не направила, подала суду письмові заперечення проти позову та зазначила про можливість розгляду справи за відсутності їх представника. В обґрунтування заперечень проти позову сільська рада вказала, що в протоколі засідання виконавчого комітету Марянівської сільської ради розглядалося питання про оформлення права власності на будинкові домоволодіння відповідно до Постанови Ради Міністрів від 11.03.1985 року № 105 «Про порядок проведення реєстрації жилого фонду...» і на основі маючих даних погосподарських книг, матеріалів технічної інвентаризації, а також даних про власність жилих будинків, які знаходяться на балансі КСП «Шепелицький» було прийнято рішення про встановлення права колгоспної власності на будинок в якому проживала [PERSON], [INFO]. У 1999 році мати позивача померла і як зазначено у п. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, тобто після смерті матері позивач мав би звернутися з заявою до КСП «Шепелицький» про переоформлення особового рахунку та укладення договору найму на спірний будинок на своє ім'я, адже ордер № 249 виданий його матері є формою договору найму за яким його мати була наймачем зазначеного будинку, а він набув права користування житлом, як член сім'ї наймача, що не було ним зроблено. Актом від 01.04.2000 року «Про передачу об'єктів соціальної сфери та житлового фонду КСП «Шепелицький» будинок [ADDRESS] Громадянин [PERSON], за даною адресою зареєстрований, але не проживає. Третя особа без самостійних [PERSON], та її представник [PERSON], проти задоволення позову також заперечили із аналогічних підстав. Вказували, що мати позивача [PERSON], не мала права власності на спірне домоволодіння, а тому за позивачем не можна визнати це право в порядку спадкування. Спірне домоволодіння перебуває у комунальній власності, і третя особа користується вказаним будинком на підставі ордеру № 2 від 25.09.2002 року, виданого Марянівською сільською радою. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.06.1999 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.08.1986 року. [PERSON], на час смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом із нею був зареєстрований позивач, що підтверджується довідкою Марянівської сільської ради №228 від 18.07.2012 року. Відповідно до закону спадкоємцем усього майна матері, який прийняв спадщину, є позивач, інших спадкоємців не має. Нотаріусом позивачу видано свідоцтво про право власності на земельну частку (пай), що підтверджується копією спадкової справи. Нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю правоустановлюючих документів на спірне домоволодіння. Як встановлено судом, позивач та його мати в вказаний будинок були заселені на підставі ордеру на жиле приміщення №249 від 25.08.1986 року, виданого Виконавчим комітетом Макарівської районної ради № 180 від 15.08.1986 року на зайняття жилого приміщення площею 25,4 кв.м., із загальної площі 63,6 кв.м., житлової - 36,3 кв.м., у будинку по [ADDRESS], що підтверджується копією ордеру, копією технічного паспорту на будинок. Згідно рішення виконавчого комітету Марянівської сільської ради народних депутатів від 22.02.1993 року №2 встановлено право колгоспної власності та передано на баланс колгоспу «Шепелицький» спірне домоволодіння. Актом від 01.04.2000 року «Про передачу об'єктів соціальної сфери та житлового фонду КСП «Шепелицький» будинок [ADDRESS] передано в комунальну власність Марянівської сільської ради, що також підтверджується довідкою Марянівської сільської ради № 02-41/249 від 17.12.2014 року. Як вбачається із ордеру на жиле приміщення №2 від 25.09.2002 року, у житловий будинок по [ADDRESS] було вселено [PERSON], із сім'єю з 4х чоловік, на підставі рішення виконавчого комітету №9 від 25.09.2002 року, де вона зараз проживає, сплачує комунальні послуги, що підтверджується копією ордеру, копіями квитанцій. Вирішуючи позовні вимоги, суд керується наступним. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається із вказаної норми, визнання права власності за позивачем на спірне домоволодіння в порядку спадкування можливе лише за умови наявності цього права у спадкодавця. Як встановлено судом, на даний час спірне домоволодіння знаходиться в комунальній власності Марянівської сільської ради, та перебуває у користуванні [PERSON] на підставі відповідного рішення виконкому та ордеру на заняття жилого приміщення. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оскільки позивач не довів суду факту належності на праві власності спірного домоволодіння його покійній матері, та крім того було встановлено належність цього майна в комунальній власності та на праві користування іншої особі, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати стягненю не підлягають.

Outcome: dismissed