Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визначення конкретного порядку користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивували тим, що вони, позивачі у справі, є рідними матір'ю та донькою, а [PERSON], відповідач у справі є їм рідним сином та братом. Їм особисто та відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], тобто кожному з них належить по 1/3 частині зазначеної квартири. Вказана квартира була передана ним у власність розпорядженням органу приватизації Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва за №1638 від 13 серпня 2001 року і згідно з цим розпорядженням було видано Свідоцтво про право власності на житло від 13 серпня 2001 року. Загальна площа вказаної квартири становить 57,45 кв.м., жила площа становить 39,6 кв.м. Спірна квартира має три жилі кімнати, площа яких становить 10,4 кв.м., 17,0 кв.м. та 12,2 кв.м. Кімната площею 10,4 кв.м. є ізольованою, а дві інші кімнати є суміжними. Спірна квартира є в спільному користуванні. Припадаюча на кожного доля жилої площі становить 13,2 кв.м. (39,6 : 3 = 13,2). У вказаній квартирі проживають вони, позивачі та відповідач, а зареєстрованим крім них є малолітній син відповідача - [PERSON], [INFO]. Між ними з відповідачем тривалий час виникають конфлікти з приводу сплати комунальних послуг, які нараховуються на всіх чотирьох чоловік, зареєстрованих в спірній квартирі. Відповідач уникає сплати комунальних послуг, які нараховуються на нього та його сина, який в цій квартирі ніколи не проживав, у зв'язку з чим вони, позивачі змушені сплачувати самостійно всі комунальні платежі. У зв'язку з вищенаведеним, вони були змушені звернутись до суду з даним позовом та просять ухвалити рішення, яким визначити порядок користування спірною квартирою, видиліти позивачам в користування дві суміжні кімнати, площею 17,0 кв.м. та 12,2 кв.м., а в користування відповідача виділити ізольовану кімнату, площею 10,4 кв.м. Ванну кімнату, туалет, коридор та кладову - залишити в загальному користуванні. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, просив розглянути справу у його відсутності та при ухваленні рішення врахувати інтереси дитини. Вислухавши пояснення позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та співставленні, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини даної справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішенню спору по суті, дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході судового розгляду встановлено, що згідно розпорядження органу приватизації Ленінградської районної ради народних депутатів міста Києва №1638 від 13 серпня 2001 року, заяву наймача [PERSON] про приватизацію квартири [ADDRESS] - задоволено та передано вказану квартиру в приватну власність (а.с.8 - копія розпорядження). Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 13 серпня 2001 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], по 1/3 частині кожному (а.с.7 - копія Свідоцтва про право власності на житло). Як вбачається з технічної характеристики спірної квартири, квартира [ADDRESS] складається з трьох кімнат, жилою площею 39,6 кв.м., в тому числі 1-ша кімната - 10,4 кв.м., 2-га кімната - 17,0 кв.м. та 3-тя кімната - 12,2 кв.м. Загальна площа квартири становить 57,45 кв.м. (а.с.10 - копія технічної характеристики квартири). Як вбачається з довідки за Формою №3, в спірній квартирі зареєстровані наступні особи: [PERSON] (власник квартири), [INFO], [PERSON] (син, співвласник), [INFO], [PERSON] (донька, співвласник), [INFO] та [PERSON] (онук), [INFO] (а.с.11 - копія довідки за Формою №3). Як пояснили в судовому засіданні позивачі та не заперечується відповідачем, у спірній квартирі проживають позивачі та відповідач, а зареєстрованим крім них є малолітній син відповідача - [PERSON], [INFO], однак останній у спірній квартирі ніколи не проживав, а проживає зі своєю матір'ю за іншою адресою. Як встановлено в ході розгляду справи, між позивачами та відповідачем тривалий час виникають конфлікти з приводу сплати комунальних послуг, які нараховуються на всіх чотирьох осіб, зареєстрованих в спірній квартирі. Відповідач уникає сплати комунальних послуг, які нараховуються на нього та його сина, який в цій квартирі ніколи не проживав, у зв'язку з чим позивачі змушені сплачувати самостійно всі комунальні платежі. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд керувався наступним. У відповідності до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1,2,3 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власник розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаних додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав. Згідно ч.1,2 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у справі спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, виходячи з того, що в спірній квартирі крім позивачів та відповідача зареєстрованим є малолітній син відповідача, [PERSON], [INFO], який проживає за іншою адресою зі своєю матір'ю та ніколи не проживав в спірній квартирі, між позивачами та відповідачем дійсно виникають конфлікти та сварки з приводу того, що відповідач уникає сплати комунальних послуг, які нараховуються на нього та його сина, у зв'язку з чим позивачі змушені сплачувати самостійно всі комунальні платежі, а також з урахуванням того, що спірна квартира складається з трьох кімнат, жилою площею 39,6 кв.м., в тому числі 1-ша кімната - 10,4 кв.м., є ізольованою, 2-га кімната - 17,0 кв.м. та 3-тя кімната - 12,2 кв.м., є суміжними, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та виділити позивачам в користування дві суміжні кімнати, площею 17,0 кв.м. та 12,2 кв.м., а в користування відповідача виділити ізольовану кімнату, площею 10,4 кв.м. Ванну кімнату, туалет, коридор та кладову - залишити в загальному користуванні. Крім того, відповідач не заперечував проти задоволення позову та виділу йому в користування саме ізольованої кімнати, площею 10,4 кв.м., хоча в такому випадку ідеальна доля позивачів буде більшою, ніж ідеальна доля відповідача. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що вимоги позивачів є обгрунтованими, а встановлення такого порядку користування квартирою є необхідним для можливості усіх співвласників користуватись спірною квартирою на власний розсуд, без порушення прав інших співвласників. На підставі наведеного та

Outcome: approved