Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] 28.07.2016 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 06.07.2016 року. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого записані вона з відповідачем. Дитина фактично є на її утриманні, відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги для сімї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання дитини, так як вона хворіє і є інвалідом третьої групи. Дитина потребує значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Відповідач офіційно в установленому законом порядку зареєстрований як фізична особа-підприємець, самоусунувся від утримання дитини, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] - аліменти в твердій грошовій сумі по 3500 грн. щомісячно на дитину до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, однак не заперечуватиме щодо меншого розміру аліментів, який вони погодили з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що він не усунувся від утримання сина і матеріально його утримує, надає кошти по мірі необхідності, окрім того зазначив, що згідний сплачувати аліменти на 800 грн. на утримання сина. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 01.02.2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було укладено у відділі ДРАЦС Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №7. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO],батьками яких записані сторони по справі (а.с.4). Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 06.07.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.36). З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає зі своїми батьками, що не заперечується в суді самими сторонами та підтверджується актом обстеження умов проживання, виданого Надвірнянською міською радою та довідкою № 2747 від 13.09.2016 року, виданою КП «Надвірнянський житловик» (а.с.33-35), однак основним утриманням дитини займається позивач по справі, що також не спростовується сторонами. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, а також матеріального становища дитини та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати свого сина в розмірі, достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але в меншому розмірі, який визначила позивач. В зв'язку з цим та з врахуванням згоди обох сторін стосовно розміру аліментів, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 800 грн. на дитину до досягнення ним повноліття. З відповідача слід також стягнути по справі судові витрати в дохід держави згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved