Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в т.ч. на належні їм по 1/6 частині домоволодіння за кожним та на 1/6 частину домоволодіння за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спірне домоволодіння (свідоцтво про право власності), в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно та оформити право власності на належні їм частини домоволодіння. 18.12.2019 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача - Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає дозадоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії виписки із погосподарської книги № 3 Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , який був головою двору, [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивачка) значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 12.11.2019 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані у період з 1950 по 1978 роки та не є самовільним будівництвом (а.с. 14-16). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] , [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивачка) в рівних долях (по 1/6 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] (позивачка) з 06.05.1977 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 18). У шлюбі у них народилось четверо дітей: [PERSON] (позивач), [INFO] , [PERSON] (позивачка), [INFO] , [PERSON] (позивачка), [INFO] , та [PERSON] (позивачка), [INFO] (а.с. 17, 19, 20). [PERSON] (позивачка) 06.04.2010 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 17 зворот). [PERSON] (позивачка) 23.02.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 21). [INFO] [PERSON] (чоловік/батько позивачів) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , оскільки вона у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 50). Згідно копії довідки Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 448 від 31.05.2019 року на день смерті [PERSON] (чоловік/батько позивачів) разом з ним постійно проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] (позивачка) (а.с. 9). Проте, [PERSON] (позивачка) відмовилась від прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (а.с. 55). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 192/2019 від 28.08.2019 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (а.с. 49-61), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] , в тому числі: [PERSON] на належну їй 1/6 частину домоволодіння та на 1 /6 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на належні їм по 1/6 частині домоволодіння кожний. Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 1/6 частину житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. за № /02-31 від 11.12.2019 року (а.с. 12). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме: [PERSON] в сумі 152,10 грн., а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в сумі по 76,05 грн. кожному. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved