Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення грошових сум: інфляційні витрати у розмірі -73569.05 грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі-6 815, 75 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 28663,8 грн. Позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином через засоби масової інформації. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України та заяви представника Позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 02.04.2014року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] -9000 дол. США (81 339, 30 грн.) заборгованості за договором позики від 19.07.2013р., а також 1 684,73 грн.-три проценти річних від суми боргу за неналежне виконання зобовязань , 830,24 грн. витрат по оплаті судового збору. Згідно даних зазначених в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень сумарна сума боргу, яка підлягає стягненню в межах даного виконавчого провадження складала 83854,27 грн. Відповідно до Розпорядження начальника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби №43790273 від 16 листопада 2016 року в межах виконавчого провадження перераховано на користь [PERSON] 61500 грн. В подальшому жодних відрахувань не здійснювалось. Згідно із вимогами ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики). Відповідно до вимог ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Рішенням Івано-Франківського міського суду по справі №344/650/14-ц визначено зобовязання в національній валюті України. За період користування відповідачем коштами в сумі 61 500грн. з дня набрання законної сили рішення суду ( 12.04.2014р.), який визначив грошове зобовязання у національній валюті-гривні, до моменту погашення частини боргу ( тобто 16.11.2016р.) Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України: пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Будь-яких доказів, які б спростовували надані позивачем докази заборгованості за вказаним договором позики, відповідачем не надано. Як зазначено в матеріалах позовної заяви, станом на час розгляду даної справи, існує непогашена заборгованість відповідача перед позивачем, а саме: інфляційні витрати у розмірі -73569.05 грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі-6 815, 75 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 28663,8 грн., відповідно до розрахунків, які містяться в матеріалах справи. Вказана обставина не спростована належними засобами доказування. За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості: інфляційні витрати у розмірі -73569.05 грн., відсотки за користування грошовими коштами у розмірі-6 815, 75 грн. та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 28663,8 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч.1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1 ЦПК України,

Outcome: approved