Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] 09.11.2017р. звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] р. Державного акта на право приватної власності на землю, площею 0.7484 га, що розташована на території Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серія [NUMBER] виданого 15.01.2002 року [PERSON]. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок № [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р., а також визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,7484 га, яка розташована на території Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] виданого 15.01.2002 р. [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р. В обґрунтування вимог посилається на те, що його батьками, згідно записів у свідоцтві про народження є [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з тим, що за місцем відбуття примусового місця проживання та місця примусової праці його батьками, спілкування та діловодство в установах і в побуті проводилось лише виключно на російській мові, тому у прізвищах його батьків були допущені розбіжності, зокрема, його прізвище у свідоцтві про народження було правильно зазначено «[PERSON]», у графі батьки правильно зазначено прізвище батька «[PERSON]», у графі мати - зазначено прізвище матері «[PERSON]». [INFO] помер його батько [PERSON], а [INFO] мати [PERSON] Після їх смерті відкрилась спадщина на житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку (пай) площею 0,7484 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що є розбіжність в правовстановлюючому документі і свідоцтві про смерть спадкодавця, зокрема згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданому 18.08.2017р. прізвище матері записано «[PERSON]», тоді як в Державному акті про право власності на землю серія [NUMBER] виданого 15.01.2002 року на підставі розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації від 11 січня 2002 року №9, її прізвище записано «[PERSON]». Оскільки вказані помилки в свідоцтві про смерть та в правовстановлюючому документі не можуть бути виправлені шляхом внесення змін в актові записи та в правовстановлюючий документ та це унеможливлює прийняття спадщини, він змушений звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - Державного акта про право власності на землю, визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку (пай). Зазначив, що спадщину фактично прийняв, оскільки постійно проживав за адресою: [ADDRESS], вів домашнє господарство, доглядав за матір»ю до дня її смерті. Представники позивача - [PERSON], [PERSON] в суді позов підтримали, просили задовольнити. Представник Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області Юрчак Ю. в суді позов визнав, просив задовольнити. Заслухавши сторони, оглянувши матеріали справи, вбачається, що позивач має труднощі в оформленні спадщини, оскільки є розбіжності у прізвищі спадкодавця в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі. Предметом розгляду вказаної справи є встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі ст. 315 ЦПК України. Так, за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Із копій свідоцтв про смерть (а.с.7-8) убачається, що [PERSON] помер [INFO], а [PERSON] - [INFO] У 1948 році батьками позивача був збудований житловий будинок в [ADDRESS], у якому вони постійно проживали до дня смерті. За господарством числиться земельна ділянка 0,61 га, в тому числі під будівлею 0,01 га. Крім того, у власності спадкодавця була земельна ділянка (пай) площею 0,7484 га, яка розташована на території Завидовицької сільської ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта про право власності на землю серія [NUMBER]. За життя [PERSON] розпорядилася своїм майном і зокрема склала заповіт, що посвідчений 10 січня 2002 року секретарем Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської обл. Ковалик К.А. і зареєстрованого в реєстрі за №03, та згідно якого все своє майно, в т.ч. житловий будинок та земельну ділянку (пай) заповіла своєму синові [PERSON] (а.с.10). Однак за життя спадкодавець не зареєструвала право власності на вищевказаний житловий будинок в органах БТІ, що підтверджено Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше від 13.11.2017р. [NUMBER] (а.с.34). Той факт, що прізвище спадкодавця значилось «[PERSON]» підтверджується також, копією свідоцтва про народження позивача (а.с.9), копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.46). Разом з тим, із копії Державного акта про право приватної власності на землю серія [NUMBER] площею 0,7484 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданого на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації від 11 січня 2002 року №9 убачається, такий виданий на ім»я [PERSON] (а.с.11). Отже, узагальнюючи наведене, вимога позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме Державного акта про право приватної власності на землю [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За положеннями ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За положеннями ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З матеріалів копій спадкових справ № 18/2001 та №19/2001 (а.с.43-46, 53-58) видно, що спадкові справи відкриті після смерті батька позивача [PERSON] на підставі заяви дружини [PERSON] (а.с.43-46, 53-58). Із копій витягів погосподарських книг Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області за 1996-2000рр. головою двору та фактичним власником після смерті чоловіка вважається [PERSON] (а.с.12-15). Як вбачається із копії технічного паспорта (а.с.16-19) житловий будинок №13 по вул. Залужна в с. Завидовичі Городоцького району Львівської області збудований у 1948 р., складається із однієї житлової кімнати, однієї кухні, коридору, комори, господарського приміщення, загальна площа - 56,0 м.кв., житлова - 11,0 м.кв. Відповідно до довідок, виданих Великолюбінською селищною радою від 22.08.2017р. №1383, від 19.09.2017р. №1565, від 05.10.2017р. №1636 та від 08.11.2017р. №1758 (а.с.20-23), вбачається, що [PERSON] був забудівельником житлового будинку, який має присвоєну поштову адресу: [ADDRESS]. За вищевказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0, 36 га, з них для обслуговування житлового будинку 0,06 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,30 га. Позивач [PERSON] до дня смерті матері [PERSON] проживав без реєстрації в одному будинку з нею по [ADDRESS] та вели спільне господарство. [PERSON] продовжує проживати без реєстрації за даною адресою. Згідно довідок Городоцького РБТІ №467 від 23.11.2017р. та Самбірського МБТІ №01/5-238 від 23.11.2017р. інвентаризаційна справа на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] відсутня (а.с.47-48) Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] від 14.11.2017р. (а.с.41), убачається, що через невідповідність прізвища спадкодавця в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно.

Outcome: approved