Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги мотивує тим, що 05 квітня 2014 р. в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області помер її чоловік [PERSON], в день смерті якого відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,19 га, що розташовані по вул. Братів Лісовців, 6, в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області. Позивачка є єдиним спадкоємцем за законом на вищевказане майно. Після смерті спадкодавця [PERSON] звернулась з відповідною заявою до Другої первомайської державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів щодо спадкового майна. Ураховуючи викладене, просить позов задовольнити. Позивач та її представник в судове засідання не зявились; представник позивача надав суду заяву про слухання справи у їх відсутність, позов підтримують в повному обсязі. Від Грушівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області надійшла заява про розгляд справи без їх представника; проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. 31.12.1961 р. Грушівською сільською радою Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 21; прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Лісовець»; свідоцтво про одруження ІІ-УР № 080976 від 31.12.1961 р. [PERSON] помер 05.04.2014 р. в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області. Згідно з випискою з матеріалів Первомайського міжміського бюро технічної інвентаризації № 852/06-01-06 від 21.11.2016 р., [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого виконавчим комітетом Грушівської сільської Ради народних депутатів Первомайського району Миколаївської області від 05.09.1988 р., належав житловий будинок № 6 по вул. Братів Лісовців в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК від 24.10.1995 р., [PERSON] на підставі рішення ХІV сесії ХХІ скликання Грушівської сільської Ради народних депутатів від 16.12.1993 р. передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,19 гектарів, в межах згідно з планом, що розташована на території Грушівської сільської Ради народних депутатів; призначення земельної ділянки присадибна ділянка. Відповідно до довідки виконавчого комітету Грушівської сільської Ради народних депутатів Первомайського району Миколаївської області № 314 від 11.08.2014 р., останнім постійним місцем реєстрації та проживання чоловіка [PERSON], який помер 05.04.2014 р. було с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області, вул. Братів Лісовців, 6. На день смерті з померлим у вказаному житловому будинку зареєстрована та проживала і на час наданні довідки зареєстрована і проживає дружина [PERSON]. Згідно з листом Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 2508/02-14 від 06.12.2016 р., після смерті [PERSON], який помер 05.04.2014 р., була заведена спадкова справа № 275/2014. З заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Інших заяв до держнотконтори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Постановою завідуючої Другої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] від 24.11.2016 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку, що розташований в с. Грушівка Первомайського району Миколаївської області, по вул. Братів Лісовців, 6, які належали [PERSON], померлому 05.04.2014 р., оскільки спадкоємцем не надано документів, які підтверджують право власності на житловий будинок та земельну ділянку. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 75504217 від 12.12.2016 р. відомостей щодо спірного нерухомого майна немає. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 ЦК України\~цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно\~зі ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1\~ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз'яснень, наданих\~Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги; спадкодавець за життя володів спірним майном. Оскільки нотаріус відмовив позивачу в оформленні права на спадщину, позивач набув право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved