Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] 28.09. 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у володінні та користуванні власністю шляхом визнання зазначених осіб втратившими право користування квартирою. Позивач в своєму позові посилається на те, що право власності на квартиру [ADDRESS] (колишня Воровського) в м.Одесі належить на праві спільної власності в рівних частках йому та третім особам. В квартирі в різний час були зареєстровані відповідачі - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Вказані відповідачі в цій квартирі не мешкають тривалий час, оскільки виїхали на інше місце мешкання. Ніяких обовязків щодо утримання квартири чи сплати комунальних послуг відповідачі не несуть. [PERSON] також вказує, що реєстрація місця проживання відповідачів у вказаному житлі створює для нього перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки він вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які нараховуються залежно від зареєстрованих за адресою осіб, перешкоди для отримання житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою, а також може спровокувати відмову потенційних покупців від придбання майна, обмеженого правами третіх осіб. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином з дотриманням вимог\~ст. 76 ЦПК України. У звязку з чим суд вважає можливим слухати справу за відсутності відповідачів згідно\~ч.4 ст. 169 ЦПК України. Треті особи в судове засідання не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином з дотриманням вимог\~ст. 76 ЦПК України, проте в своїх заявах до суду вказали, що позов підлягає задоволенню та просили справу розглянути без їх участі. Позивач подав до суду заяву про слухання справи без його особистої участі та постановлення рішення суду відповідно\~до ч.4 ст. 169 ЦПК України. Оцінивши надані позивачем докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні зясовано, що квартира [ADDRESS] (колишня Воровського) в м.Одесі належить на праві спільної власності в рівних частках: [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( після шлюбу [PERSON]) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів 16.04.1993 року за №8-379. Згідно довідки №347 від 13.08.2017 року, виданої Дільницею №10 КП «ЖКС «Фонтанський» в зазначеній вище квартирі зареєстровано всього девять осіб, в тому числі відповідачі. Факт тривалої відсутності відповідачів в спірному житлі підтверджується актами житлової комунальної обслуговуючої організації від 15.06.2016 року, 05.01.2017 року, 21.06.2017 року , складених сусідами спірного житла, які затверджені житловою організацією за місцем знаходження житла. Згідно зазначених актів відповідачі не проживають у [INFO] (колишня Воровського) в м.Одесі понад одного року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, відповідно до Закону України від 17.07.1997 р. №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2, №4,№7 та №11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном,на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні права власника закріплені в ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема ст.391 ЦК України встановила, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно абзацу 2 п.34 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. №5 під час розгляду позовів про визнання особи такою,що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником і попереднім власником житла, і правовідносини , які виникають між власником житла і членами його сімї, попередніми членами його сімї. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням (про позбавлення права користування жилим приміщенням). Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст. ст.15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Суд вважає, що способом захисту цивільного права та інтересу позивача є визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою та у подальшому примусове зняття з реєстрації місця проживання відповідачів за вказаною адресою. Крім того, статтею 217 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, про що зазначає в рішенні. У даному випадку способом виконання рішення суду є зняття відповідачів з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved