Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[INFO] року померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за законом та заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, проте не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів 27 грудня 2017 року [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у підготовче засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутності (позовна заява, а.с. 5). Представник відповідача - сільський голова Рівненської сільської ради у підготовче засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 25). З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла [INFO] року в с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 689 від 30 червня 2016 року (а.с. 13), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № П-734/0-0.29-1039/141-17 від 06 грудня 2017 року (а.с. 15), випискою із списку громадян, членів колективного сільськогосподарського підприємства «Промінь», що додається до Державного акта на право колективної власності на землю (а.с. 14) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Промінь» с. Рівне площею 2,18 умовних кадастрових гектара. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Заповітом вчиненим 13 вересня 2000 року [PERSON] належну їй земельну частку (пай) заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 50152710 від 05 грудня 2017 року (а.с. 18-19) стверджується наявність і чинність заповіту від імені [PERSON], а також наявність іншого заповіту складеного спадкодавцем 11 вересня 2000 року на прізвища тих же спадкоємців. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 15 лютого 2013 року (а.с. 11), [PERSON] помер [INFO] року у с. Трибухівці Бучацького району Тернопільської області. Спадщину не прийняв. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями (ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 689 від 30 червня 2016 року (а.с. 13) стверджується, що позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця. Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 50152793 від 05 грудня 2017 року (а.с. 17) стверджується, що спадкова справа щодо майна [PERSON] не заведена, тобто спадкові права ніким не оформлялися. Таким чином, позивач довів факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. З оголошення в газеті «33 канал» (а.с. 12) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 487 від 05 грудня 2017 року (а.с 16). Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved