Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовною заявою до Вільховецької сільської ради, третіх осіб - Тячівської державної нотаріальної контори, реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві зазначили, що [INFO] померла їхня бабуся [PERSON], з якою вони разом проживали з квітня 2007 року і до часу її смерті. Того дня відкрилася спадщина. Спадкодавець залишила заповідальне розпорядження щодо всього належного їй майна, без виключення, за яким все своє майно заповідала їм - позивачам [PERSON] та [PERSON], кожному в рівних долях. Вони подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом. У склад спадщини, крім рухомого майна, ввійшло також і нерухоме майно - земельна ділянка та житловий будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Право власності спадкодавця на земельну ділянку по [ADDRESS], і в теперішній час і в порядку спадкування за дідусем, було підтверджене державним актом про право на земельну серії [NUMBER], виданого Вільховецькою сільською радою. Будівництво будинку було здійснено протягом 2007-2010 років спадкодавцем на підставі будівельного паспорту та дозволу відділу містобудування і архітектури, дійсного протягом 2-х років з дати видачі. Однак свідоцтва про право власності на будинок по [ADDRESS], що належав спадкодавцю, нею не було оформлено. Фактично будівництво будинку та господарських споруд є завершеним, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок та господарські споруди. Державний нотаріус видав їм свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, але в частині, що стосується належного їй житлового будинку по [ADDRESS], то державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на відсутність у них правовстановлюючого документа на будинок та реєстрації права власності на будинок в реєстрі речових прав. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Порядом вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, а саме п.4.11. глави 10. «Видача свідоцтва про право на спадщину» цього Порядку передбачено, що для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справ. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком. За п.4.12 цієї глави свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. За п.4.15 цієї глави Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Однак через зазначені вище перешкоди - відсутність реєстрації права власності на будинок в реєстрі речових прав за спадкодавцем, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Також, через втрату чинності дозволу на забудову, нотаріус не може видати свідоцтво про успадкування прав забудовника. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до житлових будинків вимог законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Просять визнати за ними право власності на житловий будинок та господарські будівлі, розташовані за адресою: в [ADDRESS], по ? часині кожному. Представники позивачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини, просять позов задовольнити. Представник відповідача Вільховецької сільської ради в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Тячівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи реєстраційної служби Тячівського районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Вільховецькою сільською радою 6 вересня 2007 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,25 га. в [ADDRESS] (а.с.7). Згідно рішення сьомої сесії п'ятого скликання Вільховецької сільської ради від 18.05.2007 року за №85/49 «Про дозвіл на перебудову житлового будинку на старому місці» [PERSON] надано дозвіл перебудувати житловий будинок га старому місці в [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га (а.с.12). Відповідно до дозволу на право виконання будівельних робіт від 03.09.2007 року за №168, виданого відділом містобудування та архітектури Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, [PERSON] дозволено приступити до будівництва одноповерхового індивідуального житлового будинку та інших будівель згідно з планом забудови на земельній ділянці по [ADDRESS] (а.с.11).. Згідно письмового заповіту від 27 грудня 2007 року, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу Бондар Е.Ш. в реєстрі за №11028, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.6). [INFO] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.5). Згідно свідоцтв про прийняття спадщини за заповітом від 03.06.2015 року, посвідчених та зареєстрованих державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В. у реєстрі за №1-727 та 1-728 позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли та отримали у спадщину від [PERSON], яка померла [INFO], земельну ділянку, що призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,25 га, яка розташована в [ADDRESS] (а.с.8, 9). Згідно технічного паспорту від 25 травня 2015 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS], замовниками технічної інвентаризації є [PERSON] та [PERSON], інвентаризаційна вартість будинку становить 1765681гривень (а.с.14-17). В листі державного нотаріуса Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л.В. від 27 липня 2015 року за №558/01-16 зазначено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] не можливо видати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. (а.с.19). В судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з приводу оформлення спадщини після смерті своєї бабусі [PERSON], яка володіла також житловим будинком з надвірними спорудами, розташованого в [ADDRESS], однак відсутність державної реєстрації зазначеного будинку перешкоджає позивачам в оформленні спадщини на нього в нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважають набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Беручи до уваги наведене, з врахуванням вимог ст.ст. 1222 , 1223, 1268 ЦК України, суд вважає, що невизнане право позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно по 1/2 частині кожному. Судові витрати слід покласти на позивачів.

Outcome: approved