Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] 04.02.2016 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 21.10.1989 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, який рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 11.01.2016 року розірваний. Повідомила, що за час перебування у шлюбі сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який наразі проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Пояснила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати неповнолітню дитину, а вона не має можливості належним чином самостійно утримувати сина, внаслідок чого дитина перебуває в скрутному матеріальному становищі. Зауважила, що з відповідача будь-які стягнення по виконавчим листом не проводяться. Посилаючись на те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, на даний час ніде не працює, просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнили заявлені вимоги, не підтримавши позовну вимогу щодо обмеження оспорюваних аліментів не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилаючись на викладені в позові обґрунтування, вказавши, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, так як є працездатною особою. Представник позивача пояснив, що дитині потрібно купувати продукти харчування, одяг, зошити, канцелярське приладдя. Позивач повідомила, що особисто вона та дитина мають задовільний стан здоров'я, інших неповнолітніх дітей, крім сина [PERSON], та непрацездатних батьків вона не має. Просили стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, з часу подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вказавши, що він згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі до 300 грн. щомісяця, не маючи достатніх особистих доходів для сплати аліментів у більшому розмірі. Повідомив, що на даний час він ніде не працює і не може знайти роботу. Пояснив, що на облік у центрі зайнятості не ставав та допомогу по безробіттю не отримує, інших неповнолітніх дітей не має, у нього є непрацездатна матір, яка наразі є пенсіонером. Також повідомив, що окрім нього, матір має ще двох працездатних дітей: доньку, яка проживає в м.Летичів, та сина, який мешкає в м.Жмеринці. Вказав, що разом із позивачем вже не проживають близько трьох місяців, і за цей час він надав синові 90 грн. утримання Зауважив, що він не може знайти роботу, так як у нього проблеми зі здоров'ям, уточнивши, що медичною комісією ступінь втрати працездатності йому не встановлювалась та інвалідність не визначалась. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, з пояснень сторін та з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого позивач просить стягнути аліменти з відповідача. Згідно довідки виконкому Кармалюківської сільської ради №219/68 від 03.02.2016 року (а.с.6) позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], фактично проживає в с.Сербинівці Жмеринського районуі, працює техпрацівником у Кармалюківській СЗОШ І-ІІІ ступенів на 0,5 ставки, її сім'я складається із сина [PERSON], [INFO], який проживає біля матері та знаходиться на її утриманні. Згідно копії заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.2016 (а.с.7) розірвано шлюб, зареєстрований між сторонами 21.10.1989 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м.Клин Московської області за актовим записом №799. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. При цьому судом враховується часткове визнання відповідачем вказаних позивачем обставин порушення з боку відповідача прав позивача та неповнолітнього сина на належне утримання останнього, а тому дане оспорюване право підлягає судовому захисту в межах заявлених позовних вимог Разом з тим, суд вважає, що як заявлений позивачем, так і визнаний відповідачем розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі відповідно 1000 грн. та 300 грн. не відповідають принципам розумності та справедливості, а тому в даному конкретному випадку визначає достатнім розмір оспорюваних аліментів в сумі 700 грн. щомісяця, що пропорційно дорівнюючи половині прожиткового мінімуму неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років забезпечуватиме достатнє утримання останнього з боку відповідача, надання якого є рівним обов'язком обох батьків, надто за відсутності у кожного з них окремо інших неповнолітніх осіб на утриманні, а також не порушуватиме прав відповідача, оскільки вказана сума аліментів перебуває також в межах половини прожиткового мінімуму працездатних осіб, якою на разі є відповідач, та не обмежуватиме можливості надання ним часткового утримання своїй непрацездатній матері, яка має власний дохід у вигляді державної пенсії, а також може мати додаткове утримання окрім відповідача від двох інших своїх повнолітніх дітей, що визначає даний позов достатньо обґрунтованим та доведеним позивачем, відповідаючи матеріальному закону, передусім, наведеним положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачає пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своєї неповнолітньої дитини. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо заявлених вимог майнового характеру.. Враховуючи викладене,

Outcome: approved