Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

[PERSON] 28.12.2017 предявила позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Драгоманова, 1 у с. Ралівка Самбірського району Львівської області, з яких: 1/6 частина, як її частка у майні колишнього колгоспного двору та 5/6 частин майна колишнього колгоспного двору, а саме: по 1/6 частині відповідачів та 1/6 частина у порядку спадкування за законом, яка належала її батьку [PERSON], котрий помер 28 лютого 2003 року. У обґрунтування свої позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] і згідно записів погосподарських книг станом на 01.07.1990 року дане господарство відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була [PERSON], членами якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON] (змінив прізвище на Романяк) Я.С., [PERSON] (після одруження присвоєно прізвище Куцан) Г.Я. та [PERSON] (після одруження присвоєно прізвище [PERSON]) Н.Я., тобто частка кожного члена майна колишнього колгоспного двору становила по 1/6 частині, та після смерті [PERSON] спадщина відкрилася на 1/6 частку в майні колишнього колгоспного двору. Оскільки батько заповіту не склав, то спадкування його майна здійснюється за законом, та спадкоємцями є вона, позивач, та її мати, відповідач у справі [PERSON], котра до нотаріуса не зверталася та на частку у спадковому майні після свого чоловіка не претендує. Крім цього, відповідачі на свої частки в майні колишнього колгоспного двору не претендують та погоджуються з тим, щоб одноосібним власником вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами була вона, позивач. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, визнання позову, із наслідками якого вони ознайомлені. Відповідно до ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок, довідки, виданої 23.08.2018 виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району, довідки виданої 21.08.2017 року Самбірським МБТІ, технічного паспорта, виготовленого 4 серпня 2017 року Самбірським МБТІ, відомо, що господарство по вул. Драгоманова, 1 у с. Ралівка Самбірського району, головою якого є [PERSON], відносилося до колгоспного двору, майно якого складалося: із житлового будинку, побудованого у 1972 року, літньої кухні, двох сараїв, вбиральні, криниці, огорожі та замощення. Членами цього двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] (змінив прізвище на Романяк) Я.С., [PERSON] (після одруження присвоєно прізвище Куцан) Г.Я. та [PERSON] (після одруження присвоєно прізвище [PERSON]) Н.Я. Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Отже, вказане майно належало членам колгоспного двору на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/6 частині вказаного будинку, і після смерті [PERSON], котрий помер 28 лютого 2003 року, що вбачається із свідоцтва про смерть, відкрилася спадщина на 1/6 частину цього будинку. Відповідно до ст. ст. 1220, 1216 та 1218 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Із свідоцтв про одруження та народження відомо, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 1958 року і [PERSON] (дівоче прізвище Романяк) є їх дочкою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON] з посиланням на те, що [PERSON] помер 28.02.2003 року, а житловий будинок № 1 по вул. Драгоманова в м. Самборі Львівської області належить спадкодавцю та іншим членам колишньому колгоспному двору на праві спільної власності, що вбачається із листа нотаріуса від 02.08.2017 року. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно та право на частку у майні колгоспного двору підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 1/6 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд у порядку спадкування після смерті її батька та на 1/6 частину цього будинку як частку у майні колишнього колгоспного двору. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 368 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 365 цього Кодексу встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Таким чином, припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та обєкта, який є спільним майном. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року N 6-81цс11, яка в силу ст. 360- 7 ЦПК України є обовязковою для усіх судів України. Оскільки, відповідачі відмовилися від своїх часток в майні колишнього колгоспного двору і таке припинення не завдасть шкоди їх інтересам, так як із їх заяв вбачається, що позов вони визнають, тому слід припинити право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на їх частини у майні колишнього колгоспного двору.

Outcome: approved