Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 18.06.1992 року зареєструвала з [PERSON] (далі відповідач). В шлюбі у сторін народилися дві доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час вже є повнолітніми. В лютому 2017 році фактичні шлюбні відносини між сторонами були припинені. За час перебування в шлюбі та за спільні кошти було придбано майно, в тому числі транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen модель Transporter, типу легковий пасажирський - В, 200 7 року випуску, об'єм двигуна 2\~461 см.куб., д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований на праві власності за [PERSON] та перебуває у його користуванні. Через те, що вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу вказаного майна в добровільному порядку, [PERSON] звернулась з вказаним позовом до суду. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 18.06.1992 року відділом ДРАЦС Бориславського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 114, між сторонами був зареєстрований шлюб, свідоцтво про шлюб, видане повторно, серія І-СГ № 320544 від 22.08.2017р. Із матеріалів позову вбачається, що сторонами у період шлюбу було придбано автомобіль марки Volkswagen модель Transporter, типу легковий пасажирський - В, 2007 року випуску, об'єм двигуна 2\~461 см. куб., д.н.з. [NUMBER], який згідно з Витягом з державного реєстру Міністерства внутрішніх справ («ДАІ 2000») стосовно зареєстрованих транспортних засобів зареєстрований 29.08.2013 року за [PERSON]. Позивачка просить поділити спільне майно подружжя - транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen модель Transporter, типу легковий пасажирський - В, 2007 року випуску, об'єм двигуна 2\~461 см.куб., д.н.з. [NUMBER], шляхом стягнення з [PERSON],[INFO] на користь [PERSON], [INFO], грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Volkswagen модель Transporter, типу легковий пасажирський - В, 2007 року випуску, об'єм двигуна 2\~461 см.куб., д.н.з. [NUMBER], у сумі 101\~250 (сто одна тисяча двісті п'ятдесят тисяч грн. 00 коп.) грн. Згідно зі\~ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог пунктів 2,4\~ст. 65 СК\~під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя. Отже обовязок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених\~ст. 57 СК України\~суду не надав. Наведені обставини свідчать про те, що зазначене рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: позивачки та відповідача. Відповідно до ч. 1\~ст. 1 ЦК України\~цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно зі ст. 15\~ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ст. 368\~ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 372\~ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 63\~СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~ст. 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно зі\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України\~передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 22\~Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно з приписами\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього\~Кодексу. Відповідно до ч 4 ст.174 ЦПК України \~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач визнав позов, а його визнання не суперечить закону та не порушує свободи чи інтереси інших осіб; вищезазначене рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, а позивачка має намір поділити зазначене майно, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивачки про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 012,50 (одна тисяча дванадцять грн. 50 коп.) грн.

Outcome: approved