overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] 02 лютого 2015 року звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить: - стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; - стягувати щомісячно з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною віку трьох років, а саме до [INFO] року. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв'язку з цим справа розглядається за правилами статей 224-233 ЦПК України. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того відповідно до статті 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 лютого 2014 року (а.с. 3). До реєстрації шлюбу сторони стали батьками [PERSON] [INFO] року народження (а.с. 4). З довідки виконавчого комітету Дібрівської сільської ради Малинського району Житомирської області № 42 від 27.01.2015 року вбачається, що дитина на даний час проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с. 5). У зв'язку з цим позивач має право на стягнення з відповідача коштів на утримання дитини та на своє утримання, а тому суд задовольняє позов в повному обсязі. У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з цим суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] 02 лютого 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 07 листопада 2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого 23 березня 2008 року народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу, тому позивач просить суд стягти з відповідача аліменти на утримання їх дитини. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений у встановлений законом спосіб. Суд уважає, що особисті пояснення позивача в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних у ній доказів. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2007 року, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], народження 23 березня 2008 року. (а.с. 5, 6) Малолітня [PERSON] проживає разом із матірю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість та зобовязаний надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК), батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ч. 1 ст. 183 СК установлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд ураховує обставини, визначені ст. 182 СК. Згідно частини 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

[PERSON] 02 лютого 2016 року звернувсь в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 11.11.2006р. між ними було укладено шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №2369. Від шлюбу є двоє неповнолітніх синів Олександр, [INFO] та Андрій, 2010р.н. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернувсь до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 11.11.2006р. між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №2369. Від проживання у шлюбі у сторін є двоє неповнолітніх синів Олександр, [INFO] та Андрій, 2010р.н. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб сторін серії І-БВ №027057 від 11.11.2006р., даними свідоцтва про народження дітей та визнаються сторонами. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON] 02 лютого 2016 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 17 жовтня 2013 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, відповідно до телефонограми просить розглянути справу за його відсутністю, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. [PERSON] та [PERSON] з 17 жовтня 2013 року перебувають у шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо. Спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачкою. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

[PERSON] 02 лютого 2017 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 24.10.2014 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з листопада 2015 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 24.10.2014 р. Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 504 (а.с.7). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] 02 лютого 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 23 серпня 1997 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейні відносини припинили, майже рік не проживають разом із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, непорозумінь та сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалася остаточно, примирення неможливе. Просила суд розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини з нею та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 серпня 1997 року в Кам'янопотоківській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 12, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, на грунті чого постійно виникали непорозуміння та сварки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, визначити місце проживання дитини з позивачем та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] 02 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 11 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб в Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З липня 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення неможливе. Просила суд шлюб розірвати, поновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]» та визначити місце проживання дитини з нею. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надала до суду заяву про проведення підготовчого засідання у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, надав заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутність, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв'язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 11 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб в Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 526, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З липня 2017 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, поновити позивачу дошлюбне прізвище «[PERSON]» та визначити місце проживання малолітньої дитини з нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] 02 серпня 2019 року звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] ; у цьому будинку зареєстрований її син [PERSON] , але не проживає у вказаному житлі з квітня 2011 року без поважних причин, тому позивач просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 05 серпня 2019 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, представник позивача [PERSON] надала заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим та фактичним місцями проживання; причини неявки суду не повідомив, відзиву до суду не направив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Матіясівської сільської ради 16 вересня 1997 року (а.с.7), на якому наявний реєстровий напис Березанської філії Миколаївського ММБТІ від 16 вересня 1997 року (а.с.7 на звороті), технічного паспорту на житловий будинок (а.с.8-12), довідок Березанської селищної ради (а.с.13, 23), [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , у якому з 25 червня 1999 року зареєстрований її син [PERSON] ; відповідач не проживає у вказаному житлі з квітня 2011 року без поважних причин, що підтверджується актом обстеження, складеним Березанською селищною радою Миколаївської області 22 липня 2019 року (а.с.14) та показаннями свідка [PERSON] , яка підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає за адресою реєстрації більше одного року без поважних причин, він втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] 02 січня 2019 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона 21 вересня 2015 року придбала у [PERSON] житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Але 22 вересня 2015 року вона уклала з відповідачем договір найму, а 31 березня 2016 року остання виїхала з її будинку, але добровільно з реєстрації не знялася, комінальні послуги не сплачує, тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Статтею 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2015 року (а.с. 8-9) [PERSON] є власником буд. [ADDRESS]. Відповідно до договору найму житлового приміщення від 22 вересня 2015 року (а.с. 10) [PERSON] надала у найм [PERSON] будинок за вищевказаною адресою строком до 31 березня 2016 року. Відповідно до домової книги (а.с. 11-13), акту обстеження місця проживання (а.с. 14), [PERSON], яка не є членом сім'ї [PERSON], зареєстрована в будинку позивача за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживає з 31 березня 2016 року. Оскільки відповідач як наймач будинку позивача не проживає в ньому більше півроку, але у добровільному порядку з реєстрації за адресою позивача не знялася, позовні вимоги визнала, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved