Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - відповідач, ТДВ СК «Альфа-Гарант») про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 14 631, 98 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.04.2017 року в м. Києві по проспекту Комарова сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], «Chevrolet Cruze», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля [NUMBER], який належить позивачу. Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб, належний позивачу, отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим [PERSON] було завдано матеріальну шкоду. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 30.05.2017 року винним у вчиненні зазначеного ДТП визнано водія автомобіля [NUMBER]. Оскільки, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент ДТП була застрахована у відповідача відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ №АЕ 7974468 від 07.07.2016. Позивач звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зважаючи на те, що у строки, передбачені чинним законодавством, відповідачем не було направлено свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків, позивач самостійно обрала експерта для визначення розміру збитків. Відповідно до Звіту №1053 від 19.06.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], становить 22 035,84 грн. Однак, відповідач сплатив [PERSON] лише частину страхового відшкодування у розмірі 9 453,32 грн., а також компенсував витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 400,00 грн. З урахуванням того, що ліміт страхового відшкодування відповідно до зазначеного Полісу ОСЦПВВНТЗ №АЕ 7974468 від 07.07.2016 року становить 100 000,00 грн., позивач вважає, що ПАТ СК «Альфа-Гарант» має сплатити їй частину страхового відшкодування, розмір якого складає 12 082,52 грн. Також, у відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язковестрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 2 549,46 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» та роз'яснено відповідачу право надати у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов'язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). 23.06.2018 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого ТДВ СК «Альфа-Гарант» заперечує щодо задоволення позовних вимог та просить відмовити в повному обсязі, додатково зазначивши про те, що дійсно 24.04.2017 року позивач звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування. Однак, 21.07.2017 року відповідачем після ознайомлення з адміністративними матеріалами, складеними працівниками поліції на місці ДТП, було встановлено, що 22.04.2017 року після зазначеної ДТП відбулася ще одна ДТП за участю автомобіля [NUMBER], та автомобіля «ВАЗ», державний [NUMBER], під керуванням [PERSON] З огляду на зазначене, відповідач звернувся до аварійного комісара з метою встановлення обставин ДТП, та 25.07.2017 року аварійним комісаром Скребцовим С.О. було надано розрахунок вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок зіткнення саме з автомобілем [NUMBER], відповідно до якого вартість матеріального збитку становить 10 453,31 грн. Окрім того, зазначає, що заявою від 24.04.2017 року з позивачем було погоджено спосіб та розмір збитку, виплаченого страховиком, що підтверджується її підписом у заяві. Також, зазначає, що у відповідності до Звіту №200 від 18.07.2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], складає 149 019,98 грн., а ринкова вартість вказаного автомобіля складає 43 878,82 грн. З огляду на те, що витрати на відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER], перевищили його вартість до моменту настання ДТП, у відповідності до ст. 30.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» даний засіб було визнано фізично знищеним, а тому у відповідності до ст. 30.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням вартості пошкодженого автомобіля [NUMBER], у розмірі 28 684,34 грн., матеріальний збиток, завданий позивачу, складає 15 193,48 грн. Поряд з цим, оскільки, автомобіль [NUMBER], став учасником одразу двох ДТП, та з урахуванням того, що позивачу було виплачено ПрАТ «СКЮнівес» 7 596,74 грн., частина страхового відшкодування, яка мала бути виплачена позивачу, складає 6 596,74 грн. Однак, відповідачем позивачу було виплачено 9 453,31 грн., тобто, фактично здійснено відшкодування завищеного розміру понесених витрат. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 22.04.2017 року в м. Києві по проспекту Комарова сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] Внаслідок зазначеної ДТП транспортний засіб, належний позивачу, отримав механічні пошкодження, у зв'язку з чим [PERSON] було завдано матеріальну шкоду. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 30.05.2017 у справі №760/7621/17 визнанно [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно полісу ОСЦПВВНТЗ № АЕ 7974468 від 07.07.2016р. обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність винної особи [PERSON], була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», ліміт страхового відшкодування становить 100 000,00 грн., а франшиза становить 500,00 грн. Отже, шкода, завдана з вини [PERSON], підлягає відшкодуванню за рахунок ТДВ СК «Альфа-Гарант». Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до Звіту №1053 від 19.06.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], складає 22 035,84 грн. Так, відповідно до платіжного доручення №ID-96552 від 26/07/2017, відповідачем було перераховано [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 9 453,32 грн. Отже, з урахуванням виплаченої відповідачем позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 9 453,32 грн., невиплаченою залишається частина страхового відшкодування у розмірі 12 082,52 грн., оскільки, як встановлено судом, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], складає 22 035,84 грн. Разом з тим, як вбачається із наданого суду відзиву позивача та доказів на підтвердження своїх доводів, 22.04.2017 року після вищевказаної ДТП відбулася ще одна ДТП за участю транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу, та транспортного засобу «ВАЗ» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 30.05.2017 року у справі №760/7621/17 винним [PERSON] у скоєнні ДТП, яка відбулася 22.04.2017 року за участю транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. [NUMBER], що належить позивачу та транспортного засобу «ВАЗ», державний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до розрахунку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. [NUMBER], внаслідок зіткнення саме з забезпеченим транспортним засобом «КІА», р/н [NUMBER], вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного транспортного засобу, становить 10 453,31 грн. Поряд з цим, суд враховує те, що в матеріалах справи міститься розрахунок страхового відшкодування, у якому визначено суму страхового відшкодування у розмірі 9 453,32 грн. Зазначений розрахунок підписаний позивачем, що свідчить про погодження нею визначеного розміру страхового відшкодування. Окрім того, у відповідності до Звіту №200 від 18.07.2017 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi 80», р/н [NUMBER], складає 149 019,98 грн., а ринкова вартість вказаного транспортного засобу складає 43 878,82 грн. Відповідно до ст. 30.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з тим, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. [NUMBER], перевищили вартість вказаного транспортного засобу, до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди, то відповідно до ст. 30.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» даний транспортний засіб було визнано фізично знищеним. Згідно зі ст. 30.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до Звіту №200/1 від 18.07.2017 року, вартість пошкодженого транспортного засобу «Audi 80», д.н.з. [NUMBER], складає 28 684,34 грн. Отже, у відповідності до ст. 30.2Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням вартості пошкодженого автомобіля [NUMBER], у розмірі 28 684,34 грн., матеріальний збиток, завданий позивачу, складає 15 193,48 грн. Поряд з цим, оскільки, автомобіль [NUMBER], став учасником одразу двох ДТП, та з урахуванням того, що позивачу було виплачено ПрАТ «СКЮнівес» 7 596,74 грн., частина страхового відшкодування, яка мала бути виплачена позивачу ТДВ СК «Альфа-Гарант», складала 6 596,74 грн. Таким чином, відповідач, виплативши [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 9 453,31 грн., перевищив суму страхового відшкодування, належного їй, що свідчить про повне виконання ТДВ СК «Альфа-Гарант» всіх зобов'язань, покладених на нього як на страховика. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог,судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Outcome: dismissed