Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] 5 липня 2019 року направила до суду поштою позов до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, який надійшов до суду 9 липня 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог ч. 2, п.п. 1, 2, 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 22 липня 2019 року подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона з відповідачем 10 лютого 2001 року зареєструвала шлюб, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований і проживає з позивачем. Шлюб було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2001 року. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина, а після досягнення ним повноліття стягнення припинено. Син [PERSON] навчається на третьому курсі в Дніпровському індустріальному коледжі на бюджетній основі денної форми навчання. Денна форма навчання не дозволяє працевлаштуватися для самостійного матеріального забезпечення, а позивач наразі не в змозі в повній мірі матеріально забезпечувати сина. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання доньки, але відповідач матеріальну допомогу на її утримання у добровільному порядку не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше прожиткового мінімум для людини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання [PERSON] , але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Третя особа [PERSON] про розгляд справи повідомлена у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, пояснень суду не надав. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 лютого 2001 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 18). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Шлюб між сторонами було розірвано, про що 27 січня 2017 року відділом РАЦС було складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 19). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2013 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] до досягненням ним повноліття (а.с. 20). Після досягнення дитиною повноліття стягнення аліментів припинено. На теперішній час [PERSON] є студентом 3-го курсу Дніпровського індустріального коледжу денної форми навчання на бюджетній основі з терміном навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року (а.с. 23), зареєстрований та проживає з позивачем (а.с. 22). Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. [PERSON] повнолітня особа, здобуває освіту у Дніпровському індустріальному коледжі денної форми навчання на бюджетній основі, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує з боку відповідача матеріальної допомоги, який є працездатною особою і може надавати таку допомогу на утримання сина, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, до закінчення навчання [PERSON] , але не пізніше досягнення ним 23-річного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, з дня направлення позову до суду, тобто з 05 липня 2019 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved