Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Одеська товарна біржа, про визнання дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №15325 від 03 липня 1996 року, укладений на Одеській товарній біржі між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що зазначений договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений 03 липня 1996 року на Одеській товарній біржі та зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод за № 15325 від 29.07.1999 року, проте його не було посвідчено нотаріально. Відповідно до умов зазначеного договору купівлі-продажу, позивачі придбали у [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 47,60 кв.м., корисною площею 46,7 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. Всі істотні умови спірного договору сторонами було дотримано, позивачі, як покупці сплатили обумовлену суму за придбання квартири, [PERSON], як продавець, передав квартиру. 22 лютого 2012 року [PERSON] помер, а все його майно успадкувала дружина [PERSON]. Позивачі зазначають, що оскільки укладений 03 липня 1996 року на Одеській товарній біржі між ними та [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, не був посвідчений в нотаріальному порядку, це створює перешкоди в здійснені ними свого права власності на дану нерухомість. Представник позивачів [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутністю позивачів та їх представника, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час, день та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, згідно надісланої до суду письмової заяви просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує прои їх задволення. Представник третьої особи Одеської товарної біржі, у судове засідання не зявився про час, день та місце судового засідання третя особа повідомлялася належним чином. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], що діяла від свого імені та від імені неповнолітнього на той час сина [PERSON], а також [PERSON], з іншої, 03 липня 1996 року уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON], продали, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили квартиру загальною площею 47,60 кв.м., корисною площею 46,7 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Підтвердженням наміру сторін, досягнення домовленості, щодо усіх істотних умов договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на спірну квартиру є договір купівлі-продажу квартири під № 15325 від 03 липня 1996 року, укладений на Одеській товарній біржі без наступного нотаріального посвідчення договору. Підтвердженням факту виникнення права власності у позивачів на вищезазначену квартиру, є реєстрація їх права власності на дану квартиру в КП «ОМБТІ» за № 182 пр, стр. 166, р. №2051 від 24.07.1996 року. Судом встановлено, що сторони повністю виконали умови договору, позивачі передали [PERSON]обумовлену в п. 5 Договору купівлі-продажу грошову суму, а [PERSON] ВіталійЛеонідович передав позивачам квартиру №32 розташовану в будинку №16/18 по пров. Середньофонтанська в м. Одеса. Судом також встановлено, що [PERSON] помер 22 лютого 2012 року, про що 24 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис про смерть №1955, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 296730, яка міститься в матеріалах справи. 23 жовтня 2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на майно [PERSON], що також підтверджується копією [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до положень Європейської конвенції з прав людини ч. 1 ст. 6 кожна людина має право при визначенні її цивільних прав та обовязків або при розгляді будь-якого кримінального звинувачення, яке йому предявлено, на справедливий та публічний судовий розгляд справи в розумні строки незалежним та безпристрасним судом. У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У відповідності до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Разом з тим частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України, встановлюється, що у разі, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Враховуючи викладене вище та приймаючи до уваги факт домовленості сторін щодо всіх істотних умов договору, проведення державної реєстрації спірного договору та виконання позивачами та [PERSON] своїх зобовязань за спірним договором, суд вважає, що право власності позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи викладене вище,

Outcome: approved