Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Царичанська селищна рада Дніпропетровської області про позбавлення права користування житлом. Вказує, що представляє інтереси [PERSON] на підставі довіреності від 13.08.2020р. [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У будинку із позивачем [PERSON] зареєстрована, але вже 15 років не проживає [PERSON] , [INFO] . У серпні 2020р. позивач звернувшись до відділу соціального захисту населення Царичанської районної державної адміністрації із проханням про призначення житлової субсидії, отримала відповідь, що житлова субсидія нарахована не буде, оскільки вона проживає з відповідачкою. Між [PERSON] та відповідачем не укладались жодні цивільно-правові угоди про користування житловим приміщенням, витрати на утримання житлового будинку відповідач не несе. Відповідач не є членом сім`ї позивача [PERSON] . Місце проживання відповідача невідоме. На підставі викладеного прохає позбавити [PERSON] , [INFO] права користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій прохав судове засідання провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Представник третьої особи Царичанської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, раніше надіслали до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність, будь-яких інших клопотань до суду не надіслала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що згідно договору купівлі -продажу будинку від 20.01.1976р. позивач [PERSON] придбала житловий будинок, розташований в с.Прядивка Царичанського району (а.с.8). Згідно Акту обстеження господарства [PERSON] на предмет проживання гр. [PERSON] , [INFO] , депутатом Царичанської селищної ради Бережним М.В., встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але постійно не проживає близько 15 років, її місцезнаходження невідоме (а.с. 9). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у приміщенні/будинку, осіб виданої виконавчим комітетом Царичанської селищної ради від 13.08.2020р. №470, власнику житлового приміщення [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає з 2005 року (а.с.10). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Також ст. 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 310 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає більше п`ятнадцяти років. На підставі ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені докази підтверджують те, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаному будинку більше п`ятнадцяти років, без поважних причин, тому суд вважає, що вона втратила право користування вказаним житлом. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved