Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про відшкодування майнової та моральної шкоди, спричиненої злочином, в обґрунтування якого зазначив таке. Відповідач 21.06.2015 року близько 06.00 години, знаходячись на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, схопила на території свого подвір`я дерев`яну палицю та умисно, із силою, достатньою для спричинення тілесних ушкоджень, нанесла позивачу не менше одного удару палицею в область перенісся, заподіявши позивачу тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани перенісся, крововиливу під шкіру вік, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 доби). За вказаним фактом 21.06.2015 року відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015040530000492 за ч. 2 ст. 125 КК України. 07 серпня 2018 року вказане кримінальне провадження було розглянуто Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області. За результатами розгляду було винесено ухвалу про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності у справі № 188/1719/17, провадження № 1-кп/188/21/2018, відповідно до якої суд встановив викладені обставини спричинення відповідачем тілесних ушкоджень позивачу. Позивач стверджує, що діями відповідача йому було спричинено матеріальну та моральну шкоду, яка виразилася у такому. Внаслідок спричинення відповідачем позивачу тілесних ушкоджень він перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні терапевтичного профілю з неврологічними ліжками Комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» в період з 21.06.2015 по 02.07.2015 з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, астенічний синдром, забійна рана обличчя. Після закінчення стаціонарного лікування він також лікувався вдома амбулаторно. Наслідки отриманої травми не минули і до цього часу. При цьому всі лікарські засоби позивач купував за власні кошти. Загалом на придбання медикаментів позивач витратив 5131,82 грн. та ще 199,90 грн. було витрачено ним на пальне для поїздки у смт. Межова Дніпропетровської області до судово-медичного експерта. Загальна сума майнової шкоди, спричиненої позивачу протиправними діями відповідача, за підрахунком позивача склала 5331,72 грн. Позивач вказує, що вчиненими протиправними діями відповідача йому спричинено й моральну шкоду. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що йому довелося пережити душевні страждання внаслідок спричинення йому легких тілесних ушкоджень, які потягнули короткочасний розлад здоров`я, в зв`язку з чим він переніс фізичні страждання та моральні переживання, тривалий час проходив стаціонарне лікування, після чого лікувався амбулаторно. У зв`язку з цим тривалий час було суттєво обмежено його можливості, він не міг належним чином сам себе забезпечити, не міг повноцінно пересуватися, постійно відчував головні болі та запаморочення. Було обмежено його можливості спілкування з рідними та друзями, що порушило нормальні життєві зв`язки з оточуючими людьми і спричинило психологічний дискомфорт та потягло за собою моральні страждання. Враховуючи перелічене, заподіяну моральну шкоду позивач оцінив у розмірі 10000,00 грн. Посилаючись на норми ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 5331,72 грн. на відшкодування майнової шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням; 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням; 1500,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, а всього 16831,72 грн. Ухвалою суду від 18.12.2018 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач надав відзив на позов, у якому не визнав позов в частині відшкодування майнової шкоди і частково визнав позов у частині відшкодування моральної шкоди у розмірі місячного доходу відповідача, яка є особою похилого віку, отримує невелику пенсію та інших доходів не має, хворіє на хронічні захворювання та сама потребує постійного лікування. В заперечення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди відповідач зазначив, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів понесення грошових витрат на лікування отриманих 21.06.2015 тілесних ушкоджень. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, пославшись на надані разом з позовом докази. Представник відповідача підтримав заперечення, викладені у відзиві на позов. Вислухавши заяви сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 07 серпня 2018 року у справі № 188/1719/17, провадження № 1-кп/188/21/2018 стосовно відповідача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України закрите кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015040530000492 від 21.06.2015, у зв`язку із закінченням строків давності і відповідач звільнена від кримінальної відповідальності. Ця ухвала набрала законної сили 16.08.2018 і в ній встановлено, що Відповідач 21.06.2015 року близько 06.00 години, знаходячись на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, схопила на території свого подвір`я дерев`яну палицю та умисно, із силою, достатньою для спричинення тілесних ушкоджень, нанесла позивачу не менше одного удару палицею в область перенісся, заподіявши позивачу тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани перенісся, крововиливу під шкіру вік, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 доби) (а.с.6-7). Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно п.п. 8, 9 ч. 2 вказаної статті, можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 2 тієї ж статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Позивач 21.06.2015 надійшов на лікування до відділення терапевтичного профілю з неврологічними ліжками Комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, астенічний синдром, забійна рана обличчя і знаходився на стаціонарному лікуванні по 02.07.2015, що підтверджується випискою з історії хвороби № 1594, у якій зазначено, що закінчив курс лікування (а.с.8). Отже, лікування від отриманих внаслідок протиправних дій відповідача тілесних ушкоджень позивач пройшов в період з 21.06.2015 до 02.07.2015, виписки з амбулаторної карти свідчать про лікування його від хвороб, не пов`язаних з діями відповідача, так само як і виписка з іншої історії хвороби № 315, надана позивачем (а.с.9-11, 52). Виходячи з цього, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача лише відшкодування витрат на ліки, придбані в період лікування від спричинених позивачем тілесних ушкоджень, а саме в період з 21.06.2015 до 02.07.2015, в розмірі 1597 (одна тисяча дев`яносто сім) грн 97 коп. Витрати на придбання пального на поїздку автомобілем до судово-медичного експерта не підлягають відшкодуванню, оскільки стан позивача у день поїздки дозволяв йому пересуватися громадським транспортом, а між смт. Петропавлівка, де проживає позивач, та смт. Межова, де знаходиться експерт, існує регулярне автобусне сполучення. Відповідно до ч. 1 та п.п.1, 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Що стосується моральної шкоди, то суд враховує, що відповідач є особою похилого віку, отримує невелику пенсію та інших доходів не має (а.с.57), хворіє на хронічні захворювання та сама потребує постійного лікування, що підтверджується медичною документацією (а.с.58-61),

Outcome: partial