Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] 20 липня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 березня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася, що основною причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що вони із відповідачем мають різні характери та погляди на життя, відповідач не розумів зміст сімейних відносин, не поважав її як дружину, внаслідок чого у них постійно виникали непорозуміння, у результаті чого, близько двох років тому назад вони повністю припинили подружні відносини. За таких обставин вважає, що їхній шлюб існує формально, суперечить її законним інтересам, примирення не можливе, тому його необхідно розірвати. Крім цього, під час перебування у шлюбі у них з відповідачем народилося двоє дітей, однак відповідач не записаний їхнім батьком, але вона має намір звернутися із позовом про встановлення його батьківства. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Із свідоцтва про одруження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 17 березня 2013 року ( а. с. 4). Із заяви по суті справи видно, що сторони у 2019 році припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому право позивачки на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved