Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обгрунтування якого посилається на те, що 22.05.2017 р. [PERSON] уклала договір оренди належної їй земельної ділянки №210, площею 4.2308 га, кадастровий номер [NUMBER], розташований на території Бахмутівської сільської ради, з орендарем - ФГ «Альянс-М» в особі голови господарства [PERSON] строком на 20 років. 23.06.2017 р. на підставі заяви [PERSON] державний реєстратор виконкому Щастинської міської ради Луганської області Жежеря-Козленко С. Г. зареєструвала право власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку та на підставі договору оренди землі від 22.05.2017 р. зареєструвала право оренди земельної ділянки, тоді як [PERSON] померла [INFO] Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте з'ясувалось, що державний реєстратор не мала права реєструвати право власності на землю і договорів оренди її, що не відповідає вимогам ч. ч. 3,5 ст. 203 ЦК України, на підставі чого позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно. На підставі вищенаведеного, представник позивача просить суд визнати недійсним договір оренди зазначеної вище земельної ділянки, розірвати його та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та договору оренди. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ФГ «Альянс-М» [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа Державний реєстратор виконкому Щастинської міської ради Луганської області Жежеря-Козленко С. Г. у судове засідання не з'явилася, пояснень на позовну заяву до суду не надала, про причину неявки суд не повідомила, хоча була належним чином сповіщена про час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 22.05.2017 р. між [PERSON] та ФГ «Альянс-М» в особі голови [PERSON] укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого, в оренду передається земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Бахмутівської сільської ради Новоайдарського району Луганської області, ділянка № 210. Договір оренди укладено на 20 (двадцять) років. (а.с.11-12). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER], наданого відділом у Новоайдарському районі ГУ Держгеокадастру у Луганській області 17.05.2018 р. та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 23 червня 2017 р. зареєстроване право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: [ADDRESS] та на підставі договору оренди землі від 22.05.2017 р. зареєстроване право оренди зазначеної земельної ділянки (а.с.13-16), тоді як [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов'язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Пунктом «б» ст. 140 ЗК України передбачено, що підставою припинення права власності на земельну ділянку є смерть її власника за відсутності спадкоємця. Правовідносини щодо здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а також права її оренди регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України № 1127 від 25.12.2015 року в редакції постанови КМ України від 23.08.2016 року № 553 (далі Порядок). Статтею 18 Закону встановлено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Згідно із вимогами, що зазначені у ст.20 Закону, у пунктах 9, 11-1 Порядку разом із заявою на проведення реєстраційних дій заявник подає оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, а про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об'єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву. Таким чином, приймаючи до уваги що державний реєстратор здійснив вищевказані реєстраційні дії після смерті [PERSON], коли у неї припинилась цивільна правоздатність, а також, що при вчиненні реєстрації були допущенні зазначені порушення Закону та Порядку, а тому суд знаходить підстави для визнання незаконним прийнятого державним реєстратором рішення про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за орендарем, а також права оренди цієї земельної ділянки та скасування державної реєстрації цих прав з вилученням із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідних записів. На підставі ст. ст. 25, 215, 792 ЦК України, ст. 140 ЗК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved