Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] 10.09.2013 року звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі, на земельну ділянку площею 2,40 га, розташовану на території Садівської сільської ради та на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Те, що вказане майно дійсно належить спадкодавцю підтверджується довідкою, виданою Садівською сільською радою від 04.10.2005 та копією витягу з погосподарської книги. На випадок своєї смерті [PERSON] склав та посвідчив у встановленому законом порядку заповіт, в якому розпорядився подальшою долею частини свого спадкового майна, а саме: заповів належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,40 га , розташовану на території Садівської сільської ради їй [PERSON]. Проте, заповітом не було охоплено житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Таким чином, спадкоємцями майна після смерті [PERSON] є вона та їхні дочки-відповідачі по справі. На момент смерті [PERSON] вона постійно проживала разом з ним у [ADDRESS], а отже вважається такою, що прийняла спадщину у встановлений законодавцем строк. Вказана обставина підтверджена довідкою Садівської сільської ради. Окрім цього, належне прийняття нею спадщини підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 2,4 га, розташовану на території Садівської сільської ради, видане їй 23.12.2005р., як спадкоємцю по смерті її чоловіка. Із наведеної норми права вбачається, що прийняття хоча б частини спадщини свідчить про прийняття її в цілому, в тому числі, і вищезазначеного житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. 12.08.2013р. вона звернулась до Луцької районної державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Однак, нотаріусом їй було відмовлено у видачі вказаного документа у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, що посвідчують право власності на нього спадкодавця. Інші спадкоємці за законом - дочки померлого, відповідачі [PERSON] та [PERSON], не визнають за нею права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Оскільки вважають себе також спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON]. Проте, останні не проживали з ним на момент смерті та не звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством 6-місячний термін. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] як спадкове майно після смерті [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала в суд заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання відповідачі не з'явилися, подали суду заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності та зазначили, що проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 травня 2005 року, виданого Садівською сільською радою Луцького району Волинської області вбачається, що [INFO] року помер [PERSON]. (а.с.4). Судом встановлено, що після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі, на земельну ділянку площею 2,40 га, розташовану на території Садівської сільської ради та на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідно до cm. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Те, що вказане майно дійсно належить спадкодавцю підтверджується довідкою, виданою Садівською сільською радою від 04.10.2005 та копією витягу з погосподарської книги, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до cm. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На випадок своєї смерті [PERSON] склав та посвідчив у встановленому законом порядку заповіт, в якому розпорядився подальшою долею частини свого спадкового майна, а саме: заповів належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 2,40 га , розташовану на території Садівської сільської ради їй [PERSON]. Відповідно до cm. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 2 cm. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Проте, як вбачається з матеріалів справи, заповітом не було охоплено житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідно до cm. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до cm: 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно cm. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається зі свідоцтва про одруження, виданого Торчинським райбюро ЗАГС від 31.01.1958р., позивач є дружиною спадкодавця, тобто у відповідності до вищенаведеної правової норми є спадкоємцем першої черги. (а.с.9). Таким чином, спадкоємцями по смерті [PERSON] є його дружина - позивач [PERSON] та їхні дочки - відповідачі [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 cm. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого cm. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 cm. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, на момент смерті [PERSON] ,позивач постійно проживала разом з спадкодавцем у [ADDRESS], а отже вважається такою, що прийняла спадщину у встановлений законодавством строк. Вказана обставина підтверджена довідкою Садівської сільської ради. Окрім цього, належне прийняття нею спадщини підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, площею 2,4 га, розташовану на території Садівської сільської ради, видане [PERSON] 23.12.2005р., як спадкоємцю по смерті свого чоловіка. Відповідно до ч. 2 cm. 1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Із наведеної норми права вбачається, що прийняття хоча б частини спадщини свідчить про прийняття її в цілому, в тому числі, і житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 5 cm. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до cm. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як встановлено судом, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно. Інші спадкоємці за законом - дочки померлого відповідачі [PERSON] та [PERSON] не є спадкоємцями майна [PERSON], оскільки на момент його смерті не проживали разом з ним та у встановлений 6-місячний термін не звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч.4, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, за таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, а саме: на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] .

Outcome: approved