Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] ), через свого представника звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] ) про стягнення боргу за договором позики. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що 12.11.2019 року відповідач [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 2000,00 гривень, які зобов`язалася повернути у строк до грудня 2020 року. 17.11.2019 року відповідач отримала від [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 5000,00 гривень, які зобов`язалася повернути у строк до лютого 2020 року. 18.11.2019 року відповідач отримала від [PERSON] в \~ \~ \~ \~борг грошові кошти \~ \~ \~ \~у сумі \~ \~ \~ \~4000,00 гривень, які зобов`язалася повернути у строк до квітня 2020 року. 19.11.2019 року відповідач отримала від [PERSON] в \~ \~ \~ \~борг грошові кошти \~ \~ \~ \~у сумі 4000,00 гривень, які \~ \~ \~ \~зобов`язалася повернути у строк до червня 2020 року. Загалом відповідач отримала від [PERSON] в борг грошові кошти у сумі 15000,00 гривень. Строк сплати боргу згідно розписок відповідача настав. Однак відповідач повернув на час подання позову лише 1300,00 гривень та не повернув 13700,00 грн., у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 13700,00 грн суму боргу за договорами позики та 219,58 грн 3 % річних в рахунок прострочення грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 29 липня 2021 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та судовий розгляд постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. На підставі ч. 2\~ст.\~247\~ Цивільного\~процесуального кодексу\~України (далі ЦПК), у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки\~права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Установлено, що згідно з письмовими документами від 12.11.2019 року, від 17.11.2019 року, від 18.11.2019 року, від 19.11.2019 року [PERSON] взяла у [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 грн, які зобов`язалася повернути у строк до грудня 2020 року, 5000 грн, які зобов`язалася повернути у строку до лютого 2020 року, 4000 грн, які зобов`язалася повернути у строку до квітня 2020 року, 4000 грн, які зобов`язалася повернути у строку до червня 2020 року, що підтверджується письмовим розписками (а.с.8,9,10,11). \~ \~ \~ \~Статті\~526,\~527,\~530 ЦК України\~передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. \~ \~ \~ \~У встановлений договором позики строк грошові кошти відповідачем у повному обсязі позивачу повернуті не були і докази цього у матеріалах справи відсутні. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У договорах позики відповідно до розписок від 12.11.2019\~року,\~від 17.11.2019\~року,\~від 18.11.2019\~року,\~від 19.11.2019\~рокуне зазначено розмір процентів, а також не зазначено, що позика є безпроцентною, таким чином з відповідача підлягають стягненню також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач по справі провів розрахунок процентів за користування позикою, розмір яких визначив у сумі 219,58 грн, що розраховуються наступним чином: 13700 (сума боргу за позикою)*3%*195 днів прострочки/365 днів у році. З огляду на викладене, оцінюючи докази з точки зору достовірності у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити стягнувши з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 13 700,00 грн та 3% річних в рахунок прострочення грошового зобов`язання в розмірі 219,58 грн. Крім того згідно положень ст.141 ЦПК України відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved