Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з вказаним вище позовом, вимоги за яким уточнили в ході судового розгляду. В обґрунтування своїх вимог позивачі послалися на те, що 26 червня 1996 року померла їхня мати [PERSON] [PERSON] смерті матері спадщину прийняв їх батько [PERSON]. 20.12.2009 року помер і батько [PERSON] [PERSON] смерті батька залишилось спадкове майно, яка складається з ? частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель по вул. Шкільній, 43 в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області. Також до складу цього майна належать ? частина вказаного вище будинку, яка належала їх матері, спадщину після якої прийняв батько. Отже загалом батькові належить ? частина будинку. Позивачі являються спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька. Ще одним спадкоємцем такої ж черги був їх брат [PERSON], який помер 14.02.2015 року та після смерті якого спадкоємцями залишились дружина [PERSON] та двоє неповнолітніх дітей. Таким чином позивачі вважають, що мають право на успадкування в рівних частках по 1/6 кожному 1/3 частини даного будинку. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька державним нотаріусом їм відмовлено у звязку з відсутністю правоустановчого документа на частину спадкового будинку на імя їх батька. Вказана обставина викликана тим, що даний будинок відносився до категорії колгоспних дворів та батько не переоформив (не зареєстрував) своє право власності на належну йому частину будинку та на його імя відсутнє свідоцтво про право власності. Зважаючи на викладене [PERSON], [PERSON] просили визнати за ними в рівних частках право власності на 1/3 частину житлового житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, по вул. Шкільній, 43 в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області в порядку спадкування. Відповідач [PERSON], діючи в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 10.08.2013 року державним нотаріусом Тульчинської держнотконтори на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,67 га на імя [PERSON], [PERSON] В обґрунтування своїх вимог [PERSON] послалася на те, що спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв лише її чоловік [PERSON], оскільки звернувся до нотаріальної контори у шестимісячний строк з відповідною заявою про прийняття спадщини. [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняли, оскільки заяви, з якими вони звернулися до нотаріуса, не містять вказівки на те, що спадщина ними приймається, вони лише містять перелік спадкового майна. А тому [PERSON] вважає, що свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на імя [PERSON] та [PERSON] повинні бути визнані недійсними з підстави неприйняття даними особами спадщини після смерті батька у визначений законом строк, що і просить зробити суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги за первісним позовом у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Зустрічний позов не визнали. Позивач [PERSON] суду пояснила, що після смерті батька [PERSON] до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини в травні 2010 року вона разом зі своїми братами [PERSON] та [PERSON] звернулися до секретаря Клебанської сільської ради з заявами про прийняття спадщини. Ці заяви вони всі втрьох писали в сільській раді за примірником, який був наданий їм секретарем сільської ради, оскільки всіх тонкощів цього процесу вони не знали. Коли ними писалися дані заяви, то вони розцінювали свої дії як такі, якими заявляють про свої спадкові права та приймають спадщину. Один примірник заяви кожного з них був залишений у секретаря Клебанської сільської ради та зареєстрований, інші три примірники вона від себе та за дорученням братів відіслала поштою до Тульчинської держнотконтори. В 2013 році вона разом з братами звернулися до нотаріальної контори з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька. Всі ці дії вони робили разом спільно, жодних суперечностей між ними не було. [PERSON] того, як їм були видані свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно в рівних частках по 1/3, вони між собою домовились про розподіл спадкового майна, а саме що їй та брату [PERSON] відходить по земельній ділянці, а братові [PERSON] відходять грошові вклади та майновий пай. Жодних нарікань з боку брата [PERSON] щодо розподілу спадкового майна ні тоді, ні після того не було. Про те, що братом [PERSON] писалася якась інша заява про прийняття спадщини вона чує вперше. Крім того, не розуміє, чому така знаходиться у відповідача-позивача [PERSON], а не у нотаріуса, якщо така була написана її братом. Також зазначила, що оформити право на спадщину на частину будинку після смерті батька вона та її брат [PERSON] не мають змоги, оскільки даний будинок відносився до категорії «колгоспний двір», та своє право власності по ? на будинок мати та батько не оформили, свідоцтва про право власності вони не отримували. Також зазначила, що вони з братом [PERSON] не претендують на ту частку 1/6 спадкового будинку, яка повинна була належати їх брату [PERSON], вважають, що її мають право успадкувати його діти. Позивач [PERSON] участі в судових дебатах не брала, її представник просив первісний позов задовольнити, в зустрічному позові просив відмовити у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги за первісним позовом підтримує у повному обсязі, зустрічний позов не визнає та просить в ньому відмовити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, надіславши на адресу суду заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову [PERSON] та [PERSON] не заперечує. Відповідач-позивач [PERSON] та її представник [PERSON] проти первісного позову заперечили, зустрічний позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ньому (а.с. 47-48 Т.2). Суду пояснили, що [PERSON] та [PERSON] не мають права на частину спадкового будинку, оскільки спадщину після смерті батька [PERSON] не прийняли. Лише покійний чоловік [PERSON], який звернувся з відповідною заявою до нотаріуса, на їх думку прийняв спадщину. [PERSON] також пояснила суду, що після смерті [PERSON] між позивачами відповідачами та її покійним чоловіком була усна домовленість про те, що їм відійдуть земельні ділянки, а їй з чоловіком будинок. Прав на будинок вони з чоловіком не оформляли, так як жили у м. Києві у 2009 році. В 2012 році вони з Києва переїхали та заселилися в будинок. Як оформлялась спадщина [PERSON], [PERSON] та її чоловіком вона не знає, вони всі втрьох самостійно займалися цим. Заяву, в якій зазначено, що її чоловік прийняв спадщину, вона знайшла у документах на будинок, які передала їй [PERSON] лише зараз. Зазначила, що їй не відомо, чи звертався її покійний чоловік з такою заявою до нотаріуса, вона вважала, що така заява повинна міститися у журналі вчинення нотаріальних дій [PERSON] сільської ради, оскільки посвідчена секретарем цієї ради. Вважають, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] нотаріус не перевірила, що спадщина останніми не прийнята, у звязку з чим вказані свідоцтва підлягають визнанню недійсними. Участі в судових дебатах відповідач-позивач [PERSON] не брала, її представник просив в первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом - Тульчинської державної нотаріальної контори заперечила щодо зустрічного позову [PERSON] Суду пояснила, що 04.06.2010 року до нотконтори поштою разом надійшло три заяви від [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На підставі вказаних заяв була відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] У всіх трьох вказаних заявах дійсно була відсутня вказівка на те, що спадщина приймається. Однак вона розуміла, що ця неточність це технічна помилка, оскільки у вказаних заявах було зазначено, що документи для прийняття спадщини будуть надані додатково. Вона розцінювала дані дії як прийняття спадщини даними особами. Також для переконання в тому, що спадщина ними прийнята, вона передзвонила до секретаря Клебанської сільської ради, яка посвідчувала заяви та підтвердила факт прийняття ними спадщини. Також зазначила, що позивачі та їх брат [PERSON] всі разом потім приходили до нотконтори, їм було надано перелік документів, які необхідні для оформлення спадщини. Всі дії по оформленню спадщини вчинялися ними втрьох, жодних суперечок між ними щодо цього не було. Також за їхньою домовленістю між ними був укладений договір про розподіл спадкового майна. Зазначила, що навіть якщо заява, з якою особа звертається до нотконтори, має якісь недоліки нотаріус зобовязаний зареєструвати її та відкрити спадкову справу. Зазначила, що від [PERSON] окрема заява про прийняття спадщини після смерті батька не надходила, всі три заяви були однакові. В судових дебатах участі не брала. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 155579, виданого 22 грудня 2009 року Виконкомом [PERSON] сільської ради Тульчинського району Вінницької області, судом встановлено, що 20 грудня 2009 року помер [PERSON] (а.с. 10 Т.1). Згідно довідки № 301, виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Тульчинського району Вінницької області 05 березня 2016 року, судом встановлено, що після смерті [PERSON], який помер 20.12.2009 року залишилось спадкове майно, яке складається з: ? частини житлового будинку з господарчими будівлями, розташованого в селі Клебань Тульчинського району Вінницької області по вул. Шкільна, 43 та ? частини даного житлового будинку, яка належала померлій 26.06.1996 року [PERSON], спадкоємцем якої був чоловік [PERSON], який спадщину прийняв, але не встиг переоформити своїх спадкових прав. [PERSON] смерті батьків спадкоємцями за законом залишився син [PERSON], донька [PERSON], син [PERSON] який помер 14.02.2015 року (а.с.172 Т.1). Відповідно до довідки № 721 від 10.09.2015 року [PERSON] сільської ради Тульчинського району Вінницької області згідно погосподарської книги № 10, особовий рахунок 453 житловий будинок № 43, по вул. Шкільній в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області відносився до категорії колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року склад сімї наступний: голова двору- Довгошея [PERSON], дружина [PERSON] син [PERSON], син [PERSON] (а.с.14 Т.1). Даний факт також підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 462 від 09.01.1990 року згідно якого будинок № 43 по вул. Шкільній в с. Клебань дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 16 Т.1). Встановлено судом і те, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно власниками по ? частині житлового будинку № 43 по вул. Шкільній в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області на підставі рішення [PERSON] сільської ради № 49 від 29.06.2011 року є [PERSON], [PERSON] (а.с. 17 Т.1). Відповідно до рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради від 29.06.2011 року № 49 про оформлення права приватної власності на кожного члена бувшого колгоспного двору вирішено оформити право приватної власності на житловий будинок № 43 по вул. Шкільній в с. Клебань на кожного члена бувшого колгоспного двору в рівних частках за [PERSON] та [PERSON] та видати свідоцтво про право приватної власності в рівних частках вказаним особам (а.с. 174 Т.1). Постановою державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори № 41/02-32 від 17 лютого 2016 року [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на 2/4 частин житлового будинку № 43, що розташований в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області по вул. Шкільна, у звязку з відсутністю оформленого права власності на вищевказану частину житлового будинку (а.с. 37 Т.1). З копії спадкової справи № 429/2010, відкритої після смерті 20.12.2009 року [PERSON] судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 04.06.2010 року звернулись до Тульчинської державної нотаріальної контори з заявами, згідно яких вказали, що після смерті їх батька залишилось спадкове майно, вказали хто є іншими спадкоємцями, крім них, та що документи для оформлення спадщини будуть предявлені додатково (а.с. 79, 80, 81 Т.1). З даної спадкової справи також встановлено, що 10 серпня 2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Тульчинської держнотоконтори з заявами, в яких зазначили, що спадщину після смерті батька [PERSON] прийняли і просять видати їм свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 85, 86, 87 Т.1). В матеріалах даної спадкової справи наявна довідка виконкому [PERSON] сільської ради № 590 від травня 2011 року, відповідно до якої після смерті [PERSON] спадкоємцями залишились [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Факт прийняття спадщини встановлено на підставі поданої заяви до 6 місяців (а.с. 99 Т.1). Судом встановлено і те, що 10.08.2013 року державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках на 1/3 частину спадкового майна після смерті їхнього батька [PERSON] (а.с. 111-119). Відповідно до угоди від 10.08.2013 року про розподіл спадкового майна [PERSON], [PERSON] та [PERSON] домовились про розподіл між собою спадкового майна в наступному порядку: [PERSON] відходить земельна ділянка, розташована на території [PERSON] сільської ради Тульчинського району Вінницької області площею 2,67 га в межах згідно з планом (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ВН № 030664) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; [PERSON] відходить земельна ділянка, розташована на території Клебанськогої сільської ради Тульчинського району Вінницької області площею 2,67 га (Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ВН № 030663) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; [PERSON] відходять грошові вклади в сумі 12\~498 грн. 91 коп.; майновий пай, визначений в розмірі 9\~399 грн., який перебуває у СТОВ «1-ше Травня» с. Клебань (а.с. 128 Т.1). З копії спадкової справи № 145/2000, відкритої після смерті 26.06.1996 року [PERSON], судом встановлено, що спадщину після її смерті прийняв її чоловік [PERSON] та 11.02.2000 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) (а.с. 222 Т.1), а 26.11.2003 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з відповідними нарахуваннями та компенсаціями (а.с. 225 Т.1). З копії свідоцтва про смерть серії 1-БК № 326630, виданого 16 лютого 2015 року Відділом реєстрації смерті у м. Києві, судом встановлено, що 14 лютого 2015 року помер [PERSON] (а.с. 52 Т.2). З матеріалів спадкової справи № 289/2015, заведеної після смерті 14.02.2015 року [PERSON], вбачається, що спадщину після нього прийняли його дружина [PERSON] (а.с. 134 Т.1) та неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON]. З журналу реєстрації нотаріальних дій з січня 2009 року по 22 вересня 2011 року по [PERSON] сільській раді Тульчинського району Вінницької області, оглянутого в судовому засіданні, судом встановлено, що під № 60 посвідчено заяву [PERSON] від 25.05.2010 року, під № 61 - заяву [PERSON] від 25.05.2010 року та під № 62 - заяву [PERSON] від 25.05.2010 року на прийняття спадщини до шести місяців (а.с. 141-143 Т.2) Також в судовому засіданні оглянуто оригінали вказаних вище заяв про прийняття спадщини, з яких вбачається, що вони відповідають тим, які містяться у копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] та є ідентичними (а.с. 138-140 Т.2). Заяви, яка надана для огляду в судовому засіданні відповідачем-позивачем [PERSON], з якою нібито її чоловік [PERSON] звертався до Тульчинської держнотконтори та в якій зазначено про прийняття ним спадщини після смерті батька (а.с. 51 Т.2) у вищевказаних журналах не міститься, як немає її у матеріалах спадкової справи № 429/2010. При вирішенні позову [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування суд розмежовує час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини. В даному випадку до спадкування підлягають застосуванню норми ЦК України, оскільки судом встановлено, що спадщина після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась після набуття ним чинності. За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналіз даних законодавчих норм дає підстави зробити висновок про те, що умовою переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житлові будинки, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом за умов, якщо реєстрація була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Виникнення права власності на будинки споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З досліджених доказів, суд приходить до висновку, що право власності на спірний будинок виникло у спадкодавця до набрання чинності ЦК України, а тому при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно застосуванню підлягає законодавство, діюче на час виникнення цього права, зокрема положення ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частина 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року визначала, що розмір частки члена колгоспного двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Отже, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи досліджені в ході судового розгляду докази та надаючи їм правову оцінку, суд виходить з того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що ? частина будинку № 34 по вул. Шкільній в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області належала на праві власності станом на день відкриття спадщини 20.12.2009 року [PERSON], а саме ? частина як одному із членів цього колгоспного двору, головою якого він був. та інша ? частина в результаті прийняття ним спадщини після смерті 26.06.1996 року дружини [PERSON] Правоустановчий документ на вказану частину будинку на імя спадкодавця [PERSON] відсутній, оскільки встановлено, що своє право власності він не реєстрував та свідоцтва про право власності нового зразку не отримував, а його сини [PERSON] та [PERSON] [PERSON] як члени колгоспного двору своє право на ? частину спірного будинку оформили лише в 2011 році та отримали свідоцтва про право власності вже після смерті батька. Знайшов підтвердження в судовому засіданні і факт прийняття позивачами-відповідачами [PERSON], [PERSON] та їх покійним братом [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON], з огляду на що суд вважає можливим визнати за позивачами-відповідачами право власності в порядку спадкування після смерті батька в рівних частках на 1/3 частину спадкового будинку. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 10.08.2013 року на імя [PERSON] та [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,67 га недійсними, то суд приходить до висновку про його необґрунтованість, виходячи з наступного. Так, доводи відповідача-позивача [PERSON] про те, що лише її покійний чоловік [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], звернувшись до нотконтори із заявою, в якій зазначив, що приймає спадщину, а позивачі відповідачі спадщину не прийняли, так як звернулися з іншими заявами, які не містять вказівки на прийняття спадщини, не обґрунтовані та не відповідають встановленим обставинам справи. Так, встановлено, що і позивачі-відповідачі і [PERSON] звернулися до нотконтори з однаковими заявами, які мали однаковий недолік, а саме не містили вказівки на прийняття спадщини. Разом з тим, на думку суду, про факт прийняття даними особами спадщини, не зважаючи на недолік цих заяв, свідчить те, що вони посвідчені секретарем Клебанської сільської ради до 6 місяців після відкриття спадщини, про що зазначено в журналі вчинення нотаріальних дій, в заявах зазначено, що для оформлення спадщини будуть подані додаткові документи. Жоден із них як із спадкоємців не заявив про відмову від спадщини. Про прийняття спадщини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідчить і те, що вони добровільно домовились розподілити спадкове майно між собою, уклавши угоду про розподіл спадкового майна. Не доведено суду [PERSON] того, що її колишній чоловік [PERSON] звернувся чи до [PERSON] сільської ради чи до нотаріальної контори з іншою заявою. Крім того суд враховує, що відповідач-позивач [PERSON] не змогла пояснити, чому заява, на яку вона посилається як на підставу прийняття її чоловіком спадщини після смерті батька знаходиться в неї, а не в матеріалах спадкової справи. Приймається до уваги судом і те, що з часу смерті [PERSON] та оформлення спадкових прав, починаючи з 2010 року до дня своєї смерті 14.02.2015 року жодних заперечень з боку [PERSON] щодо прийняття спадщини його братом та сестрою не було, як не ставилося ним питання про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину на їх імя. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей, слід залишити без задоволення. Судові витрати суд залишає за сторонами. На підставі викладеного та

Outcome: approved