Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] комунального майна Хмельницької міської ради про визнання за ними права користування житловим приміщенням та правом на приватизацію у гуртожитку за адресою м.Хмельницький, вул..Щедріна 5, кімната 11. [PERSON]як працівнику цегельного заводу було надано право на поселення в гуртожитку разом з членами сімї.Позивачі є зареєстрованими за адресою [INFO], кімната 11 з 12.04.2001 року. Позивачам було відмовлено у наданні дозволу на приватизацію з мотивів відсутності всіх необхідних документів, а саме ордеру на вселення. Вважаючи відмову у наданні дозволу на приватизацію незаконною, позивачі звернулись за захистом порушених прав до суду. В судовому засіданні представник [PERSON], [PERSON], [PERSON]П, [PERSON] позов підтримали та просили його задоволити. [PERSON] подав заяву про розгляд справи за відсутності та підтримав позов. Представник [PERSON] комунального майна подав письмові заперечення на позов, де зауважив, що відмова у приватизації жилого приміщення у гуртожитку по вул..Щелріна 5 є законною та обґрунтованою. Просила у позові відмовити. За клопотанням [PERSON] залучено співвідповідачем по справі Комунальне підприємство «Управляюча муніципальна компанія «Дубове» Хмельницької міської ради, яке у вирішенні справи покладається на думку суду, про що дали письмове клопотання.Просили розгляд здійснити за їх відсутності. В судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], що підтвердили факти, на які посилаються позивачі по справі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково. За правилами ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного кодексу України\~(далі -ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою\~статті 19 ЦПК України\~ визначено, що\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин. Об'єктом захисту в цивільному процесі визначено порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. У\~статті 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до\~статті 345 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. У частині третій\~статті 9 Житлового кодексу Української РСР\~(далі -\~ЖК УРСР) визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені\~Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно частини десятої\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2\~статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірні правовідносини цей перелік не розповсюджується. За змістом статей\~128,\~129 ЖК Української\~\~РСР\~підставою для вселення на жилу площу у гуртожиток є спеціальний ордер, що видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі спільного рішення адміністрації та відповідного профспілкового комітету. Відповідно статей\~130,\~131 ЖК Української\~\~РСР\~порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається Примірним положенням про гуртожитки. Частиною 1\~статті 61 ЖК Української РСР\~передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. З 12.04.2001 року та по теперішній час позивачі по справі фактично проживають та зареєстровані за адресою [INFO],кім.11, що підтверджується довідкою про реєстрацію від 10.08.2018 року, виданою відділом реєстрації місця проживання Хмельницької міської ради та даними паспортних документів. Підтвердженням користування позивачами кімнатою в гуртожитку є також договір найму житла в будинку комунальної власності №10 від 25.04.2017 року та квитанції про сплату комунальних платежів за користування кімнатою за адресою м.Хмельницький, вул..Щедріна 5,кім.11. За відомостями технічного паспорта на кімнату в гуртожитку в м.Хмельницькому, по вул..Щедріна 5, кім.11, нерухомість розташована на другому поверсі двоповерхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 29,4 кв.м. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є подружжям з 28 липня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-БВ №268752. [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] є їх дітьми. За даними Хмельницького бюро технічної інвентаризації, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за позивачами не зареєстровані обєкти нерухомого майна. Кімната в гуртожитку була надана [PERSON] у звязку з роботою на Дубовському цегельному підприємстві, з пояснень [PERSON] Факт працевлаштованості підтверджується даними трудової книжки. Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» підтвердило [PERSON], [PERSON] довідками від 24, 25 квітня 2017 року про невикористання житлових чеків. Архівний відділ Хмельницької міської ради 03.09.2018 року повідомив письмово [PERSON] про відсутність будь-якої інформації щодо видачі ордера на вселення до [ADDRESS] по вул..Щедріна в м.Хмельницькому. Позивачам було відмолвено у приватизації вищезазначеної кімнати в гуртожитку у звязку з відсутністю ордера на вселення, подача якого передбачена п.18 Положення про порядок передачі квартир(будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затв. наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року. В постанові Верховного Суду № 591/6623/16-ц від 30.05.2018 року зроблено висновок, що за умови вселення особи до гуртожитку на законних підстав, неоспорення законності проживання в гуртожитку та подачі всіх необхідних документів на приватизацію, крім ордера, при відсутності вини у його відсутності, не може бути підставою для відмови особі в приватизації за умови її звернення з такою метою. З огляду на те, що на спірну житлову площу окрім позивачів ніхто не претендує, кімната№11 в гуртожитку за адресою м.Хмельницький, вул.Щедріна 5\~є єдиним об'єктом нерухомого майна, позивачі вселилися у житло на законних підставах і протягом тривалого часу (з 2001 року) добросовісно використовують кімнату в гуртожитку як єдине житло, що підтверджується зібраними по справі доказами, в т.ч. і поясненнями свідків, житлові права позивачів підлягають захисту у встановленому порядку.Факт видачі ордера на кімнату 11 за адресою м.Хмельницький, вул..Щедріна 5, його існування не підтверджено у встановленому порядку належними та допустимим доказами. Право на приватизацію позивачів порушено відмовою відповідача [PERSON] комунального майна. Позовні вимоги в цій частині є підставними та такими, що підлягають задоволенню. Позов в частині визнання права постійного користування житловим приміщенням у гуртожитку за адресою м.Хмельницький, вул..Щедріна 5,кім.11 не підлягає задоволенню, оскільки даний факт ніким не оспорюється та є очевидним, підтвердженим здійсненням реєстрації проживання позивачів відповідно до ст.29 Цивільного кодексу України.

Outcome: dismissed