Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 06 грудня 2013 року між ним та [PERSON] (далі- відповідач), зареєстровано шлюбу. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя не склалось, тому що в них різні погляди на життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Подружні відносини між ними припинилися з червня 2019 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. Спору про поділ спільного майна немає. За таким обстави позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач просить, шлюб зареєстрований 06 грудня 2013 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 380, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , розірвати. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнала. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06 грудня 2013 року Смілянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 380, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , їх батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною другою статті 114 Сімейного Кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивач не заявляв, тому

Outcome: approved