Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

[PERSON] 10.03.2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що домоволодіння [ADDRESS] належало бабі позивача [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті домоволодіння успадкував її син [PERSON] [INFO] року помер [PERSON] Спадкоємцями за законом в рівних частках були дружина - [PERSON] та діти - [PERSON] та [PERSON], які отримали свідоцтво про право на спадщину. Однак [PERSON] та [PERSON] зазначені свідоцтва не зареєстрували в ДБТІ. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину спірного домоволодіння. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була його мати [PERSON], яка належним чином прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем на час його смерті. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON], оскільки у встановлений законом строк звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Однак позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що спадкодавець за життя не здійснила реєстрацію права власності. Позивач просив суд визнати за ним право власності на 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. У своїй заяві до суду позивач просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У запереченнях від 18.04.2016 року представник посилалася на те, що реєстрація права власності на момент виникнення правовідносин була обов'язковою, а, отже, спірний будинок не ввійшов до складу спадщини. Просила відмовити в задоволенні позову. До суду надійшло повідомлення Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника відповідно до діючого законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі договору забудови, виданого 30.08.1953 року райжилуправлінням Ленінської ради народних депутатів м. Дніпропетровська, посвідченого 01.09.1953 року Другою ДДНК за реєстром № 2-5206. [INFO] року [PERSON] померла. Спадкоємцем після її смерті був [PERSON], який спадкове майно прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. На підставі ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 548 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 8). Після його смерті відкрилась спадщина на спірне домоволодіння, яке в рівних частках успадкували дружина [PERSON], діти [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.09.1998 року державним нотаріусом Другої ДДНК [PERSON] (а.с. 11). Однак [PERSON] та [PERSON] за життя не зареєстрували свідоцтво в ДБТІ. Позивач здійснив державну реєстрацію 1/3 частини спірного домоволодіння на підставі свідоцтва, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2015 року № 46488327 (а.с. 32). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті була мати [PERSON], яка належним чином прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем на час його смерті (а.с. 20, 24-30). У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 7). Після її смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS]: 1/3 (належала на підставі свідоцтва від 19.09.1998 року) + 1/3 (успадкована після смерті [PERSON].) = 2/3. Спадкоємцем першої черги за законом після її смерті був син [PERSON], який належним чином прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 20, 52-69). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2013 року» від 01.02.2014 року роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно технічного паспорту, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 04.11.2015 року домоволодіння [ADDRESS] складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 75,1 кв.м., житловою 40,0 кв.м., літньої кухні літ. Б площею 16,6 кв.м., сараю літ. В площею 5,1 кв.м., гаражу літ. Г площею 23,7 кв.м., вбиральні літ. Д площею 1,0 кв.м., № 1-4, І - споруди, вимощення (а.с. 12-18). Відповідно до розпорядження Дніпропетровського міського голови від 26.11.2015 року № 897-р [ADDRESS] (а.с. 86-91). З огляду на те, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO] року,ніхто крім позивача не звертався, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на домоволодіння [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved