Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[INFO] померла мати позивача [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно до якої, серед іншого, входить земельна ділянка, площею 3,0395 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Зорівської сільської ради. Оскільки [PERSON] була тяжко хвора, позивач проживала разом з нею у своєму домоволодінні та здійснювала догляд за останньою аж до самої її смерті. За життя [PERSON] заповіту не склала, про наявність у неї вказаного вище спадкового майна позивачу не повідомляла, за таких обставин, оскільки позивач не знала про наявність такого спадкового майна, вона пропустила строк звернення до нотаріуса для прийняття спадщини у порядку визначеному чинним законодавством. Позивач стверджує, що про наявність у покійної [PERSON] вказаного спадкового майна вона дізналася випадково в січні 2017 року, бо вказану земельну ділянку орендує підприємство СТОВ «Нива», яке також зазначило, що орендну плату за вказану земельну ділянку [PERSON] отримала наперед. За таких обставин позивач не може належним чином оформити своє право власності на вказане спадкове майно, а тому була змушена звернутися до суду із відповідним позовом про надання додаткового строку для написання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач та її представник не з'явились, від представника позивача [PERSON] надійшла до суду заява, згідно з якою представник позивача просив розгляд справи проводити за їх відсутності на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Представник відповідача Зорівської сільської ради в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, проти задоволення вказаного позову не заперечували. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть ([NUMBER] від 23.08.2014 року) [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №2366. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається із свідоцтва про народження ([NUMBER] від 05.03.1965 року) [PERSON] народилась [INFO], а її матір'ю зазначена [PERSON]. У подальшому [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] в результаті укладення шлюбу, що стверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу ([NUMBER] від 03.09.2008 року) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00018441023, копії яких додані до матеріалів справи. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із копії державного акту на право приватної власності на землю, серії ЧР 5-13 [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 3.0395 га в межах Зорівської сільської ради, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається із норм ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Як вбачається зі ст. 1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], а згідно з повідомленням Золотоніської районної державної нотаріальної контори №888/01-09 від 31.08.2017 року після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що стверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №48923025 від 31.08.2017 року. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. За таких обставин судом встановлено, що позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, а на підставі норм чинного законодавства, які вказані вище, вправі звернутись в суд з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, яка ніким не прийнята. При прийняття рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] суд враховує, що вона здійснювала догляд за своєю матір'ю та проживала із нею до дня її смерті, що стверджується Актом опитування сусідів від 02.03.2017 року №151 та лікарським свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 23.09.2014 року, згідно якого [PERSON] померла в домоволодінні позивача. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними, тому, на підставі представлених доказів, суд переконався в тому, що позивачка з поважних причин пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Outcome: approved