Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

[PERSON] 28 квітня 2016 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи: комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Слава» про визнання права власності за набувальною давністю (а. с. 4-5). Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що разом зі своїми батьками, які на даний час померли, на підставі ордеру, виданого батьку позивача, до якого також були включені сам позивач та його мати, заселився до квартири № 68, розташованої в будинку № 22 по Бульвару Слави у м. Дніпропетровську. Позивача було зареєстровано за даною адресою після досягнення ним повноліття: у 1999 році. Будинок № 22 по Бульвару Слави у м. Дніпропетровську знаходиться на балансі ОСББ «Слава». За життя батько позивача намагався оформити приватизацію даної квартири, проте в КП «ДМБТІ» йому повідомили, що документи та квартиру відсутні. В подальшому було зясовано, що власником квартир № 68, 80 визнано Мехколону № 78, у відношенні якої видано наказ про ліквідацію. Звернувшись на адресу Дніпропетровської міської ради із питанням приватизації, було отримано відповідь щодо необхідності із цим питанням звертатись до КП «ДМБТІ» ДОР. Оскільки позивач на законних підставах заселився до зазначеної квартири, більше як 10 років безперервно та добросовісно володіє та користується нею, [PERSON] звернувся суду з даним позовом, в якому просив суд визнати за ним право власності на квартиру № 68 житловою площею 38,8 кв.м, загальною площею 65,1 кв.м, розташовану в будинку № 22 по Бульвару Слави в м. Дніпропетровську. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, на задоволенні позову наполягав. Представник Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що ДМР є неналежним відповідачем по даній справі, при цьому клопотань про заміну відповідача до суду не надходило, хто має бути відповідачем за даним спором представник відповідача також не зазначила, як не зазначила й про причини такої заяви. Від обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Слава» на адресу суду надійшла заява про розгляд даної цивільної справи без представника третьої особи, не заперечувала проти задоволення позовних вимог (а. с. 41). Третя особа КП «ДМБТІ» ДОР у судове засідання представника своїх інтересів не направила, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, судом були встановлені наступні факти. Рішенням виконкому Бабушкінської райРади народних депутатів № 10 від 26 січня 1996 року затверджений список розподілу квартир в будинку № 22 по Бульвару Слави в м. Дніпропетровську для Мехколони № 78 В/ «Південелектромережбуд», за № 1 в якому значиться [PERSON], [INFO], склад сімї якого становить дружина [PERSON] та син [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська 10 червня 1997 року [PERSON] був виданий ордер на житлове приміщення № 09, який надає йому право на зайняття разом із членами родини (дружиною [PERSON] та сином [PERSON]) житлового приміщення житловою площею 38,82 кв.м за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1000 від 18 червня 1998 року додаток до рішення виконкому міської ради від 17 липня 1997 року № 1119/1 визнаний таким, що втратив чинність, та викладений у редакції відповідно до додатку (а. с. 18). Відповідно до додатку до рішення виконкому міської ради від 18 червня 1998 року №1000 власником квартир № 68, 80 визнано Мехколону № 78 (а. с. 19). З матеріалів справи вбачається, що Механізована колонна № 78 м. Дніпропетровська ліквідована наказом ВАТ «Південелектромережбуд» № 43 від 15 жовтня 2001 року (а. с. 20, 21-24, 25-26). КП «ДМБТІ» ДОР листом за вих. № 738 від 29 січня 2007 року було повідомлено голову виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради [PERSON], що право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано (а. с. 17). Судом встанволено, що [PERSON] померла 29 вересня 2011 року (а. с. 13), [PERSON] помер 25 травня 2015 року (а. с. 12). Згідно з довідкою з місця проживання про склад сімї від 10 березня 2016 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована одна особа [PERSON], [INFO], дата реєстрації 30 грудня 1999 року (а. с. 29). Відповідно до технічного паспорту на квартиру № 68 в житловому будинку № 22 по Бульвару Слави в м. Дніпроптеровську, дана квартира має житлову площу 38,8 кв.м, загальну площу 65,1 кв.м, знаходить на сьомому поверсі та складається з: 1 коридору площею 7,2 кв.м, 2 житлової площею 11,5 кв., 3 туалету площею1,0 кв.м, 4 коридору площею 3,5 кв.м, 5 ванної площею 2,6 кв.м, 6 житлової площею 10,2 кв.м, 7 житлової площею 17,1 кв.м, кухні площею 8,6 кв.м, 9 кладовки площею 1,4 кв.м, І лоджії площею 2,0 кв.м (а. с. 30-33). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно п. 5 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст. 344 передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.. Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що позивач на законних підставах з 1999 року займає квартиру [ADDRESS], проте позбавлений можливості у встановленому законом порядку приватизувати цю квартиру, суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, у звязку з чим вважає за можливе їх задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved