Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗВИТОК-2012» (далі - відповідач, ТОВ «РОЗВИТОК-2012») про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 85 353,97 грн., яка складається з суми основного боргу в розмірі 70 000,00 грн., пені за період з 28.05.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 9 420,27 грн., трьох процентів річних від простроченої суми боргу за період з 26.05.2018 року по 28.02.2019 року в розмірі 1 593,70 грн., та інфляційних витрат у розмірі 4 340,00 грн., а також стягнути судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.05.2015 року між нею та відповідачем укладено Договір № 2/609-СМЄ про надання фінансової допомоги на зворотній основі, згідно умов якого позивач надає відповідачу фінансову допомогу на зворотній основі в сумі 70 000,00 грн., а відповідач зобов`язується її повернути в термін, визначений договором. Строк на який надається допомога становить один рік з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача у банківській установі, що його обслуговує. Повернення фінансової допомоги мало бути здійснено відповідачем у строк до 27.05.2018 року. Крім того, сторони у договору передбачили, що у разі порушення відповідачем строків повернення фінансової допомоги, окрім повернення основної суми допомоги відповідач також сплачує пеню на користь позивача у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Позивач зобов`язання за Договором виконав належним чином та перерахував відповідачу грошові кошти, проте останній грошові кошти не повернув, чим порушив грошове зобов`язання. За таких обставин, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач нарахував за весь час прострочення індекс інфляції у розмірі 4 340,00 грн., три проценти річних у розмірі 1 593,70 грн. та, згідно п. 6.2. Договору, пеню у розмірі 9 420,27 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін та проведення судового засідання відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗВИТОК-2012» про стягнення заборгованості та роз`яснено відповідачу право у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали надати відзив на позовну заяву. Як визначено у ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд може зобов`язати державний орган чи орган місцевого самоврядування подати відповідну заяву по суті справи (крім позовної заяви). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, відповідач одержав копію ухвали та копію позовної заяви з додатками 25.11.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, суд вважає можливим розглядати справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 26.05.2015 року [PERSON] (Сторона-1) та ТОВ «РОЗВИТОК-2012» (Сторона-2) уклали Договір № 2/609-СМЄ про надання фінансової допомоги на зворотній основі (Договір), відповідно до умов якого Сторона-1 надає Стороні-2 фінансову допомогу на зворотній основі, а Сторона-2 зобов`язується повернути її в термін, визначений цим Договором. Відповідно до п.п. 2.1., 3.1. Договору, розмір допомоги за цим Договором становить 70 000,00 грн. Сторона-1 зобов`язується надати Допомогу протягом 2 (двох) календарних днів з моменту підписання цього Договору. Згідно п. 4.1. Договору, строк, на який надається допомога, становить 1 (один) календарний рік з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони-2 в банківській установі, що її обслуговує. Відповідно до п. п 5.1., 5.2., 5.3. Договору, Сторона-2 зобов`язувався повернути Допомогу в розмірі, вказаному в п. 2.1. даного Договору, в строк, встановлений п. 4.1. Договору. Повернення Допомоги відбувається шляхом переказу платіжними дорученнями грошових коштів на поточний рахунок Сторони-1. Допомога вважається поверненою з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони-1 в банківській установі, що її обслуговує. 26.05.2016 року та 26.05.2017 року сторонами Договору було укладено додаткові угоди до Договору № 2/609-СМЄпро надання фінансової допомоги на зворотній основі, якими було внесено зміни у п. 4.1. Договору та визначено строк повернення Допомоги до 27.05.2018 року. Аналізуючи Договір № 2/609-СМЄ про надання фінансової допомоги на зворотній основі, суд зазначає, що за своєю правовою природою він є договором позики. Як визначено у ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, позивач зобов`язання за Договором № 2/609-СМЄ про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 26.05.2015 року виконав в повному обсязі, про що свідчить надана суду виписка по рахунку за 27.05.2015 року та копія платіжного доручення № 1 від 27.05.2015 року. Проте, відповідач в порушення умов Договорувзяті на себе зобов`язання не виконав, у визначений строк Допомогу не повернув, внаслідок чого за ним рахується заборгованість, яка становить 70 000,00 грн., що також підтверджується копією Акту№ 1 звіряння взаємних розрахунків за період від 22.03.2017 року. Згідно 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніх, належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78, 80 ЦПК України, на підтвердження виконання зобов`язань за Договором № 2/609-СМЄ про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 26.05.2015 року ТОВ «РОЗВИТОК-2012» не надало. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача за весь час прострочення, а саме, за період з 28.05.2018 року по 28.02.2019 року, інфляційні втрати у розмірі 4 340,00 грн. та три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 1 593,70 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд з ним погоджується та вважає його вірним. Також позивач просить стягнути за прострочення грошового зобов`язання за період з 28.05.2018 року по 28.02.2019 року пеню в розмірі 9 420,27 грн. Так, згідно п. 6.2. Договору, у разі порушення Стороною-2 пункту 5.1. даного Договору окрім повернення Допомоги Сторона-2 сплачує пеню на користь Сторони-1 у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд з ним погоджується та вважає його вірним. Отже, за таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до ТОВ «РОЗВИТОК-2012» про стягнення заборгованості в розмірі 85 353,97 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору, що підтверджується квитанцією № QS36458201 від 06.03.2019 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову, то судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. Отже, оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 853,54 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved