Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки (паю), розміром 1,8400га, укладений між [PERSON] та ТОВ «Хмелівка-Агро» та зобовязати ТОВ «Хмелівка-Агро» повернути [PERSON] дану земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач спірний договір не укладав та не підписував. Тому, позивач не мав волевиявлення на укладання даного договору, та умови договору відповідач з ним не погоджував, що є підставою для визнання договору недійсним та повернення земельної ділянки. В судовому засіданні [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача ТОВ «Хмелівка-Агро» [PERSON], [PERSON] позовні вимоги не визнають. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №116988 є власником земельної ділянки площею 1,8400га, яка знаходиться на території Клюківської сільської ради Тетіївського району Київської області. (а.с.6). У 2012 році між [PERSON]М.(орендодавець) та ТОВ «Хмелівка-Агро»(орендар) укладено договір оренди землі за №25 строком на 5 років, який зареєстровано у Тетіївському районному відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» 3 27, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.11.2012 року за №322460004005016.(а.с.4-5). В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] не підписував спірний договір оренди землі з відповідачем, а підписала його матір від його імені. Відповідно до\~ст.3 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Правові відносини, повязані з орендою землі, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами та договором оренди земельної ділянки. Відповідно до ст.124 ЗК України, передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Відповідно до ст.14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається в письмовій формі. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України,\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України,\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.3\~ст.237 ЦК України,\~представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.241 ЦК України,\~правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Оскільки, мати позивача права на здійснення правочину від імені позивача [PERSON] не мала, довіреність їй позивачем не надавалась, тому, правовідносини сторін нормою ст.241 ЦК України не врегульовані. За таких обставин, суд вважає, що оскільки позивач не підписував договір оренди землі, то не можна вважати, що спірний договір відповідав волі орендодавця та вимогам законодавства. Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. На підставі положень ч.1 ст.210 ЦК України, ч.3 ст.640 ЦК України, ст.125 ЗК України,\~\~договір оренди землі є укладеним з моменту його державної реєстрації.\~\~ Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України,\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В пункті 8 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недісними», розяснено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір. У разі якщо на виконання неукладеного договору стороною передчасно передано майно, між сторонами виникають правовідносини внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави (ст. ст.1212-1215 ЦК України). Враховуючи, що даний договір оренди землі укладений в письмовій формі, в установленому законом порядку пройшов державну реєстрацію, є укладеним, а отже оспорюваним, однак, волевиявлення позивача не було направлено на укладення договору, якого він не підписував, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання договору оренди землі недійсним, виходячи з норм ч.3 ст.203 ЦК України, ч.1 ст.215 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Оскільки, спірний договір оренди визнано недійсним, то суд вважає, що вимога позивача про зобовязання відповідача повернути належну йому земельну ділянку також підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди землі та зобовязання відповідача повернути позивачу земельну ділянку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 487грн. 20коп. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved