Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

[PERSON] 31 січня 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року цивільна справа була прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 квітня 2008 року вона є власником квартири [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано у встановленому порядку у КП «ДМБТІ». 07 березня 2009 року син позивача, [PERSON] , та відповідач зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року. З 22 серпня 2016 року відповідач у спірній квартирі не проживає, її речей в ній немає, комунальні послуги вона не сплачує, поточний ремонт не здійснює, добровільно зніматися з реєстрації не бажає. Перешкод у проживанні їй ніхто не чинить. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третій особі Департаменту адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову до суду подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву та такою, що підлягає частково задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Камеко Т.П. і зареєстрованого в реєстрі за № 774, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 4). Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» 10 червня 2008 року, реєстраційний номер 7462248 (а.с. 6). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2017 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] , який було зареєстровано 07 березня 2009 року, розірвано (а.с. 9). Згідно з довідкою № 7001 про склад сім`ї від 12 липня 2019 року, виданої Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, у кв. [ADDRESS] , що знаходиться за [ADDRESS] [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до акту про непроживання, складеного 27 січня 2020 року комісією у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] В [PERSON] , затвердженого головою правління ОСББ «Будьонного 81», відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 22 серпня 2016 року (а.с. 11). [PERSON] не є членом сім`ї позивача, у квартирі не проживає, її речей у ній немає, комунальні послуги вона не сплачує. На підставі ч. 1 ст.\~316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст.\~317\~ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст.\~386\~ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч. 2 ст.\~386\~ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387\~ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) квартири [ADDRESS] , в ній не проживає, її речей у квартирі, належній позивачеві, немає, комунальні послуги [PERSON] не сплачує, доведених документально родинних стосунків з позивачем не має, суд доходить висновку, що відповідач втратила право користування спірним житловим приміщенням, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстру обліку, то ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду про втрату [PERSON] права користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп., який з урахуванням того, що позовні вимоги в частині вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволено, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial