Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

[PERSON] 04.11.2014 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що від зареєстрованого з відповідачем в справі [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що дитина проживає разом із нею та знаходяться на її утриманні, відповідач проживає окремо та не надає достатніх для надежного утримання дочки коштів. Вказала, що їй самостійно важко забезпечувати належне утримання неповнолітньої дитини, оскільки вона не працює, доглядаючи дитину до досягнення нею трирічного віку, натомість відповідчач має самостійний заробіток, маючи дохід, частину якого отримує в натурі, у зв'язку з чим просила стягнути нього на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 850 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені вимоги з викладених у позові обгрунтувань. Вказали, що особисто позивач, та дочка сторін, на утримання якої заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача, мають задовільний стан здоров'я. Зазначили, що зявлений розмір аліментів позивачем визначено особисто з урахуванням витрат, що на її думку забезпечуватимуть достатнє утримання малолітньої дитини. Зауважили, що з часу пред'явлення даного позову позивач здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, що перешкоджає їй у можливості працювати та отримувати дохід, самостійно утримуючи дитину. Просили задоволити позов. Представник відповідача позов визнала частково, висловивши згоду щодо сплати відповідачем аліментів на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 400 грн. на місяць, посилаючись на відсутність у нього власного доходу, з якого можлива їх сплата у більшому розмірі. Зазначила, що при нагоді відповідач намагатиметься додатково надавати дитині утримання понад вказану ним суму коштів, які він гарантовано спроможний сплачувати за існуючих наразі обставин, оскільки він проживае в м.Москва Російської Федерації, де не отримує стабільного доходу. Вказала, що відповідач є працездатною особою, має задовільний стан здоров'я, у нього немає інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, вивчивши та дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, згідно отриманих судом в порядку, передбаченому ч.6 ст.122 ЦПК України документальних даних щодо реєстрації відповідача [PERSON] в [ADDRESS] (в.с.11), про скасування у встановленому законом порядку якої офіційних відомостей суду не представлено, даний позов за загальними правилами підсудності є підвідомчим Жмеринському міськрайонному суду. Врахована судом при перегляді заочного рішення в даній справі посвідка тимчасового обліку особи (а.с.40), термін дії якої наразі минув, по суті не становить зміни реєстрації постійного місця проживання відповідача. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3), свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.4), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну імені (а.с.5) вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], на утримання якої позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача. За даними паспорта [PERSON] (а.с.2) та свідоцтва про реєстрацію (а.с.5) позивач з дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. При цьому судом враховується визнання відповідачем вказаних позивачем обставин власного батьківства малолітньої [PERSON] та його обов'язку надання утримання останній. Суд не приймає до уваги заперечень представника відповідача та представлені нею докази щодо здійснення [PERSON] преказів коштів в сумі по 400 грн. в липні та серпні поточного року на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки, оскільки за поясненнями представника відповідача вони вчинені на виконання заочного рішення суду в даній справі, яке наразі скасоване, а отже, не тягне за собою правових наслідків, окрім того, зазначений термін цих виплат не охоплює заявленого періоду стягнення оспорюваних аліментів. Твердження представника відповідача щодо неспроможності відповідача надавати неповнолітній дочці утримання понад визнаний ним розмір аліментів суд визнає безпідставними, оскільки він є працездатною особою та не має інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків, яким був би зобов'язаний також надавати утримання, а тому з огляду на застережений законом спільний обов'язок батьків надавати утримання неповнолітній дитині, суд визнає справедливим покладення саме на відповідача переважного обсягу відповідного обов'язку у спосіб грошового забезпечення потреб дитини, з урахуванням наявних обставин здійснення позивачем обов'язків по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що вочевидь суттєво обмежує можливості позивача в отриманні власного доходу. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин щодо належного стану здоров'я неповнолітньої дитини, на утримання якої заявлено вимогу про стягнення аліментів, працездатного статусу та задовільного стану здоров'я відповідача, а також відсутності на його утриманні відповідача інших осіб, яким він зобов'язаний надавати утримання, та невстановлення інших обставин, що мають істотне значення щодо визначення розміру аліментів, до яких суд з наведених підстав не відносить повідомлені представником відповідача обставини стосовно неналежного майнового стану відповідача, позов підлягає задоволенню у повному обсязі заявлених аліментних вимог, а саме в розмірі 850 грн. щомісячно, що не перевищує розміру прожиткового мінімуму працездатної особи, якою за віком є відповідач, та перебуває в межах прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років, що у сукупності не обмежуватиме прав відповідача та забезпечуватиме надання ним достатнього утримання своїй неповнолітній дитині, що визначає даний позов належно обґрунтованим та доведеним позивачем, відповідаючи матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачає пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення позивачем належного та достатнього утримання своєї неповнолітньої дитини, обов'язок здійснення чого не залежить від його матеріального стану. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру, а також з відповідача на користь позивача слід стягнути 500 гривень компенсації витрат на правову допомогу, представлений в даному судовому засіданні розрахунок яких узгоджуться із вимогами закону та підтверджується квитанцією про їх попередню сплату (а.с.49). Враховуючи викладене,

Outcome: approved