Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] в березні 2017 року заявила позов до колишнього чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини в сумі 1600 грн, щомісячно, до досягнення дитиною шісти років. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, просив в задоволенні вимог позивача відмовити, за необґрунтованістю. Судом встановлено таке. Сторонами не заперечується і знаходить своє підтвердження матеріалами справи те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з червня 2006 року (а.с.6), від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] року (а.с.7), сторони припинили шлюбні відносини, дитина проживає з матір'ю, рішеннями судів на відповідача покладені аліментні зобов'язання, щодо утримання дитини (а.с.10), а також відповідач на виконання рішення суду сплачував аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частки заробітку (а.с. 11, 12). Разом з тим, з огляду на медичні документи, [PERSON] має затримку психічного та фізичного розвитку, у зв'язку з чим потребує постійного домашнього догляду. Доводи відповідача на спростування вказаного факту є надуманими. Статтею 84 ч. 3 СК України встановлено, що якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Отже, позивач вправі вимагати від відповідача допомоги на своє утримання. При цьому, суду не надано переконливих доказів, що відповідач не в змозі надавати допомогу дружині. Визначення аліментів в твердій грошовій сумі, з огляду на те, що відповідач, як це встановлено в судовому засіданні, має непостійний та мінливий дохід, узгоджують з приписами ст. 184 СК України. Разом з тим, суд не може погодитись із заявленим розміром аліментів. Так, в обґрунтування суми допомоги позивач послалась лише на розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте поза її увагою залишилось те, що до прожиткового мінімуму прив'язується лише право одного з подружжя на утримання (ст. 75 ч. 4 СК України), в той час, як право дружини на утримання у разі проживання з нею дитини є безумовним (ст. 84 СК України), а тому в даному випадку при визначенні розміру допомоги, мають бути враховані не лише потреби позивача, а і ще можливість відповідача надавати допомогу в такому розмірі. З наданих документів вбачається, що відповідач постійної роботи не має, перебивається заробітками за цивільно-правовими угодами, тобто має непостійний і мінливий дохід, сплачує аліменти на утримання дитини сторін, в сумі 2000 грн., щомісячно, має певні хронічні захворювання, а відповідно несе витрати пов'язані з лікуванням, тощо. Поряд з цим, позивач отримує соціальну допомогу по малозабезпеченості. З аналізу наведених та інших обставин, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визначення утримання позивачу від відповідача в сумі 1000 грн. на місяць, буде необхідним і достатнім, для врегулювання спору по суті. Оте, позов підлягає задоволенню частково. Судові витрати, суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial