Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] 30.09.2016 року звернулась до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд встановити факт родинних відносин між нею, як дочкою та померлим 26.05.2015 року [PERSON], як батьком, а також визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельну ділянку загальною площею 4,5942 га, що розташована на території Андріївської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті батька позивача відкрилась спадщина за законом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на праві власності, однак у звязку з тим, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку допущено помилку при написанні «по-батькові» спадкодавця, в результаті чого вчинено його виправлення, а також у свідоцтві про народження позивача її батьком зазначено [PERSON], то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю земельну ділянку у нотаріальній конторі і їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У судове засідання позивач не зявилась, завчасно, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Андріївської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи на стороні відповідача у судове засідання не зявився, від завідуючої [PERSON] районною державною нотаріальною конторою надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Достовірно встановлено, що [PERSON] народився 03.09.1934 року. /а.с.32/ Як вбачається з копії військового квитка серії «НУ» №1584082 [PERSON] одружений з [PERSON]. /а.с.31/ Копія трудової книжки колгоспника №234 свідчить, що [PERSON], [INFO] був працівником колгоспу імені «Леніна» Андріївської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.35/ Згідно із дослідженої у судовому засіданні копії свідоцтва про народження серії «VІІ-УР» №1352920 [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. /а.с.33/ Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії «ІІ-ЕЛ» №318586, [PERSON] 12.10.1991 року уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище чоловіка «Письменна». /а.с.34/ За даними свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №254563 [PERSON] помер 26.05.2015 року у віці 80 років у с. Андріївка Чернігівського району та області. /а.с.58- зворотна сторона/ Провівши аналіз вищевказаних документів у їх сукупності, зіставивши їх дані між собою, суд дійшов однозначного висновку, що розбіжності у написанні по-батькові померлого спадкодавця - «Афанасійович - Опанасович» у свідоцтві про народження, у військовому квитку, свідоцтві про смерть, з трудовою книжкою колгоспника та свідоцтвом про народження заявниці, обумовлене порушенням правопису при перекладі по-батькові батька з російської мови на державну - українську мову. Наведене свідчить, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], в силу приписів ст.1261 ЦК України. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка загальною площею 4,5942 га у межах згідно з планом, з яких 0,2483 га - пасовища, кадастровий номер 7425580300:04:000:1254 та 4,3459 га - рілля, кадастровий номер 7425580300:05:000:1254, що належала [PERSON], який мешкає по вул. Радянська,163 у с. Андріївка, на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії «ЯА» №407617, виданого 12.07.2006 року на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації Чернігівської області від 20.09.2002 р. №515, розташованої на території Андріївської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Держаний акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010683900023. /а.с.10-23/ Належність [PERSON] вказаної вище земельної ділянки підтверджується і витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7403267982016 та №НВ-7403267842016 від 05.08.2016, де по-батькові власника зазначено «Афанасійович». /а.с.11-16, 18-22/ Як вбачається з витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, яка складається із пасовища 0,2483 га, кадастровий номер 7425580300:04:000:1254 та ріллі 4,3459 га, кадастровий номер 7425580300:05:000:1254, їх вартість станом на 01.01.2016 року становить 75530,38 грн. /а.с.64, 65/ Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови державного нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори від 16.09.2016 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки, у звязку з виправленнями зробленими у правовстановлюючому документі. /а.с.4, 5/ Як вбачається з копії спадкової справи №437/2016 [PERSON] прийняла спадщину [PERSON], подавши 28.08.2015 року відповідну заяву до [PERSON] районної державної нотаріальної контори, а дружина спадкодавця - [PERSON]А, яка також є спадкоємцем першої черги за законом, 28.08.2015 р. подала заяву про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті чоловіка на користь дочки [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки загальною площею 4,5942 га, не видавались. /а.с.58-60/ Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається із п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом N43 від 04.05.1999 року Державного комітету України по земельних ресурсах, виправлення у державних актах на право власності на земельну ділянку не допускаються. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність [PERSON] припинилась у момент його смерті і за таких обставин отримати правовстановлюючий документ на імя спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. За таких обставин, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадковані земельні ділянки в нотаріальному порядку. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved