Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Ірина Миколаївна звернулися до Бериславського районного суду Херсонської області із позовом до Дар`ївської сільської ради Білозерського району Херсонської області, про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно до складу якого, окрім іншого входить 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224,30 га (кадастрові номери 6520682400:06:082:0001 та 6520682400:06:082:0001), які розташовані на території Лиманецької (Кіровської) сільської ради Бериславського району Херсонської області. За заявою позивача була заведена спадкова справа, але свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно неможливо видати з відсутністю у померлого правовстановлюючих документів на зазначене майно, у зв`язку з чим в оформленні спадщини позивачу було відмовлено. Просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на 0,477% від земельної ділянки загальною площею 224, 30 га (кадастрові номери 6520682400:06:082:0001 та 6520682400:06:082:0001), яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Кіровської сільської ради Бериславського району Херсонської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 942431 від 12.12.2008 року. Ухвалою суду від 16.04.2021 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання. Позивач та його представник адвокат Ковальчук І.М. в підготовче засідання не з`явилися, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача Дар`ївської сільської ради Херсонського району Херсонської області в підготовче засідання не прибув, надав до суду заяву про визнання позову, справу просив розглянути у відсутність їх представника. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. У відповідності до ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. У відповідності до ч.1 ст. 81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебували у зареєстрованому шлюбу, після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини - « [PERSON] » (а.с. 75). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Ольгівської сільської ради Бериславського району Херсонської області 19 квітня 2017 року, актовий запис № 10 (а.с. 6). [PERSON] , померлому [INFO] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №942431, виданого Бериславською районною державною адміністрацією 12.12.2008 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 02.03.2004 року № 190, титульним власником якого є [PERSON] за життя належала частка розміром 0,477% від земельної ділянки загальною площею 224, 30 га (кадастрові номери 6520682400:06:082:0001 та 6520682400:06:082:0001), яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лиманецької (Кіровської) сільської ради Бериславського району Херсонської області (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не прийняти її. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Стаття 1218 Цивільного кодексу України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Порядок спадкування як за законом, так і за заповітом передбачений Цивільним Кодексом України, Законом України «Про нотаріат». Згідно ч.1 ст.81 та ч. 1 ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема, спадкування. Відповідно до ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно листа завідувача Бериславської державної нотаріальної контори Херсонської області Третьякової О.М. від 11.05.2021 року № 361/02-14, вбачається, що Бериславською державною нотаріальною конторою Херсонської області 24.04.2017 року заведена спадкова справа №101/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за законом. Також надійшла заява від дочки померлого - [PERSON] про відмову від спадщини. Заяви від інших спадкоємців не надходили. Бериславською державною нотаріальною конторою Херсонської області на ім`я [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 8, 1410 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лиманецької сільської ради, Бериславського району, Херсонської області (а.с. 19). Відповідно до ч.2 ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови (наприклад, прийняття спадщини одним із спадкоємців за умови, що інші спадкоємці від спадщини відмовляються), рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася. Відповідно до листа нотаріуса Бериславської державної нотаріальної контори Херсонської області, [PERSON] звернулася до державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на частку розміром 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224, 30 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лиманецької (Кіровської) сільської ради Бериславського району Херсонської області, яка належить [PERSON] , померлому [INFO] . Наданий державний акт належить на праві спільної власності 210 співвласникам з визначенням частки кожного, тобто ця земельна ділянка включає в собі декілька земельних ділянок, об`єднаних в один державний акт. Цим державним актом не визначено майно, на яке може видаватися свідоцтво про право на спадщину. У зв`язку з тим, що відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на відповідну частку земельної ділянки, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати це право за спадкоємцем та рекомендував звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на частку розміром 0, 477% від земельної ділянки загальною площею 224, 30 га та виносу земельної ділянки в натурі для подальшої реєстрації прав на новостворений об`єкт нерухомого майна (а.с. 19). Пунктами 4.15, 4.20 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно; видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д)застосування інших, передбачених законом, способів. Тобто у встановлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 8, 1410 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лиманецької сільської ради, Бериславського району, Херсонської області, однак на частку розміром 0,477 % від земельної ділянки загальною площею 224, 30 га, яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лиманецької (Кіровської) сільської ради Бериславського району Херсонської області свідоцтво про право на спадщину не видавалось, так як спадкове майно складається з частки у спільній власності співвласників земельної ділянки, тобто земельна ділянка включає в собі декілька земельних ділянок об`єднаних в один державний акт, що не уможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, а іншого способу захисту свої прав окрім звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивачем надано до суду копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №942431, виданого Бериславською районною державною адміністрацією 12.12.2008 року на підставі розпорядження голови Бериславської районної державної адміністрації від 02.03.2004 року № 190, титульним власником якого є [PERSON] , на ім`я спадкодавця [PERSON] , а тому [PERSON] поза судовим шляхом поновити свої права не має можливості, а тому виходячи з зазначеного вище, позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, підлягають до повного задоволення. [PERSON] як спадкоємець за законом, своєчасно прийняла спадщину після смерті чоловіка, на даний час користується та розпоряджається спадковим майном, інші спадкоємці відсутні, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки в неї відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, який би підтверджував право власності померлого на дане нерухоме майно, тому суд вважає, що позивач правомірно набула право власності на земельну ділянку, в зв`язку з чим за нею слід визнати право власності на дане майно в порядку спадкування за законом. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За нормою ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved