Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

[PERSON] 14 лютого 2019 року звернулась до суду з позовом (який під час розгляду справи уточнено з огляду на те, що у первісному позові через технічну помилку невірно зазначено ім`я відповідача - [PERSON] , замість [PERSON] ) посилаючись на те, що [PERSON] є власником двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , яка розташована на 13-му поверсі багатоквартирного житлового будинку. На 14-му поверху цього саме будинку у квартирі 63 мешкає відповідачка [PERSON] , яка є власником вказаної квартири № 63 . 11 жовтня 2018 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу, внаслідок потрапляння води з квартири № 63 , яка знаходиться поверхом вище у цьому самому будинку та знаходиться над квартирою позивача. Отже вода у квартиру позивача потрапила з квартири відповідача. Про факт залиття квартири позивача за участі представників Об`єднання співвласників багато квартирного житлового будинку «Одесит» та за участі власника квартири № 63 [PERSON] був складний відповідний акт. Цим актом зафіксовано, що внаслідок залиття (потрапляння води з квартири, яка знаходиться поверхом вище) в квартирі позивача мали місця наступні пошкодження: пошкоджено покриття стін та стелі у приміщенні ванної кімнати та санвузлі площею 10 кв.м., порушено цілісність крепіжних елементів стелі, з`явились кольорові сліди на покриті стін та стелі, з`явились пухирці та провали у покритті стелі та стін, пошкоджені вмонтовані у стелю та стіни електрична техніка (системи телебачення, акустична система, системи кондиціонування та вентиляції). Через декілька днів позивач під час спілкування з відповідачем, на запрошення останньої, відвідав квартиру відповідача та побачив, що підлога у ванній кімнаті демонтована та візуально можливо побачити сліди протікання води у місцях з`єднання труб зливу ванної, та сфотографував побачене. Це підтверджує, що обладнання ванної кімнати відповідача виявилось несправним, протікало, що і спричинило протікання води та її потрапляння у квартиру позивача. Згідно з висновком експерта будівельно-технічного експертного дослідження протікання води сталося з вище розташованої квартири № 63 та причиною залиття є неналежне утримання відповідачем сантехнічного обладнання, а саме внаслідок можливого розриву трубопроводу зливу ванної, який знаходиться в підлозі. Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в приміщені квартири [ADDRESS] , які постраждали внаслідок залиття визначені у сумі 23 228,8 грн.. Посилалась також, що внаслідок дій [PERSON] їй, позивачу, також завдана моральна шкода. Отже тривалий час, чотири місяці, до звернення до суду так і під час розгляду справи в суді, [PERSON] не вжила заходів для відшкодування завданої позивачеві матеріальної шкоди, хоча, судячи зі всього, [PERSON] є достатньо забезпеченою людиною, а обіцянками про вирішення питання, які не виконуються, практично вводить позивача в оману. На протязі цього часу, з моменту, коли квартира позивача виявилась залитою, позивач була позбавлена звичайного людського спокою, стану душевної врівноваженості, перебувала у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані, і це притому, що винуватиця заливу почувалася спокійно. Кожного дня позивач бачить наслідки залиття, але вдіяти нічого не може, вимушена ще сплачувати кошти за проведення експертного дослідження, сплачувати судовий збір, очікувати рішення суду, хоча в відповідачки не було жодних перешкод для мирного врегулювання питання, від якого вона всіляко ухилилася без наявності для цього серйозних причин. Завдані позивачеві збитки немайнового характеру з огляду на викладене вище оцінено в суму 8 000 гривень, яка не може вважатися занадто великою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі було призначено суддю Шкамерду К.С. та ухвалою суду від 18.02.2019 року провадження у справі відкрито. На підставі наказу від 16 вересня 2019 року № 50-ос/с Голови суду [PERSON] про відрахування зі штату Приморського районного суду м. Одеси судді [PERSON] у зв`язку із закінченням терміну відрядження, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, та на підставі службової службової записки помічника та секретаря судового засідання судді [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] здійснено перерозподіл справи. Матеріали справи надійшли до провадження судді Домусчі Л.В. та ухвалою суду від 23.10.2019 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в спрощеному порядку на 21.11.2019 року. У зв`язку з неявкою сторін 21.11.2019 року розгляд справи відкладено на 13.12.2019 року. Станом на 13.12.2019 року сторони були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явились. Представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка причини неявки суду не повідомила, жодних заяв та відзиву на позов до суду не надала. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Поштова кореспонденція, направлялась відповідачу на адресу його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою «про закінчення строків зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомив, жодних клопотань до суду не заявляв. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ст.275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 19.12.2019 року. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , є власником двокімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , яка розташована на 13-му поверсі багатоквартирного житлового будинку, що підтверджується договором купівлі-продажу, технічним паспортом на квартиру та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно. На 14-му поверху цього саме будинку у квартирі 63 мешкає відповідач [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] . 11 жовтня 2018 року відбулось залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу, внаслідок потрапляння води з квартири № 63 , яка знаходиться поверхом вище у цьому самому будинку та знаходиться над квартирою позивача. Отже вода у квартиру позивача потрапила з квартири відповідача. Про факт залиття квартири позивача за участі представників Об`єднання співвласників багато квартирного житлового будинку «Одесит» та за участі власника квартири № 63 [PERSON] В. був складний акт, що підтверджується зазначеним актом від 11.10.18р., в якому відсутні заперечення відповідача проти викладених у ньому обставин. Цим актом зафіксовано, що внаслідок залиття (потрапляння води з квартири, яка знаходиться поверхом вище) в квартирі позивача мали місця наступні пошкодження: пошкоджено покриття стін та стелі у приміщенні ванної кімнати та санвузлі площею 10 кв.м., порушено цілісність крепіжних елементів стелі, з`явились кольорові сліди на покриті стін та стелі, з`явились пухирці та провали у покритті стелі та стін, пошкоджені вмонтовані у стелю та стіни електрична техніка (системи телебачення, акустична система, системи кондиціонування та вентиляції). Згідно з висновком експерта №231/2018 від 17.01.2019 року будівельно-технічного експертного дослідження, виготовленого на замовлення позивачки, протікання води сталося з вище розташованої квартири № 63 та причиною залиття є неналежне утримання сантехнічного обладнання, а саме внаслідок можливого розриву трубопроводу зливу ванної, який знаходиться в підлозі квартири №63 . Вартість ремонтно-будівельних робіт (розмір заподіяної матеріальної шкоди), які необхідно виконати для усунення виявлених пошкоджень в приміщені квартири [ADDRESS] , завданих унаслідок залиття, визначені у сумі 23 228,8 грн.. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 10 ЖК УРСР визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. У відповідності до ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України. Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Оскільки наявність шкоди відповідача у завданні збитків позивачу та їх розміру не спростовані, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог відповідно до ст.1166 ЦК України та можливість їх задоволення щодо стягнення відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача у загальному розмірі 23 228, 80 грн.. Також за проведення експертного дослідження позивачем було сплачено кошти на суму 3000, 00 грн. (згідно квитанцій від 03.01.2019 року та від 28.01.2019 року (а.с.37-38), які також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Із приводу відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зі змісту п.5 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 , відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до позовної заяви, протягом тривалого часу, з моменту, коли квартира позивача виявилась залитою, позивач була позбавлена звичайного людського спокою, стану душевної врівноваженості, перебувала у постійному напруженні, в пригніченому і приниженому стані. Кожного дня позивач бачить наслідки залиття, але вдіяти нічого не може, вимушена ще сплачувати кошти за проведення експертного дослідження, сплачувати судовий збір, очікувати рішення суду, хоча в відповідачки не було жодних перешкод для мирного врегулювання питання, від якого вона всіляко ухилилася без наявності для цього серйозних причин. Завдані позивачеві збитки немайнового характеру з огляду на викладене вище оцінено в суму 8 000 гривень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе з урахуванням принципу співмірності стягнути із відповідачки на користь позивача 8 000 грн. моральної шкоди, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд присуджує позивачеві понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані із проведення експертизи у справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved