Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, сімейні відносини між ними припинені з вересня 2015 року на ґрунті різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння та втручання в наше сімейне життя матері відповідача. Позивач в судове засідання не з'явився,\~проте надав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, з позивними вимогами погоджується, проти розлучення не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Згідно з ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 16 листопада 2013 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане Іванівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області за актовим записом №95. Від спільно шлюбу подружжя мають доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося на ґрунті різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння. Примирення між позивачкою та відповідачем неможливе. Про наявність спору про розподіл майна, що є їх спільною власністю сторони під час розгляду справи суду не повідомили. Дитина, [PERSON] проживає разом з матірю, спору щодо визначення місця проживання дитини не заявлено. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З ч.1\~ст.24 СК України\~вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, враховуючи вищенаведене та визнання відповідачем позову, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved