Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] 28.08.2014 р. та уточнено 15.05.2015 р., 27.05.2015 р., 29.04.2016 р., звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи Криворізьке міське управління юстиції, приватний нотаріус Криворізького місткого нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на домоволодіння і земельні ділянки та припинення права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 21.01.2010 р. рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу, яке набрало чинності 09.03.2010 р. визнано договір дарування від 28.04.2006 р. укладений між [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння з будинком та господарськими будівлями по вул.Правди, буд.55 з земельною ділянкою площею 0,1097 га у м.Кривому Розі, зареєстрований приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в державному реєстру під номером 2176 удаваним, а договір купівлі-продажу на вищевказане майно дійсним. В даний час в неї виникла необхідність переоформити земельну ділянку з [PERSON] на себе, в звязку з тим, що земельні акти на право власності на земельну ділянку оформлені на імя [PERSON] При зверненні до управління Держземагенства у м.Кривому Розі, в неї затребували витяг про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на домоволодіння з будинком та господарськими будівлями, що розташований за адресаю: [ADDRESS]. В реєстраційній службі Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області вона отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та її обтяжень в звязку з невідповідністю наданих документів вимогам, та відсутністю змоги встановити відповідність заявлених прав документам, зокрема: не вказано право власності на обєкт нерухомого майна, яке треба зареєструвати, відсутній договір купівлі-продажу від 28.04.2006 р. Так, в договорі дарування від 28.04.2006 р. який визнано судом удаваним, вказано, що «у склад 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями у житловому будинку А-1 входять квартири № 2 житловою площею 32,2 кв.м, загальною площею 66,8 к.вм., вбиральня Г, сарай М, душ Н». В звязку з тим, що рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 21.01.2010 р. визнано дійсним договір купівлі-продажу від 28.04.2006 р. укладеного між нею та відповідачем на 1/2 частину домоволодіння з будинком та господарськими будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,1097 га по вул.Правди, буд.55, які знаходяться на земельних ділянках площею 0,1 га та 0,097 га у м.Кривому Розі, вважає, що до неї як до покупця перейшло право власності на 1/2 частину домоволодіння з господарськими будівлями та земельні ділянки, площею 0,10 га (за цільовим призначанням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) та площею 0,097 га (цільове призначення для ведення особистого селянського господарства). Просить суд задовольнити її позов в повному обсязі. 30.07.2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним. В обґрунтування позову вказує, що 28.04.2006 р. уклала договір дарування з [PERSON], під час укладення якого остання ввела її в оману. На момент укладення договору дарування, нотаріус не мав права посвідчувати договір без наявних документів, які підтверджують її право власності на земельні ділянки. Також нотаріус вказав в договорі незрозумілу фразу «розташована на земельній ділянці, яка буде передана у дар [PERSON] після остаточного оформлення документів на земельну ділянку», тобто нотаріус поклав на неї обовязок по здійсненню в подальшому дарування земельних ділянок, на які вона навіть не мала права власності. Крім того, на час підписання договору дарування в 2006 році вона мала поганий зір, забула окуляри, тому ознайомитися з текстом договору дарування, який був надрукований маленькими літерами, вона не мала можливості, а [PERSON] її запевняла, що там все правильно написано, та сама підшукала нотаріуса для оформлення договору, сплачувала платежі, і вмовила її підписати саме договір дарування, а не договір купівлі-продажу, пояснювала це [PERSON] меншою сплатою податків та оформленням якоїсь субсидії. Після підписання вказаного вище договору, [PERSON] в 2009 році звернулася до суду з позовом про визнання договору дарування вдаваним правочином та визнання договору купівлі продажу дійсним, при цьому [PERSON] ігнорувала своє твердження і свій підпис, що свідчить про шахрайські дії. Вважає, що з боку [PERSON] їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 100\~000 грн., яка полягає в порушенні нормального розпорядку життя, появою захворювань, наявність депресії. Вважає, що строк позовної давності щодо визнання договору дарування від 28.04.2006 р. недійсним може бути їй поновлено, оскільки фактично про шахрайські дії з боку [PERSON], в тому числі і про спробу відібрання належної їй землі вона дізналася в 2014 році, при зверненні [PERSON] до суду з первісним її позовом. Просить суд поновити їй строк позовної давності на подання позову про визнання договору дарування недійсним; визнати договір дарування від 28.04.2006 р. укладений між нею та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] недійсним, у звязку з тим, що він вчинений внаслідок навмисного введення її в оману з боку [PERSON]; визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Правди, буд.55, у складі житлового будинку А1[ADDRESS] житловою площею 32,2 кв.м., загальною площею 66,8 кв.м., вбиральня Г, сарай М, душ Н; стягнути з неї на користь [PERSON] ринкову вартість 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Правди, буд.55, у складі житлового будинку А1 квартира №2 житловою площею 32,2 кв.м., загальною площею 66,8 кв.м., вбиральня Г, сарай М, душ Н, в розмірі 84 961 грн.; зобовязати Реєстраційну службу Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Правди, буд.55, у складі житлового будинку А1 квартири №2, житловою площею 32,2 кв.м., загальною площею 66,8 кв.м., вбиральня Г, сарай М, душ Н; стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку та виселити з квартири [ADDRESS]; зняти заборону на відчуження на належні їй на праві власності земельні ділянки накладену 23.09.2009 р. Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу. Позивач за первісним позовом, представник позивача за первісним позовом [PERSON], в судовому засіданні первісний позов підтримали в повному обсязі, зустрічну позовну заяву не визнали. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Представники відповідача за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] на попередніх судових засіданнях первісний позов не визнавали, підтримували в повному обсязі зустрічну позовну заяву, в судові засідання 01.12.2016 р., 23.12.2016 р. не зявилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суд не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, крім того, зазначає що при укладенні договору дарування 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: Кривий Ріг, вул.Правди, буд.55, посвідченого 28.04.2006 р. за реєстром № 2176, у неї не виникало будь-яких сумнівів щодо наданих для вчинення правочину документів, сторони усвідомлювали зміст та правові наслідки здійснюваного правочину. Представник третьої особи Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] в судове зсідання не зявився, надав суду заперечення, за якими підтримує первісний позов, посилається на факти встановлені рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 21.01.2010 р., яке набрало законної сили. Заперечує проти зустрічної позовної заяви [PERSON] вважає її необґрунтованою, такою, що не відповідає дійсним обставинам відносин між сторонами по справі та цивільному законодавству. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, просить суд прийняти законне рішення. Представник третьої особи Криворізького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 28.04.2006 р. було укладено договір дарування 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями між [PERSON] та [PERSON], за яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у м.Кривому Розі, вул.Правди, буд.55. В склад 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, входять: в житловому будинку А1 квартира № 2 житловою площею 32,2 кв.м., загальною площею 66,8 кв.м. вбиральня Г, сарай М, душ Н а.с.7 т.1, рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 21.10.2010 р., яке набрало законної сили 09.03.2010 р., визнано вказаний вище договір дарування удаваним, визнано договір купівлі-продажу від 28.04.2006 р. укладений між [PERSON] та [PERSON] на 1/2 частину домоволодіння з будинком та господарськими будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,1097 га по вул.Правди, 55, з земельною ділянкою площею 0,1097 га, у м.Кривому Розі дійсним а.с.8 т.1. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.10.2016 р. залишено без змін ухвалу Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 11.05.2016 р. про виправлення описки в рішенні суду від 21.10.2010 р., по справі про визнання договору дарування удаваним правочином та визнання договору купівлі-продажу дійсним, зокрема виправлено описку в частині написання прізвища відповідача з [PERSON] на [PERSON] а.с.3 т.1. Оскільки судом встановлено, що договір дарування від 28.04.2006 р. укладений між [PERSON] та [PERSON] визнано рішенням суду, яке набрало законної сили, удаваним, а договір купівлі-продажу дійсним. Тобто вказані обставини в силу ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються, оскільки вимоги [PERSON] ґрунтуються на оспорюванні саме вказаного вище договору дарування, якого не існує, а питання про оскарження наявного договору купівлі-продажу відповідачем за первісним позов не ставиться. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з [PERSON] суд керується нормами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., з подальшими змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних [PERSON] моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин, та враховуючи той факт, що судом не встановлено порушень прав [PERSON] зі сторони [PERSON], тому суд вважає, що в задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Рішенням державного реєстратора від 22.04.2013 р. № 1844454, відмовлено [PERSON] в державній реєстрації права приватної, спільної часткової власності на домоволодіння з будинком та господарськими будівлями за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Правди, буд.55, в звязку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, а саме: в рішенні Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 21.01.2010 р. не вказано право власність на обєкт нерухомого майна яку треба зареєструвати, а також відсутній сам договір купівлі-продажу на який посилається суд а.с.9. Державний акт на право власності на земельну ділянку від 19.06.2008 р., площею 0,1 га, цільове призначення якої будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на Державний акт на право власності на земельну ділянку від 19.06.2008 р., площею 0,0097 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Правди, буд.55 виданий на імя [PERSON] а.с.10,11 т.1. В договорі дарування 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями від 28.04.2006 р., який в даний час в судовому порядку визнаний договором купівлі-продажу, визначено, що «Дарувальний подарувала, а Обдарований прийняла в дар 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, вулиця Правди, будинок під номером 55. В склад 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що дарується входять: в житловому будинку А1 квартира № 2 житловою площею 32,2 кв.м, загальною площею 66,8 кв.м, вбиральня Г, сарай М, душ Н. Відчужувана 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями… розташована на земельній ділянці, яка буде передана у дар [PERSON] після остаточного оформлення документів на земельну ділянку». Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового значення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Право власності особи на земельну ділянку може бути припинено за рішення суду у випадках, встановлених законом (стаття 378 ЦК України). Аналізуючи встановлені в судовому засіданні і зазначені вище фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства та положень актів, які є обовязковими для виконання сторонами спору, суд приходить до висновку, що вимоги позивача за первісним позовом є обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1\~статті 88 ЦПК України\~передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 2200,14 грн. а.с.1, 2, т.1. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved