Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить змінити спосіб стягнення зі [PERSON] (далі - відповідач) аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 200 грн на 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на статті 182, 192, 181 СК України та зазначає, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.01.2010 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 200 (двісті) грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач аліменти сплачує не регулярно, крім того, розмір встановлених аліментів не відповідає соціальним гарантіям, визначеним чинним законодавством України. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву, в якій просить провести судове засідання за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач надав заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього на утримання дитини аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, замість стягуваних з нього раніше 200 грн. Враховуючи приписи ст.223 ЦПК України та подані учасниками справи заяви, суд доходить висновку, що неявка сторін не перешкоджає розгляду прави по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8); сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15.01.2010 з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти у розмірі 200 (двісті) грн щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, з дня подачі позову - 30 листопада 2009 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Відповідно до довідки виконкому Комсомольської селищної ради від 23.04.2019 [PERSON] проживає з позивачем (а.с.11). Розв`язуючи заявлений позивачем спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України від 17.05.2017 №2037-VIII внесені зміни до ст. 182 СК України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, за приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законодавець визначив, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України). Суд відмічає, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Аналіз ст.192 СК України дозволяє констатувати, що законодавець вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не суперечить положенням СК України, оскільки можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.09.2018 по справі №486/466/18 (провадження № 61-41437св18). З огляду на викладене, оскільки розмір аліментів, визначений рішенням суду від 15.01.2010 в твердій сумі, є значно меншим від мінімального розміру аліментів на дитину, ніж встановлено чинним законодавством, а також те, що відповідачем позов визнаний в повному обсязі, що не суперечить закону, зокрема СК України та Конвенції про права дитини, та не порушує права та інтереси дитини, суд доходить висновку, що підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову відсутні та позов підлягає задоволенню. Судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved