Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

[PERSON] в березні 2020 року через свого представника - адвоката Перунова В.В. звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по виплаті аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 16000 грн., та пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 4800 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 13.06.2018 року було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків батьків відносно їхнього сина [PERSON] , за яким батько дитини зобов`язався виплачувати аліменти, а також інші платежі, передбачені договором, їй як матері, своєчасно та у відповідному розмірі (п.14 договору). Даний договір було укладено на строк 12 років, про що зазначається у п.21 договору. За п.6 договору виплати сплачуються [PERSON] щомісяця у вигляді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у розмірі 8000 грн., але у будь-якому випадку не менше суми, що складає 300 дол. США за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу. Виплата аліментів здійснюється батьком щомісячно до 20 числа поточного місяця (п.7 договору). Проте, відповідач не здійснив виплату аліментів за січень-лютий 2020 року у визначений договором строк. За таких обставин вважає, що [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, у зв?язку з чим за період з січень-лютий 2020 року ним допущено прострочення сплати аліментів. Крім цього, на підставі ч.1 ст.196 СК України [PERSON] повинен сплатити також один відсоток суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що складає 4800 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.03.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, який отриманий судом 13.04.2020 року, в якому проти позову заперечує частково, оскільки 19 січня 2020 року він здійснив часткову оплату аліментів у сумі 1000 грн. Представник позивача [PERSON] - Перунов В.В. 22.04.2020 року подав до суду відповідь на відзив, у якому вказує на безпідставність заперечень відповідача проти позову, оскільки оплата відповідачем 19.01.2020 року аліментів у сумі 1000 грн. являється доплатою за грудень 2019 року, оскільки в грудні 2019 року відповідачем було оплачено лише 7000 грн., що підтверджується випискою про надходження по картці за період 01.11.2019 року - 28.02.2020 року. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 12.12.2018 року розірвано. Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-8). 13.06.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір між батьками про проживання, виховання дитини та сплату аліментів на дитину (далі - договір), який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та зареєстрований у реєстрі за № 1032 (а.с. 4-5). Згідно з п.2 договору місце постійного проживання дитини сторони визначили місце проживання разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 6 договору передбачено, що виплати сплачуються батьком щомісяця у вигляді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у розмірі 8000 грн., але у будь-якому випадку не менше суми, що складає 300 дол. США за офіційним курсом НБУ на день здійснення платежу. Виплата аліментів здійснюється батьком щомісячно до 20 числа поточного місяця (п.7 договору). В п.14 договору зазначено, що батько зобов`язується виплатити аліменти, а також інші платежі, передбачені цим договором, матері своєчасно і в відповідному розмірі. При цьому, п.16 договору визначено, що матір зобов`язується одержувати аліменти та використовувати їх за цільовим призначенням, тобто, виключно на утримання дитини. Матір зобов`язується прийняти і інші платежі, передбачені цим договором і видавати при кожній виплаті розписку, що підтверджує факт їх отримання у випадку передачі коштів готівкою. У п.24 договору передбачено, що спори, які виникають між сторонами, вирішуються ними шляхом перемовин, у випадку неможливості вирішити конфлікт - в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України. Також встановлено, що [PERSON] , в порушення зобов`язання за п.п.6,7 договору, не було здійснено за січень-лютий 2020 року сплати аліментів на малолітнього сина [PERSON] в розмірі 16000 грн. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ч.ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов`язань у нього утворилась заборгованість за період січень-лютий 2020 року, яка становить 16000 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.2). Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На виконання вказаних вимог закону відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що ним виконано обов`язок зі сплати аліментів за період січень-лютий 2020 року в розмірі 16000 грн. Суд критично оцінює доводи відповідача про те, що ним 19.01.2020 року частково сплачено аліменти за січень місяць у розмірі 1000 грн., оскільки такі доводи спростовуються випискою по надходженням по картці [PERSON] за період з 01.11.2019 року - 28.02.2020 року, долученої до матеріалів справи (а.с.34), а також письмовими поясненнями представника позивача наданими у відповіді на відзив (а.с.32-33). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, згідно якого за період січень-лютий 2020 року пеня від суми несплачених [PERSON] аліментів складає 4800 грн., оскільки такий розрахунок відповідає вимогам ч.1 ст.196 СК України і наведеній правовій позиції Верховного Суду України. Враховуючи наведене, суд вважає, що порушені права позивача слід захистити, задовольнивши позов, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16000 грн. заборгованості по виплаті аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , а також один відсоток суми несплачених аліментів за кожен день простроченої суми за період січень-лютий 2020 року в розмірі 4800 грн. на підставі ч.1 ст.196 СК України, якою передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З огляду на вимоги ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840,80 грн., від сплати якого позивач була звільнена згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved