Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем з 17.11.1982 по 01.10.1995, працюючи гірничим робітником підземним шахти «Центральна», з 09.10.1995 по 22.10.1997 працював на шахті ім. Стаханова, а з 11.11.1997 по 05.09.2010 знов на шахті «Центральній» гірничим робітником очисного забою підземним. З 06.09.2010 був переведений слюсарем-ремонтником поверхні на цьому ж підприємстві, а 28.05.2017 був звільнений з ініціативи адміністрації підприємства за п. 2 ст. 40 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя. Загальний стаж його роботи в підземних умовах становить 27 років 8 місяців 13 днів. Внаслідок тривалої роботи у шкідливих умовах під землею йому висновком центральної лікарсько-експертної комісії №46/1112 від 29.12.2015 ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» встановлене вперше професійне захворювання: рак верхньої частки правої легені, стан після верхньої лобектомії справа. Операція була проведена йому в 2010 році після безперервної непрацездатності протягом 12 місяців. 06.03.2017 було складено акт за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. 28.08.2017 обласною профпатологічною МСЕК йому була встановлена ІІІ група інвалідності за профзахворюванням та 50% втрати працездатності, рекомендоване лікування та спостереження лікарів. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.12.2017 з відповідача на його користь було стягнуто 25000,00 гривень у відшкодування моральної шкоди. Однак він продовжує хворіти і стан його здоровя також продовжує погіршуватися. 20.09.2018 міжрайонною МСЕК м. Покровська йому встановлено ІІ група інвалідності за профзахворюванням безстроково та втрата 70% працездатності з 01.09.2018 також безстроково. Враховуючи, що процент втрати ним професійної працездатності збільшився на 20%, і йому встановлена більш важка група інвалідності безстроково, що свідчить про погіршення стану, внаслідок розвитку професійного захворювання йому заподіяна моральна шкода. Протягом 2018 року він неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні. Він почуває себе погано, адже його хвороба невиліковна. Істотно змінився його життєвий уклад, знизилася активність, погіршилися відносини із близькими та знайомими. Він не може вести активне життя, страждає фізично і морально, вимушений постійно лікуватися, що потребує від нього постійних додаткових зусиль для організації життя. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 60000,00 гривень та просить стягнути цю суму на його користь з відповідача. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій наполягав на задоволенні позову і висловив згоду на заочний розгляд справи. Представник відповідача ДП «Мирноградвугілля» до суду не зявився, відзиву на позовну заяву не надав. Відповідач повідомлений належним чином про час та місце проведення судового засідання у справі. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 16.11.2018 ухвалою судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у спрощеному позовному провадженні, призначене судове засідання на 12.12.2018, відповідачеві запропоновано подати судові відзив на позовну заяву. 12.12.2018 судове засідання було відкладене через неявку представника відповідача. В судовому засіданні 28.12.2018 у звязку із неявкою відповідача, що був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у відповідача на шахті «Центральній» з 17.11.1982 по 01.10.1995 гірничим робітником підземним, з 11.11.1997 по 05.09.2010 гірничим робітником очисного забою підземним і з 06.09.2010 по 28.05.2017 слюсарем-ремонтником поверхні, 28.05.2017 був звільнений наказом №172о/к від 29.05.2017 на підставі ч. 2 ст. 40 КЗпП України у звязку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоровя. Відомості встановлені за даними трудової книжки позивача (а. с. 6-8). Під час трудової діяльності [PERSON] набуто професійного захворювання, що підтверджено виписками з історії хвороби та медичної карти амбулаторного хворого, медичним висновком (а. с. 13-14, 27-32), якими підтверджена наявність у позивача центрального Са верхньої долі правої легені, стан після верхньої лобектомії справа; повідомленням за формою П-3 про професійне захворювання від 30.12.2015 (а. с. 15) та відомостями акту за формою П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 01.03.2017, складеного ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» (а. с. 9-10), згідно з п. 17 якого професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи у шкідливих умовах, обумовлених тривалим впливом промислового фактору пилу. 28.08.2017 [PERSON] за наслідками\~ огляду медико-соціальною комісією встановлено первинно 50% втрати працездатності за професійним захворюванням та ІІІ група інвалідності до 01.09.2018 з подальшим переоглядом 28.08.2018 (а. с. 12). Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.12.2017 у справі №226/1595/17 частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до ДП «Мирноградвугілля» про стягнення моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, на користь позивача з відповідача стягнено 25000,00 гривень (а. с. 16-18). Рішення набрало законної сили 18.01.2018. 20.09.2018 [PERSON] за наслідками\~ повторного огляду медико-соціальною комісією встановлено 70% втрати працездатності за професійним захворюванням та ІІ група інвалідності з 01.09.2018 безстроково (а. с. 20), розроблено індивідуальну програму реабілітації №2048 (а. с. 21-26). V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та Кодексом Законів України про працю України, Гірничим законом України. Так, на всіх підприємствах, в установах, організаціях згідно з положеннями ст. 153 КЗпП України повинні створюватися безпечні і нешкідливі умови праці. При цьому забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається виключно на власника або уповноважений ним орган. Ця норма закону корелюється з нормою, викладеною у\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якої роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею ст. 38 Гірничого Закону України\~до обовязків гірничого підприємства віднесене й відшкодування шкоди, завданої фізичній особі.\~ За змістом ч. 1 ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Факт заподіяння позивачеві моральної шкоди професійним захворюванням встановлено рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 18.12.2017 у справі №226/1595/17, яким на його користь у відшкодування цієї шкоди стягнуто з відповідача грошові кошти в сумі 25000,00 гривень. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України). За змістом частин 1, 5 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Право позивача на отримання моральної шкоди від відповідача вже захищено судом в рішенні від 18.12.2017. З урахуванням вищезазначених норм матеріального права та встановлених обставин суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки подвійне стягнення моральної шкоди діючим законодавством не передбачено. Висновки суду підтверджені правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №6-210цс17. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed