Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

[PERSON] 28.01.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що з 20.12.2004 року він є власником трикімнатної квартири [ADDRESS]. В цій квартирі були тимчасово зареєстровані як наймачі - відповідачі по справі - [PERSON], [PERSON] та їх діти [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачі не є членами сім'ї позивача та не мають з ним жодних родинних відносин. Відповідачі в квартиру не вселялися, жодного дня в ній не проживали, не сплачують комунальні послуги, не отримують кореспонденцію за даною адресою, особистих речей в квартирі не мають. Позивач перешкод в користуванні відповідачами жилим приміщенням не чинив, замки у вхідних дверях не змінював. Відповідачі добровільно визначили собі інше місце проживання і жилим приміщенням не користуються. Комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, і, оскільки відповідачі не сплачують комунальні платежі, позивач змушений сплачувати їх самостійно. З огляду на викладене позивач вважає своє право власності щодо користування та розпорядження належним йому житлом порушеним, у зв'язку з чим і звернувся до суду з даним позовом. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, будучи, в порядку визначеному ст.74 ЦПК України, належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановленим судом фактичним обставинам у справі відповідають правовідносини, що регулюються нормами ЖК України в частині користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду та ЦК України щодо захисту права власності. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. 20.12.2004 року за реєстром №4255, правочин зареєстровано 20.12.2004 року в Державному реєстрі правочинів за номером 379765, що підтверджується копією витягу №516561 з Державного реєстру правочинів, виданого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. 20.12.2004 року, зареєстрованою 20.12.2004 року комунальним підприємством «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі №435 за №1528/39388 (а.с.5-9). За вказаною адресою зареєстрований позивач (з 02.03.2005 року), його дружина [PERSON] (з 02.03.2005 року), відповідачі по справі: [PERSON] (з 30.08.2011 року), [PERSON] (з 30.08.2011 року) та їх діти [PERSON] (з 15.11.2011 року), [PERSON] (з 30.08.2011 року), [PERSON] (з 30.08.2011 року) (а.с. 4). Відповідачі не проживають в [ADDRESS], в ній не з'являються, комунальних послуг не сплачують, будь-яких перешкод в користуванні квартирою їм ніхто не чинить. Факт відсутності відповідачів за місцем реєстрації понад 6 місяців підтверджується: - Актом №504 від 02 червня 2014 року, складеним інспектором ТОВ «ЖЕО» (а.с.10); - Актом №825 від 02 жовтня 2014 року, складеним інспектором ТОВ «ЖЕО» (а.с.11); - Актом №1005 від 19 грудня 2014 року, складеним інспектором ТОВ «ЖЕО» (а.с.12). Наведені вище акти при складенні засвідчені свідками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Договір про користування даним житловим приміщенням відповідачі з позивачем не укладали. Суд знаходить обґрунтованою вимогу про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в належному позивачу на праві приватної власності помешканні. Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] згідно ст. 316,317, 318, 319, 321 ЦК України захищено положенням про те, що право власності є непорушним. Право позивача порушено і підлягає судовому захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 163 Житлового кодексу Української РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.64 Житлового кодексу Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Згідно положень ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв'язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. 4) виїзду у зв'язку з виконанням обов'язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам-вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов'язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги - протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи те, що факт не проживання відповідачів за місцем своєї реєстрації понад 6 місяців встановлений, а визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням має для позивача важливе юридичне значення та ніким не оспорюється, суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачем вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved