Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вищевказаним позовом. Мотивуючи вимоги, позивач вказала, що з 01.06.2002 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюбні відносини між ними фактично припинено і вони не проживають однією сімєю. Під час шлюбу 19.11.2004 р. вони придбали житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. 8 Березня, 39, м. Первомайськ Миколаївської області. Добровільно розділити спільний житловий будинок відповідач не бажає. Просить позов задовольнити. Позивач в судове засідання не зявилась; подала заяву про розгляд справи в її відсутності; позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність; позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 01.06.2002 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб, актовий запис № 148. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.11.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом\~ Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] 19.11.2004 р., [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], набув права власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудженнями, що розташований в м. Первомайськ Миколаївської області по вул. 8 Березня, 39; зареєстровано в реєстрі за № 3537; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5612017 від 29.11.2004 р. Згідно з висновком оцінювача про вартість станом на 07.07.2017 р. вартість житлового будинку з господарчими спорудами, що розташована в м. Первомайську Миколаївської області по 8 Березня, 39, становить 214\~900,00 грн. Ураховуючи вищевикладене, нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудженнями, що розташований в м. Первомайськ Миколаївської області по вул. 8 Березня, 39, вартістю 214\~900,00 грн. набуто сторонами під час перебування у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя позивача та відповідача. Позивач запропонувала такий порядок розподілу спільного майна подружжя: виділити їй у власність 1/2 частку житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями і спорудами № 39 по вул. 8 Березня в м. Первомайськ Миколаївської області. Відповідач проти розподілу спільного майна подружжя, у порядку запропонованим позивачем, не заперечував; позов визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364\~цього Кодексу. Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності; якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою; право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання; у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється, така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За правилами\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійно заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, що \~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 22\~Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно з приписами\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач надав суду заяву про визнання позову. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову. Ураховуючи, що вищезазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, позивач та відповідач мають намір поділити зазначене майно, під час судового розгляду сторони досягли згоди щодо порядку поділу майна, відповідач визнав позов, та визнання позову прийнято судом, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимога позивача про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved