Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що спірна квартира належала на праві власності сестрі позивача - [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач є єдиною спадкоємицею своєї сестри, проте постановою нотаріуса від 24.01.2019 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не надані документи, що підтверджують реєстрацію права власності на квартиру. В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує. Донецька міська рада (далі-відповідач) про дату, час, та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме шляхом направлення судової повістки за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відповідне поштове відправлення повернуто на адресу суду неврученим адресату через закінчення терміну зберігання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON], [INFO], 03.04.2017 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Лиманського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №138, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все, що їй буде належати на день смерті, вона заповідає [PERSON], [INFO] (а.с.6-7). Свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 09.12.1993 посвідчено, що квартира за адресою - [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]; квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду»; свідоцтво видано згідно з Розпорядженням від 09.12.1993 [NUMBER] (а.с.8, 42). Довідкою про приватизацію квартири підтверджено, що [PERSON] приватизувала спірну квартиру на підставі Розпорядження Фонду комунального майна Донецької міської ради [NUMBER] від 09.12.1993 (а.с.9). З технічного паспорту на вказану квартиру, виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради народних депутатів, вбачається, що її власником є [PERSON] (а.с.11-12). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с.34). На виконання ухвали суду від 12.02.2019 приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Меркуловим П.Ю. надана копія спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON], [INFO] (а.с.29-42). Спадкова справа відкрита за заявою позивача від 19.10.2018; заяви інших спадкоємців відсутні (а.с.31). Постановою приватного нотаріуса Краматорського міського нотаріального округу Донецької області від 24.01.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки відсутні документи, що підтверджують реєстрацію права власності на квартиру (а.с.10). Відповідно до інформаційної довідки від 13.03.2019 №159372414 відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з реєстру права власності на нерухоме майно щодо спірної квартири відсутні (а.с.45). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Приписами ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За змістом ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу; заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів; п раво власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пленумом Верховного Суду України в постанові від 30.05.2008 №7 (п.23) роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснено, що якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наявність заповіту, за яким позивач є спадкоємицею всього майна після смерті [PERSON] та форма якого відповідає загальним вимогам, визначеним ст.1247 ЦК України, зважаючи на те, що позивач своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірну квартиру через ненадання документів, що підтверджують реєстрацію права власності на квартиру, отримання яких унеможливлюється знаходженням відповідних органів на території, непідконтрольній Україні, суд, з огляду на приписи статей 15, 16 ЦК України, доходить висновку що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved