Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON] 28 серпня 2014 року звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності (а. с. 3-5). В обґрунтування своїх вимог [PERSON] у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що є власницею 3/10, 1/10 та 1/5 частини домоволодіння [ADDRESS], яке вона набула на підставі різних документів від 1962 року, 1986 року та 1999 року. Маючи намір отримати кадастровий номер на відповідну земельну ділянку позивачці стало відомо про те, що відбулась зміна часток співвласників вказаного домоволодіння на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради № 728 від 21 листопада 2003 року, відповідно до якого [PERSON] належить 41/100 частин спірного домоволодіння, а [PERSON] - 59/100 частин. Переоформити право власності на належу [PERSON] частину домоволодіння остання не має у зв'язку з відсутністю у неї правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 1962 року, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2-10906, оригінал якого зберігається в матеріалах інвентаризаційної справи. У зв'язку з зазначеним [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 41/100 частину житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями [ADDRESS], знаходиться в житловому будинку літ.А-1 та складається з квартири №1: 1-1 - коридор, площею 9,3 кв.м, 1-2 - коридор, площею 6,6 кв.м, 1-3 - житлова кімната, площею 11,5 кв.м, 1-4 - житлова кімната, площею 21,8 кв.м, 1-5 - санвузол, площею 0,7 кв.м, 1-6 - житлова кімната, площею 7,6 кв.м, 1-7 - ванна кімната, площею 6,0 кв.м, 1-8 - кухня, площею 5,4 кв.м, всього по квартирі № 1 загальна площа - 68,9 кв.м, житлова площа - 40,9 кв.м, та В - вхід в погріб. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві зазначив про визнання позовних вимог [PERSON] (а. с. 26). Треті особи - реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР - у судове засідання для участі в розгляді даної цивільної справи своїх представників не направили, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а. с. 23, 24); реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності свого представника (а. с. 25). Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, судом були встановлені наступні фати: [PERSON] є власницею: 3/10 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування від 12 червня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 967 та зареєстровано в КП ДМБТІ ДОР 13 вересня 1999 року в реєстровій книзі № 624 за реєстровим № 1302-64; 1/10 частин вказаного домоволодіння на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 листопада 1986 року, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 19 листопада 1998 року за реєстром №2-5921 та зареєстровано в КП ДМБТІ ДОР 13 вересня 1999 року в реєстровій книзі № 624 за реєстровим № 1302-64; 1/5 частин - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 жовтня 1962 року, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-10906 та зареєстровано в КП ДМБТІ ДОР 30 жовтня 1963 року в реєстровій книзі № 132 за реєстровим № 56. Викладене підтверджується копіями зазначених документів, наявними в матеріалах справи, а також довідкою КП ДМТІ ДОР № 8561 від 05 серпня 2014 року (а. с. 6-11). Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної Ради м. Дніпропетровська № 728 «Про ствердження акту ідеальних часток в домоволодіння по [ADDRESS]» від 21 листопада 2003 року був затверджений акт ідеальних часток від 10 січня 2003 року, складений у КП ДМБТІ, надано правомочності самовільному переустаткуванню навісу в сарай И та оформлення права власності з видачею свідоцтва на домоволодіння по [ADDRESS] громадянам: [PERSON] на 41/100 частину домоволодіння, за померлим [PERSON] 59/100 частин домоволодіння. Попередні право встановлювальні документи вважати такими, що втратили чинність (а. с. 12). З довідки КП ДМТІ ДОР № 8561 від 05 серпня 2014 року вбачається, що право власності на 59/100 частин домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (додаткове) від 30 червня 2004 року, виданого Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 9-1391 та зареєстровано в КП ДМБТІ ДОР 02 серпня 2004 року в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 4755566 (а. с. 11). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS], копію якого було надано позивачем (а. с. 13-17), 41/100 частинам даного домоволодіння відповідає квартира № 1 в житловому будинку літ.А-1, та складається з: 1-1 - коридору, площею 9,3 кв.м, 1-2 - коридору, площею 6,6 кв.м, 1-3 - житлової кімнати, площею 11,5 кв.м, 1-4 - житлової кімнати, площею 21,8 кв.м, 1-5 - санвузла, площею 0,7 кв.м, 1-6 - житлової кімнати, площею 7,6 кв.м, 1-7 - ванної кімнати, площею 6,0 кв.м, 1-8 - кухні, площею 5,4 кв.м, загальна площа квартири № 1 становить 68,9 кв.м, житлова площа - 40,9 кв.м, В - вхід в погріб. Дане майно фактично знаходиться в користуванні позивачки. Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За викладених обставин та приймаючи до уваги, що рішення виконавчого комітету Жовтневої районної Ради м. Дніпропетровська № 728 «Про ствердження акту ідеальних часток в домоволодіння по [ADDRESS]» від 21 листопада 2003 року, згідно з яким належна [PERSON] частка в домоволодінні [ADDRESS] становить 41/100, що відповідає квартирі №1 даного домоволодіння, яка відповідно до технічного паспорту складається з: 1-1 - коридору, площею 9,3 кв.м, 1-2 - коридору, площею 6,6 кв.м, 1-3 - житлової кімнати, площею 11,5 кв.м, 1-4 - житлової кімнати, площею 21,8 кв.м, 1-5 - санвузла, площею 0,7 кв.м, 1-6 - житлової кімнати, площею 7,6 кв.м, 1-7 - ванної кімнати, площею 6,0 кв.м, 1-8 - кухні, площею 5,4 кв.м, загальна площа квартири № 1 становить 68,9 кв.м, житлова площа - 40,9 кв.м, В - вхід в погріб, враховуючи, що відповідач [PERSON] - власник іншої частини вказаного домоволодіння (59/100 частин) визнав позов та не заперечував проти його задоволення, суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними, обґрунтованими, отже - такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved