Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, в якому вказує, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем померлого за законом та спадщину після смерті брата прийняла, крім того, оформила свої спадкові права на частину належного померлому майна. Інші спадкоємці [PERSON] , крім позивача, відсутні. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , ввійшла земельна ділянка загальною площею 0,41 га, яка розташована у [ADDRESS] , цільове призначення: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства. Рішенням виконавчого комітету Великолісівецької сільської ради народних депутатів від 29.12.1993 року № 17 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,41 га, для ведення підсобного господарства. Проте, право власності на вищевказану земельну ділянку [PERSON] , за життя, не оформила. [PERSON] , мати позивача та її брата, померла [INFO] , спадщину після її смерті прийняв брат позивача [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку позивач звернулась до нотаріуса, проте, отримала відмову, через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказану нерухомість. Позивач просить визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки, загальною площею 0,41 га, яка розташована в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проте не оформив свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку. Судові витрати покладають на себе. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 березня 2015 року Великолісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 3. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Великолісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 13. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 серпня 1965 року Великолісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, матір`ю [PERSON] , [INFO] , вказана [PERSON] , запис за № 26. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 1977 року Боярським міським ЗАГС Київської області, [PERSON] 12 лютого 1977 року уклала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] », запис за № 24. Довідкою № 95 від 21 квітня 2015 року Великолісівецької сільської ради Попільнянського району Житомирської області визначено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Великі Лісівці, Попільнянського району, Житомирської області, який помер [INFO] а/з № 3 від 03.03.2015 року, постійно проживав та був зареєстрований до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] , одиноко. Відповідно до Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданих 19 травня 2015 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі відсутні інформація щодо спадкової справи та заповіту [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 19 травня 2015 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про спадкову справу, спадкодавцем вказаний [PERSON] , який помер [INFO] . Номер у Спадковому реєстрі: 57466219. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 лютого 1970 року Великолісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, матір`ю [PERSON] , [INFO] , вказана [PERSON] , запис за № 5. Відповідно до Архівного витягу з рішення Великолісівецької сільської ради народних депутатів Попільнянського району № 17 від 29 грудня 1993 року «Розбір заяв», виданого Архівним сектором Попільнянської РДА Житомирської області № 04-04/398 від 11 грудня 2018 року, вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для ведення підсобного господарства [PERSON] , земельна ділянка площею 0,41 га. Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 листопада 2019 року визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , проте не оформив свої спадкові права на вищевказаний житловий будинок. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 11 лютого 2020 року Корнинською селищною радою Попільнянського району Житомирської області, актуальна інформація про житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та актуальна інформація про право власності, власником даного будинку вказана [PERSON] . Відповідно до рішення Сорок п`ятої сесії VI скликання від 20 серпня 2015 року «Про перейменування вулиць села Великі Лісівці» виданого Великолісівецькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, вулицю «Леніна» в селі Великі Лісівці перейменовано на вулицю «Центральна». Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області № 200/02-14 від 18 вересня 2020 року [PERSON] відмовлено у оформленні спадкових прав та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті рідного брата [PERSON] , який помер [INFO] , так як заявником не надано, а в матеріалах спадкової справи відсутні документи, що підтверджують право власності [PERSON] , на земельну ділянку площею 0,41 га. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI). Згідно пункту 7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, (видається свідоцтво про право власності). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами статті 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до приписів частини першої статті 1297 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного Кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем, права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом просила залишити судові витрати за нею, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved