Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] в лютому 2014 року звернулася до Галицького районного суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього в її користь грошову суму еквівалентну 1500 доларів США. Уточнивши після подання позову свої вимоги, у зв'язку із зміною курсу долара, просила стягнути 17628 грн. 08 коп. боргу та судові витрати по справі. В позовній заяві [PERSON] посилається на ті обставити, що в листопаді 2010 року вона мала намір придбати у відповідача належний йому житловий будинок та оформити договір купівлі-продажу. Для цього, 19 листопада 2010 року передала відповідачу, як аванс 1000 доларів США, а 31 грудня 2010 року передала йому ще 500 доларів США. Про одержання вказаних коштів відповідач власноручно написав письмову розписку. Однак, в останній момент, коли вона хотіла оформити договір купівлі-продажу, відповідач збільшив ціну на будинок, яка її вже не влаштовувала, через що угода так і не відбулася. Станом на 06 листопада 2013 року [PERSON] авансові кошти не повернув, її вимоги щодо повернення суми коштів при особистих зустрічах повертати відмовляється та ухиляється від виконання ним зобов'язань. В даному випадку розписка про одержання грошових коштів відповідачем є письмовим правочином, який передбачений цивільним законодавством і передана нею відповідачу грошова сума є авансом та підлягає поверненню відповідно до ст. 570 ч.2 ЦК України. Просила позов задовольнити та стягнути з відповідача в її користь суму боргу відповідно до уточнюючої позовної заяви, справу розглянути без її участі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Він направив в адресу суду письмове заперечення із змісту якого вбачається, що позову він не визнає. Посилається при цьому на ті обставини, що позивач вважає суму в 1500 доларів США авансом, однак в розписці чітко вказано, що вказаній сумі надається статус завдатку. Як це передбачено в ст. 570 ч.1 ЦК України, такий завдаток видається для підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Такий завдаток позивачка передала з метою реалізації своїх намірів щодо купівлі належного йому житлового будинку. Сама позивачка надалі відмовилась купляти його будинок через брак коштів, так як кошти їй потрібні були на навчання дитини. Вона також зволікала з виплатою обумовленої в розписці суми вартості будинку та зі своєї сторони порушила умови угоди про завдаток. В свою чергу, він ніколи не відмовлявся продавати будинок, не змінював попередньо обумовленої вартості продажу. Сам поніс певні збитки, оскільки також давав завдаток з метою купівлі квартири в м. Калуші, а також не зміг продати будинок іншому покупцеві, який теж бажав придбати в нього цей будинок, усвідомлюючи те, що отримавши завдаток від [PERSON], тим самим гарантував їй продажу будинку. Крім того, вважає, що [PERSON] подала позовну заяву після спливу позовної давності, тобто 06 лютого 2014 року. Такий перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи те, що відповідно наданої позивачем розписки сума завдатку внесена 31.12.2010 року, тобто і з цього дня розпочався відлік строку позовної давності, який закінчився 31.12.2013 року. Вважає, що позивачем порушені умови договору завдатку, тому сума завдатку не підлягає поверненню. Просив в позові відмовити. Через те, що він переніс інфаркт і йому не можна хвилюватися, справу просив розглянути у його відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Перевіривши матеріали справи та оцінивши надані сторонами письмові докази суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що позивач в листопаді 2010 року мала намір придбати у відповідача належний йому житловий будинок. З цією метою вона 19 листопада 2010 року передала відповідачу, як аванс 1000 доларів США, а 31 грудня 2010 року передала йому ще 500 доларів США. Про одержання вказаних коштів відповідач написав письмову розписку, яку підписав власноручно. Договір купівлі-продажу будинку між сторонами так і не був укладений, відповідач повертати позивачу передані йому кошти в сумі 1500 доларів США відмовляється, посилаючись при цьому на те, що ці гроші є завдатком, позивач сама безпідставно відмовилась в подальшому укладати договір купівлі-продажу будинку, не дивлячись на те, що жодних попередніх домовленостей щодо вартості будинку та інших умов договору ним порушено не було. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом. Тобто внесення завдатку, як способу виконання зобов'язання, може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного між сторонами. Як зазначено в ч.1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. В судовому засіданні встановлено, що договір купівлі-продажу будинку в установленому законом порядку між сторонами укладений не був. Отже, передані [PERSON] грошові кошти відповідачу [PERSON] у розмірі 1500 доларів США є авансом. Одним із критеріїв відмінності завдатку від авансу є забезпечення завдатком дійсного, тобто вже укладеного договору за умови одночасного ухилення сторони від його виконання. При цьому має значення не тільки дійсність укладеного зобов'язання, а й одночасне дотримання сторонами обов'язкової форми для забезпеченого завдатком того чи іншого цивільно-правового договору, який встановлено законом. Статтею 657 ЦК України встановлена обов'язковість нотаріального посвідчення та державної реєстрації договорів купівлі-продажу нерухомості. Таким чином, залишення завдатку особі, яка його одержала, на що посилається відповідач, застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладенло договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторонни домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Посилання відповідача на те, що позивачем подано позовну заяву після спливу строків позовної давності суд вважає необґрунтованим. З копії письмової розписки відповідача вбачається, що авансові кошти в сумі 1500 доларів США він отримав від позивача відповідно 19.11.2010 року та 31.12.2010 року. При цьому, в розписці не вказано час, коли саме повинен бути укладений договір купівлі-продажу будинку та внесено решту грошей, обумовлених договором. В ч. 1 ст. 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, в даному випадку, такий строк сторонами не обумовлювався, застосування строку давності з часу отримання відповідачем авансу є безпідставним. Як встановлено в судовому засіданні і не заперечується сторонами, відповідач отримав від позивача аванс в сумі 1500 доларів США, що станом на 20 травня 2014 року згідно офіційного курсу гривні до іноземних валют Національного банку України становить 17628 грн. 08 коп. Вказану суму відповідач повертати добровільно відмовляється, через що її слід стягнути з нього в користь позивача в примусовому порядку, а також стягнути з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved