Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] 31 липня 2018 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 21 вересня 2007 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що від шлюбу мають двоє дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Тривалий час відповідач зловживає спиртними напоями, не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, не бажає змінювати свою поведінку, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім'ї є неможливиим, і просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] після закінченя строку на примирення у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову із підстав вказаних у позові. Відповідач [PERSON] під час підготовчого провадження подав відзив на позов, в якому вказав, що розлад у сім'ї є нетривалим та він має намір зберегти сім'ю, а тому просив надати строк на примирення. У судове засідання після закінченя строку не примирення відповідач не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2007 року, від якого мають двоє дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку- [PERSON], [INFO] (арк.справи 4, 7,8). Згідно із ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідженими в судовому засіданні обставинами справи, встановлено, що розлад у сім'ї є стійким, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Суд критично оцінює твердження відповідача щодо бажання зберегти подружні відносини, оскільки ним не вжито жодних заходів. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та дітей, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Судом встановлено, що діти проживають із позивачем і суду не надано доказів того, що відповідач чинить перешкоди у проживанні дітей із позивачем, а відтак відсутній спір, а тому в тій частині позовних вимог - слід відмовити. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: partial