Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], [PERSON], звернулись з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам»янець-Подільської міської ради, приватний нотаріус Кам»янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області про визнання договору іпотеки недійсним. В обґрунтування вимог зазначають, що [PERSON] стало відомо, що 08.06.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], було укладено договір кредиту № 966/196-632-39 за яким був отриманий кредит в сумі 60 000 доларів США зі сплатою 13 % на строк до 07.06.2017 року. Для забезпечення договору кредиту 08.06.2007 року між сторонами кредитного договору було укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано квартиру [ADDRESS], яка була і є постійним місцем проживання його, [PERSON] та їх матері [PERSON] За цією адресою вони зареєстровані, іншого житла не мають. На даний час в зв»язку з погіршенням майнового стану [PERSON] не виконує належним чином свої зобов»язання по договору, має заборгованість, в зв»язку з чим банк має намір повернути надані в кредит кошти за рахунок реалізації майна, що передано в іпотеку. Позивачі вважають, що укладанням договору іпотеки без згоди органу опіки та піклування були порушені їх права, оскільки на час укладення такого договору спірна квартира була єдиним постійним місцем реєстрації та місця проживання. При укладенні договору іпотеки приватний нотаріус не перевірив чи є в іпотекодавця на утриманні та проживають з нею неповнолітні чи малолітні діти. Враховуючи, що про Просить визнати договір іпотеки від 08 червня 2007 року укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] квартири [ADDRESS] недійсним. В судовому засіданні представники позивачів позов підтримали, просять задовольнити, пояснили, що оскільки на час укладення договору іпотеки [PERSON] був неповнолітній, а [PERSON] малолітнім, тому даний позов заявлений на захист їх прав, то строк позовної давності для позивачів не сплив. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснив, що посилання позивачів на те, що при укладені спірного договору не було отримано згоду органу опіки і піклування щодо передання в іпотеку банку квартири, що є порушенням майнових прав дітей [PERSON], не відповідає дійсності. Спірний договір був підписаний сторонами 08.06.2007 року. Як вбачається із анкети позивальника від 10.05.2007 року позивачем не було записано жодних відомостей, що б свідчили про наявність у неї дітей чи утриманців, а поставлено у відповідних графах прочерки. При укладені договору іпотеки позивачем до банку надавався технічний паспорт на квартиру від 20.02.2004 року та домову книгу, відповідно до яких тільки [PERSON] проживає та зареєстрована в [ADDRESS]. Окрім того, відповідно до п. 1.6 іпотечного договору іпотекодавець гарантує, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, у тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. Отже оспорюваний договір іпотеки не суперечить вимогам чинного законодавства, волевиявленню сторін, укладений уповноваженими представниками сторін у встановленій формі та спрямований на реальне настання правових наслідків. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам»янець-Подільської міської ради в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення позову, пояснила, що спірним договором іпотеки порушені права неповнолітніх дітей для яких спірна квартира є єдиним і постійним місцем проживання. Приватний нотаріус Кам»янець-Подільського міського нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову заперечує. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно положень ст.. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин, що вчиняється батьками(усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно ст.. 204 ЦПК України правочин є правомірним , якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Судом встановлено, що 08 червня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений кредитний договір згідно з умовами якого Банк надав, а [PERSON] отримала 60 000 доларів США на споживчі цілі, які зобов»язалась використати та повернути в строки, визначені договором, сплатити відсотки за користування кредитом і виконати всі інші зобов»язання, визначені в кредитному договорі. У забезпечення виконання зобов»язань між ПАТ «Укрсоцбанк Банк» та [PERSON] 08 червня 2007 року був укладений договір іпотеки предметом якого є квартира [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності. На даний час в провадженні Кам»янець-Подільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки.. Відповідно ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це не випливає із суті застави. Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Аналогічні положення щодо права заставодавця (іпотекодавця) володіти, користуватися і розпоряджатися заставленим майном (предметом іпотеки) містяться в ст. 9 Закону України «Про іпотеку». Згідно довідки від 24.02.2014 року [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] проживають [ADDRESS] з 28.10.2004 року. [PERSON] зареєстрований 25.12.2010 року по досягненню повноліття. Згідно довідки про склад сім»ї від 12 лютого 2014 року на даний час за адресою [ADDRESS] прописані [PERSON], [PERSON] Як вбачається із матеріалів справи спірна квартира є постійним місцем проживання [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією медичної картки, оформленої на ім.»я [PERSON], особовою справу № ц/25 на учня СЗОШ № 14 [PERSON] Як убачається з п. 1.6 договору іпотеки від 08 червня 2007 року, укладеного між [PERSON]. та ПАТ «Укрсоцбанк» іпотекодавець гарантує, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.03.2004 року. На час придбання житла [PERSON] не перебувала в шлюбі. Згідно заяви від 08 червня 2007 року [PERSON] стверджує, що спірна квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, осіб , які могли б поставити питання про визнання за ними права власності на вказане майно (його частку) немає. А тому суд вважає, що вимоги п.1.6 договору [PERSON] не порушувала. Як вбачається із копій документів іпотечного договору на квартиру [ADDRESS] приватний нотаріус не перевірив наявність прав інших осіб на спірну квартиру, а обмежився тільки заявою [PERSON] та оглядом домової книги, в якій внесена реєстрація [PERSON] Довідка про склад сім»ї нотаріус не запитувалась. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON] діти не були записані в домову книгу так як були малолітніми. Приватний нотаріус не цікавився чи є у неї на утриманні діти. Про наявність у неї дітей банку працівника було відомо, з дитиною приходила в банк сплачувати платежі. Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, як зазначено ч. 6 ст. 20 3 ЦК України, у протилежному випадку такий правочин є нікчемним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, як зазначено у ч. 6 ст. 203 ЦК України, у протилежному випадку такий правочин є нікчемним. Оскільки підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення право чину, суд вважає, що договір іпотеки слід визнати недійсним. Суд вважає, що відповідачем не надано доказів, що саме [PERSON] умисно порушила права своїх дітей, оскільки матеріли договору іпотеки не містять доказів про склад сім»ї [PERSON], їх місце проживання та реєстрацію. У відповідності д ст.. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на корист ь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved