Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] 2 жовтня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 07 жовтня 2019 року подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилалася на те, що вона з відповідачем з 03 лютого 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований і проживає з позивачем. Шлюб було розірвано ВРАЦС Ленінського РУЮ м. Дніпропетровська, про що зроблено актовий запис № 423 від 11 серпня 2004 року. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 2004 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина, а після досягнення ним повноліття стягнення припинено. Син [PERSON] навчається на третьому курсі в Дніпровському коледжі залізничного транспорту та транспортної інфраструктури денної форми навчання на бюджетній основі. Денна форма навчання не дозволяє працевлаштуватися для самостійного матеріального забезпечення, а позивач наразі не в змозі в повній мірі матеріально забезпечувати сина. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання сина, але відповідач матеріальну допомогу на його утримання у добровільному порядку не надає. Зазначила, що перебування на утриманні у відповідача малолітньої дитини не є підставою його неможливості сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Посилалася на те, що також має малолітню доньку та перебуває у відпустці по догляду за нею. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно до закінчення навчання [PERSON] , тобто до 30 червня 2021 року. Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заявленому позивачем розмірі заперечував, посилаючись на те, що на утриманні у нього перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] та дружина. Дохід становить 4 200 гривень на місяць, а борг підприємства, на якому працює його дружина, по виплаті заробітної плати перед нею становить 28 869 гривень 54 коп. Вказав, що аліменти мають стягуватися у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до закінчення навчання [PERSON] Третя особа [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, пояснень суду не надав. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 03 лютого 2001 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Шлюб між сторонами було розірвано, про що 11 серпня 2004 року відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська було складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 5). [PERSON] має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 40). [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 06 серпня 2005 року (а.с. 31), від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 32). Відповідач працює на посаді водія в ТОВ «Технопарк 1» з окладом у розмірі 4 200 гривень (а.с. 34). На теперішній час [PERSON] є студентом 3-го курсу Дніпровського коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури денної форми навчання на бюджетній основі з терміном навчання по 30 червня 2021 року (а.с. 6), фактично проживає з позивачем (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. [PERSON] повнолітня особа, здобуває освіту у Дніпровського коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури денної форми навчання на бюджетній основі, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує з боку відповідача матеріальної допомоги, який є працездатною особою і може надавати таку допомогу на утримання сина, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, до закінчення навчання [PERSON] , але не пізніше досягнення ним 23-річного віку. У задоволенні інших позовних вимог в цій частині позивачеві слід відмовити, оскільки на утриманні у відповідача перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , дохід складає 4 200 гривень на місяць, син [PERSON] навчається на бюджетній основі, а стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина у заявленому позивачем розмірі призведе до порушення принципу рівності участі кожного з батьків у матеріальному забезпеченні сина, а також порушенням прав малолітнього сина відповідача [PERSON] , [INFO] , та права самого відповідача на достатній життєвий рівень. Суд не приймає до уваги посилання позивача про наявність у відповідача доходів від іншої діяльності, у тому числі від поїздок за кордон, які він приховує, оскільки зазначені твердження не підтверджені належними доказами. Відсутність стягнень з відповідача за іншими виконавчими документами також не є підставою вважати про наявність доходів, які дозволяють сплачувати на утримання повнолітнього сина аліментів у заявленому розмірі без порушення прав інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Разом з тим, судом також приймається до уваги, що позивач не зазначає розмір свого доходу та доходу своєї родини з чоловіком [PERSON] , про наявність якого зазначено у довідці від 26 вересня 2019 року (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, з дня подання позову до суду, тобто з 02 жовтня 2019 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial