Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

[PERSON] 11 вересня 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство» про поновлення на робот, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 20 травня 2014 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство», наказом якого за № 6/2-к від 16 січня 2015 року була звільнена з посади двірника на підставі п.4 ст.40 КЗпП України у звязку із прогулами. Позивач стверджує, що лист управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 20 лютого 2015 року з повідомленням про звільнення [PERSON] остання отримала 26 лютого 2015 року та до цього часу фактично виконувала обовязки двірника в ТОВ «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство». У звязку із зазначеним [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд поновити строк на звернення до суду за захистом прав та законних інтересів, передбачений ст. 233 КЗпП України; поновити позивача на посаді двірника у ТОВ «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство» починаючи з січня 2015 року; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з січня 2015 року по день фактичного поновлення на посаді; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. (а. с. 3-6). Позивач надала суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги окрім вимоги № 3 (щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 24). Відповідач у судове засідання представника своїх інтересів не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомив, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином за адресою місця реєстрації, про причини неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить висновку щодо можливості часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі наказу № 7-к від 20 травня 2014 року [PERSON] було прийнято на роботу до ТОВ «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство» на посаду двірника та наказом № 6/2-к від 16 січня 2015 року [PERSON] було звільнено з займаної посади згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України «у звязку з прогулами» (а. с. 10-11). Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно з п.2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Положеннями ст. 47 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Положеннями ст. 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ст. 5-1 КЗпП України Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, враховуючи, що [PERSON] 16 січня 2015 року було звільнено з посади двірника ТОВ «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство» у звязку з прогулами, проте в ході розгляду даної цивільної справи не знайшов підтвердження даний факт, приймаючи до увагу, що при звільнені позивача не було ознайомлено з відповідним наказом, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог та поновити [PERSON] на посаді двірника ТОВ «Жовтневе житлово-експлуатаційне підприємство» з 16 січня 2015 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1\~000,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: partial