Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діють представники [PERSON] та [PERSON] , звернувся до Кремінського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, в обґрунтування якої послався на наступні обставини. Із квітня 1988 року [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з якою заявник перебував у зареєстрованому шлюбі. Вони проживали разом до моменту смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді 1/3 частки на житлову квартиру за вказаною адресою. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син - [PERSON] , однак у подальшому відмовився від спадщини на користь заявника. 07.06.2020 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/3 частку квартири за вищевказаною адресою, однак нотаріус своєю постановою відмовив у вчиненні зазначеної нотаріальної дії, посилаючись на те, що шлюб між заявником та [PERSON] був розірваний 18.02.1998 (про що заявнику нічого не було відомо). Водночас нотаріус вказав, що заявником не було надано документів, які б підтверджували факт спільного проживання з померлою більше п`яти років. За таких обставин, заявник просив суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу із [PERSON] , яка померла [INFO] , починаючи з 19 лютого 1998 року по день смерті останньої, що необхідно заявнику для оформлення спадщини. Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 21.08.2020 разом із вирішенням питання про відкриття провадження у справі судом за власною ініціативою були витребувані наступні документи: 1) у приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдамірова Е.А. - належним чином завірену копію спадкової справи № 320/2019, заведеної після смерті [PERSON] ; 2) у Кремінського РВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - повний витяг із Державного реєстру актів цивільного запису про шлюб, укладений 30.04.1988 між заявником та [PERSON] (а.с. 20-21). Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити, надавши пояснення, зміст яких збігається з обставинами, викладеними у заяві. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з`явився через зайнятість у розгляді іншої судової справи, проте заявник та його інший представник не заперечу Представник Кремінської міської ради Луганської області у судове засідання не з'явився, голова міської ради Прокопенко Ю.О. надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи, а також зазначив, що заперечень проти задоволення заяви не має. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що не заперечує проти заяви. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] і вони із заявником є сусідами. За вказаною адресою [PERSON] проживає приблизно сорок років. Заявник проживав разом зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] приблизно тридцять років до смерті останньої, яка померла у 2019 році. За час спільного проживання вони мали спільний побут та вели спільне господарство. Про те, що шлюб між ними був розірваний, [PERSON] не було нічого відомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що орієнтовно з 1980-го року він проживає за адресою: [ADDRESS] і вони із заявником є сусідами. [PERSON] приблизно з того ж часу проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] до моменту її смерті. За час спільного проживання вони мали спільний побут та вели спільне господарство. Про те, що шлюб між ними був розірваний, [PERSON] не було нічого відомо. Заслухавши заявника, його представника та свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] з 14.01.1986 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] .30 квітня 1988 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , який був розірваний 18.02.1998 (а.с. 8-9, 11, 49-50). [INFO] [PERSON] померла у м. Кремінна і після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , - інші 2/3 частки якої у рівних долях належали її колишньому чоловіку [PERSON] та її сину [PERSON] , [INFO] , батьком якому заявник не доводиться. На момент смерті [PERSON] всі троє були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , а 17.07.2019 колишня дружина заявника була знята з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с. 12, 13, 15, 16, 17, 38). Із матеріалів спадкової справи № 320/2019 вбачається, що 11.12.2019 [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , водночас син померлої [PERSON] того ж дня відмовився від прийняття спадщини на користь заявника. Інші спадкоємці відсутні, відомості про заповіти чи спадкові договори, а так само видані свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] також відсутні (а.с. 14, 26, 34, 43, 44). Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Кремінського нотаріального округу Луганської області Дашдамірова Е.А. № 381/01-16 від 13.08.2020 під час розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , було встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 18.02.1998, у той же час [PERSON] не було надано документів, що підтверджували б факт спільного проживання з померлою більш, ніж п`ять років (а.с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 643/6799/17 від 30.10.2019, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що заявник спільно із [PERSON] постійно проживали за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю як чоловік і жінка протягом останніх 30-40 років, тобто як під час зареєстрованого між ними шлюбу, так і після його розірвання до смерті [PERSON] . Із досліджених письмових доказів судом також було встановлено, що протягом цього часу [PERSON] та її син [PERSON] (якому заявник не доводиться батьком) були зареєстровані за вищевказаною адресою, а останній після смерті матері відмовився від прийняття спадщини (її частки у цій квартирі) на користь заявника. Водночас із досліджених матеріалів справи (в тому числі матеріалів спадкової справи) вбачається, що [PERSON] у передбаченому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , з якою проживав однією сім`єю як чоловік і жінка без шлюбу більше п`яти років до часу відкриття спадщини, а отже є спадкоємцем за законом четвертої черги, у той час як [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на користь заявника, а інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні, а отже встановлення цього факту має юридичне значення для заявника, позаяк безпосередньо впливає на реалізацію його спадкових прав. Таким чином, оскільки судом встановлено, що [PERSON] з померлою [PERSON] дійсно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка після розірвання їх шлюбу і по день смерті останньої, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами та показання свідків, суд вважає за можливе задовольнити заяву і встановити зазначений факт, що необхідно заявнику для оформлення спадщини. Разом із цим, згідно з п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, що відбулось 01.01.2004. Виходячи із принципу незворотності дії законів та нормативно-правових актів у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативно-правових актів не поширюється. У зв`язку з цим суд вважає встановлення дати початку проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу [PERSON] та [PERSON] до 01.01.2004 недоцільним та неможливим, оскільки діючий Сімейний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. Кодекс про шлюб та сім`ю України, що діяв до набрання чинності СК України, не передбачав такого поняття, як проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а тому встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можливе лише з 01 січня 2004 року, тобто з часу набуття чинності діючим СК України. Виходячи з цього, вимоги заявника підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: partial