Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

[PERSON] 19.12.2019 року звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. З урахуванням уточнень до позову просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за суму позики у розмірі 2 165 689, 00 грн., 3% річних у сумі 194 911,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9605,00 грн. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 13.02.2015 року між ним [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідачка отримала від позивача 2 460 000, 00 грн., про що склала власноручну розписку. Посилався на те, що за умовами договору позики відповідачка повинна була повернути позивачу грошові кошти до 20.02.2015 року. Однак станом на день звернення до суду з даним позовом відповідачка повернула грошові кошти за договором позики лише частково, на загальну суму 294 320,00 грн. У зв`язку з викладеним просять позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 23.12.2019 року у справі відкрито провадження. В судове засідання сторони не з`явились, повідомлені про дату та час слухання справи належним чином. Від позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутності уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не направив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, неявкою повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідача без повідомлення причин, суд у відповідності з ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено таке. 13.02.2015 року між ним [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідачка отримала від позивача 2 460 000, 00 грн., про що склала власноручну розписку, за умови повернення коштів до 20.02.2015 р. Передачу коштів сторони оформили відповідною розпискою. У період з 06.03.2015 року по 21.06.2019 року відповідач перерахувала кошти на загальну суму у розмірі 294 320,00 грн. Станом на день розгляду справи [PERSON] грошові кошти, які отримала за розпискою від [PERSON] не повернула, а відтак, права позивача підлягають захисту судовим рішенням. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч.2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору позики. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період 1095 днів позивачем на суму боргу 193000 грн. було нараховано відповідачці 3% річних на суму 194 911 грн. (2 165 689, 00 грн. : 100 % х 3 % : 365 днів х 1095 днів). Наявність розписки у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено. Враховуючи відсутність доказів про те, що станом на день розгляду справи у суді відповідачка виконала умови укладеного з позивачем договору позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак і про їх задоволення. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 9605,00 грн.

Outcome: approved