Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] 17 жовтня 2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому прохає визнати за нею право на земельну частку (пай ) у землях колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, розміром 3.13 умовних кадастрових гектари, вартістю 126385,59 грн. (з урахування коефіцієнтів індексації 4,7964 та 1,756). Мотивувала тим, що вона була членом колгоспу «Ленінець», село Броварки Глобинського району Полтавської області. ЇЇ прізвище включене до списку громадян - членів КСП «Ленінець», які мають право на земельну частку (пай), що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю під № 307. Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Ленінець» отримано 29 грудня 1995 року серія ПЛ-09 за №23. Позивач сертифікат на земельну частку (пай) в межах Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області в спільній частковій власності членів названого КСП не отримувала. Таким чином, позивач позбавлена правовстановлюючого документу на землю і змушена звернутися до суду за захистом порушеного права. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує . Представник відповідача - Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області в судове засідання не з»явився. В заяві, адресованій суду, прохав розглянути справу без їх участі. Заперечення на позов не направив. Представник відповідача - Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області, представник третьої особи - відділу держгеокадастру у Глобинському районі в судове засідання не з»явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направили. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. Судом встановлено, що 29 грудня 1995 р. колективному сільського господарському підприємству «Ленінець» с. Броварки Глобинського району Полтавської області, видано Держаний акт на право колективної власності на земельну частку (пай) серії ПЛ-09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23. Площа земельної частки (паю) по КСП «Ленінець», становить 3,13 умовних кадастрових гектарах на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, грошова оцінка земельної ділянки становить 126385,59 грн. (з урахування коефіцієнтів індексації 4,7964 та 1,756). Невідємною частиною Державного акту є Додаток №1 Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, яким дана земельна ділянка належить на праві колективної власності. [PERSON], була включена до Списоку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства під № 307, що підтверджується довідкою відділу Держгокадастру у Глобинському районі Полтавської області № 29-1609-99.3-659/0/26-16 від 23.08.2016 р. та даними Державного акта на право колективної власності на землю. Сертифікат на право на земельну частку (пай) не видавався. Відповідно до ст.ст.\~5,\~7,\~10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»\~позивач як член КСП «Ленінець» с. Броварки Глобинського району Полтавської області являється співвласником земельної ділянки, яка в 1995 році була передана у колективну власність всіх членів КСП. Згідно\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.2\~Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей\~22,\~23 ЗК України\~(в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: -\~перебування в членах КСП на час паювання; -\~включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; -\~одержання КСП цього акта. Право громадянина на земельну частку(пай) у колективній власності на землю настає з моменту одержання державного акту на право колективної власності на землю та прикладенням до нього обовязкового додатку\~списку членів колективного сільськогосподарського підприємства. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. З цього приводу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 06 серпня 2014 року (справа № 6-12858св14) та від 27 серпня 2014 року (справа № 6-12823св14) зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно ч.2 ст. 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди в усіх необхідних випадках мають застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. З огляду на викладене позов задовольняється повністю. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки позивач була включена до списку членів КСП «Ленінець», доданого до державного акта на право постійного користування землею від 29.12.1995 р., то вона набула право на земельну частку (пай) з дня видачі цього державного акта. В даний час позивач не може реалізувати своє право на земельну частку (пай), зокрема, шляхом відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку, і тому її право на земельну частку (пай) є порушеним.

Outcome: approved