overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

[PERSON] в вересні 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначено, що сторони 03.01.2020 року уклали шлюб, який зареєстрований у виконкомі Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис № 1. Від даного шлюбу у сторін дітей немає. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось по причину того, що між ними постійно виникають непорозуміння та конфлікти з вини відповідача. Сім`я остаточно розпалась. Фактично шлюбні відносини між ними припинені, проживають окремо. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї позивач вважає неможливим, та таким, що буде суперечити їх спільним інтересам. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Судові витрати просить залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, шляхом направлення повістки, а також оголошенням про виклик до суду на сайті судової влади. В зв`язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 280\~ЦПК\~України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.01.2020 сторони зареєстрували шлюб у у виконкомі Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.01.2020 року. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1 та 3 ст.55 Сімейного кодексу України\~дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Згідно з ч. 2\~ст.\~112\~Сімейного\~кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 840,80 грн. судового збору на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

[PERSON] .В.В.. звернувся до суду із позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно за законом. Позивач посилається на те, що 14 червня 2014 року померла його баба [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальним розміром 1,10 га., в тому числі рілля 0,92 га. та пасовище 0,18 га., що розташовані на території Серетецької сільської ради, згідно Державного акта на землю серії Р1 №647281. Він, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину прийняв. Оскільки державним нотаріусом Зборівської державної нотаріальної контори відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, змушений звернутися до суду для захисту свого права. Представник позивача позовні вимоги підтримав, про що подав відповідну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що 14 червня 2014 року померла баба позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальним розміром 1,10 га., в тому числі рілля 0,92 га. та пасовище 0,18 га., що розташовані на території Серетецької сільської ради, згідно Державного акта на землю серії Р1 №647281. [PERSON] постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину прийняв. Враховуючи, що [PERSON]. спадщину прийняв, а також, що державним нотаріусом Зборівської державної нотаріальної контори відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що за ним слід визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON] в грудні 2013 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] Позивач у судовому засіданні на вимогах позову наполягав, а відповідач їх визнала повністю. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони з січня 2010 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, майнового спору не має, поновлювати шлюбні відносини позивач не бажає. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Позивач виявив бажання залишити витрати з судового збору за собою, що не суперечить ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року заявив позов до колишньої дружини [PERSON] та дочки [PERSON], за яким просив визначити порядок користування належною сторонам двокімнатною квартирою [ADDRESS], виділивши йому в користування житлову кімнату площею 10,3 кв.м., а відповідачам - житлову кімнату площею 17 кв.м., разом лоджією, інші приміщення квартири - залишити у спільному користуванні сторін, а також зобов'язати Житлово-експлуатаційну установу Філія №807 укласти зі сторонами окремі договори про надання послуг з обслуговування будинку, споруд та прибудинкової території. Позов мотивований тим, що сторони не можуть дійти згоди щодо користування спільним майном, та з оплати житлово-комунальних послуг. Представник позивача [PERSON] через канцелярію суду подала заяву, за якою просила розглянути справу без її участі, на вимогах позову наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. Судом встановлено таке. Сторони на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2001 року є власниками квартири [ADDRESS], в рівних частках. За довідкою балансоутримувача від 24.10.2014р. сторони зареєстровані і проживають у вказаній квартирі. Спірна квартира, як це вбачається з технічного паспорту, складається з двох житлових кімнат площею 17 кв.м. і 10,3 кв.м., та допоміжних приміщень: кухня, ванна, вбиральня, коридор, лоджія. Згідно зі ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.ст. 391, 392 ЦК України власник майна може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Оскільки, сторони не досягли згоди, щодо користування спірним майном, то суд знаходить вимоги позову щодо встановлення порядку користування квартирою обґрунтованими законом. При цьому, суд погоджується із запропонованим позивачем варіантом порядку користування квартири, оскільки за обставини справи це є єдиний прийнятний варіант. Отже, в цій частині вимог позов підлягає задоволенню. Що стосується вимог позову про зміну договору найму житлового приміщення, то суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити, як таким, що необґрунтовані ні доказами а ні посиланням на відповідний закон. До того, ж не зважаючи на роз'яснення суду про необхідність притягнення до участі у справі відповідного спору відповідача, від позивача такого клопотання не надійшло. Отже, позов може бути задоволено частково. Оскільки основна вимога за позовом задоволена, то витрати у справі суд відповідно до ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року заявив позов про розірвання шлюбу, що був ним укладений з [PERSON] Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, просив їх задовольнити за підстав, наведених в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки не повідомила. Оскільки у справі достатньо даних про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. Сторони зареєстрували шлюб 01.07.2011 року, на що вказує свідоцтво про шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], яка народилася [INFO]. За поясненнями позивача, сторони з грудня 2013 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, дочка проживає з матірю, майнового спору не існує. Поновлювати шлюбні відносини позивач не бажає. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року звернувся до суду з даним позовом у зв'язку з розпадом сім'ї, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні з викладених у ньому підстав, оскільки з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають близько місяця, а тому подальше збереження сім'ї є неможливим і суперечить його інтересам. Відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі. Збереження сім'ї вважала неможливим. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя [PERSON] перебувають у шлюбі з 10 листопада 2007 року, від якого мають неповнолітню дочку - [PERSON] ([INFO]), яка проживає разом з позивачем. Подальше спільне життя подружжя й збереження сім'ї є неможливим та інтересам кожного з них не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року звернувся до суду з даним позовом у зв'язку з розпадом сім'ї, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні з викладених у ньому підстав, оскільки з відповідачкою спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають липня 2014 року, а тому подальше збереження сім'ї є неможливим і суперечить його інтересам. Відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі. Збереження сім'ї вважала неможливим. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя [PERSON] перебувають у шлюбі з 24 липня 2004 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]), які проживаю разом з відповідачкою. Подальше спільне життя подружжя й збереження сім'ї є неможливим та інтересам кожного з них не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2010 року, сімейне життя із відповідачем не склалося та протягом останніх трьох років стосунки погіршувались, внаслідок чого втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини вони із відповідачем не підтримують з квітня 2012 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Вважає збереження шлюбу між ними неможливим та просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2010 року (а.с. 9- свідоцтво про шлюб). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки з квітня 2012 року, спільного господарства не ведуть, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року звернулась до суду з позовом, в обгрунтування якого вказала, що їх спільний із відповідачем повнолітній син є студентом Житомирського технологічного університету 4-го рівня акредитації, факультету обліку і фінансів денної форми навчання, 2 курсу, групи ОА-80. Оскільки син позбавлений можливості самостійно заробляти на життя, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) до закінчення сином навчання. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справу повідомлявся належним чином. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи та приходить до висновку про обгрунтованість позову, з огляду на наступне. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року, та його батьками є сторони по справі. (а.с.3). Відповідно до довідки № 1/1564 від 22.10.2014 року, [PERSON] є студентом Житомирського технологічного університету 4-го рівня акредитації, факультету обліку і фінансів, денної форми навчання, 2 курсу, групи ОА-80, навчається на договірній основі та стипендію не отримує. Термін навчання за навчальним планом складає з 01.09.2013 року по 30.06.2014 року. (а.с.3). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При визначенні терміну сплати аліментів суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч. 1,2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Оскільки відповідач не надав доказів, які б вказували на неможливість сплати аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. В судовому засіданні позивач змінила розмір заявлених вимог, просила встановити аліменти в твердій грошовій сум, а саме в сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач на вимогах позову наполягала, а відповідач їх визнав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань, визначених у твердій грошовій сумі. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку про можливість задовольнити позов. Судові витрати у справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд покладає на [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача. Позов мотивовано тим, що дитина продовжує навчання. [PERSON] надіслала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, проти постановлення заочного рішення не заперечувала, просила розглянути справу без її участі. Відповідач в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Оскільки у справі достатньо даних про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. З матеріалів справи вбачається, що сторони з листопада 1995 по грудень 2002 року перебували у шлюбних відносинах. Від шлюбу у них [INFO] народилася дитина [PERSON], на що вказує свідоцтво про народження серії [NUMBER]. На даний час, як вбачається з довідки №2380 від 07.10 2014 року, [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету філософії Львівського національного університету ім. Івана Франка, строк навчання до 30.06.2018 року. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, як це встановлено ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з того, що дитина продовжує навчання за формою, що виключає можливість працювати, знаходиться на утриманні матері, суд заходить доведеним, що він потребує допомоги батька на час навчання. Погоджується суд і заявленим до стягнення розміром аліментів, оскільки він визначений з урахуванням вимог ст. 182 СК України. Тому, за відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. За такого рішення, судові витрати у справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що її повнолітня донька - [PERSON] ([INFO]), продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги батька, а тому на її утримання на час навчання позивачка просить присудити від доходів відповідача виплату коштів у розмірі 8 750 грн. Позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі й наполягала на їх задоволенні з викладених в позові підстав. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не з'явився. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у заочному порядку. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] ([INFO]). Згідно довідки № 2032 від 10 березня 2015 року [PERSON] навчається на І курсі заочного відділення в Національному університеті харчових технологій. Навчання [PERSON] закінчується в лютому 2017 року. Позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], яка знаходиться на її повному утриманні і проживає разом з нею. Відповідно до вимог ст. 199 СК України батьки, які мають повнолітніх дітей, що продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, зобов'язані їх утримувати до припинення навчання або досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положення ст. 185 СК України на правовідносини щодо утримання повнолітніх осіб, що продовжують навчання (глава 16 СК України), не розповсюджуються і в цій частині застосовані бути не можуть, а тому позов у частині стягнення додаткових витрат (навчання) на дитину задоволений бути не може. Встановлено, що позивачка працює вихователем-методистом у Вишгородському дошкільному навчальному закладі «Сонечко» та має дохід близько 3000 гривень. Обставини щодо неспроможності відповідача надавати матеріальну допомогу в судовому засіданні не виявлено. Згідно ч. 1 ст. 200 СК України суд визначаючи розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог, згідно ст. 182 СК України враховує матеріальне становище позивачки, з якою проживає повнолітня дочка, що продовжує навчання, а тому вважає необхідним визначити аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно і таким чином позовні вимоги задовольнити частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial