Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із зазначеним позовом. У підтвердження своїх вимог позивачі покликаються на те, що згідно свідоцтва про право власності серії САВ №462702 від 20.02.2007 року являються співвласниками на праві спільної часткової власності по 1/3 частці квартири [ADDRESS]; відповідно відповідач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS]. Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2003 року визначено порядок користування прибудинковою земельною ділянкою між співвласниками житлового будинку в [ADDRESS]. Згідно цього рішення місцевого суду позивачам закріплено земельну ділянку біля квартири [ADDRESS] площею 274,2м2; відповідачу біля квартири [ADDRESS] визначена земельна ділянка площею 425,5м2; сторонам в спільне користування закріплено земельну ділянку площею 784м2 для заїзду до господарських будівель та проходу до житлового будинку. Однак, [PERSON] із загального заїзду заходить до своєї квартири не через свою земельну ділянку, а через земельну ділянку [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а тому позивачі просять в судовому порядку постановити рішення, яким зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні їхньою земельною ділянкою. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник-адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги та посилалися на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] визнала позов по суті власних пояснень повністю та пояснила, що тепер користується проходом до своєї квартири тим, що визначений за рішенням суду від 23.06.2003 року та надалі таким чином користуватиметься. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягає задоволенню з наступних підстав: За умовами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Судом установлено, що рішенням місцевого Самбірського міського суду Львівської області від 23.06.2003 року визначено порядок користування та розпорядження прилеглою земельною ділянкою до будинку [ADDRESS] між власниками квартир. Згідно даного рішення позивачам як співвласникам в користування закріплено земельну ділянку площею 274,2м2 біля квартири [ADDRESS]; відповідачу - земельну ділянку площею 425,5,2м2 біля квартири [ADDRESS]; у спільне користування сторонам та решту суміжним користувачам для заїзду до господарських будівель та проходу до житлового будинку закріплено земельну ділянку площею 784м2. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Самбірським МБТІ 20.02.2007 року №13632259, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являються власниками по 1/3 частці на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS]. Як роз'яснив Пленум Вищого Господарського Суду України у постанові №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» з наступними змінами, суди мають враховувати, що способи захисту прав юридичних та фізичних осіб на земельні ділянки, визначені статтею 152 ЗК України, положення якої у відповідних правовідносинах підлягають переважному застосуванню перед нормами ЦК України та ГК України. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У відповідності до ст. 116 Земельного кодексу України встановлено підстави набуття громадянами та юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності, що є рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Статтями 125 і 126 Земельного кодексу України регламентовано виникнення права на земельну ділянку та документи, що посвідчують таке право. Зазначеного суду відповідачем [PERSON] та її представником [PERSON] не представлено і не подано клопотань про доказування з цього приводу. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. Тому, при задоволенні позову суд виходить із засад змагальності щодо подання таких, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства; з аналізу представлених і наявних у цивільній справі документів. У тому числі в судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] просили усунути перешкоди громадянкою [PERSON] у користуванні їхньою земельною ділянкою; відповідач позов визнала повністю. Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, а відтак, визнання позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів сторін, або інших осіб, котрі проживають [ADDRESS] в решту квартирах; відтак позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] є підставний і такий, що підлягає задоволенню. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved