Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до Обертинської селищної ради Івано-Франкіського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні ділянки (по 1/2 частині кожному), площами 0,7382 га та 0,7590 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , а також про визнання права власності на земельну частку (пай) (по 1/6 частині кожному), розміром 37,80 ум.кад.га, що перебуває в колективній власності КСС «Єдність», що в с. Жуків Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка в свою чергу успадкувала 1/3 частину вказаної земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що їм в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що нотаріальною конторою у Спадковому реєстрі було знайдено інформацію про заповіт від імені [PERSON] , посвідчений Першою Сімферопольською державною нотаріальною конторою АР Крим № 4-3-469 від 24.06.1991 року, та відсутністю можливості перевірити відомості стосовно вказаного заповіту, в т.ч. і щодо особи спадкодавця, за місцем посвідчення та зберігання. Крім цього, позивачами було виявлено розбіжність у кадастрових номерах земельних ділянок, зазначених в Державних актах на право власності на земельну ділянку та у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Дані обставини позбавляють їх можливості оформити спадщину на спадкове майно. 18.12.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача Обертинської селищної радиІвано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в підготовче судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з такихпідстав: Судом встановлено, що [PERSON] , згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 577010 від 01.10.2009 року, виданого на підставі розпорядження Тлумацької районної державної адміністрації № 269 від 01.08.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010931100180, належало право власності на земельну ділянку площею 0,7382 га, яка розташована на території Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 4). Також [PERSON] , згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 577044 від 01.10.2009 року, виданого на підставі розпорядження Тлумацької районної державної адміністрації № 269 від 01.08.2005 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010931100181, належало право власності на земельну ділянку площею 0,7590 га, яка розташована в урочищі «Зади» Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 5). Також [PERSON] , згідно копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0075476 від 03.11.2009 року, виданого на підставі рішення Тлумацької районної державної адміністрації № 296 від 08.06.1999 року, зареєстрованого 12.11.2009 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 269, належало право на земельну частку (пай) розміром 37,80 ум.кад.га у землі, яка перебуває у колективній власності КСС «Єдність» на території Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] з 21.02.1954 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 26). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] (позивач), [INFO] , та [PERSON] (позивачка), [INFO] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 27, 28). [INFO] [PERSON] (батько позивачів) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 21). [INFO] [PERSON] (мати позивачів) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 22). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (мати позивачів), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (батько/чоловік), успадкувавши, по 1/3 частині кожний, належної спадкодавцю земельної частки (паю), оскільки [PERSON] (мати позивачів) та [PERSON] (позивачка) були зареєстровані та постійно проживали разом зі спадкодацем на час відкриття спадщини, за адресою [ADDRESS] (довідка Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 984 від 10.12.2020 року та виписка з погосподарської книги № 8 Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, а.с. 18, 20), а [PERSON] (позивач) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поза межами шестимісячного терміну, згоду на прийняття якої було надано в нотаріальному порядку спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] (позивачка), у відповідності до ч. 2 ст. 1272 ЦК України (а.с. 48, 49). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 61/2019, заведеної 31.08.2019 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (батько позивачів) (а.с. 46-73), з якої вбачається, що [PERSON] (мати позивачів), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом, які б бажали прийняти або прийняли спадщину немає. [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши по 1/2 частині кожний належних спадкодавцю земельних ділянок та по 1/6 частині земельної частки (паю), яку [PERSON] (мати позивачів) успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] (батько позивачів). Зокрема, [PERSON] (позивачка) була зареєстрована та постійно проживала разом зі спадкодацем на час відкриття спадщини, за адресою [ADDRESS] (довідка Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 985 від 10.12.2020 року та виписка з погосподарської книги № 8 Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, а.с. 19, 20), а [PERSON] (позивач) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини поза межами шестимісячного терміну, згоду на прийняття якої було надано в нотаріальному порядку спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] (позивачка), у відповідності до ч. 2 ст. 1272 ЦК України (а.с. 75, 76). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 62/2019, заведеної 31.08.2019 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати позивачів) (а.с. 74-96), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом, які б бажали прийняти або прийняли спадщину немає. В нотаріальному порядку [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на частки земельних ділянок та земельної частки (паю), у зв`язку з тим, що нотаріальною конторою у Спадковому реєстрі було знайдено інформацію про заповіт від імені [PERSON] , посвідчений Першою Сімферопольською державною нотаріальною конторою АР Крим № 4-3-469 від 24.06.1991 року, та відсутністю можливості перевірити відомості стосовно вказаного заповіту, в т.ч. і щодо особи спадкодавця, за місцем посвідчення та зберігання, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеними державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 434/02-31 та № 435/02-31 від 06.08.2020 року (а.с. 24, 25). Також судом встановлено, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0075476 від 03.11.2009 року, виданий після смерті спадкодавця [PERSON] . Крім цього, виявлено розбіжність у кадастрових номерах спадкових земельних ділянок, які зазначені в Державних актах на право власності на земельну ділянку та у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на спадкові частки земельних ділянок та земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення. Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Так, у копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 577010, належного [PERSON] (мати позивачів), вказано кадастровий номер земельної ділянки 2625684000:01:002:0011, тоді як з довідки Відділу ГУ Держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області встановлено, що при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку на підставі вищевказаного державного акту, у зв`язку з допущеною помилкою, змінено кадастровий номер цієї земельної ділянки та присвоєно їй новий кадастровий номер: 2625684000:01:002:0963 (а.с. 8). Також, у копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 577044, належного [PERSON] (мати позивачів), вказано кадастровий номер земельної ділянки 2625684000:01:001:0022, тоді як з довідки Відділу ГУ Держгеокадастру у Тлумацькому районі Івано-Франківської області встановлено, що при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про земельну ділянку на підставі вищевказаного державного акту, у зв`язку з допущеною помилкою, змінено кадастровий номер цієї земельної ділянки та присвоєно їй новий кадастровий номер: 2625684000:01:001:0019 (а.с. 9). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220, 1221, 1268, 1269, 1270 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути, зокрема, фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповідач на власний розсуд може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також юридичну особу, територіальну громаду, державу Україну та інших осіб публічного права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняти її. Недопускається прийняття спадщини зумовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). За загальним правилом, яке визначене в ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом положень статей 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. З аналізу викладених правових норм слідує, що початок строку для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно законом чітко визначено після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, закінчення ж цього строку законом не встановлено, тобто спадкоємець може звернутися до нотаріуса у будь-який час після спливу шести місяців зі смерті спадкодавця коли у нього виникне у цьому потреба і можливість. Згідно ж із пунктами 2.1, 2.2, 2.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII (в редакції від 02.01.2020 року) правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Згідно ч. 1 ст. 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (в редакції від 02.01.2020 року) у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є тимчасово окупована територія, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Судом достеменно встановлено, що місцем відкриття спадщини є місце смерті спадкодавця [PERSON] (мати позивачів) та місце знаходження спадкового майна, а саме с. Олещин Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області. Враховуючи, те що матеріали спадкової справи № 62/2019, заведеної 31.08.2019 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати позивачів), не містять відомостей про те, що саме [PERSON] (мати позивачів), [INFO] , жителька [ADDRESS] склала заповіт, посвідчений Першою Сімферопольською державною нотаріальною конторою АР Крим № 4-3-469 від 24.06.1991 року, а також відсутні відомості про факт прийняття у встановлений законом строк спадщини за вищевказаним заповітом, шляхом звернення до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини за заповітом, суд вважає, щопозивачі правомірно претендують на частки земельних ділянок та земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки бажали прийняти та прийняли спадщину в порядку спадкування за законом, шляхом звернення із відповідними заявами до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме по 210,20 грн. кожному На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1266, 1268-1270, 1272, 1296-1298ЦК України,

Outcome: approved