Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги наступним. Позивачі є власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло та договору дарування. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але з кінця жовтня 2001 року в ній не проживає, особистого майна та речей в квартирі не має, грошових коштів на оплату комунальних послуг не надає, теперішнє місце проживання [PERSON] не відомо. Витрати по утриманню квартири несуть позивачі, які не можуть оформити субсидію через відсутність довідки про доходи відповідача. В добровільному порядку заяву про зняття з реєстрації [PERSON] писати не бажає. Просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Представник позивачів [PERSON] та позивачка [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, проти винесення заочного рішення не заперечували. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Відповідач,\~повідомлений належним\~чином про\~день,\~час і\~місце розгляду\~справи,\~в судове\~засідання не\~зявився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивачку, представника позивачів, дослідивши письмові докази, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності із ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 11 березня 1994 року, виданого фондом комунального майна Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області, [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Відповідно до договору дарування від 26 січня 2011 року [PERSON] подарував позивачці [PERSON] належну йому 1/4 частку вказаної квартири. Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 13051 від 27 вересня 2018 року син позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. З акту № 2 про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є обєктами їх права власності, від 09 листопада 2018 року, складеного членами комісії ОСББ «МЖК+», вбачається, що фактично в квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] пояснила, що вона знайома з позивачами близько пяти років, приходить до них в гості. [PERSON] в квартирі ніколи не бачила, його речей там немає. Свідок [PERSON] пояснив, що він живе по сусідству з позивачами. [PERSON] в квартирі позивачів не проживає близько семи років, його речей в квартирі немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає більше року в квартирі [ADDRESS], не є власником вказаної квартири, проте зареєстрований. Наявність реєстрації місця проживання особи в житловому приміщенні, яка в ньому не проживає, є перешкодою у здійсненні позивачами прав власників цього приміщення. Зазначені перешкоди підлягають усуненню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved