Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду 06 березня 2014 року з позовом про визнання заповіту недійсним, вказавши, що [INFO] у віці 80 років померла мати позивача - [PERSON], якій за життя належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. З метою прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину на ? частину вказаної квартири, однак 09 серпня 2011 року він отримав постанову нотаріуса № 1496/01-16 про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з наявністю заповіту, складеного за життя [PERSON] на іншого спадкоємця. В приватній бесіді нотаріус повідомила, що заповіт було вчинено 14.01.2011 р. та посвідчено приватним нотаріусом Кузнецовою О.С. на користь його сестри [PERSON] 15 листопада 2010 року його мати перенесла інсульт та з того часу знаходилася в безпорадному стані, вона перестала ходити та була прикута до ліжка, у неї відмовила ліва рука, тому вони з відповідачкою домовилися по черзі доглядати за нею. [PERSON] вживала різноманітні медичні препарати у вигляді пігулок: Берліприл, Індо прес, Кормагніл у вигляді ін'єкцій: Корглюкон, Еуфиллін, Пірацетам, Актовігін, Цереброзілін, які тільки підтримували її деякий час, але покращення її стану здоров'я не було, в зв'язку з чим за період з 15.11.2010 р. по день її смерті їй часто викликали швидку допомогу. Після перенесеного інсульту у [PERSON] почали спостерігатися погіршення пам'яті, зниження уваги, вона інколи не впізнавала своїх рідних, не пам'ятала деяких подій із життя родини, у деяких випадках вела незв'язану розмову, а з січня 2011 року стан її здоров'я ще більш погіршився, що підтверджується картками викликів станції швидкої медичної допомоги, тому вона за станом здоров'я не могла не тільки виявити намір вчинити заповіт, але й розуміти значення своїх дій та керувати ними, крім того померла не знала та не розуміла українську мову. Тому позивач вважає, що відповідачка скористалася безпорадним станом матері, в той час, коли чергувала біля неї та організувала виїзд приватного нотаріуса до матері та посвідчення заповіту, оскільки за життя мати завжди висловлювала намір залишити все своє майно порівну обом дітям. Просить визнати заповіт від 14 січня 2011 року складений [PERSON] на ім'я [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Кузнецовою О.С. недійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] на вимогах наполягали з підстав, викладених в позові. Позивач [PERSON] суду пояснив, що відповідачка не хотіла повідомляти про інсульт, вона забрала матір із лікарні посилаючись на відсутність грошей, але мати не бажала з нею спілкуватися. 06.01.2011 року хотіли матір покласти в лікарню. Мати йому казала, що не підписувала заповіт, як того бажає сестра. Він доглядав за матір'ю. Мати лікувалася від інсульту, була гіпертоніком, психічними захворюваннями не страждала, була нормальною людиною. Після інсульту поводила себе нормально, скаржилася на сестру і просила її замінити. Про заповіт він дізнався від сестри після смерті матері, але мати не підписувала заповіт. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що поки мати хворіла, позивач її не лікував, клізми не ставив, ліки не давав. В нього думки були тільки про гроші. Тому мати зробила на неї заповіт. Мати на обліку в ПНД не перебувала, була нормальною і після інсульту, спілкувалася з сусідами, які приходили до неї. Мати сама назвала людей, які повинні були розписатися за неї в заповіті. Про заповіт їй мати сказала в січні 2011 року. Нотаріус була в матері двічі, в день складання заповіту і до того дня. Нотаріус сказала, що спочатку подивиться на заповідача, в якому вона стані, а потім буде оформлювати заповіт. Права рука у мами тряслась, тому нотаріус сказала, що потрібні свідки, тому вони запросили свідків. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] суду пояснила, що до неї звернулася [PERSON] і запитала, як оформити заповіт. На її запитання відповідачка сказала, що мати нормальна, але лежача. Вони поїхали на попередній виклик для бесіди, надання консультації. Вона особисто проводила бесіду з заповідачем, яка була дієздатна, сиділа на кроваті. Заповідач сказала, що у неї слабкі руки, щоб підписалася інша особа. Запросили свідків з якими проводили бесіду. На другий день поїхали для підписання заповіту, все відбувалося в присутності свідків. Вона запитала в жінки чи вона знає для чого її викликали, та відповіла що так, щоб підписати заповіт. Це питання вона задала навмисно в присутності свідків. Заповіт читали свідки. На її запитання заповідач відповіла, що розуміє українську мову. Підписувала заповіт та особа, на яку вказала заповідач. Заповідач казала, що в неї слабкі руки, що вона не зможе підписати. Вона не запитувала у заповідача, чи знає вона українську мову, вона запитала чи розуміє та українську мову. Коли прочитали заповіт, заповідач сказала, що згодна. Другий екземпляр заповіту вона поклала на стіл біля [PERSON]. Вона впевнилася, що заповідач адекватна, запитувала заповідача прізвище ім'я по батькові. Вислухавши сторони, представників сторін, третю особу, дослідивши матеріали цієї справи та справи № 2-2489/11, суд вважає, що в позові необхідно відмовити. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с. 11 - копія свідоцтва про народження), яка [INFO] померла (а.с. 12 - копія свідоцтва про смерть). Після смерті матері [PERSON] подав заяву до нотаріальної контори для отримання спадщини, однак постановою державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М. від 09 серпня 2011 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що після смерті [PERSON] вчинено заповіт від її івмені на іншого спадкоємця (а.с. 14 - копія постанови). 14 січня 2011 року [PERSON] було складений заповіт на користь своє дочки [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кузнецовою О.С., в зв'язку з хворобою [PERSON] удома за місцем її проживання за адресою: [ADDRESS], о 15 год. 30 хв. Вказаним заповітом [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, та також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті (а.с. 13 - копія заповіту). Зі змісту заповіту вбачається, що в зв'язку з тим, що заповідач [PERSON] власноруч розписатися не може на її особисте прохання та за її дорученням в її присутності, в присутності приватного нотаріуса та в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] після прочитання ними тексту заповіту уголос, текст цього заповіту підписано власноруч [PERSON], про що засвідчили своїми підписами свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 18 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року суд визнає заповіт недійсним за позовом заінтересованої особи, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК). У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто підставою для визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-9цс12, що відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. В судовому засіданні були допитані свідки за клопотанням позивача. Так свідок [PERSON] суду пояснила, що є дружиною позивача та знає відповідачку з 1981 року. Та проживала в однокімнатній квартирі часто сварилася з матір'ю. Вони з чоловіком доглядали за матір'ю, доглядали по черзі з [PERSON] За життя мати казала, що спадщину будуть ділити порівну. Потім мати поскаржилася що, [PERSON] вимагала заповіт на неї, скаржилася що та дала таблетки, після яких їй погано. Одного разу [PERSON] не приїхала до матері коли була її черга, на її дзвінок відповіла, що не приїде. У матері погіршився стан здоров'я, стався інсульт. Після чергування [PERSON] здоров'я матері погіршувалося вона іноді не розуміла де знаходиться. Лікарі рекомендували покласти матір в лікарню де догляд кращий, але та відмовлялася казала що дочка не бажає. Мати казала, що все перепише на [PERSON]. з 10 січня вона більше спала. Вона їй казала про день її народження 24 січня, але мати навіть не усвідомлювала це. Гроші матері забирала [PERSON] Мати не знала українську мову, а заповіт складено українською мовою. Мати казала, що не підписувала заповіт. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є онуком померлої. Бабуся не знала українську мову, завжди з ним розмовляла російською мовою Вона завжди могла підписувати документи, так як права рука у неї була діюча. Він провідував бабусю. Останній раз за тиждень до її смерті, вона впізнала його. Суд критично відноситься до пояснень свідків, які є близькими родичами позивача та не надали обґрунтованих пояснень щодо того, що померла [PERSON] склала заповіт під примусом чи будучи в безпорадному стані. Судом досліджено матеріали справи № 2-2489/11 за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, який ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 жовтня 2012 року залишено без розгляду. Згідно акту № 222 посмертної судово-психіатричної експертизи від 07.08.2012 р., комісія робить висновок про те, що в зв'язку з відсутністю відомостей у наданій на експертизу медичної документації (оригінал карти амбулаторного хворого Д-1 сер. № 315742 міської поліклініки Довгинцево) і показань лікарів як свідків, які спостерігали [PERSON]: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що характеризують психічний стан [PERSON] в період часу, що цікавить суд, а саме 14.01.2011 року, а також з огляду на суперечливість свідчень, заяв позивача, відповідачки, нотаріуса, що характеризують психічний стан [PERSON], в зазначений період часу, оцінити її психічний стан на період часу, що цікавить суд, 14.01.2011 року та дати відповіді на поставлені експертний питань неможливо (а.с.121-128 - експертиза). Крім того, досліджені та оголошенні в судовому засіданні пояснення свідків, дані ними при розгляді справи № 2-2489/11. Так свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивача та відповідача вони по сусідству проживають. Вона була присутня при підписанні заповіту. 13 січня 2011 року [PERSON] звернулася до неї з проханням, щоб вона була свідком при підписанні заповіту [PERSON]. Вона прийшла 13 січня, щоб віддати паспорт, оскільки 14 січня 2011 року повинен був прийти нотаріус. Вона залишила [PERSON] паспорт, ввечері вона його їй повернула. 14 січня 2011 року на 15-00 годину вона підійшла до них, почекала нотаріуса. [PERSON] була при пам'яті, казала, що заповідає квартиру дочці, коли нотаріус зачитувала заповіт, виявили, що там була помилка - неправильно вказано її по-батькові. Нотаріус поїхала перероблять заповіт. Коли повернулась, зачитувала заповіт. Вона, свідок, теж зачитувала заповіт. [PERSON] була лежачою, її впізнала, коли нотаріус запитала, на кого заповіт, вона відповіла, що на доньку. [PERSON] не зачитувала заповіт, оскільки погано бачила, вона казала, що довіряє нотаріусу. У заповіті [PERSON] підпис не ставила, оскільки погано себе почувала, була лежачою. До підписання заповіту вона вдома у [PERSON] не була. Другий свідок, [PERSON], теж їх сусідка, [PERSON] впізнавала всіх - вона була при пам'яті, психіка у неї була нормальна. [PERSON] казала, що дочка добре за нею доглядала, заповіт на неї, підписи ми всі ставили у заповіті (справа № 2-2489/11 а.с.114-114-зворот.). Свідок [PERSON] суду пояснила, що[PERSON] була її сусідкою, дочку її вона часто бачила, а сина рідко. До неї прийшла [PERSON] та сказала, що мати просить її зайти. Вона прийшла до них додому, там була сусідка [PERSON]. [PERSON] сказала, що хоче на дочку заповіт написати. Вона віддала їм свій паспорт. На наступний день вона прийшла до них, приїхала нотаріус. Коли нотаріус зачитувала заповіт, у [PERSON] було неправильно по-батькові вказано. Нотаріус поїхала переправляти, а вони хвилин 20 сиділи спілкувалися, чекали нотаріуса. Заповіт читала нотаріус, а потім вона, як свідок. [PERSON] не читала, оскільки погано бачила, їй важко було читати. [PERSON] розуміла мову, була згодна з усим, нотаріус останньою читала заповіт. [PERSON] не поставила підпис вона не пам'ятає, не звернула уваги, вона просто поставила підпис як свідок. [PERSON] теж була свідком і читала заповіт. Ніхто за [PERSON] не підписував заповіт, мабуть нотаріус сказав поставити підпис, це ж документ. Вона не пам'ятає, чи брала [PERSON] ручку підписувати заповіт. [PERSON] була в нормальному стані, проблем з мовленням та мовою не було, їй допомогли сісти - руками вона рухала, піт витирала, просила їй поправити так як їй незручно було сидіти. До заповіту вона заходила до [PERSON] як сусідка, та все розуміла, розмовляла з нею. [PERSON] розуміла, що заповіт був, це її воля була. Вона двічі до заповіту приходила і після заповіту заходила до [PERSON], але не було часу розмовляти, чула, як [PERSON] у доньки питала, хто прийшов, так що [PERSON] була в нормальному стані (справа № 2-2489/11 а.с.114-зворот. - 115). Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач та відповідачка їй знайомі, вона проживала в одному будинку з їх мамою. Позивача вона бачила декілька разів. 13 січня 20111 року вона за проханням доньки прийшла до [PERSON], віддала свій паспорт для складання заповіту. [PERSON] лежала, вона привіталася до неї, та впізнала її і сказала, що хоче скласти заповіт на дочку. На наступний день 14.01.2012 р. вона прийшла до [PERSON] додому о 15-00 годині, приїхала нотаріус. Нотаріус у [PERSON] спитала, хто вона, [PERSON] відповіла, що нотаріус і що приїхала скласти заповіт. [PERSON] прала у ванній, коли нотаріус зачитувала заповіт, у [PERSON] неправильно в заповіті було вказано по-батькові, тому нотаріус поїхала переробляти. Коли переробили заповіт, нотаріус запитала у [PERSON] чому саме на доньку заповіт та відповіла, що дочка добре за нею доглядає. Зачитали заповіт, вони зі свідками підписали його, вона була присутня як особа, яка підписувала замість [PERSON] заповіт. У [PERSON] тряслись руки, вона погано себе почувала, не могла підписати, потрібна була допомога. Вона заповіт зачитувала, при цьому також були присутні [PERSON] і [PERSON], нотаріус теж зачитувала заповіт. [PERSON] пропонували зачитати заповіт, вона прочитала як могла, мова у неї була не дуже хороша, але вона зачитувала, в окулярах була. Її довго не захотіли мучити, у неї руки тряслись, вона не могла розписатися (справа № 2-2489/11 а.с. 115). Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема того факту, що оскаржуваний заповіт не відповідав волі заповідача чи був складений під впливом фізичного або психічного тиску. При цьому оспорюваний заповіт за формою та змістом відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Outcome: dismissed