Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

[INFO] померла [PERSON] . До складу спадщини після її смерті входило, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 3,14 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області, що посвідчувалося сертифікатом серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] . Спадкоємцем за заповітом після його смерті є позивач [PERSON] . Позивач прийняла спадщину, проте не може оформити в нотаріальній конторі спадкові права на право на земельний пай, який спадкодавець прийняв, але не оформив у нотаріуса після смерті [PERSON] , оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів, 18 липня 2018 року з відповідним позовом [PERSON] звернулася до суду. Ухвалою від 18 липня 2019 року (а.с. 23) відкрито підготовче провадження у справі. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, просила справу слухати за її відсутності (позовна заява, а.с. 3). Представник відповідача - сільський голова Лучинецької сільської ради у підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнав і просив справу слухати за його відсутності (а.с. 26). З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об`єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов`язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. [PERSON] померла [INFO] в с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 105 від 04 червня 2019 року (а.с. 13), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Б-286/0-0.29-428/141-19 від 24 квітня 2019 року (а.с. 14) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Немія» с. Лучинець розміром 3,41 умовних кадастрових гектара на території Лучинецької сільської ради. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Як вбачається із витягу зі Спадкового реєстру (заповіти) № 56813077 від 10 липня 2019 року (а.с. 19), спадкодавець [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишала. Статтею 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця) визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Витягом з ДРАЦС громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 11) суду доведено право [PERSON] спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом після смерті [PERSON] як сина. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном: здійснив поховання померлої, розпорядився особистими речами померлої, прийняв на зберігання сертифікат на земельну частку (пай). Про це стверджує довідка Лучинецької сільської ради № 105 від 04 червня 2019 року (а.с. 13). Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56813069 від 10 липня 2019 (а.с. 18) вбачається, що за оформленням спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, спадкова справа не заведена. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8). Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, спадкодавцеві [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 3,41 умовних кадастрових гектара, що перебувала в колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області, яке посвідчувалося сертифікатом серії [NUMBER] та належало [PERSON] , яке він прийняв 18 травня 2000 року після смерті власника. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 26 вересня 2003 року склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 9). Свідоцтвом про шлюб (а.с. 10) встановлено, що [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , та після державної реєстрації шлюбу взяла собі прізвище чоловіка « [PERSON] ». Із витягу зі Спадкового реєстру (заповіти) № 51813034 від 10 липня 2019 року (а.с. 17) вбачається, що заповіт від імені [PERSON] є чинним, не зміненим і не скасованим. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 73/2019, заведеної в Мурованокуриловецькій ДНК (а.с. 28-33), вбачається, що тільки [PERSON] прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріуса (а.с. 29) і на підставі якої заведено спадкову справу № 73/2019 до майна померлого [PERSON] (а.с. 28-33). Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, склад спадщини, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Наданими суду документами, в тому числі постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевича О.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 16), позивач довела, що не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд. З оголошення в газеті «Наше Придністров`я (а.с. 12) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с. 16). Враховуючи вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved