Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) і просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, розташованої за адресою: Харківська область, Золочівський район, Довжинська сільська рада, кадастровий номер 6322682500:01:014:0015, площею 0,12 га, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Я.О. 21 березня 2017 року. Свої вимоги обґрунтував тим, що на підставі виконавчого листа № 1/307/2008 Комінтернівським ВДВС Харківського МУЮ 13 квітня 2009 року було відкрито виконавче провадження. 21.04.2009 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Також на майно [PERSON] було накладено арешт в рамках кримінального провадження постановою слідчого СУ ГУМВС України в Харківській області від 13.09.2006. 21.03.2017 під час дії ухвали про арешт майна відповідач [PERSON] здійснив відчуження шляхом дарування земельної ділянки. Внаслідок укладення зазначеного правочину істотно порушені його права, оскільки він позбавлений можливості отримати відшкодування на свою користь матеріальної шкоди за вироком суду. Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України (далі - ЦК), іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину на момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину. Вважає, що зазначений договір порушує його права, оскільки унеможливлює виконання судового рішення, його укладено з метою уникнути цивільно-правової відповідальності, цей договір порушує публічний порядок. У зв`язку із цим, він звернувся до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що [PERSON] знав про заборону відчуження майна, проте подарував земельну ділянку [PERSON] .. Своїми діями фактично перешкоджає виконанню рішенню суду. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, пояснив, що ухвали про накладення арешту на його майно в межах розгляду цивільного позову у кримінальній справі судом не виносилася. На момент нотаріального оформлення дарчої на земельну ділянку йому не було відомо ані про постанову про накладення арешту від 21.04.2009, винесену державним виконавцем Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ Верещагіною Є.А., ані про постанову слідчого СУ ГУ МВС України в Харківській області від 13.09.2006. Не відповідають фактичним обставинам доводи позивача про те, що він особисто знайомився з матеріалами виконавчого провадження, а тому знав про існування постанови про накладення арешту від 21.04.2009. На момент розпорядження своїм майном він не був обізнаний про його арешт. Вважає, що постанова про накладення арешту від 21.04.2009 винесена державним виконавцем Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ Верещагіною Є.А. винесена не щодо нього, оскільки там зазначено прізвище « [PERSON] ». Вважає цю угоду законною та правомірною, оскільки на момент її укладення земельна ділянка, яку він подарував [PERSON] , не перебувала під арештом, що підтверджується вищевикладеним та даними державного реєстру про заборону відчуження, який перевірявся приватним нотаріусом, що посвідчував дарчу, а тому земельна ділянка не мала правового режиму в цивільному обороті (а.с. 68-70). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] в судове засідання не з`явилися і подала до суду письмові заперечення проти позову, в яких зазначила, що на момент оформлення дарчої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кардаш Я.О. перевірявся факт державної реєстрації заборони на відчуження земельної ділянки. Тому відповідач мав законні підстави для вільного розпорядження своїм нерухомим майном. Якщо судом будуть задоволені вимоги позивача і дарча буде визнана недійсною, це призведе до позбавлення її права власності на земельну ділянку, а відповідно до порушення ст. 330 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК майно н може бути витребуване у нього. Вона є добросовісним набувачем, оскільки не знала і не могла знати, що набуває безвідплатно майно у особи, яка на думку позивача не має права його відчужувати та відповідно до ст. 388 ЦК України відсутні підстави для витребування у мене майна. Крім того, просить прийняти до уваги, що відповідно до ст.. 388 ЦК України витребувати у неї земельну ділянку може лише власник, яким не є позивач. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Яна Олександрівна в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву, в якій зазначила, що у зв`язку із завантаженістю не має можливості з`явитися в судове засідання, Надсилає належним чином завірену копію договору дарування земельної ділянки, посвідченого нею 21.03.2017 за р. № 275, укладеного між [PERSON] та [PERSON] для приєднання до матеріалів справи (а.с. 24, 73). Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що постановою від 13.04.2009 було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 1 - 307/2008, виданого 16.02.2009 Харківським районним судом Харківської області про стягнення із засудженого [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн. Боржник - [PERSON] , [INFO] , місце народження с. Красиве Первомайський район Харківська область, адреса: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 21.04.2009 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] , в межах суми боргу. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] (а.с. 12). 22.04.2009 державним виконавцем Комінтернівського відділу ДВС Харківського МУЮ було складено заяви про реєстрацію обтяжень об`єктів нерухомого та рухомого майна (а.с. 112, 116). 21.03.2017 [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку, яка розташована: Харківська область, Золочівський район, Довжицька сільська рада, площею 0,1200 га, кадастровий номер 6322682500:01:014:0015 (а.с. 25-26). Вказана земельна ділянка була куплена [PERSON] [INFO] у [PERSON] (а.с. 27-32), її вартість складає 11749 грн (а.с. 33-37). Ухвалою Харківського районного суду Харківської області 03.04.2017 задоволено подання старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області про видачу дублікату виконавчого листа по кримінальному провадженню щодо [PERSON] задоволено. Видано дублікат виконавчого листа № 1-307/08 за вироком щодо [PERSON] в частині стягнення із останнього на користь [PERSON] матеріальної шкоди у сумі 100000 грн (а.с. 124-126). Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.04.2017 виправлено допущену описку прізвища [PERSON] в ухвалі від 03.04.2017 (а.с. 127). Згідно із постановою державного виконавця від 15.02.2017 із доходу [PERSON] проводиться утримання, що належить до виплати боржнику в розмірі 50 % до погашення заборгованості в сумі 110 109,90 грн (а.с. 128). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.03.2017 власником земельної ділянки із кадастровим номером 6322682500:01:014:0015, площею 0,12 га, є [PERSON] (а.с. 40). Як вбачається із копії скарги [PERSON] від 20.03.2017, останній просив визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області Пересічанської О.М. від 31.01.2017; визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області Прищенка В.В. від 31.01.2017 про відновлення виконавчого провадження та постанову старшого державного виконавця від 15.02.2017 для проведення відрахування із заробітної плати, пенсійного забезпечення (доходів) боржника (а.с. 106-108). При цьому [PERSON] клопотав про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 10.03.2017 (а.с. 109-110). Постановою від 31.01.2017 відновлено виконавче провадження ВП № 12327291 про стягнення із засудженого [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 100000 грн (а.с. 122). 03.04.2017 ухвалою Харківського районного суду Харківської області видано Комінтернівському відділу ДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області дублікат виконавчого листа № 1-307/08 відповідно до вироку Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2008 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 100 000 грн (а.с. 124-126). З відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на підставі постанови про арешт майна боржника накладено арешт на все майно [PERSON] , [INFO] Зареєстровано 22.04.2009 (а.с. 129). 11.04.2017 видано дублікат виконавчого листа від 18.12.2008, згідно із яким із [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 100 000 грн (а.с. 134). Згідно із ч. 2 ст. 55 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакція станом на 31.03.2009, яка діяла на момент накладення арешту на майно боржника) державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. В ч. 6 ст. 55 цього ж Закону зазначено, що арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Відповідно до ч. 1-3 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В ч. 1 ст. 203 ЦК зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Виходячи із зазначених норм, можна дійти до висновку, що арешт накладається на майно боржника, яке було у власності останнього на момент здійснення цієї дії виконавця, а не автоматично на все майно, яке в майбутньому може набути боржник. Спірна земельна ділянка була набута [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки 28.10.2016 (а.с. 27). 31.01.2017 було відновлене виконавче провадження, проте виконавцем не було здійснено дій, спрямованих на встановлення майна боржника, накладення на нього арешту та внесення [PERSON] до Єдиного реєстру боржників. Як вбачається із витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 50-51), спірна земельна ділянка не перебувала під забороною відчуження на момент укладення договору дарування. Тому на момент укладання договору дарування не було законних підстав у нотаріуса для відмови у вчиненні реєстраційних дій. Позивач на підтвердження своєї позиції також наводить доводи щодо поінформованості відповідача про заборону відчуження його майна. Проте, якщо відповідачу і була відома така заборона, то стосувалася вона майна, яке було у нього на момент накладення арешту, тобто до 21 квітня 2009 року, а не набуте в 2016 році майно. Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не залучено до справи як відповідача власника спірної земельної ділянки - [PERSON] , хоча у випадку задоволення позову були б порушені саме її права власності. Таким чином, зважаючи на викладене, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed