Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить зменшити аліменти, які стягуються з неї на користь [PERSON] (далі відповідач) на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до досягнення повноліття сина, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на приписи ст.ст.180, 182, 192 СК України та зазначає таке. Відповідно до судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред`явлення заяви про видачу судового наказу, тобто з 13 березня 2018 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Проте її матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в розмірі за вказаним судовим наказом, оскільки на її повному утриманні знаходиться син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , який навчається на денній формі в ДНЗ «Мирноградський професійний гірничий ліцей» з 01 вересня 2017 року по теперішній час. У своїй власності позивач не має рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобілю, квартири, будинку чи земельної ділянки; проживає разом з сином в орендованій квартирі, щомісячна плата за яку складає 1000 грн., разом з комунальними послугами квартирна плата становить 4000 грн., має також грошові зобов`язання перед банками - в ПАТ «ПУМБ» отримано нею споживчий кредит на суму 7650 грн., в ПАТ КБ «Приватбанк» - споживчий кредит на суму 19000 грн. Позивач зауважує, що вона також намагається надавати матеріальну допомогу своїй матері, яка мешкає в приватному будинку та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 2258,68 грн. Позивач працює в Структурному підрозділі «Покровське локомотивне депо» Регіональної філії «Донецька Залізниця», де отримує середній заробіток від свого окладу, який щомісяця знижується. Для забезпечення потреб своєї родини була змушена піти служити за контрактом до ЗС України. Позивач зазначає, що відповідач є працездатним (працює), фізично здоровим, аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, має у власності будинок та транспортний засіб, постійний дохід як від основного місця роботи, так і від додаткового підробітку. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, мотиви незгоди викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив і зводяться до такого. Позивач не повідомила суд, що з нею також проживає чоловік, з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу і який, будучи військовослужбовцем та отримуючи достойну заробітну плату, надає їй матеріальну допомогу. У сина позивача [PERSON] є рідний батько, до якого позивач не зверталась з позовом про стягнення аліментів. Її син отримує стипендію як студент та має інші пільги, оскільки його мати є військовослужбовцем. Відповідач також вважає, що позивачем не надано жодних доказів, що саме вона сплачує за житлово-комунальні послуги орендованої квартири; звертає увагу, що на підтвердження сплати комунальних послуг позивачем надано більшість рахунків за зимовий період 2018 року без відмітки про їх оплату, рахунки виписані на ім`я власника житла, також надані копії двох квитанцій на суму не більше 400 грн. та на ім`я [PERSON] . Згідно з наданим позивачкою актом про проживання вона проживає в будинку [ADDRESS] , який значиться і в рахунках на оплату комунальних послуг, а в договорі оренди житла йдеться мова про будинок [ADDRESS] . На думку відповідача, не підтверджені належним чином твердження позивача про наявність у неї грошових зобов`язань перед ПАТ «ПУМБ» та ПАТ КБ «Приватбанк» та той факт, що вона допомагає своїй матері. Крім того відповідач зауважив, що він отримує аліменти з двох видів доходу позивача, що в середньому становить приблизно 4000-4500 грн., тобто дохід позивача становить приблизно 16000-18000 грн. за двома заробітками, і після відрахування аліментів на утримання їх неповнолітнього сина у неї залишається достатньо коштів на життя. Також відповідач зазначав, що їх з позивачкою малолітній син [PERSON] хворіє, проходив курси лікування з 10.05.2018-21.05.2018 з діагнозом ВСД по кардинальному типу, згідно із виписки його амбулаторної карти у нього встановлене «Інорідне тіло слухового проходу», він часто скаржиться на болі у серці та вусі. Після того як дитина почала проживати з відповідачем, вона знаходиться на повному його утриманні. Позивач не приймає участі у вихованні сина та не виявляє бажання бачитися з ним. Сам відповідач має проблеми зі здоров`ям, він декілька разів знаходився на лікуванні з приводу хвороби нирок, також нещодавно у нього була травмована нога на виробництві, з приводу чого він також перебував на лікарняному. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові та у відповіді на відзив. Відповідач та його представник в судове засідання з`явились, позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні повністю, навели доводи, викладені у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 29.08.2018 підготовче провадження у справі закрито, призначено судове засідання, в яке, за клопотанням відповідача, викликаний малолітній свідок [PERSON] (а.с.93). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №118 від 30.06.2009 та видане відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.7). Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9), на утримання якого судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 з позивача на користь відповідача стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.37). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 23.04.2018 [PERSON] звільнений від сплати аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду від 06.11.2007 на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, оскільки судом встановлено, що дитина проживає разом з батьком і знаходиться на його повному утриманні (а.с.57-58). За актом №12.108 від 17.04.2018 [PERSON] з 01.01.2017 проживає за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Сторонами визнаний факт того, що [PERSON] , [INFO] , є сином позивача від іншого чоловіка. Згідно з довідкою №120 від 14.04.2018, виданою ДНЗ «Мирноградський професійний гірничий ліцей», [PERSON] навчається в гірничому ліцеї з 01.09.2017 по 15.02.2021 за професією «Електрослюсар підземний; машиніст підземних установок» на денній формі навчання (а.с.10). За довідкою про доходи від 02.05.2018, виданою Структурним підрозділом «Покровське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», [PERSON] працює у вказаному підрозділі прибиральницею службових приміщень, форма працевлаштування основна, отримує заробітну плату, загальна сума доходу за період з квітня 2017 року по березень 2018 року без урахувань аліментів становить 59602,31 грн. (а.с.17). 29.01.2017 позивач уклала строковий контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу на особливий період, але не менше одного місяця до оголошення демобілізації та етапів звільнення у ході демобілізації, визначених Генеральним штабом ЗС України (а.с.19-20). За період з липня 2017 року по червень 2018 року позивач, працюючи у Військовій частині [NUMBER] на посаді кухаря, отримала загальну суму доходу, за винятком аліментів за травень-червень 2018 року в загальній сумі 5 145,62 грн., в розмірі 145 932,65 грн. (а.с.87, оригінал довідки оглянутий в судовому засіданні під час дослідження письмових доказів). На підставі договору оренди нерухомості від 02.10.2017, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання, з метою проживання разом із членам своєї сім`ї, орендувала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відмітки на вказаному договорі щомісячна оплата становить 1000 грн. плюс повністю комунальні платежі до 15 числа кожного місяця (а.с.29). Разом із копією вказаного договору позивачем на підтвердження сплати нею комунальних послуг надані копії квитанцій, за якими оплата комунальних послуг нарахована щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , користувач [PERSON] (а.с.11-16). Згідно з довідкою від 27.04.2018 №1818 [PERSON] знаходиться на обліку в Красноармійському об`єднаному УПФУ Донецької області та отримує пенсію у розмірі 2258,68 грн. на місяць (а.с.18). За виписками по рахунку, наданими відділенням №1 ПУМБ в м.Покровську, за період з 01.12.2017 по 30.03.2018 з рахунку позивача здійснено щомісячне списання платежів на погашення кредитних зобов`язань (а.с.24-28). За довідкою про доходи від 08.06.2018, виданою СП «Покровське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», відповідач працює у вказаному підрозділі трактористом та отримує заробітну плату, яка за період з червня 2017 року по травень 2018 року, без урахування аліментів, становить 64 205,04 грн. (а.с.51). Загальна сума утриманих з відповідача аліментів за виконавчим листом №2-3235, виданим 06.11.2007 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, за вказаний період становить 16 176,88 грн. (а.с.52). В підтвердження понесення витрат на дитину - [PERSON] відповідачем надані: лист первинної профспілкової організації СП «Покровське локомотивне депо», за змістом якого задля оздоровлення дитини в ДП ЗОВ «Буревісник» внесений батьківський внесок в розмірі 2484 грн. (а.с.59); копії квитанцій на оплату медичних препаратів, дитячих речей (а.с.59-62). В період з 10.05.2018 по 21.05.2018 [PERSON] , [INFO] , знаходився на лікуванні з діагнозом ВСД по кардиальному типу (а.с.54-56). Відповідач періодично перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні ДЗ «Дорожня клінічна лікарня станції Донецьк» з приводу сечекам`яної хвороби, болі у ділянці нирок (а.с.63-68). Мати відповідача [PERSON] знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, отримує пенсію за віком у розмірі 2113,67 грн. (а.с.89, 90). Допитаний в судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування [PERSON] малолітній свідок [PERSON] , [INFO] , підтвердив суду, що він проживає з батьком, матір бачить дуже рідко, матеріальної допомоги вона йому особисто не надає, до школи до нього не приходить; раніше він проживав разом за матір`ю, її старшим сином [PERSON] та її чоловіком в будинку по [ADDRESS] ; після того, як свідок почав проживати з батьком, він до матері в гості не приходив. Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Приписами ст.51 Конституції України та ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України від 27.02.1991 №789 (набула чинності для України 27.09.1991), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. За змістом ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судом встановлено, що спірний розмір аліментів стягується з позивача на користь відповідача на утримання їхньої дитини сина [PERSON] на підставі судового наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018. За змістом ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.1, ч.5). Досліджені судом докази, надані позивачем на підтвердження її позицій, не дозволяють дійти висновку про зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я позивача та відповідача відповідно; про існування інших випадків, передбачених цим Кодексом для зміни розміру аліментів, позивачем не зазначено. Долучені позивачем до матеріалів справи письмові докази, як-то довідка про доходи, виписки по рахунках з банку підтверджують розмір доходів та витрат за кредитним договором, отриманих та понесених нею до прийняття судом судового наказу від 14.03.2018. Надані позивачем квитанції за комунальні послуги також датовані періодом до прийняття вказаного судового наказу та, крім того, не дозволяють дійти переконливого висновку, що їх оплата здійснена саме позивачем та саме за квартиру [ADDRESS] , яка нею орендується на підставі договору оренди нерухомості від 02.10.2017, оскільки надані квитанції стосуються квартири [ADDRESS] ). Довідка від 27.04.2018 №1818 щодо [PERSON] , за змістом якої остання знаходиться на обліку в Красноармійському об`єднаному УПФУ Донецької області та отримує пенсію у розмірі 2258,68 грн. на місяць (а.с.18), не приймається судом до уваги, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] є матір`ю позивача. Зміст довідки про доходи позивача від 03.07.2018 №206, виданої військово-медичним клінічним центром Західного регіону, дозволяє констатувати, що доходи позивача після прийняття судового наказу від 14.03.2018 збільшились. При цьому суд відмічає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування відомостей, зазначених в цій довідці. Судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача та його представника про долучення до матеріалів справи банківської роздруківки щодо руху коштів за картковим рахунком позивача, заявленого в судовому засіданні 25.10.2018, оскільки такий доказ наданий з порушенням строків, визначених ч.2 ст.83 ЦПК України, а неможливість їх подання у такий строк з причин, що не залежали від неї, не обґрунтована, доказів на підтвердження звернення до роботодавця задля отримання відповідних даних щодо розміру заробітної плати військовослужбовця не надано. Між тим приписами ч.8 ст.83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. За таких обставин, враховуючи матеріальний стан позивача та відповідача, а також те, що розмір аліментів, визначений судовим наказом від 14.03.2018, відповідає вимогам СК України та не перевищує 50 % заробітної плати позивача, суд доходить висновку, що його зменшення через наявність у позивача на утриманні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , боргових зобов`язань за кредитними договорами та інших обов`язків платежів, а також необхідності надання матеріальної допомоги своїй матері, яка мешкає в приватному будинку, без підтвердження саме погіршення її матеріального стану або здоров`я, зміни сімейного стану або поліпшення матеріального стану отримувача аліментів відповідача, чи наявності для цього інших випадків, передбачених СК України, не сприятиме належному забезпеченню її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Суд зазначає, що при застосуванні ст.192 СК України враховані висновки Верховного Суду, викладені в постанові Суду від 09.08.2018 по справі № 640/10064/16-ц (провадження № 61-35771св18, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75793954). За викладених обставин у задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; і нші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed