Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON] 25.07.2014р. звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Виконавчого комітету Ленінської у м. Дніпропетровську ради, третя особа КП «ЖЕП-34» ДМР про визнання наймачем за договором найму житлового приміщення. Позивач в своєму уточненому позові посилалась на те, що вона 1993 році втратила можливість проживати у м. Ашхабад та переїхала до м. Дніпропетровська. На початку 1994 року їй була встановлена належність до громадянства України. В 2010 році вона познайомилась з [PERSON] яка на підставі обмінного ордеру № 3683 проживала одна в квартирі яка розташована в [ADDRESS]. Так як у позивача не було свого житла, [PERSON] запропонувала їй поселитися в її квартирі і проживати разом. Донька [PERSON] в цей час була зареєстрована в вищевказаній квартирі, але не проживала, оскільки була засуджена і відбувала покарання в колонії. Між позивачем та [PERSON] тривалий час існували добрі сімейні стосунки. Коли [PERSON] у 2011 році захворіла, то вона оплачувала операцію та несла другі витрати по лікуванню. За час сумісного проживання вони придбали у спільну власність холодильник, пральну машину, зробили ремонт в квартирі. Весь час проживання та до теперішнього часу вона сплачує комунальні платежі по квартирі. [INFO] під час перебування у Збаразькій колонії, у віці 40 років померла донька [PERSON], [PERSON] 13.09.2011р. [PERSON] склала нотаріально засвідчену заяву про те, що вона надає свою згоду на постійне проживання та на реєстрацію позивачки постійно за її місцем проживання. 04.10.2011р. позивач була зареєстрована за місцем фактичного проживання у квартирі яка розташована в [ADDRESS]. 07.10.2014р. [PERSON] померла. Всі витрати по похованню позивач несла сама, так як у померлої не було нікого з родичів. Позивач уточнивши позовні вимоги просила суд: визнати її членом сім'ї наймача квартири [ADDRESS], [PERSON]; визнати за нею право користування вищевказаним житловим приміщенням; зобов'язати виконавчий комітет Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради укласти з нею договір найму житлового приміщення та перевести з [PERSON] на її ім'я обліковий рахунок на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] У своїй заяві представник позивача просив суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача 29.10.2014р. надав суду письмові пояснення та просив суд розглядати справу за його відсутності, винести рішення згідно чинного законодавства. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 18 кв.м., була заселена на підставі обмінного ордера № 3683 від 14.12.1983р. [PERSON] та її донькою, [PERSON] (а.с.10). В 2010 році позивач познайомилась з [PERSON] Так як у позивача не було свого житла [PERSON] запропонувала їй жити у неї та вести спільне господарство. Відповідно до ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. [INFO] під час перебування у Збразькій колінії, у віці 40 років померла її донька, [PERSON] (актовий запис про смерть № 20 виданий Доброводівською сільською радою Збаразького району Тернопольської області (а.с.8). 30.09.2011р. [PERSON] склала нотаріально посвідчену заяву, в якій дала свою згоду на постійне проживання та на реєстрацію постійно за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] громадянки України [PERSON], 05.07.1968р.н. за місцем її по проживання та постійної реєстрації за місцем проживання - в квартирі [ADDRESS] (а.с.5). 04.10.2014р. позивач зареєструвалась за місцем фактичного проживання у вищевказаній квартирі (з.а.с.7). Заборгованості по сплаті за комунальні послуги відповідно до довідки виданої КП «ЖЄП-34» у позивача не має (а.с.22). [INFO] [PERSON] померла (актовий запис про смерть № 6949 від 12.10.2011р. виданий Відділом державної реєстрації смерті [PERSON] міського управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.9)). Позивач зверталася до виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради із заявою про зміну умов договору житлового найму, але отримала відмову. Свідки у судовому засіданні підтвердили факт сумісного проживання позивачки та [PERSON], ведення спільного господарства та інших фактів вказаних в позовній заяві, Згідно з ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо прри вселенні між цими особами, наймачем та членами сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. При цьому згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним їх місцем проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування житловим приміщенням. При цьому, як роз'снив Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за собою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Як вбачається з матеріалів при реєстрації позивачки в спірній квартирі встановлений законом порядок було дотримано. Угоди про порядок користування квартирою між позивачкою та [PERSON] укладено не було, а тому позивач у відповідності до положень ч.2 ст.65 ЖК України набув рівного права з [PERSON] права користування жилим приміщенням. Що стосується письмової згоди на реєстрацію всіх членів сім'ї то як вбачається з матеріалів справи окрім доньки, померлої до реєстрації позивача у спірній квартирі, у [PERSON] членів сім'ї не було. Отже встановлено, що позивач проживав у спірній квартирі сумісно з [PERSON], вів з ним спільне господарство, у відповідності до вимог житлового законодавства України був зареєстрований в цій квартирі, тобто згідно змісту ч.2 ст.64 ЖК України був членом сім'ї наймача квартири. На підставі ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, доведеними, обґрунтованими, а тому є всі підстави для їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved