Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я малолітніми особами. Свій позов обґрунтовує тим, що 17.07.2013 року близько 14 години в дворі будинку №50 по вул.Станіславського в місті Луцьку малолітні діти [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO], подряпали обличчя її малолітньої дочки [PERSON], [INFO] та кидали в неї яблуками, чим спричинили їй легкі тілесні ушкодження. У зв'язку з цим, дільничим інспектором Луцького МВ УМВС України у Волинській області з малолітніми [PERSON] та [PERSON] в присутності батьків було проведено профілактичну бесіду виховного характеру. Вказує, що неправомірними діями малолітніх [PERSON] та [PERSON] її дочці було заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді подряпин на обличчі, в зв'язку з чим вона перетерпіла фізичні болі та страждання, що викликало у неї як матері психологічний шок, страждання та переживання за її зовнішній вигляд і можливість в майбутньому на усе життя залишитися зі шрамами на обличчі. При цьому принижено честь та гідність її дитини, котра зазнала фізичного насильства. Покликаючись на викладені обставини, просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в її користь 1500 грн. заподіяної моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, наведених в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідачі позов не визнали. Суду пояснили, що їх діти тілесних ушкоджень малолітній [PERSON] не наносили. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 31.03.1995 року №4 обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати,чимпідтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З пояснень сторін, матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] 18.07.2013 року звернулась в чергову частину Луцького МВ УМВС України у Волинській області з проханням провести профілактичну бесіду з малолітніми [PERSON] та [PERSON], які, 17.07.2013 року, перебуваючи у дворі будинку за місцем проживання кидали в її малолітню дочку [PERSON] яблуками та подряпали їй обличчя. З акту судово-медичного обстеження від 18.07.2013 року № 989 вбачається, що при обстеженні [PERSON], 2006 року народження, в ділянці правої щоки виявлені дві подряпини, які виникли від травмуючої дії тупого твердого предмета з дещо загостреним травмуючим краєм, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.9,10). Згідно висновку Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 18.07.2013 року №6223 17.07.2013 року малолітні [PERSON] та [PERSON], [PERSON], перебуваючи в дворі будинку за місцем проживання, граючись, кидали один в одного яблуками. Про те, що подряпали обличчя [PERSON] останні заперечили(а.с.11). Свідок [PERSON] в судовому засіданні не ствердила, що тілесні ушкодження її внучці заподіяли саме [PERSON] та [PERSON], оскільки в дворі будинку, де вони грались, 17.07.2013 року присутня не була. Свідок [PERSON], який 17.07.2013 року був присутній в дворі будинку, де грались діти, ствердив, що тілесних ушкоджень [PERSON] та його внук [PERSON] малолітній [PERSON] не наносили. Характеристики дітей [PERSON] та [PERSON] за місцем навчання та відповідачів [PERSON], [PERSON] за місцем проживання, позитивні(а.с.27,28,32,33). Відповідно до ч.2 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Отже, позивачем не доведено, що тілесні ушкодження її дочці заподіяли [PERSON] та [PERSON], що між їх діями та заподіяною шкодою є причинний зв'язок та вина, тому в задоволенні позову [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я малолітніми особами слід відмовити. На підставі ст.ст.23,1167 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: dismissed