Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» (далі - відповідач, ПАТ «КБ «Даніель»), в якому просить визнати дії відповідача щодо неповернення сум вкладу та нарахованих відсотків відповідно до договору строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 та договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 протиправними; стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до договору строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 кошти у розмірі 90 000,00 грн. та кошти банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 у розмірі 20 275,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до договору строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 прості відсотки у розмірі 21,6 % річних за період зберігання з 05.06.2012 року по 09.06.2013 року, що становить 19 440,00 грн. та прості відсотки у розмірі 24 % річних банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 за період зберігання з 10.04.2013 року по 07.08.2013 року, що становить 1 622,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача три проценти річних від простроченої суми за договором банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 в розмірі 3 550,68 грн. та за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 в розмірі 284,96 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 12 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 05.06.2012 року він уклав з відповідачем договір строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966, згідно умов якого позивач надав відповідачу в управління грошові кошти в розмірі 90 000,00 грн. строком з 05.06.2012 року по 09.06.2013 року включно під прості відсотки в розмірі 21,6 % річних, а відповідач зобов'язався повернути вказані грошові кошти зі сплатою відсотків після закінчення строку дії договору. Строк дії вказаного договору закінчився, проте, відповідач на письмову вимогу позивача грошові кошти не повернув та відсотки не виплатив. Крім того, 10.04.2013 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722, згідно умов якого позивач надав відповідачу в управління грошові кошти в розмірі 20 275,00 грн. строком з 10.04.2013 року по 07.08.2013 року включно під прості відсотки в розмірі 24 % річних, а відповідач зобов'язався повернути вказані грошові кошти зі сплатою відсотків після закінчення строку дії договору. Строк дії вказаного договору закінчився, проте, відповідач на письмову вимогу позивача грошові кошти не повернув та відсотки не виплатив. Отже, відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, відтак, зобов'язаний також сплатити три проценти річних, згідно ст.. 625 ЦК України за весь час прострочення. Крім того, позивач зазначає, що він планував проведення операції на серці, однак, у зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за договорами, операцію було відкладено, чим позивачу також спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 12 0000,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2013 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» про повернення банківського вкладу, стягнення відсотків, відшкодування моральної шкоди та справу призначено до судового розгляду. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати дії відповідача, які полягають у неповерненні суми вкладу та нарахованих відсотків відповідно до умов договору строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 та договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 протиправними; стягнути з відповідача на користь позивача, грошові кошти за договором строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 у розмірі 90 000,00 грн. та грошові кошти за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 у розмірі 20 275,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача за договором строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 три проценти річних в розмірі 3 528,46 грн. та за договором строкового банківському вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 три проценти річних в розмірі 284,96 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 12 000,00 грн. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали уточнені позовні вимоги, викладені в заяві від 09.12.2013 року, та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ч. 3 ст. 191 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 05.06.2012 року ПАТ «КБ «Даніель» (Банк) уклало договір строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 з [PERSON] (Вкладник), згідно умов якого Банк приймає 05.06.2012 року, а Вкладник передає в управління Банку грошові кошти у сумі 90 000,00 грн. на строк зберігання з 05.06.2012 року по 09.06.2013 року включно. У п. 1.3 договору сторони погодили, що Банк повертає Вкладнику вклад і нараховані на нього відсотки згідно умов п. 1.1 договору або за заявою (вимогою) Вкладника, наданою в письмовій формі Банку щодо виконання зобов'язань Банком та в порядку та на умовах, передбачених цим договором та чинним законодавством України. Відповідно до п. 1.4 договору, повернення вкладу підтверджується касовим документом при готівкових рахунках, платіжним дорученням клієнта або меморіальним ордером на перерахування коштів за заявою Вкладника при безготівкових рахунках. Згідно п. 2.1 та п. 2.2 договору, Банк нараховує прості відсотки Вкладнику на Вклад з розрахунку 21,6 % річних за винятком випадків, визначених договором. Відсотки нараховуються щомісяця у передостанні три банківських дні місяця, виходячи з фактичної кількості днів у році, і акумулюються на окремому рахунку нарахованих відсотків. Відсотки на вклад нараховуються Банком від дня, наступного за днем надходження вкладу в Банк до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списання з Вкладного рахунку з інших підстав. Відповідно до п. 3.1.1 договору, Банк зобов'язується прийняти вклад, зазначений у п. 1.1 договору, і забезпечити його збереження. У п. 3.1.2 договору сторони погодили, що у термін, передбачений п. 1.1 цього договору, повернути вклад і нараховані на нього, але не виплачені відсотки на підставі заяви на видачу готівки шляхом видачі готівкових коштів з каси Банку або на підставі платіжного доручення клієнта - шляхом перерахування на його власний поточний (картковий) або інший вкладний рахунок Вкладника в Банку або іншому банку України. Повернення вкладу і виплата нарахованих на нього відсотків здійснюється у валюті вкладу. Відповідно до п. 3.1.3 договору, Банк зобов'язується нараховувати прості відсотки Вкладнику на вклад, згідно з умовами, передбаченими договором. Згідно п. 3.3.1 договору, Вкладник зобов'язується внести готівкові кошти або переказати безготівкові кошти на вкладний рахунок у сумі та термін, зазначені в п. 1.1 договору. У п. 3.4.2 договору сторони погодили, що Вкладник має право 10.06.2013 року отримати вклад та нараховані, але не виплачені відсотки шляхом, зазначеним у п. 3.1.2 договору. Відповідно до п. 4.1 договору, цей договір набуває силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов'язань. 10.04.2013 року ПАТ «КБ «Даніель» (Банк) уклало договір строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 з [PERSON] (Вкладник), згідно умов якого Банк приймає 10.04.2013 року, а Вкладник передає в управління Банку грошові кошти у сумі 20 275,00 грн. на строк зберігання з 10.04.2013 року по 07.08.2013 року включно. Згідно п. 2.1 та п. 2.2 договору, Банк нараховує прості відсотки Вкладнику на Вклад з розрахунку 24 % річних за винятком випадків, визначених договором. Відсотки нараховуються щомісяця, виходячи з фактичної кількості днів у році, і акумулюються на окремому рахунку нарахованих відсотків. Відсотки на вклад нараховуються Банком від дня, наступного за днем надходження вкладу в Банк до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списання з Вкладного рахунку з інших підстав. Інші умови договору строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 аналогічні умовам договору строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966. Як визначено у ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивач на виконання умов договору строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 вніс на рахунок ПАТ «КБ «Даніель» грошові кошти в розмірі 90 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 05.06.2012 року (а. с. 8). 22.05.2013 року у зв'язку із закінченням строку дії договору строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966, [PERSON] звернувся до ПАТ «КБ «Даніель» із заявою про повернення коштів (а. с. 11), проте відповідач суму вкладу не повернув. 18.07.2013 року [PERSON] повторно звернувся до ПАТ «КБ «Даніель» із заявою про повернення депозитного вкладу за договором строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966, однак одержав відповідь ПАТ «КБ «Даніель» від 22.07.2013 року, що банк не відмовляється від виконання взятих на себе зобов'язань, однак, складна економічна ситуація. 10.04.2013 року [PERSON] на виконання умов договору строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 вніс на рахунок ПАТ «КБ «Даніель» грошові кошти в розмірі 20 275,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 10.04.2013 року (а. с. 10). 19.08.2013 року у зв'язку із закінченням строку дії договору строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722, [PERSON] звернувся до ПАТ «КБ «Даніель» із заявою про повернення коштів (а. с. 15), проте відповідач суму вкладу не повернув, натомість у листі від 04.09.2013 року зазначив, що не відмовляється від виконання взятих на себе зобов'язань, однак, повернути грошові кошти не має змоги. Також 01.07.2013 року [PERSON] звернувся із заявою до Національного банку України, у відповідь на яку одержав лист від 09.07.2013 року щодо направлення заяви для розгляду до ПАТ «КБ «Даніель» (а. с. 17, 18). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження повернення суми вкладів за договорами ПАТ «КБ «Даніель» не надав. Отже, станом на 09.01.2014 року у ПАТ «КБ «Даніель» існує заборгованість перед [PERSON] за договором строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 в розмірі 90 000,00 грн. та за договором строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 в розмірі 20 275,00 грн. За таких обставин, в частині стягнення з ПАТ «КБ «Даніель» на користь позивача грошових коштів в розмірі 90 000,00 грн. та 20 275,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання дій ПАТ «КБ «Даніель» протиправними, то позивач в цій частині обрав спосіб захисту, не передбачений ст.. 16 ЦК України, відтак, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, [PERSON] просить стягнути з ПАТ «КБ «Даніель» три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 3 528,46 грн. за договором строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 та в розмірі 284,96 грн. за договором строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ПАТ «КБ «Даніель» прострочило виконання грошового зобов'язання за договором строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966, а також за договором строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722, то позовні вимоги щодо стягнення трьох процентів річних є обґрунтованими. Проте, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд зазначає, що він є невірним, оскільки три проценти річних за порушення грошового зобов'язання за договором строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 за період з 10.06.2013 року по 09.01.2014 року становлять 1 575,62 грн. (90 000*3/100*213/365, де 90 000 грн. - сума боргу, 3 - проценти річних, 213 - кількість днів прострочення, 365 - кількість днів у році), а три проценти річних за порушення грошового зобов'язання за договором строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 за період з 08.08.2013 року по 09.01.2014 року становлять 256,63 грн. (20 275*3/100*154/365). Отже, в частині стягнення трьох процентів річних за прострочення грошового зобов'язання позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з ПАТ «КБ «Даніель» на користь позивача трьох процентів за прострочення виконання зобов'язання за договором строкового банківського вкладу «Класичний» № Т-27966 за період з 10.06.2013 року по 09.01.2014 року в розмірі 1 575,62 грн. та за прострочення виконання зобов'язання за договором строкового банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-37722 за період з 08.08.2013 року по 09.01.2014 року в розмірі 256,63 грн. Також позивач просить стягнути 12 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Так, позивачем не доведено причино-наслідковий зв'язок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Крім того, суд також зазначає, що між позивачем та відповідачем існують зобов'язальні правовідносини, які виникли на підставі договорів, умовами яких не передбачено відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «КБ «Даніель» на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 12 000,00 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як визначено у ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а суд задовольняє позов частково, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 1 121,07 грн. у відшкодування судового збору, пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial