Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) аліменти на свою користь на своє утримання у розмірі 100 % прожиткового мінімуму на працездатну особу, щомісячно, починаючи з дня подання заяви 25.10.2019 та до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . В обґрунтування позову позивач посилається на приписи ст.84 СК України та зазначає, що шлюб між сторонами розірваний, від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Позивач не працює, здійснює догляд за малолітньою дитиною, навчається в Харківському національному університеті внутрішніх справ на 5 курсі, за контрактом, заочна форма навчання. Ухвалою суду від 30.10.2019 провадження у справі за вказаним позовом відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.14-15). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених в позові, зазначивши також, що насправді відповідач є фізичною особою підприємцем та отримує більший дохід ніж зазначено ним у відзиві на позов, але оскільки він декларує саме таку суму, на яку посилається, сенсу заявляти клопотання про витребування відповідних відомостей про його доходи не має. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.38), а також відзив, в якому, просить в задоволенні позову відмовити. Мотиви незгоди зводяться до того, що розмір його доходів дорівнює 4200 грн, з вказаної суми за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.10.2019 утримуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн щомісячно, тож у нього відсутня матеріальна можливість надавати допомогу позивачу (а.с.26-37). Судом встановлені такі фактичні обставини справи. Сторони з 07.10.2017 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.10.2019 розірвано (а.с.5-7). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.10.2019 з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, щомісячно, із щорічною індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 29-33). Сторонами визнано, що їх спільна дитина проживає з позивачем. Згідно з довідкою відділу кадрового забезпечення Харківського національного університету внутрішніх справ від 08.10.2019 №2/1067с, [PERSON] є студенткою 1 курсу заочної форми навчання з оплатою вартості навчання на договірних засадах (а.с. 40). Розв`язуючи спір, суд виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч.2); право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4); право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.6). Приписами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; у часники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; к ожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наявних у справі доказів суд доходить висновку, що відповідач має задовільний стан здоров`я, є працездатним, працює фізичною особою - підприємцем, має регулярний дохід в розмірі, зі слів останнього, 4200 грн, а отже може надавати матеріальну допомогу позивачу, з якою проживає їх спільна дитина, [INFO] . При визначені розміру аліментів на утримання позивача суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження такого розміру доходів відповідача, який би забезпечив сплату останнім аліментів на її утримання в заявленому нею розмірі - 100% прожиткового мінімуму на працездатну особу (1921 грн у 2019 р., 2102 у 2020 р.). Судом неодноразово - і в ухвалі про відкриття провадження у справі і в ході розгляду справи - було роз`яснено позивачу необхідність надання доказів на підтвердження розміру доходів відповідача, а також право заявляти клопотання про витребування певних доказів судом в разі неможливості їх надати самостійно; відповідних клопотань від позивача не надійшло. З урахуванням приписів ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», за якими обмеження щодо не перевищення усіх відрахувань під час кожної виплати 50 відсотків заробітної плати не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі, зокрема стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, та в таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків, зважаючи на рішення суду від 11.10.2019, яким з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн, а також на розмір отриманого відповідачем доходу, який, як зазначає останній, дорівнює 4200 грн, що не спростовано позивачем, а також оскільки обставин, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачем по утриманню позивача, з якою проживає їх спільна дитини, не вбачається, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача на її утримання підлягає стягненню сума в розмірі 940 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Суд відхиляє доводи позивача щодо отримання відповідачем доходу в більшому ніж 4200 грн розмірі, оскільки доказів на підтвердження вказаного позивачем не надано. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. Рішення суду у справах про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за 1 місяць (ч.1 ст.430 ЦПК України). Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом була звільнена від сплати судового збору, її вимоги задоволені частково, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial