Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON] 15 березня 2016 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з у січні 2001 року між нею та відповідачем [PERSON] було розірвано шлюб, від якого сторони мають доньку [PERSON] народження 29 січня 1998 року. Відповідно до рішення суду відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття. По досягненню дитиною повноліття виплати було припинено. З 01 вересня 2015 року дочка [PERSON] навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Українська академія банківської справи Національного банку України». Відповідач матеріальної допомоги не надає, хоча має постійний дохід. Позивач дохід має невеликий, у звязку з чим самостійно утримувати дитину не має змоги. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання до досягнення нею 23-х років у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, додаткові витрати, які вона понесла на навчання [PERSON] в сумі 4500 гривень,а а також додаткові витрати, які вона понесене на навчання дитини в сумі 581 гривня 06 коп. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги уточнила та просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання у розмірі ? всіх видів доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, а також аліменти в твердій грошовій сумі на навчання дитини починаючи з вересня 2016 року на навчальний період з 01.09.2016 по 30.06.2019 в сумі 581 грн 06 коп. на місяць до закінчення навчання дитиною або до досягнення нею 23-х річного віку. Крім цього просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, які вона понесла на навчання дитини в сумі 4500 гривень. Відповідач у судове засідання не зявився. На адресу суду направив заперечення на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково та не заперечує проти стягнення з нього 1/6 частини всіх видів доходів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею 23 річного віку, за умови, що вона буде продовжувати навчання. Своє заперечення пояснив тим, що на даний час він є інвалідом 2 ї групи та пенсія по інваліднос є його єдиним доходом. Крім цього вказав, що сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до вимог ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних рідних, інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ст.182 цього Кодексу при визначенні розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають повнолітню дочку [PERSON], народження 29 січня 1998 року, яка навчається на денному відділенні Державного вищого навчального закладу «Українська академія банківської справи Національного банку України», що потребує додаткових витрат (а.с. 4, 6). [PERSON], проживає разом із матірю [PERSON], яка має постійний дохід, але самостійно утримувати дочку не може. (а.с 16-17). Відповідач [PERSON] має регулярний дохід, так як одержує пенсію за інвалідністю, проте матеріальної допомоги своїй дочці не надає, але згоден надавати допомогу в розмірі 1/6 частини всіх видів свого доходу. Відповідно до виконавчого листа № 2-202, виданого 25.03.2008 Лохвицьким районним судом Полтавської області, з відповідача стягується ? частина всіх видів заробітку на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 26, 33). Суд уважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дочку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) до закінчення нею навчання у Державному вищому навчальному закладі «Українська академія банківської справи Національного банку України». Тому суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення аліментів на період навчання дочки сторін у академії в розмірі 1/6частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. У решті позову необхідно відмовити, оскільки згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення з відповідача 1/3 частини доходу поставить його та його малолітню дитину в скрутне матеріальне становище. Згідно наявних матеріалів справи доказів про отримання відповідачем інших доходів, окрім пенсії по інвалідності, немає. Крім цього, главою 16 СК України стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини не передбачено. Як зазначено в ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застослвуються норми статей 187, 189 192 і 194 197 цього Кодексу. У зазначений перелік ст. 185 СК України, яка передбачає участь батьків у додаткових витратах на дитину, не входить, тому в частині позовних вимог щодо додаткових витрат повинно бути відмовлено. Також не підлягають задоволенню, на думку суду, вимоги про стягнення аліментів у розмірі не меншому 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки прожитковий мінімум для дитини встановлюється в Україні Законом «Про державний бюджет» на відповідний рік і стосується дітей віком до 6 років та від 6 до 18 років, дочка ж сторін є повнолітньою. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial