Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] 22.01.2018 року звернулася до суду з позовом до ПАТ «Черкасиобленерго» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, вказавши, що з 18.09.2012 року вона працювала на різних посадах у ПАТ «Черкасиобленерго». 03.11.2017 року була звільнений з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору. На день звільнення відповідачем їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з січня 2017 року по 03.11.2017 року в сумі 26233,81 гривень. Відповідач обґрунтував невиплату заробітної плати в день звільнення, відсутністю коштів. На момент звернення до суду заробітну плату їй виплачено не було. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати в сумі 26233,81 гривень. Крім того оскільки ПАТ «Черкасиобленерго» затримало проведення розрахунку по заробітній платі з 03.11.2017 року до моменту звернення з даним позовом до суду, то вважає, що відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку. Також оскільки ПАТ «Черкасиобленерго» не виплачувало їй з січня 2017 року заробітну плату та не провело остаточного та повного розрахунку з нею в день звільнення, їй тим самим було завдано моральну шкоду. При цьому просила врахувати, що з січня 2017 року вона своєчасно не отримувала заробітної плати, а при звільненні з роботи не отримала належних сум до виплати, що призвело до порушення її нормального способу життя. В неї на утриманні перебуває неповнолітня дочка, яка хворіє на бронхіальну астму та потребує відповідних медичних препаратів. Через відсутність коштів вона не мала змоги забезпечити себе та свою дочку необхідними речами, відповідним харчуванням, а також не мала змоги сплачувати кошти за позашкільний розвиток дитини, що завдавало їй моральних страждань. Невиплата їй заробітної плати та не проведення повного розрахунку в день звільнення спричинило фінансові труднощі, які вимагають від неї додаткових зусиль для організації нормального життя своєї сімї та себе. Моральну шкоду позивач оцінила у 5000 гривень, яку просила стягнути з відповідача на свою користь разом з заборгованістю по заробітній платі та середнім заробітком за час затримки розрахунку. Ухвалою суду від 26.01.2018 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. 26.02.2018 року представник позивача [PERSON] надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій відмовилась від вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості із заробітної плати, оскільки у лютому 2018 року заробітна плата [PERSON] була виплачена в повному розмірі, та просила стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.11.2017 року по 31.01.2018 року в сумі 26423,37 гривні та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Ухвалою суду від 26.02.2018 прийнята відмова позивача від частини позовних вимог, а провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі закрито. В судове засідання 26.02.2018 представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала та просила задовольнити позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та про відшкодування моральної шкоди. Справу розглянуто за відсутності представника ПАТ «Черкасиобленерго», який був належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неявки суду невідомі. В своєму відзиві на позовну заяву від 15.02.2018 року № 1310/0903 ПАТ «Черкасиобленерго» позов [PERSON] не визнало, посилаючись на те, що заборгованість підприємства перед позивачем по заробітній платі повністю погашена. Несвоєчасна виплата заробітної плати сталася не з вини відповідача, а була спричинена діями попереднього менеджменту ПАТ «Черкасиобленерго» та постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якими встановлювався алгоритм щодобових відрахувань коштів із поточного рахунку ПАТ «Черкасиобленерго». Крім того відповідач вважав, що розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 433,17 грн., а тому розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по заборгованій заробітній платі складає 25990,20 грн.. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 гривень заперечували, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтвердили спричинення їй моральних страждань, втрату нормальних життєвих звязків і необхідність застосування додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням викладеного просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до трудової книжки (а.с. 8-10) [PERSON] з 18.09.2012 року працювала на різних посадах в ПАТ «Черкасиобленерго», остання посада провідний бухгалтер-ревізор контрольно ревізійного відділу. Наказом № 864-п/тз від 02.11.2017 року по ПАТ «Черкасиобленерго» (а.с. 6) [PERSON] з 03.11.2017 звільнена з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору. Відповідно до довідок ПАТ «Черкасиобленерго» від 26.12.2017 року та від 25.01.2018 року № 653/040101 (а.с. 7, 20), - станом на 26.12.2017 року заборгованість ПАТ «Черкасиобленерго» по заробітній платі перед [PERSON] складала 26233,81 гривень. Відповідно до довідки ПАТ «Черкасиобленерго» від 13.02.2018 року №1258/040201 (а.с. 27) заборгованість по невиплаченій заробітній платі перед [PERSON] відсутня в результаті проведеної виплати за платіжним дорученням №939 від 31.01.2018 року. Відповідно до статті 115 КЗпП України, - заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок (ст. 47 КЗпП України). Згідно ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. ПАТ «Черкасиобленерго» на день вирішення справи не заперечує, що при звільненні [PERSON] з нею не було проведено повного розрахунку та що дана заборгованість перед позивачкою була погашена 31.01.2018 року. Під час розгляду справи в суді відповідачем не доведена відсутність вини ПАТ «Черкасиобленерго» у несвоєчасній виплаті заробітної плати [PERSON]. За таких обставин стягненню з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь [PERSON] підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2017 року по 31.01.2018 (в межах позовних вимог). Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2017 по 31.01.2018 суд виходить з наступного. Відповідно до довідки ПАТ «Черкасиобленерго» від 25.01.2018 року № 653/040101 (а.с. 20) сума середньоденної заробітної плати [PERSON] становить 433,17 гривень. За період з 04.11.2017 по 31.01.2018 пройшло 60 робочих днів, а саме листопад 2017 19 робочих днів; грудень 2017 21 робочий день; січень 2018 20 робочих днів. При визначенні кількості робочих днів суд враховує пятиденний робочий тиждень [PERSON] та\~дані викладені у [PERSON] України від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» та Розясненні [PERSON] України з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік. Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.11.2017 року по 31.01.2018 року становить 25990,20 гривні (із розрахунку 433,17 грн. х 60 днів), який і підлягає стягненню з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь [PERSON]. Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 433,17 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обовязкових платежів, то при виплаті на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 25990,20 гривень підлягають утриманню (відрахуванню) роботодавцем податки та обовязкові платежі передбачені законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Надані позивачем докази свідчать, що несвоєчасна виплата заробітної плати та не проведення відповідачем повного розрахунку при звільненні із [PERSON] поставило її у скрутне матеріальне становище, призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від [PERSON] додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому суд враховує, що [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААІ №352320 (а.с. 12) та довідкою МСЕК №1 серія 12ААА № 537967 (а.с. 13); на утриманні позивача перебуває неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] (а.с. 11), яка хворіє на бронхіальну астму, що підтверджується лікарським висновком (а.с. 38). Вказане свідчить необхідність позивачу застосовувати значні додаткові зусилля для організації та забезпечення свого життя у звязку із несвоєчасною виплатою заробітної плати. З урахуванням обставин справи, тривалості правопорушення та глибини душевних страждань позивача, враховуючи вимоги розумності і справедливості суд вважає, що розмір відшкодування завданої позивачу моральної шкоди у грошовому виразі необхідно визначити у 1000 гривень, які слід стягнути із ПАТ «Черкасиобленерго» на користь [PERSON]. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, оскільки є інвалідом другої групи (а.с. 12). За таких обставин судовий збір в сумі 704,80 гривень від сплати якого була звільнена [PERSON] при зверненні до суду, необхідно стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь держави. На підставі ст. 47, 115-117, 2371 КЗпП України,

Outcome: partial