Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, посилаючись на те, що 10 січня 2018 року в Центрально-Міському районі м. Макіївка Донецької області України померла його мати [PERSON], [INFO]. Померла похована на кладовищі селища Кірова (Нове) в м. Макіївка Донецької області. Причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба II ступеню. Факт смерті встановлено лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги №3 м.Макіївка Донецької області. Зі свідоцтвом про смерть серії ДНР № 090115, виданим 12.01.2018 року Макіївським міським відділом ЗАГС м. Донецька Державної [PERSON] Міністерства юстиції Донецької народної республіки, яке було їй видане на тимчасово окупованій території, заявник 15.03.2018 року звернувся до Петропавлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції в Дніпропетровській області для реєстрації смерті матері [PERSON], але заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті матері через те, що для підтвердження факту смерті заявник предявив документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на ст.ст. 293, 315-317, 430 ЦПК України, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянки України, 10 січня 2018 року в місті Макіївка Донецької області, причина смерті: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця, гіпертонічна хвороба II ступеню, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть та допустити негайне виконання рішення. Заявник в судовому засіданні підтримав заяву та просив суд її задовольнити. Заінтересована особа Петропавлівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального Управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання представника не направила, подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши надані заявником докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Це розяснення відповідає змісту ч.2 ст.319 ЦПК України. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. За приписами ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території; гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно з п.11 ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Судом встановлено, що заявник є громадянином України, [INFO], що підтверджується паспортом серії ВЕ № 285846, виданим Центрально-Міським РВ Макіївського МУ УМВС України Донецької області 04.09.2001 року (а.с.3-4), має реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], що вбачається з копії цієї картки (а.с.5). Відповідно до довідки від 03.04.2017 року № [NUMBER], виданої Управлінням соціального захисту Петропавлівської районної державної адміністрації, заявник взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстрований за місцем проживання [INFO] України, а місцем фактичного проживання вказана адреса: провулок Водний, будинок 15, с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.7). Заявник є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VІI УР № 0139528, виданим Червоногвардійським районним ЗАГС Донецької області 04.01.1967 року (а.с.6). Мати заявника [PERSON] тривалий час хворіла і 10.01.2018 року померла на тимчасово окупованій території у м. Макіївка Донецької області України, там же заявник його поховав, що підтверджується світлинами могили померлої на кладовищі, накладною про товари для поховання, продані заявнику фізичною особою-підприємцем [PERSON] 10.01.2018 року (а.с.12). Ці обставини встановлені з показань заявника, допитаного як свідок згідно із статтями 230-232, 234 ЦПК України, та показань свідка [PERSON], який підтримує родинні стосунки з заявником. При цьому суд не вважає допустимими доказами в сенсі ч.1 ст.78 ЦПК України і не бере до уваги лікарське свідоцтво про смерть №17 від 11.01.2018 року (а.с.9), свідоцтво про смерть серії ДНР № 090115 від 12.01.2018 року (а.с.10), свідоцтво про поховання серії АА №025017 від 12.01.2018 року (а.с.11). Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджених Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року №1085-р, та відповідно до положень Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року м. Макіївка Донецької області відноситься до тимчасово окупованої території України, а тому на зазначені правовідносини поширюються встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені ст.317 ЦПК України. 15.03.2018 року за вих. № 394/14.39-137 Петропавлівським районним відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено заявнику у проведенні державної реєстрації смерті його матері [PERSON] через те, що для підтвердження факту смерті заявником предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері, що тягне за собою настання правових наслідків у вигляді отримання права на допомогу на поховання, спадщину тощо. Таким чином, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, який є громадянином України, враховуючи, що заявник не має можливості іншим способом захистити своє право, суд приходить до висновку про задоволення заяви в частині встановлення факту смерті матері заявника [PERSON] в певний час. Що стосується зазначення причини смерті, то суд зауважує наступне. Згідно з Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила), підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якою затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть). Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров'я України. Саме в цих документах зазначається причина смерті особи. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суду не надані належні і допустимі докази у вигляді лікарського свідоцтва про смерть за формою № 106/о або фельдшерської довідки про смерть за формою № 106-1/о, виданих уповноваженими органами Держави Україна, на підставі яких суд міг би зазначити причину смерті матері заявника, тому в цій частині вимоги заяви задоволенню не підлягають.

Outcome: partial