overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

[PERSON] 08.01.2014р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову покликається на те, що він з відповідачкою зареєстрував шлюб 16 березня 2013 року у Галицькому відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 60. Від шлюбу у них дітей немає. Подружнє життя їхнє не склалось, між ними часто виникали сварки і непорозуміння через різні погляди на життя. З липня 2013 року вони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. Таким чином, позивач вважає, що їх шлюб суперечить його інтересам. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини, вважає, що примирення та відновлення шлюбу є неможливими. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд приймає визнання відповідачем позову і приходить до висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 16 березня 2013 року у Галицькому відділі РАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 60. Для позивача це перший шлюб, а для відповідачки - другий. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сімейне життя у сторін не складалося, між ними виникали сварки, конфлікти. Сторони з липня 2013 року не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Суд вважає, що спроби примирення сторін неможливі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що конфлікт між подружжям носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, цей шлюб слід розірвати. Майнового спору між сторонами немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

[PERSON] 08.01.2019 р. звернулася до суду позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 17.04.2010 р. Від шлюбу в них 28.12.2011 р. народився син [PERSON]. Протягом сумісного проживання не змогли знайти спільної мови при вирішенні сімейних питань із-за чого в сімї виникали сварки, непорозуміння. Відповідач не приділяв їй належної уваги, матеріально сімю не утримував, продовжує жити власним життям. Все це призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. З 2017р. спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин. Позивач вважає, що сімя розпалася повністю і зберегти її неможливо, шлюб носить формальний характер. Позивач просить суд винести рішення яким шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу не змінювати її прізвище, стягнути з відповідача судові витрати по справі. В суді позивач позов підтримала, просить його задоволити. Суду позивач пояснила, що з січня 2017 р. з відповідачем проживають окремо, не підтримують шлюбні відносини, за час спільного проживання відповідач неодноразово вчиняв сварки свідком якої була дитина, збереження шлюбу з позивачем суперечить її інтересам та інтересам дитини, просить строк на примирення не надавати, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги позивача визнав, термін на примирення не потрібний оскільки з 2017 р. разом не проживають. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 17.04.2010 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Камянець-Подільському Камянець-Подільського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, про що складено актовий запис № 175. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. В звязку з різними поглядами на життя, різні характери, відсутністю бажання спільно вирішувати сімейні проблеми, побутові проблеми в сімї часто виникали непорозуміння. Сторони припинили спільне проживання в січні 2017 р., з того часу проживають окремо. Сторони миритися не бажають, позивач наполягає на розірванні шлюбу оскільки його збереження суперечить її інтересам, відповідач також миритися з позивачем не бажає про що вказав в своїй заяві. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно \~ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування \~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~Враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому підстав для збереження \~сімї \~немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] 08.02.2016р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину, та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.05.2013 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] участі у виховання сина не бере, коштів на утримання дитини не надає. Відповідач працює на ПАТ «Запоріжвогнетрив», має постійний дохід, добровільно не бажає піклуватися про матеріальне забезпечення дитини, ухиляється від своїх обовязків по утриманню дитини, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] 08.02.2016 року звернулась в Корольовський районний суд м.Житомира з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30 % всіх видів доходів щомісячно та своє утримання до досягненню дитини 3 річного віку також в розмірі 20 % частини всіх видів доходів щомісячно, оскільки відповідач в добровільному порядку кошти на їх утримання не надає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував сплату аліментів, однак у меншому розмірі ніж зазначив позивач. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.ст.181-184 СК України, батьки зобовязани утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі не надання допомоги з них стягуються аліменти в твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку (доходу). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження останньої. Батько дитини [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. На підставі викладеного відповідач, має сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно,але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Крім того, відповідно до ст.ст.75,84 СК України, подружжя повинно підтримувати один одного, а в разі відмови той з подружжя що потребує матеріальної допомоги, який доглядає дитину до 3 років, має право одержувати аліменти від другого подружжя. Оскільки відповідач [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання позивачки, а остання перебуває в декретній відпустці до 07.05.2013 року по догляду за дочкою [PERSON], то відповідач також має сплачувати позивачу аліменти, однак в розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно до досягнення дитини 3 річного віку, так як позивач також має дохід. Відповідно до вимог ст.191 СК України, аліменти стягуються з часу подання позову до належного суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON] 08.02.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 03.11.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області зареєстровано їх шлюб, актовий запис №863. Вони з вересня 2015 року проживають окремо, так як відповідач проживає з іншою жінкою. Просила шлюб розірвати, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що відповідач 9 вересня 2015 року забрав свої речи та з того моменту живе з іншою жінкою. Він в січні 2016 року приходив до ній до дому побив скло, побив її та її дочку від першого шлюбу. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 03.11.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №863, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с.3). Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні встановлено, що подружжя спільне господарство не ведуть, з вересня 2015 року відповідач проживає з іншою жінкою, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 79,88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати по справленню судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON] 08.02.2017р. звернулась в суд з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача 33\~083 грн. 09 коп. заборгованості по аліментах та 9\~599 грн. 47 коп. неустойки (пені). В суді позивачка висловилась на підтримання позову, з мотивів у ньому наведених. Відповідач в суді заявив про визнання позову, мотивуючи в основному тим, що допустив заборгованість по сплаті аліментів. Заслухавши сторони, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. За положеннями ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з рекомендаціями Верховного Суду України, викладеними в п.24 постанови Пленуму №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання відповідачем позову повинно бути безумовним. В такому випадку суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За положеннями ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають. [PERSON] в суді вільно заявив про визнання позову, заяву обґрунтував тим, що дійсно допустив заборгованість по сплаті аліментів за рішенням Жовківського районного суду Львівської обл. від 15.03.2010р. Оскільки [PERSON], реалізуючи своє спеціальне право, в суді добровільно заявив про визнання позову, а обставин, які б свідчили, що визнання ним позову порушує його права, свободи чи інтереси інших осіб не встановлено, суд вважає, що таке визнання позову є безумовним та ухвалює рішення про задоволення позову.\~ З огляду на \~положення ст. 88 ЦПК України, суд стягує із [PERSON] в користь [PERSON] судові витрати (а.с.25) в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] 08.02.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 18.07.1993 року зареєстрованому виконавчим комітетом Ожівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №7. Сторони неповнолітніх дітей не мають. З вересня 2008 року сторони не підтримують подружніх стосунків та спільно не проживають. Причиною припинення подружніх відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння. Оскільки їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам, просить його розірвати. На підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати по сплаті судового збору не бажає стягувати з відповідача. Можливості примирення з відповідачем не вбачає. Після розірвання шлюбу не бажає змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо їх задоволення, можливості примирення з позивачкою не вбачає, розгляд справи просить проводити без його присутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 08.02.2019 року відділом ДРАЦС по Сокирянському району та місту Новодністровську ГТУЮ у Чернівецькій області, 18.07.1993 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №7. Позивачка та відповідач неповнолітніх дітей не мають. З вересня 2008 року сторони припинили подружні відносини та спільне проживання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості збереження сім`ї, а також вважає, що їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам. Відповідач також не вбачає можливості примирення та спільного проживання з позивачкою.. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивачка не бажає стягувати з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] 08.04.2016р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 16.07.2010 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутністю наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 16 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 246. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин . Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON] 08. 05. 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 14 лютого 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який 07. 05. 2014 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання меншого сина [PERSON] не надає, а тому вона вимушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 14 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до його повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення аліментів, але в меншому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що 14. 02. 2008 року сторони зареєстрували шлюб, який 07. 05. 2014 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. На утримання [PERSON] стягуються аліменти на підставі рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком малолітнього [PERSON]. Згідно пояснень позивачки, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання меншого сина [PERSON]. У відповідності з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч. 5 ст. 181 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] 08.05.2014 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.09.2012 року. У обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що їхні подружні відносини з відповідачем не склалися, через несумісність характерів, різні погляди на життя, через що між ними виникали непорозуміння та конфлікти, під час який відповідач ображав її, що негативно впливало на її моральний стан та душевний спокій. Протягом року вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, дітей від шлюбу не мають. За таких обставин вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, термін на примирення не надавати, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 29.09.2012 року у Саджавській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 14. В судовому засіданні встановлено, що сім`я фактично розпалася, шлюб існує тільки формально, позивачка і відповідач з жовтня 2013 року спільного господарства не ведуть, разом не проживають через те, що відносини між ними загострились внаслідок взаємних звинувачень і небажання відповідача проживати разом у шлюбі. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується лише на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін.

Outcome: approved