Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

[PERSON] 11.02.2015 року пред'явив позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом в квартирі [ADDRESS]. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що йому на праві власності належить вказана квартира, в якій зареєстрований він, позивач, його мати [PERSON] та батько [PERSON], котрий на початку грудня 2013 року, забравши всі свої особисті речі, виїхав із вказаної квартири та не повертається туди. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечував проти заочного розгляду справи. [PERSON], будучи належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача та показання свідків, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та договору дарування квартири від 30 жовтня 2013 року відомо, що на підставі даного договору [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яку йому подарував [PERSON], діючи за згодою дружини [PERSON] (а.с. 4, 5). Із будинкової книги та довідки від 29.01.2015 року № 125, виданої ЖЕК № 1 м. Самбора, видно, що за даною адресою з 05.09.2000 року зареєстровані [PERSON], його батько [PERSON] та мати [PERSON] ( а.с. 6, 9-10). Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із свідоцтва про народження відомо, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Із свідоцтв про одруження та розірвання шлюбу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27 листопада 2013 року (а.с. 7, 8). Свідок [PERSON] показала, що її колишній чоловік після розірвання шлюбу більше року не проживає в квартирі [ADDRESS], туди не з'являється, його місце знаходження їй не відоме, перешкод у користуванні вказаною квартирою йому ніхто не чинив, а навпаки його реєстрація в цій квартирі чинить перешкоди позивачу. Свідок [PERSON] показала, що часто бувала та буває у квартирі [ADDRESS], однак [PERSON] там не бачила більше року. Із його слів їй відомо, що [PERSON] висловлював побажання жити і працювати за кордоном. Їй також відомо, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Отже, відповідач понад один рік без поважних причин відсутній у квартирі за місцем реєстрації проживання, але реєстрація його місця проживання чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування квартирою, яка належить йому на праві власності, що дає підстави для захисту цього права і способом його захисту визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом у вказаній квартирі.

Outcome: approved