overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] 26 січня 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка проживала в с. Долинське Ананьївського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,56 га, що розташована на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, так як ним пропущений строк для прийняття спадщини. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин, оскільки про існування державного акта на земельну ділянку, яка належала його матері, йому стало відомо лише тоді, коли він звільняв будинок матері від старих речей та знайшов там вказаний державний акт, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з'явився, однак його представник за довіреністю (а.с.13) [PERSON], надав на адресу суду письмову заяву (а.с.17), відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак надав заяву (а.с.16), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач - [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець с. Долинське Ананьївського району Одеської області (а.с.2-4). Судом досліджені наступні матеріали справи: ксерокопія свідоцтва про народження позивача(а.с.5), ксерокопія свідоцтва про смерть [PERSON](а.с.6), фотокопія державного акта на право власності на земельну ділянку(а.с.7), фотокопія довідки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області(а.с.8), фотокопія листа нотаріуса від 16 грудня 2016 року у відповідь на звернення позивача(а.с.9), ксерокопія інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 24 січня 2017 року(а.с.10), ксерокопія інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24 січня 2017 року(а.с.11), фотокопія пенсійного посвідчення [PERSON](а.с.12). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

[PERSON] 26 січня 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 3,0 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «ім. Ілліча» с. Байтали Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що вона після смерті спадкодавця звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, оскільки нею пропущений строк для прийняття вказаної спадщини, а також відсутні документи, які можуть підтвердити факт її проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, та було рекомендовано звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин. Так, за час встановлення цих обставин вона не змогла вчасно звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини, а також вимушена звертатись до суду з заявою про встановлення факту її проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.15), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак надав заяву (а.с.19), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач - [PERSON], [INFO], уродженка та мешканка [ADDRESS] (а.с.4). Судом досліджені наступні матеріали справи: ксерокопія свідоцтва про смерть [PERSON](а.с.5), ксерокопія свідоцтва про смерть [PERSON](а.с.6), ксерокопія сертифіката на право на земельну частку (пай) з додатками до нього(а.с.7-8), довідки Жеребківської сільської ради Ананьївського району Одеської області(а.с.9-11), ксерокопія листа нотаріуса від 24 січня 2017 року на звернення позивача(а.с.12), ксерокопія витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 24 січня 2017 року(а.с.13), ксерокопія витягу зі спадкового реєстру(спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 24 січня 2017 року(а.с.14). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] 26 січня 2017 року звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12.10.2013р. вони уклали шлюб, зареєстрований у Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №178. Від спільного проживання мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернулась до суду з заявою про те, що позовні вимоги підтримує, просить справу слухати у її відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст.112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні сторони уклали шлюб 12.10.2013р., який зареєстрований у Старокостянтинівському районниму відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №178. Від шлюбу мають одну дитину дочку [PERSON], [INFO] Сторони проживають окремо та припинили подружні стосунки через різні погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються: даними свідоцтва про одруження серії ІБВ №155380 від 24.01.2017 року (свідоцтво видане повторно), даними свідоцтва про народження дитини серія І-БВ №250765 від 25.06.2015 року, даними паспорта [PERSON] серія НВ 689910. За таких обставин, згідно положень ст. 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] 26 січня 2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи позовні вимоги неможливістю відновлення сімї, яка розпалася внаслідок суперечок та непорозумінь між ними. Позивачка в судове засідання не зявилася, в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2006 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 013482, актовий запис № 158 (а.с. 5). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, можливості зберегти сімю немає. Відповідач позов визнав повністю, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивачка відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України просить залишити прізвище «Олійник».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

\~[PERSON] 26 січня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 17 жовтня 2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх синів: Дмитра, [INFO], та Олександра, [INFO]. Шлюбні відносини припинені у звязку з різними поглядами на життя. Спору про поділ майна немає. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з нею. Вважає збереження сімї неможливим, тому просить розірвати шлюб, залишивши їй прізвище чоловіка. Позивач\~\~у судове засідання не зявилася, у заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, у заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов визнає. Дослідивши матеріали\~справи,\~суд вважає\~за необхідне\~позов[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 17 жовтня 2009 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3),\~від якого мають малолітніх синів: Дмитра, [INFO] (а.с. 4), та Олександра, [INFO] (а.с. 5). Подружні стосунки між сторонами припинені у звязку з різними поглядами на життя. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матірю. Спору про поділ майна не заявлено. Наданий сторонам строк для примирення результатів не дав, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище «Бут».\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. 24 червня 2015 по справі було ухвалено рішення суду. [PERSON] 30 червня 2015 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду. В судове засідання сторони не зявилися, про день та час слухання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу без вказаних осіб згідно ст. 169, ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Перевіривши матеріали цивільної справи та оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до абзацу 1 п. п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу встановлено у розмірі 243 гривень 60 коп. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У судовому засіданні встановлено, що позовна заява була подана про розірвання шлюбу та з урахуванням зазначеного позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп (а.с. 2), що підтверджується матеріалами справи. Також було встановлено, що інших понесених і документально підтверджені судових витрат не має. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2015 року шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 17 січня 2009 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 02, не мають спільних неповнолітніх дітей розірвано. Прізвище [PERSON], яке було змінено нею після реєстрації шлюбу з «Шенгелія», залишено шлюбне, а саме «Абашія», тобто позов було задоволено, однак при ухваленні зазначеного рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, а саме: не було вирішено питання як розподілити між сторонами судові витрати, а тому з урахуванням вище викладеного та зазначеного судові витрати понесені позивачем і документально підтверджені слід стягнути з відповідача, таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений останньою судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп, оскільки зазначене ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2015 року предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість. Під час судового розгляду [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Наслідки визнання позову сторонам розяснено та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, із свідоцтва про народження відомо, що сторони є батьками дитини - сина [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обовязку утримувати дитину, [PERSON] проживає окремо від дитини, має регулярний дохід і тому, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача. Статтею 182 цього Кодексу встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, є підстави для присудження з відповідача аліментів на дитину в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просив суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки, з заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з батьком [PERSON] та знаходиться на його матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сімєю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатна, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2017 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави в інтересах [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В поданій до суду заяві посилалася на те, що [PERSON] відповідно до договору дарування від 10 серпня 1994 року є власником жилого будинку з надвірними спорудами в м. Полтаві по вулиці Юнацька, 7, але в тексті договору помилково назва вулиці зазначена як Юнатська, у звязку з чим існують перешкоди в реалізації права на розпорядження майном. В своїй заяві просила суд встановити, що зазначена в договорі дарування нерухомого майна адреса розташування житлового будинку з надвірними прибудовами відповідає назві вулиці Юнацька, будинок № 7. В судовому засіданні заявник та представник повністю підтримали подану до суду заяву. Заінтересована особа в судове засідання своїх представників не направила, будучи повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення та обґрунтування заявника та представника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до договору дарування від 10 серпня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, є власником жилого будинку з надвірними побудовами в місті Полтава, вулиця Юнацька, 7. Договір зареєстровано в органах бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга № 54, за реєстровим № 49 від 10 серпня 1994 року. Встановлено, що у 2002 році до реєстру Полтавської філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України внесено назву вулиця Юнацька. Разом з тим, в правовстановлюючому документі договорі дарування від 10 серпня 1994 року, назва вулиці помилково зазначена як Юнатська. Факт належності правовстановлюючого документу, а саме договору дарування від 10 серпня 1994 року [PERSON] підтверджується матеріалами справи та має для заявника юридичне значення, іншим шляхом встановити даний факт неможливо. Тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON], подана в інтересах [PERSON], підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки суд, здійснюючи судочинство та вирішуючи справи в порядку окремого провадження, не може встановити факт назви вулиці, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа договору дарування нерухомого майна, жилого будинку з надвірними побудовами по вул. Юнацька, 7 в м. Полтаві, від 10 серпня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 4-3628, де адреса розташування жилого будинку помилково зазначена як вулиця Юнатська, 7.

Outcome: approved