Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просять визнати незаконним та скасувати розпорядження УЖКГ від 23.12.2003 року та свідоцтво про право власності на 217/1000 частин квартири [ADDRESS] на імя [PERSON] та [PERSON] з вказаними долями; скасувати державну реєстрацію свідоцтва про право власності на житло УЖКГ виконкому Одеської міської ради від 23.12.2003 року про право власності на 217/1000 частин квартири [ADDRESS] на імя [PERSON] та [PERSON] з вказаними долями; визнати недійсним договір дарування №8-168 від 27.01.2004 року долі 217/2000 частини квартири [ADDRESS] [PERSON] та договір купівлі-продажу № 8-179 від 27.01.2004 року долі 217/2000 частини квартири [ADDRESS] [PERSON] з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вказаними долями у повному обсязі; скасувати державну реєстрацію договору дарування №8-168 від 27.01.2004 року долі 217/2000 частини квартири [ADDRESS] [PERSON] та договору купівлі-продажу № 8-179 від 27.01.2004 року долі 217/2000 частини квартири [ADDRESS] [PERSON] з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з вказаними долями; стягнути солідарно з Департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «Міське агентство з приватизації житла», [PERSON], [PERSON], [PERSON]; [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 9663,14 грн. матеріальної шкоди та 4475,25 грн. судових витрат. Свої вимоги [PERSON] як позивач та представник інших позивачів мотивував тим, що 22.10.2010 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси частково задоволені позовні вимоги [PERSON] та визнано незаконним розпорядження УЖКГ № 183134 від 23.12.2013 року., свідоцтво №8-14582 від 23.12.2003 року про право власності на 217/1000 частин квартири [ADDRESS], видані на імя [PERSON] та [PERSON], в частині приватизації приміщень №19 та №20, визнано частково недійсним договір дарування №8-168 від 27.01.2004 року та договір купівлі-продажу №8-179 від 27.01.2004 року на 217/1000 частин квартири [ADDRESS] в частині відчуження нежилих приміщень №19 та №20, стягнуто на користь [PERSON] моральну та матеріальну шкоду. Однак, відповідачі продовжили, на думку позивачів, порушувати права та законні інтереси останніх, що змушує [PERSON] звернутися до суду з даними вимогами. [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач КП «Міське агентство з приватизації житла» в суд представника не направило, викликане, надало заяву, в якій зазначило, що підстав для задоволення позову не має. Інші відповідачів в судове засідання не зявилися, викликалися у встановленому законом порядку, про поважність причин не явки суду не повідомили. Суд на місці вирішив закінчити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 250/1000 частини квартири загального заселення № 1 по вул. Дідріхсона, 8 в м. Одесі на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 18.11.2003 р., де він проживає з [PERSON] М та [PERSON], вказана квартира складається з 12 жилих кімнат та підсобних приміщень.\~У його особистій власності знаходяться дві житлові кімнати площею 28,3 кв.м. та 36 кв.м., зазначені у технічному паспорті на квартиру цифрами „9 та „8. Крім того у квартирі весь час був туалет загального користування площею 2,5 кв.м., зазначений у технічному паспорті на квартиру цифрою „19, раніше цифрою „14, та коридор площею 1,8 кв.м., зазначений у технічному паспорті на квартиру цифрою „20, раніше цифрою „15. У грудні 2003 року мешканка [ADDRESS] О. В. звернулася до органу приватизації для отримання у свою та доньки [PERSON] спільну часткову власність житлові приміщення, які вони займали та відповідну частину приміщень, які знаходились у спільному користуванні мешканців [ADDRESS]. Всупереч порядку виготовлення технічного паспорту до переліку приміщень, які знаходяться у її особистому користуванні були внесені приміщення загального користування, а саме коридор площею 1,8 кв.м. зазначений цифрою „20, та туалет площею 2,9 кв.м. зазначений цифрою „19. На підставі наданих [PERSON] документів 23.12.2003 р. УЖКГ було прийнято розпорядження № 183134, яким у спільну власність [PERSON] та [PERSON] було передано 217/1000 частин [ADDRESS], що складає 92,42 кв.м. загальної площі квартири. Одночасно було видано свідоцтво про право власності на житло від 23.12.2003р., у якому вказано, що характеристика квартири наведена у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва. 17.07.2003 р. до приватизації квартири сімєю [PERSON] він отримав у власність згідно розпорядження УЖКГ\~250/1000 частин вказаної квартири, при цьому в технічному паспорті на його імя було правильно вказано, що коридор зазначений цифрою „20 площею 1,8 кв.м. та туалет зазначений цифрою „19 площею 2,5 кв.м. знаходяться в загальному користуванні мешканців квартири. 27.01.2004 р. [PERSON], подарувала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 217/1000 частин [ADDRESS], та [PERSON] продала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 217/1000 частин [ADDRESS]. Дані факти встановлені судовим рішенням та не потребують додаткового доказування. Також, судом встановлено, наразі відповідачі [PERSON] створюють позивачам перешкоди в користуванні приміщеннями в комунальній квартирі. Крім того, позивачами доведено спричинення діями відповідачів матеріальної шкоди. З огляду на викладене, суд робить висновок про обґрунтованість вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] На підставі наведеного,

Outcome: approved