Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 60,6 кв.м, житловою площею 36,0 кв.м, який складається з коридору, 3-х житлових кімнат, кухні та комори, з господарськими будівлями та спорудами, які складаються з літньої кухні, сараю, вбиральні, душу, навісу, гаражу та огорожі, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого спадкоємцем за законом була мати позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Вказує, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на спірний житловий будинок, який належав померлому [PERSON] , спадкоємцем якого була [PERSON] . Стверджує, що [PERSON] набув право власності на вказаний житловий будинок на підставі договору дарування від 16.08.1980, посвідченого виконкомом Лисівської сільської Ради народних депутатів. Між позивачем та відповідачем, який є братом позивача, був укладений договір про розподіл спадкового майна від 16.12.2020, посвідчений державним нотаріусом Другої покровської державної нотаріальної контори Донецької області Радочиною О.І. Постановою від 15.01.2021 державний нотаріус Другої покровської державної нотаріальної контори Радочина О.І. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, оскільки в наданому правоустановчому документі на жилий будинок, а саме, договорі дарування, не проведено первинної реєстрації права власності та відповідно право власності не зареєстроване. Ухвалою суду від 22.03.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, у державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори Радочиної О.І. витребувані належним чином засвідчені копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , та спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] (а.с.41). В підготовче засідання позивач не прибула, надіслала заяву, в якій просить розглянути справу без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, надіслав до суду заяву, в якій просить провести підготовче засідання без його участі, позовні вимоги визнає та вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В силу приписів статей 200 та 223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в підготовчому засіданні та ухвалити рішення без учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. З копії спадкової справи №89/2020, заведеної державним нотаріусом Другої покровської державної нотаріальної контори Радочиною О.І., вбачається, що батьками позивача (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідача є [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно з дублікатом договору дарування від 16.08.1980, посвідченого виконкомом Лисівської сільської Ради народних депутатів Красноармійського району Донецької області, зареєстрованого у книзі нотаріальних дій за №63, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар одноповерховий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований у [ADDRESS] , житловою площею 45 кв.м , який оцінено в суму 1500 (одна тисяча п`ятсот) рублів (а.с.20). Відповідно до копії виписки з рішення сесії Лисівської сільської ради від 29.01.2002 №111-19/18 «Про передачу земельної ділянки площею 5500 кв.м в приватну власність» вирішено надати [PERSON] в приватну власність земельну ділянку площею 5500 кв.м, 2500 кв.м для обслуговування житлового будинку, 3000 кв.м для ведення особистого підсобного господарства, який проживає за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка розташована там же (а.с.21). Відповідно до копії довідки Лисівської сільської ради №1370 від 04.12.2020 розпорядженням сільського голови від 24.11.2015 № 44 «Про перейменування вулиць Лисівської сільської ради» вулиця Калініна в селі Сухий Яр Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області перейменована на вулицю Калинова (а.с.37). Відповідно до копії довідки Лисівської сільської ради №1356 від 01.12.2020 будинок, який розташований в [ADDRESS] та належав [PERSON] , померлому [INFO] , мав номер [NUMBER] ; у зв`язку із упорядкуванням номерів будинків населених пунктів Лисівської сільської ради вищевказаний будинок отримав номер 30, підстава: погосподарська книга №5 Лисівської сілької ради на 2016-2020 роки, номер об`єкта погосподарського обліку 0908141, стор.58 (а.с.37). З листа державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори Радочиної О.І., доданих до нього інформаційних довідок зі Спадкового реєстру та копії спадкової справи №89/2020 вбачається, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання з [PERSON] , померлим [INFO] , відкрита спадкова справа за заявами позивача та відповідача, які на підставі договору про розподіл спадкового майна від 16.12.2020, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна, що належала [PERSON] - чоловікові спадкодавця [PERSON] , спадкоємцем якого була [PERSON] , котра прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, так як померла. За змістом договору про розподіл спадкового майна від 16.12.2020, укладеного між позивачем та відповідачем, посвідченого державним нотаріусом Другої покровської державної нотаріальної контори Донецької області Радочиною О.І., відповідачу переходить на праві приватної власності автомобіль марки ВАЗ 210994-20, тип ТЗ легковий сєдан, рік випуску - 2008, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , об`єм двигуна 1596, повна маса 1395, маса без навантаження 970, тип пального В, колір зелений; а позивачу - житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , земельна ділянка, розташована на території Лисівської сільської ради Покровського району Донецької області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,3781 га, кадастровий номер: 1422782800:11:000:0436, в межах згідно з планом: від А до Б - землі державної власності, від Б до А - земельна ділянка [PERSON] , вартість майна: двісті двадцять сім тисяч сто вісімдесят дев`ять гривень 05 коп. та автомобіль марки ГАЗ М-21, тип ТЗ загальний легковий седан -В, рік випуску - 1959, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , [NUMBER] , об`єм двигуна 2445, повна маса 1875, маса без навантаження 1500, категорія В, тип пального S, колір білий (а.с.18). Постановою державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори від 15.01.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки надано правоустановчий документ на жилий будинок - договір дарування, в якому не проведено первинної реєстрації права власності, та відповідно право власності не зареєстроване. Нотаріус також вказує, що згідно довідки КП БТІ м.Покровськ від 04.12.2020 жилий будинок в [ADDRESS] не зареєстрований (а.с.19). Наявності інших спадкоємців, окрім позивача та відповідача, судом з копії спадкової справи не встановлено. Суд враховує такі норми права. Спірний житловий будинок був подарований батьку позивача [PERSON] на підставі договору дарування 16.08.1980, який був посвідчений нотаріально. До набрання чинності ЦК України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст.2 згаданого Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (ст.3). За приписами ст.244 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час укладення вказаного договору нерухомого майна) до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу, за якими договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин; недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору; договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Державна реєстрація права на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5. З аналізу наведених законодавчих приписів вбачається, що державна реєстрація будівель, споруд, права власності на нерухоме майно передбачалась, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Постановою КМУ «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 05.08.1992 №449 (втратила чинність 30.12.2004) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Отже, до 05 серпня 1992 року не передбачалась й процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року житлових будинків вимогам законодавства, будівельним нормам та державним стандартам і правилам, зокрема, для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З огляду на викладене, враховуючи наявність нотаріально посвідченого договору дарування спірного житлового будинку від 16.08.1980, який зареєстрований у виконкомі Лисівської сільради, рахунок - № [NUMBER] , книга №8, а також технічного паспорту, виготовленого 17.12.2019 на спірний житловий будинок, за яким будинок та господарські будівлі споруджені до 1992 р. та відповідно до примітки не є самочинними та дозволу не потребують (а.с.22-26), суд доходить висновку, що спадкодавцю батькові позивача на праві власності належав спірний житловий будинок, однак останній не здійснив державну реєстрацію свого права власності, оскільки на той час чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно зі ст.1218 ЦК України спадщину складають всі права та обов`язки, які б належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ст.1220). Згідно зі ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270). Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ст.1273). За приписами ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними; к ожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Отже, якщо спадкоємці дійшли згоди між собою щодо поділу спадкового майна, кожен із спадкоємців має права на виділ його частки в натурі шляхом укладання договору про поділ спадкового майна. Договір про розподіл спадкового майна укладається спадкоємцями до видачі свідоцтв про право на спадщину і є підставою для подальшої видачі свідоцтв відповідно до закону та укладеного договору. Враховуючи наведені\~законодавчі приписи\~та встановлені\~на підставі\~сукупності наявних\~доказів обставини\~справи,\~суд доходить\~висновку,\~що [PERSON] \~є такою,\~що фактично\~прийняла спадщину\~після смерті\~свого чоловіка\~ [PERSON] \~шляхом постійного\~проживання з\~останнім,\~в тому\~числі і\~спірний будинок,\~але не\~оформила своїх\~спадкових справ,\~так як\~померла.\~Відтак,\~зважаючи на\~приписи ч.5\~ст.1268\~ЦК України,\~спірний будинок\~в порядку\~спадкування належав\~спадкоємцю [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~та,\~як наслідок,\~на підставі\~договору про\~розподіл спадкового\~майна від\~16.12.2020,\~перейшов у\~власність в\~порядку спадкування\~до позивача. Положеннями ч.4 ст.206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі викладеного, суд приймає визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved