Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] 07 жовтня 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , згідно якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним договором від 13 лютого 2019 року в розмірі 138 422,22 гривень, яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором позики. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року забезпечено позов шляхом заборони [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження 1/2 частини квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 105017365101, та гараж, літ. Ж, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна: 11666162, які на праві приватної власності належать [PERSON] . Відповідач [PERSON] ухвалу про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У визначений строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку, що є передбачені ст.ст. 280, 281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики (між фізичними особами) № 1 (а.с. 4-5). Згідно п. 1 Договору позики, Позикодавець передає Позичальникові безвідсоткову позику в сумі 134 640,00 (сто тридцять чотири тисячі шістсот сорок) гривень готівкою. Згідно з п. 2.2. Договору позики, факт передачі Позикодавцем зазначеної суми засвідчується розпискою Позичальника. Відповідно п. 2.2. Договору позики, повернення отриманої суми здійснюється Позичальником шляхом передачі Позикодавцю коштів в сумі 134 640,00 гривень готівкою у строк до 20 березня 2019 року. На виконання умов Договору позики, 13 лютого 2019 року Позикодавець передав, а Позичальник фактично отримав кошти в сумі 134 640,00 (сто тридцять чотири тисячі шістсот сорок) гривень готівкою, що підтверджується Розпискою Позичальника від 13 лютого 2019 року (а.с. 6). Згідно п. 2.3 Договору позики, повернення отриманої суми здійснюється Позичальником шляхом передачі Позикодавцю коштів в сумі 134 640,00 (сто тридцять чотири тисячі шістсот сорок) гривень готівкою у строк до 20 березня 2019 року. Позичальник не виконав умови Договору позики та не повернув Позикодавцю кошти в сумі 134 640,00 гривень. Згідно п. 3.1. Договору позики, у випадку невиконання або неналежного виконання однією зі сторін зобов`язань за цим договором, несумлінна сторона зобов`язана відшкодувати іншій стороні заподіяні таким невиконанням збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством. Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачем. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, у зв`язку з тим, що [PERSON] зобов`язання за договором позики не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 134 640,00 грн. підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, законними та в повному обсязі доведеними з боку позивача. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних збитків та трьох проценти річних від простроченої суми суд виходить з наступного. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 134 640,00 грн., оскільки сторонами не погоджено розмір процентів, з відповідача підлягає стягнення три проценти річних від простроченої суми, починаючи з 21 березня 2019 року по 04 жовтня 2019 року, що становить 2 180,00 грн. Інфляційні втрати за період з березня 2019 року по серпень 2019 року складають 1 602,22 грн. (134 640,00-сума боргу*101,19-індекс інфляції/100). Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 768,42 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved