Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

[PERSON] 05.07.2018р. звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою (заінтересована особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов Максим Євгенійович) про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 06.04.1997р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], діючого за себе та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO]., [PERSON], діючої за себе та по дорученню, посвідченому 26.06.1996р. Першою Дніпропетровською ДНК за р. №2-2955 від імені [PERSON], [INFO]., діючого з дозволу матері [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіною І.Ю. за реєстровим номером 1140 заявник придбав вказану квартиру. На час укладення договору заявник мав паспорт громадянина СССР. Однак, при укладенні даного договору було допущено помилку в написанні його прізвища, а саме замість прізвища «[PERSON]» зроблено неправильний запис «[PERSON]». Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER], виданого Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області 01.09.2009р., як в документі, що посвідчує особу заявника, він має прізвище «[PERSON]». На час оформлення зазначеного договору купівлі-продажу заявник не звернув уваги на неправильність перекладу з російської на українську мову свого прізвища. Право власності на вказану квартиру зареєстрував 04.08.1997р. в КП «ДМБТІ» ДОР на прізвище «[PERSON]». 02.07.2018р. заявник звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Суслова М.Є. щодо посвідчення договору відчуження (купівлі-продажу) квартири [ADDRESS]. Заінтересованою особою виявлено описку в договорі купівлі-продажу квартири від 06.04.1997р. та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2018р. У зв'язку з цим у заявника виникла необхідність звернення до суду для встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, оскільки у нього виникли складнощі з відчуженням квартири. До канцелярії суду 11.07.2018р. надійшла заява представника заявника - [PERSON] (діє за ордером від 04.07.2018р. - а.с. № 14), з якої вбачається, що він вимоги заяви [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу 18.07.2018р. за його відсутності (а.с. № 18). Заінтересована особа - приватний нотаріус ДМНО Суслов М.Є. у судове засідання 18.07.2018р. також не з'явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, своєю заявою від 11.07.2018р. просив справу 18.07.2018р. розглядати за його відсутності (а.с. № 19) Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 06.04.1997р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], діючого за себе та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO]., [PERSON], діючої за себе та по дорученню, посвідченому 26.06.1996р. Першою Дніпропетровською ДНК за р. №2-2955 від імені [PERSON], [INFO]., діючого з дозволу матері [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіною І.Ю. за реєстровим номером 1140 заявник придбав вказану квартиру (а.с. № 4). На дату укладення 06.04.1997р. заявник мав паспорт громадянина СССР. Однак, при укладенні даного договору було допущено помилку в написанні його прізвища, а саме замість прізвища «[PERSON]» зроблено неправильний запис «[PERSON]». Відповідно до паспорта громадянина України [NUMBER], виданого Жовтневим РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області 01.09.2009р., як в документі, що посвідчує особу заявника, він має прізвище «[PERSON]». На час оформлення зазначеного договору купівлі-продажу заявник не звернув уваги на неправильність перекладу з російської на українську мову свого прізвища. Право власності на вказану квартиру зареєстрував 04.08.1997р. в КП «ДМБТІ» ДОР на прізвище «[PERSON]» (а.с. № 6-11). 02.07.2018р. заявник звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Суслова М.Є. щодо посвідчення договору відчуження (купівлі-продажу) квартири [ADDRESS]. Заінтересованою особою виявлено описку в договорі купівлі-продажу квартири від 06.04.1997р. та винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2018р. (а.с. №12). Факт належності заявнику вказаного договору купівлі-продажу також підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] який видано Жовтневим РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області від 01.09.2009р., з якого вбачається, що інші данні заявника співпадають, а помилка у написанні прізвища заявника виникла внаслідок невірного перекладу з російської мови на українську(а.с. № 5). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. За умовами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно із ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Підводячи підсумок викладеному вище, суд вважає, що слід встановити факт належності [PERSON], [INFO], РНОКПП - [NUMBER] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 06.04.1997р., укладеного між ним та [PERSON], діючого за себе та в інтересах неповнолітньої [PERSON] [INFO]., [PERSON], діючої за себе та по дорученню, посвідченому 26.06.1996р. Першою Дніпропетровською ДНК за р. №2-2955 від імені [PERSON], [INFO]., діючого з дозволу матері [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Башкіною І.Ю. за реєстровим номером 1140. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25.05.1998р.) при постановлені рішення у справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат по даній категорії справ не застосовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved