Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просять: - визнати з моменту його вчинення недійсним (фіктивним) укладений 10 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] договір дарування нежитлових приміщень першого поверху № 18-:26, загальною площею 136,3 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-5» за адресою: [ADDRESS] ; - визнати з моменту його вчинення недійсним (фіктивним) укладений 29 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] договір дарування нежитлових приміщень першого поверху № І, 1-11a, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж, загальною площею 122,5 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-4» за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] та [PERSON] у натурі приміщення першого поверху № 18-:-26, загальною площею 136,3 кв.м., які розташовані в житловому будинку літ. «А-5» за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] та [PERSON] у натурі нежитлові приміщення першого поверху №№ І, 1-11a, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж, загальною площею 122,5 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-4» за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони перебувають у шлюбі. 11.02.2013 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 4953-В-С набуто у власність нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] . До купівлі зазначених нежитлових приміщень, вони перебували в оренді з правом приватизації (викупу) у [PERSON] . 18.10.2013 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 5039-В-С набуто у власність нежитлові приміщення, розташовані за адресою: [ADDRESS] . До купівлі зазначених нежитлових приміщень, вони перебували в оренді з правом приватизації (викупу) у [PERSON] . Оскільки вказані приміщення потребували капітального ремонту, а коштів у позивачів не було, так як усі наявні кошти та кошти, які вони взяли в борг, були витрачені на викуп зазначених приміщень, 27.09.2013 року позивач [PERSON] звернулась до [PERSON] , який є чоловіком рідної сестри позивача [PERSON] , з пропозицією об`єднати можливості і зусилля та привести вказані приміщення у придатний для використання за цільовим призначенням стан. На пропозицію позивача, [PERSON] повідомив, що з цього приводу йому необхідно порадитись з його рідними братами [PERSON] та [PERSON] , оскільки грошей на ремонт приміщень у нього не має. У подальшому, вона самостійно звернулась до [PERSON] та [PERSON] щодо допомоги у капітальному ремонті нежитлових приміщень, у відповідь на що останні погодились їй допомогти. При цьому, під час спілкування з [PERSON] та [PERSON] щодо допомоги у капітальному ремонті нежитлових приміщень, позивачі зазначили, що у них є грошові зобов`язання, а саме у трьох свої знайомих вони взяли у борг 30000,00 доларів США з метою викупу нерухомості і протягом року дані зобов`язання повинні бути виконані. Строк виплати за першою борговою розпискою минув, за другою настає у лютому 2014 року, за третьою у жовтні 2014 року. У свою чергу, [PERSON] вказав, що зазначені кошти вони будуть повертати усі разом, однак найближчім часом необхідно буде формально на час проведення ремонтних робіт у нежитлових приміщеннях, переписати такі приміщення на його дружину [PERSON] . Такі дії необхідні з метою уникнення можливого арешту нерухомості та звернення стягнення на майно та після завершення ремонтних робіт буде укладений договір щодо порядку використання нерухомого майна та пропорційного розподілу прибутків від здачі його в оренду. На вказану пропозицію [PERSON] позивачі погодились та між позивачем [PERSON] та [PERSON] були укладені оскаржувані договори дарування нежитлових приміщень. При цьому, вказані договори дарування є фіктивними, оскільки не були спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків і жодних дій на їх виконання сторонами не вчинялось. Починаючи з листопада 2013 року почали проводитись ремонтні роботи нежитлових приміщень. Спочатку було відремонтоване нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а потім нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , які почали здаватись в оренду, а кошти розподілялись між усіма. 19.12.2018 року [PERSON] від [PERSON] стало відомо, що з цього часу вона не буде отримувати кошти від оренди нежитлових приміщень, у зв`язку з тим, що [PERSON] , як власник приміщень за фіктивними договорами дарування, з вересня 2018 року скоротила наполовину виплату [PERSON] його частини прибутку від здачі в оренду нежитлових приміщень, а з початку грудня 2018 року взагалі припинила такі виплати. 19.12.2018 року від [PERSON] [PERSON] стало відомо, що [PERSON] та її мати [PERSON] на початку грудня зустрічались з усіма орендарями нежитлових приміщень, яким повідомили, що власником вказаних нежитлових приміщень є [PERSON] та саме їй необхідно сплачувати орендну плату. Після чого, вона попросила [PERSON] повернути їй усі документи, які вона передавала йому для оформлення оскаржуваних договорів, однак він їй повідомив, що [PERSON] , разом з їх дітьми, пішла від нього до своїх батьків та забрала із собою усі документи. У подальшому, позивач [PERSON] зверталась до [PERSON] з метою добровільного повернення нежитлових приміщень, на що остання відмовилась. Позивачі зазначають, що перед тим як укладати оспорювані договори, сторони таких договорів усвідомлювали, що дані договори дарування нерухомості виконуватись не будуть та дійсним наміром сторін оспорюваних правочинів є не дарування нерухомості, а можливість проведення капітального ремонту нежитлових приміщень та спільне їх використання для отримання прибутку. Крім того, підписання оспорюваних договорів мало на меті збереження нежитлових приміщень від можливого звернення стягнення за наявними грошовими зобов`язаннями позивача [PERSON] . 23.11.2020 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Лазарєвої Марини Дмитрівни до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, представник відповідача посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] , укладаючи оспорювані правочини підтвердили, що усвідомлюють наслідки і розуміють значення своїх дій, свої наміри та керуються ними. Також, згідно оспорюваних договорів, сторони договору зазначили, що їх не примушували укласти договори на вкрай невідних для них умовах під впливом тяжкої обставини, уклали договори не під впливом помилки, обману або насильства, без наміру приховати інші угоди (дії) та договори не є фіктивними або удаваними. Крім того, у оскаржуваних договорах сторони погодили, що ніяких підстав для визнання в майбутньому цих правочинів недійсними не має. Позивачі, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що оспорювані договори є фіктивними не надали належних та допустимих доказів факту відсутності у сторін договорів наміру реального настання правових наслідків щодо відчуження нежитлових приміщень. При цьому, як зазначає представник відповідача, після укладення договорів дарування нежитлових приміщень, право власності на такі нежитлові приміщення було зареєстровано у встановленому законом порядку за відповідачем, якою у подальшому були проведені ремонтні роботи, укладені договори з постачальниками комунальних послуг та у подальшому нежитлові приміщення були надані нею в оренду іншим особам. Крім того, з 01.02.2017 року відповідач, як фізична особа-підприємець, надає нежитлові приміщення, що є предметом оспорюваних правочинів, в оренду та отримує за це орендну плату і сплачує відповідні податки і збори. У свою чергу, без реальної передачі позивачами вказаних нежитлових приміщень відповідач не мала б можливості надавати їх в оренду, що в свою чергу виключає факт фіктивності правочинів. Окрім того, представник відповідача зазначає, що позивачі у позовній заяві вказують, що оспорювані договори були укладені з метою збереження нерухомого майна від можливого звернення стягнення за наявними грошовими зобов`язаннями, що в свою чергу свідчить про зловживання правом власності, оскільки власник цього майна використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам можливих кредиторів, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову. Також, представником позивача у відзиві заявлено вимогу про застосування позовної давності до позовних вимог, яка обґрунтована тим, що позивачам, як ними зазначено у позовній заяві, було відомо при укладанні у 2013 році договорів дарування нежитлових приміщень, що такі договори укладаються з метою ухилення у майбутньому від виконання можливих боргових зобов`язань, а тому, оскільки позивачі звернулись з даним позовом 10.08.2020 року, тобто через 7 років після укладання договорів, позовна давність спливла. 25.11.2020 року до суду від позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій позивачі просять задовольнити позовні вимоги. У відповіді на відзив позивачі посилаються на те, що позивачами у позовній заяві були поставлені відповідачу питання щодо обставин, що мають значення до справи, і у разі надання відповіді на дані питання можливо б було встановити дійсні обставини, які передували укладенню фіктивних договорів дарування нерухомості, а також події, які мали місце після їх укладення. Також, у відповіді на відзив зазначено, що після укладання оспорюваних договорів, позивачем у 2015 та 2016 роках [PERSON] укладались договори на виконання ремонтних робіт у приміщеннях за адресою: [ADDRESS] , на суму 330000,00 грн, а також ремонтних робіт у приміщеннях за адресою: [ADDRESS] , на суму 515000,00 грн, що свідчить про фіктивність оспорюваних договорів дарування, оскільки підтверджує хто насправді володів, розпоряджався та користувався нежитловими приміщеннями. Крім того, позивачі посилаються на необґрунтованість доводів представника відповідача щодо укладення відповідачем договорів з комунальними підприємствами, оскільки у таких договорах та актах приймання передачі нежитлових приміщень, особистий підпис відповідача відрізняється від її підпису, який міститься у інших документах, наданих представником відповідача. Як зазначають позивачі у відповіді на відзив, ними свої зобов`язання, на відміну від відповідача, перед третіми особами виконані у повному обсязі, а тому доводи представника відповідача щодо зловживання правом є необґрунтованим. 25.11.2020 року до суду надійшли пояснення щодо позову третьої особи [PERSON] , у яких останній просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. На обґрунтування пояснень щодо позову, третя особа посилається, на те, що у жовтні 2013 року позивачами та [PERSON] і [PERSON] було прийнято спільне рішення розпочати проведення капітального ремонту у нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] . При цьому, умовою з боку [PERSON] та [PERSON] взяти участь у капітальному ремонті вказаних нежитлових приміщень було укладення фіктивних тимчасових (на період проведення ремонтів) договорів дарування вказаних приміщень на користь [PERSON] . Перед укладенням оспорюваних договорів, між ним та відповідачем, яка була на той час його дружиною, була досягнута усна домовленість на укладення з позивачем [PERSON] фіктивних договорів дарування, які в свою чергу буде вчинено без наміру створення будь-яких правових наслідків і після їх укладення нічого не зміниться. Укладення оскаржуваних фіктивних договорів необхідно було для того, щоб після завершення капітального ремонту, кошти на який в тому числі були надані ним, нежитлові приміщення були поділені між всіма учасниками капітального ремонту, пропорційно вкладеним ним коштам. Також, укладання фіктивних договорів необхідно було для того, щоб убезпечити нерухомість від можливого стягнення за борговими зобов`язаннями позивача [PERSON] . У період часу з березня 2013 року по серпень 2018 року між ним та відповідачем були хороші стосунки, у зв`язку з чим відповідач погодилась на укладання оскаржуваних договорів. При цьому, в період часу з 10.10.2013 року по 29.11.2013 року (дата укладення договорів) до грудня 2018 року відповідач будь-яких дій щодо нежитлових приміщень не вчиняла. Під час підписання договорів дарування нежитлових приміщень, він особисто надавав нотаріусу необхідні документи для вчинення даних правочинів. У подальшому, ним самостійно готувались договори оренди нежитлових приміщень, на яких відповідач лише ставила свої підписи. Крім того, після укладання договорів оренди нерухомості, орендна плата з жовтня 2016 року по грудень 2018 року отримувалась безпосередньо ним, а не відповідачем. Впродовж трьох років після набуття у власність нежитлових приміщень, відповідач жодних дій не вчиняла щодо реального настання обумовлених договорами дарування правових наслідків, оскільки була вагітною, у травні 2014 року народила першу дитину, а у серпні 2017 року народила другу дитину та займалась виключно доглядом дітей. Крім того, третя особа звертає увагу на те, що відповідач зареєструвала себе як фізичну особу-підприємця лише з 23.12.2016 року. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просить задовольнити, а також проводити розгляд справи без його участі. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просив задовольнити позов. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, суд прийшов до наступних висновків. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 38). 10.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1263 (т. 1 а.с. 28). За умовами договору, [PERSON] передала безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла у власність нежитлові приміщення 1-го поверху № 18-:-26 загальною площею 136,3 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-5» за адресою: [ADDRESS] . Нежитлові приміщення, що відчужуються, належать [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору № 4953-В-С купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих фізичною особою-підприємцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. 11.02.2013 року, реєстровий № 233. Дар сторони оцінюють у суму 206843 (двісті шість тисяч вісімсот сорок три) гривні 00 коп. Вартість вказаних нежитлових приміщень становить 206843 (двісті шість тисяч вісімсот сорок три) гривнi 00 коп., згідно Звіту про оцінку нерухомого майна у стислій формі, виконаного ФОП [PERSON] 08.10.2013 року. Згода на дарування вказаних нежитлових приміщень надана чоловіком дарувальника. [PERSON] , справжність підпису якого на відповідній заяві засвідчив приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М. 10.10.2013 року, реєстровий № 1262. Сторони у присутності нотаріуса підтверджують, що на час укладення договору вони усвідомлюють наслідки і розуміють значення своїх дій, підтверджують свої наміри та керують ними, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності; не визнані судом недієздатними або обмеженими у дієздатності; їх не примушували укласти цей договір на вкрай невигідних для них умовах під впливом тяжкої обставини; уклали цей договір не під впливом помилки, обману або насильства; уклали цей договір без наміру приховати інші угоди (дії), цей договір не є фiктивним або удаваним та не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб. Сторони стверджують, що ніяких підстав для визнання в майбутньому цього правочину недійсним не має. Цей договір підписується сторонами добровільно, зміст статей законодавства, які зазначені у договорі сторонам відомі та зрозумілі. Право власності на нежитлові приміщення, що даруються, переходить до [PERSON] з моменту передачі дарунка, про що буде свідчити одержання останньою цього договору після його нотаріального посвідчення. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 219487124 від 07.08.2020 року, [PERSON] на праві приватної власності належать нежитлові приміщення 1-го поверху № 18-:-26 загальною площею 136,2 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ «А-5» за адресою: [ADDRESS] . Підставою для реєстрації права власності зазначено договір дарування, серія та номер: 1263, виданий 10.10.2013 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М. (т. 1 а.с. 30-34). 29.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1527 (т. 1 а.с. 29). За умовами договору, [PERSON] передала безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла у власність нежитлові приміщення першого поверху № І, 1-11а, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж, які розташовані у житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 122,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Нежитлові приміщення, що відчужуються, належать [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору № 5039-B-C купівлі-продажу нежитлових приміщень, орендованих фізичною особою-підприємцем [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. 18.10.2013 року, реєстровий № 3057. Дар сторони оцінюють у суму 119455 (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп. Вартість вказаних нежитлових приміщень становить 119455 (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп., згідно Звіту про оцінку нерухомого майна у стислій формі, виконаного ФОП [PERSON] 30.10.2013 року. Згода на дарування вказаних нежитлових приміщень надана чоловіком дарувальника. [PERSON] , справжність підпису якого на відповідній заяві засвідчив приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М. 29.11.2013 року, реєстровий № 1526. Сторони у присутності нотаріуса підтверджують, що на час укладення договору вони усвідомлюють наслідки і розуміють значення своїх дій, підтверджують свої наміри та керують ними, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності; не визнані судом недієздатними або обмеженими у дієздатності; їх не примушували укласти цей договір на вкрай невигідних для них умовах під впливом тяжкої обставини; уклали цей договір не під впливом помилки, обману або насильства; уклали цей договір без наміру приховати інші угоди (дії), цей договір не є фiктивним або удаваним та не суперечить правам та інтересам малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб. Сторони стверджують, що ніяких підстав для визнання в майбутньому цього правочину недійсним не має. Цей договір підписується сторонами добровільно, зміст статей законодавства, які зазначені у договорі сторонам відомі та зрозумілі. Право власності на нежитлові приміщення, що даруються, переходить до [PERSON] з моменту передачі дарунка, про що буде свідчити одержання останньою цього договору після його нотаріального посвідчення. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 219487124 від 07.08.2020 року, [PERSON] на праві приватної власності належать нежитлові приміщення першого поверху № І, 1-11а, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж, які розташовані у житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 122,5 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Підставою для реєстрації права власності зазначено договір дарування, серія та номер: 1527, виданий 29.11.2013 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М. (т. 1 а.с. 30-34). Як зазначають позивачі, оспорювані договори дарування підлягають визнанню недійними, оскільки сторони цих договорів, під час укладення правочинів, мали на меті укласти саме фіктивні правочини, без настання правових наслідків. Зокрема позивачі вказують, що укладення договорів дарування нежитлових приміщень було направлено на можливість проведення капітального ремонту нежитлових приміщень, оскільки у позивачів були відсутні кошти на ремонт, та збереження нежитлових приміщень від можливого звернення стягнення за наявними грошовими зобов`язаннями позивача [PERSON] . Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Частиною першою статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до положень статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі статтею 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, з якою погодився Верховний Суд у постановах: від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц (провадження № 61-1300св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 756/9955/16-ц (провадження № 61-835св17). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19). Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підтвердження наявності у позивача [PERSON] на момент укладення оспорюваних договорів грошових зобов`язань, позивачами додано до позовної заяви договір позики грошових коштів, укладений 07.11.2010 року між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якого [PERSON] отримала у борг 12000,00 доларів США на строк 2 роки, що також підтверджується письмовою розпискою [PERSON] (т. 1 а.с. 82-83). Згідно розписки [PERSON] від 02.09.2016 року, остання отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 12000,00 грн, які були надані останній за договором позики від 07.11.2010 року (т. 1 а.с. 84). Відповідно до розписки [PERSON] від 03.02.2013 року, остання взяла у борг у [PERSON] грошові кошти у розмірі 10000,00 доларів США, які зобов`язалась повернути через рік, у лютому 2014 року (т. 1 а.с. 85). З письмової розписки [PERSON] від 20.07.2017 року вбачається, що остання 20.07.2017 року отримала від [PERSON] суму боргу у розмірі 10000,00 доларів США, які були надані останній у борг 03.02.2013 року (т. 1 а.с. 86). 15.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено боргову розписку, за умовами якої [PERSON] отримала у борг 8000,00 доларів США, які зобов`язалась повернути не пізніше 15.10.2014 року (т. 1 а.с. 87). Встановлені вище обставини дійсно свідчать про те, що на момент укладення спірних правочинів у [PERSON] були боргові зобов`язання. У свою чергу, позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що нерухомим майном, що є предметом оспорюваних правочинів дарування, було забезпечено виконання [PERSON] вказаних вище боргових зобов`язань. Так само відсутні докази звернення осіб, які надавали [PERSON] грошові кошти у борг, до суду з позовом про стягнення з неї наданих у борг коштів або звернення стягнення на майно. Відповідно, суд відхиляє доводи позивачів, що доказом фіктивності оспорюваних правочинів є та обставина, що на момент укладення оспорюваних договорів дарування, у [PERSON] були наявні грошові зобов`язання та з метою уникнення можливого звернення стягнення на зазначене майно були укладені фіктивні договори. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, позивач, яка свідомо укладає фіктивний правочин з метою введення в оману кредиторів за борговими розписками, для запобігання виконання можливого рішення про стягнення коштів шляхом примусової реалізації, не має права на судовий захист, оскільки укладеними фіктивними правочинами її право не порушено. Також не заслуговують на увагу доводи того, що доказом фіктивності оспорюваних правочинів є та обставина, що відповідач, після укладання договорів дарування, будь-яких дій щодо нежитлових приміщень не вчиняла, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Тобто, саме власнику майна належить право обрати спосіб, порядок користування та розпорядження своїм майном. Так, позивачами додано до позовної заяви договір № 2/11 від 02.11.2015 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , а також специфікацію № 1 до договору № 2/11 (т. 1 а.с. 88-89). За умовами договору ФОП [PERSON] взяв на себе обов`язок виконати ремонтні роботи за адресою: [ADDRESS] . Загальна вартість робіт, виконаних за договором складає 330000,00 грн. Згідно товарних чеків № 1/2 від 02.11.2015 року, № 1/1 від 01.06.2016 року, № 1/29 від 29.10.2016 року, ФОП [PERSON] сплачено три платежі за договором від 02.11.2015 року, перший платіж у розмірі 165000,00 грн, другий платіж у розмірі 100000,00 грн, третій платіж у розмірі 65000,00 грн (т. 1 а.с. 124-126). Також додано акт виконаних робіт № 1 від 29.10.2016 року по договору 2 від 02.11.2015 року (т. 1 а.с. 123). Крім того, позивачами додано до позовної заяви договір № 345 на виконання робіт від 05.02.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також специфікацію № 1 до договору № 345 (т. 1 а.с. 127-128). За умовами договору ФОП [PERSON] взяв на себе обов`язок виконати ремонтні роботи за адресою: [ADDRESS] . Загальна вартість робіт, виконаних за договором складає 515000,00 грн. Згідно товарних чеків № 1/5 від 05.02.2016 року, № 1/30 від 05.02.2016 року, ФОП [PERSON] сплачено два платежі за договором від 05.02.2016 року № 345, перший платіж у розмірі 250000,00 грн, другий платіж у розмірі 265000,00 грн (т. 1 а.с. 130-131). Також додано акт виконаних робіт № 1 від 30.05.2016 року по договору 345 від 05.02.2016 року (т. 1 а.с. 129). Допитаний у судовому засіданні у якості свідка зі сторони позивачів [PERSON] надав показання, що він є фізичною особою-підприємцем та його основним видом діяльності є різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю. Окрім основного виду економічної діяльності він займається будівництвом житлових і нежитлових будівель та іншими видами діяльності у галузі будівництва, а також виробництва і ремонту меблів. У жовтні 2015 року [PERSON] звернулася до нього, як до фізичної особи-підприємця, із замовленням на проведення відповідних робіт у нежитлових приміщеннях по [ADDRESS] . Наприкінці жовтня 2015 року він особисто виїхав з [PERSON] на ці об`єкти для проведення їх огляду, обстеження, попереднього визначення обсягу робіт, строків їх виконання, кількості витратних матеріалів та інших питань підготовчого етапу. 02.11.2015 року у нього в офісі замовник [PERSON] підписала з ним договiр на виконання будівельних робiт № 2/11 приміщень по [ADDRESS] на суму 330000, 00 грн. 05.02.2016 року також у нього в офісі мiж ним i замовником [PERSON] був підписаний договір № 345 на виконання будiвельних робіт по [ADDRESS] на суму 515000, 00 грн. Перед початком [PERSON] внесла авансові платежі (передплати), що між ними були попередньо обговорені і передбачені договорами на виконання будівельних робіт. Бiльш складні фасадні будівельні роботи були виконані у приміщеннях по [ADDRESS] , оскільки вони були пов`язанi фактично з будівництвом новоi доволі великої за площею вхідної групи з дахом, порталами і колонами, спорудою для розмiщення зовнішньої освітлювальноi реклами, широкими сходами, ганку, вхідних дверей у приміщення з боку [ADDRESS], облаштування вікон з фасаду, облицювання шліфованим гранітом всієї вхідної групи, а також з тим, що цi роботи проводилися у зимовий період. Ремонтно-будівельні роботи по [ADDRESS] були також доволi складними і об`ємними. Повністю був вiдремонтований i утеплений якісними будiвельними матеріалами фасад приміщення, поштукатурений і пофарбований, облицьований сірим шліфованим гранітом весь Г-образний периметр, встановлені вікна і вхідні двері, споруджений навiс над входом та інші будівельні роботи, які в основному проводились весною 2016 року. З [PERSON] він не знайомий, нiколи з нею не зустрічався. За весь час проведення будівельних робіт у приміщеннях по [ADDRESS] і [ADDRESS] [PERSON] у вказаних приміщеннях жодного разу не бачив, ніяких питань, пов`язаних з проведенням будiвельних робіт у приміщеннях по [ADDRESS] і [ADDRESS] він з [PERSON] ніколи не вирiшував. Мав справу виключно з [PERSON] . Після завершення ремонтно будівельних робіт між ними були пiдписанi Акти виконаних робіт і [PERSON] здiйснила остаточні розрахунки. Акт виконаних робіт за договором № 345 вiд 05.02.2016 по [ADDRESS] був пiдписаний мною i [PERSON] 30.05.2016 року, коли вона здiйснила остаточний розрахунок в сумі 265000,00 грн. Акт виконаних робіт за договором № 2/11 вiд 02.11.2015 року по [ADDRESS] був підписаний між ними 29.10.2016 року, хоча ремонтно-будівельні фасадні роботи по [ADDRESS] були закінченi наприкінці квітня 2016 року. У травні 2016 року [PERSON] попросила його почекати з остаточним розрахунком за виконані роботи, посилаючись на відсутність достатнiх коштів. Звичайно, що він пішов назустріч [PERSON] . Остаточний розрахунок в сумі 65000,00 грн за виконані фасадні роботи по [ADDRESS] [PERSON] здiйснила 29.10.2016 року i в цей же день був пiдписаний акт виконаних робіт. Усі зобов`язання по договорам ним, як виконавцем робіт, були виконані у повному обсягу, а [PERSON] , як замовником, всі виконані роботи і будівельні матеріали оплачені в сумі, які були визначені договорами. Після цього він з [PERSON] не бачився приблизно три роки, доки у квітні 2020 року вона не зателефонувала і не попросила зустрітися. Під час їх зустрічі у середині квiтня 2020 року [PERSON] розповіла, що її фактично обікрали і вона змушена тепер судитися з [PERSON] та її матір`ю [PERSON] , якi шахрайським шляхом заволоділи приміщеннями по [ADDRESS] . Як пояснила [PERSON] з грудня 2018 року усі прибутки від оренди вказаних приміщень одноособово привласнюють собі [PERSON] та її мати, а вона залишилась з великими боргами. У свою чергу, дослідивши надані докази та показання свідка, суд зазначає, що укладання зазначених договорів на проведення ремонтних робіт та здійснення оплати за такими договорами не може беззаперечно свідчити про фіктивність оспорюваних правочинів. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа № 646/2031/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна в натурі, відшкодування його вартості і всіх доходів, які отримані від безпідставно набутого майна (т. 3 а.с. 135-152). Як вбачається із позовної заяви, однією із позовних вимог є стягнення з [PERSON] витрат, понесених [PERSON] при проведенні зовнішніх (фасадних) ремонтно-будівельних робіт у нежитлових приміщеннях по [ADDRESS] і [ADDRESS] у розмірі 845000,00 грн. Судовим розглядом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 10.08.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який у подальшому було розірвано у 2019 році, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 10.08.2013 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 49). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 50, 52). Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради № 296 від 26.03.2021 року, [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради з 08.12.2013 року по 04.02.2014 року; з 28.03.2014 року по 12.05.2014 року; з 26.05.2014 року по 03.06.2014 року (т. 3 а.с. 82). Згідно матеріалів справи, 07.10.2013 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договори №№ 07/10-2013, 07.10-2013 на проведення експертної оцінки майна. За умовами вказаних договорів, ФОП [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо виконання робіт з експертної оцінки нежитлових приміщень першого поверху № 18-:-26 житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 136,3 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та нежитлових приміщень першого поверху у житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 122,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , з метою визначення вартості об`єктів для вчинення нотаріальних дій (т. 2 а.с. 20-21). 26.03.2018 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договори №№ 26/03-2018, 26/03/3-2018 на проведення експертної оцінки майна. За умовами вказаних договорів, ФОП [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо виконання робіт з експертної оцінки нежитлових приміщень першого поверху № 18-:-26 житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 136,3 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та нежитлових приміщень першого поверху у житловому будинку літ. «А-4» загальною площею 122,5 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] , з метою визначення вартості нежитлових приміщень з урахуванням вартості проведеного в них капітального ремонту станом на день їх фактичного обстеження для вчинення нотаріальних дій щодо поділу нежитлових приміщень в натурі між особами, за рахунок яких здійснювався капітальний ремонт приміщень (т. 2 а.с. 22-23). Також, до позову долучено копію договору позики грошових коштів без нарахування відсотків та цільового використання суми позики, який укладено 01.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.с. 243-244). За умовами вказаного договору, [PERSON] передала [PERSON] у власність грошові кошти у сумі 30000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 01.02.2017 року. У договорі зазначено, що цільове використання переданих коштів є завершення ремонтів: - нежитлових приміщень першого поверху № І, 1-11а, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж загальною площею 122,5 кв.м., розташованих у житловому приміщенні літ. «А-4» за адресою: [ADDRESS] ; - нежитлових приміщень підвальної частини № 1-б, 2-:-20, 10а, 10б, 11а, І загальною площею 227,0 кв.м., розташованих у житловому будинку літ. «А-5» за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження факту отримання зазначених коштів додано письмову розписку [PERSON] (т. 3 а.с. 245). Разом з цим, доказів того, що отримані у борг [PERSON] зазначені грошові кошти пішли саме на ремонт в тому числі нежитлових приміщень першого поверху № І, 1-11а, 1-11б, 1-13а, 1-14б, 1-14в, 1-14г, 1-14д, 1-14е, 1-14ж загальною площею 122,5 кв.м., розташованих у житловому приміщенні літ. «А-4» за адресою: [ADDRESS] , які на праві власності належать [PERSON] , матеріали справи не містять. Згідно виписки Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» [PERSON] на рахунок [PERSON] здійснювались перерахування грошових коштів (т. 3 а.с. 53-55). Так, 12.04.2018 року у розмірі 5000,00 грн без зазначення призначення платежу; 27.04.2018 року у розмірі 29651,00 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 07.05.2018 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: за водафон абонплата; 15.05.2018 року у розмірі 400,00 грн без зазначення призначення платежу; 04.06.2018 року у розмірі 22885,00 грн без зазначення призначення платежу; 27.06.2018 року у розмірі 19800,00 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 31.07.2018 року у розмірі 19900,00 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 13.09.2018 року у розмірі 348,25 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 20.09.2018 року у розмірі 1485,01 грн з призначенням платежу: за маленьку квартиру; 29.09.2018 року у розмірі 29651, 00 грн з призначенням платежу: аренда [ADDRESS]; 10.10.2018 року у розмірі 1159,17 грн з призначенням платежу: за маленьку квартиру; 11.10.2018 року у розмірі 338,30 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 02.11.2018 року у розмірі 24875,00 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 06.11.2018 року у розмірі 300,00 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 12.11.2018 року у розмірі 1159,17 грн з призначенням платежу: за маленьку квартиру; 13.11.2018 року у розмірі 681,57 грн без призначення платежу; 30.11.2018 року у розмірі 24725,75 грн з призначенням платежу: на господарські потреби; 18.12.2018 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 28.12.2018 року у розмірі 9950,00 грн без зазначення призначення платежу; 02.01.2019 року у розмірі 348,25 грн з призначенням платежу: за мобільний; 24.01.2019 року у розмірі 3500,00 грн без зазначення призначення платежу; 03.02.2019 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: за мобільний телефон; 11.03.2019 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: телефон мобільний; 04.04.2019 року у розмірі 350,00 грн без зазначення призначення платежу; 07.08.2019 року у розмірі 350,00 грн з призначенням платежу: телефон мобільний. При цьому, дослідивши надану виписку встановлено, що переказ коштів 27.04.2018 року у розмірі 29651,00 грн; 27.06.2018 року у розмірі 19800,00 грн; 31.07.2018 року у розмірі 19900,00 грн; 02.11.2018 року у розмірі 24875,00 грн; 30.11.2018 року у розмірі 24725,75 грн, здійснювався без зазначення відправника, що в свою чергу не може свідчити, що дані перекази здійснювались саме [PERSON] . Інші перекази, де зазначено відправником [PERSON] , мають призначення платежу: за мобільний телефон; за маленьку квартиру або взагалі не зазначено призначення платежу. 29.09.2018 року [PERSON] здійснено переказ [PERSON] у розмірі 29651,00 грн із призначенням платежу: аренда [ADDRESS] Разом з цим, даний платіж, згідно наданої виписки, є одноразовим, інших переказів, які б свідчили про здійснення перерахування [PERSON] на рахунок [PERSON] коштів із призначенням платежу: за оренду, матеріали справи не містять. Дослідивши вказані вище докази, суд зазначає, що перебування відповідача на стаціонарному лікуванні у Комунального некомерційного підприємства «Міський перинатальний центр» Харківської міської ради з 08.12.2013 року по 04.02.2014 року; з 28.03.2014 року по 12.05.2014 року; з 26.05.2014 року по 03.06.2014 року не може бути підставою визнання недійсності оспорюваних правочинів через їх фіктивність. Так само, укладання договорів на проведення експертної оцінки майна саме [PERSON] не може бути єдиним доказом того, що [PERSON] , під час укладення оспорюваних правочинів, мала на меті намір укласти саме фіктивні правочини та не вчиняла будь-яких дій на виконання таких правочинів. Більш того, перші два договори на проведення експертної оцінки майна були укладені 07.10.2013 року, тобто до укладання оспорюваних договорів дарування. Інші два договори на проведення експертної оцінки майна укладені 26.03.2018 року, однак матеріали справи не містять відомостей, чи виконані дані договори. Також, суд звертає увагу, що на момент укладання оспорюваних договорів нежитлових приміщень та до 2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Допитана у судовому засіданні у якості свідка зі сторони позивачів [PERSON] надала показання, що приблизно у 2015 році їй стало відомо, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] роблять ремонт у нежитлових приміщеннях, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . У січні 2016 року [PERSON] звернувся до неї з проханням надати у борг грошові кошти, з метою завершення ремонтних робіт у вказаних нежитлових приміщеннях. Спочатку вона не хотіла надавати у борг кошти, оскільки [PERSON] є її родичем, однак згодом погодилась і надала у борг 30000,00 доларів США строком на один рік. При цьому, під час укладання договору позики, вони домовились, що якщо борг у визначений термін не буде повернутий, то пропорційно запозиченим коштам частина площі нежитлових приміщень буде передана їй у власність. Під час укладання договору позики, [PERSON] запевнив, що вказані нежитлові приміщення формально оформлені на його дружину [PERSON] та після проведення ремонтних робіт вказані нежитлові приміщення будуть переоформлені на [PERSON] та [PERSON] , пропорційно до вкладених ними коштів. 01 лютого 2016 року вона підписала з [PERSON] договір позики, передала йому гроші в сумі 30000,00 доларів США строком на один рiк і отримала від [PERSON] його власноручну боргову розписку. При підписанні договору позики і оформлення розписки про отримання грошей [PERSON] повідомив їй, що раніше власником приміщень по [ADDRESS] була рiдна сестра його дружини [PERSON] . У 2013 році [PERSON] на прохання [PERSON] фіктивно, лише для вигляду, подарувала дружині [PERSON] вказані приміщення за умовою, що за першою ж вимогою [PERSON] поверне нерухомість тим, хто є справжнім його власником і вкладав у ремонт величезні гроші.У період з жовтня 2016 року по серпень 2018 року [PERSON] повернув їй частину запозичених йому грошей, але значний непогашений борг залишається і до теперішнього часу. Починаючи з літа 2017 року, вона періодично нагадувала і [PERSON] , [PERSON] про необхідність виконання наших домовленостей про запозичення грошей строком на один рік, а у разі неможливості повернення грошей готівкою передати їй у власність частину приміщень по [ADDRESS] , [ADDRESS] або по [ADDRESS] на мій власний вибір. На її запитання [PERSON] відповідав, що цим питанням займається його брат [PERSON] , а [PERSON] більше року (3 серпня 2017 року до кінця 2018 року) вона чула тiльки те, що все буде нормально, вiн періодично нагадує своїй дружині [PERSON] про необхідність оформлення нотаріально посвідченої угоди щодо повернення приміщень по [ADDRESS] і [ADDRESS] у власність [PERSON] і [PERSON] шляхом поділу приміщень у рівних частках між ними. У січні 2019 року вона зустрілась з [PERSON] , який їй розповів про свої фінансові і матеріальні проблеми, які з`явились після того, як його дружина [PERSON] та її мати [PERSON] заволоділи усіма активами родин [PERSON] та [PERSON] . Також, [PERSON] зазначив, що для того щоб повернути їй борг потрібен більш довший час, оскільки його дружина [PERSON] та її мати [PERSON] у позасудовий спосіб відмовляються повернути нерухомість і всі прибутки від здачі нерухомості в оренду отримують тільки [PERSON] та її мати. Допитана у судовому засіданні у якості свідка зі сторони позивачів [PERSON] надала показання, що позивач [PERSON] є її рідною сестрою, а третя особа [PERSON] є її чоловіком. У лютому 2013 року її сестра [PERSON] повідомила про те, що вона, як фізична особа-підприємець, залізла в борги, але все ж таки викупила (приватизувала) нежитлові приміщення по [ADDRESS] , які раніше знаходилися у неї в оренді. У жовтні 2013 року вона дізналась від сестри, що та викупила друге приміщення по [ADDRESS] , яке також вона орендувала. Сестра повідомила мене про те, що приміщення знаходяться в аварійному стані, непридатні для використання і потребують капітального ремонту. 27.09.2013 року [PERSON] прийшла до них на день народження її чоловіка [PERSON] і розповіла як вона протягом трьох років мучиться з приміщенням по [ADDRESS] , яке викупила у 2010 році, а тепер ще з приміщенням по [ADDRESS] , яке теж треба ремонтувати. У подальшому [PERSON] звернулася до її чоловіка з пропозицією об`єднати можливості і зусилля двох родин і привести приміщення у придатний для використання стан, вона звичайно підтримала сестру i сказала, що коли ремонти будуть завершені вони здадуть приміщення в оренду і це забезпечить їм усім благополучну старість. На пропозицію [PERSON] мій чоловік відповів їй, що спочатку йому треба подивитися приміщення і обов`язково порадитися з його рідними братами [PERSON] та [PERSON] . Наступного дня її чоловік розповів їй, що їздив з [PERSON] подивитися всі приміщення. Вони вдвох побували на [ADDRESS] , на [ADDRESS] і на [ADDRESS] (у теперішній час [ADDRESS] ) і в нього склалося жахливе враження від того, що він побачив. ЇЇ чоловік сказав, що зі своїми братами [PERSON] і [PERSON] він розмовляти на цю тему не буде, оскільки дешевше купити нове приміщення, ніж відремонтувати той жах, який він побачив. Через два дні, це була остання неділя вересня 2013 року, їй подзвонила [PERSON] з великою радістю в голосі повідомила, що вона iз [PERSON] та [PERSON] все ж таки з`їздила на всі об`єкти i брати, завдяки [PERSON] , який умовив [PERSON] допомогти [PERSON] , дали згоду взяти участь у здійсненні ремонтів приміщень. У цей день, вечором, вони всі зібралися у квартирі [PERSON] на сімейній нараді та вирішили, що всі ми будемо вкладати спільні гроші і робити ремонти, щоб привести нежитлові приміщення по [ADDRESS] і [ADDRESS] у придатний для використання стан, а потім будемо здавати їх в оренду. На цій зустрічі були присутні: вона зі своїм чоловіком [PERSON] , її донька [PERSON] , яка жила у той час із нами, брати [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , а також син [PERSON] . На цій родинній нараді [PERSON] усiх повідомила про те, що у неї утворилися досить великі борги, без яких вона не могла викупити приміщення і вона запозичила 30000 доларів США. Усі погодились з [PERSON] , який сказав, що борги будемо віддавати поступово, частками, і всі разом, найближчим часом треба буде формально, лише для видимості, тимчасово, на час проведення ремонтів приміщень, переписати нерухомість на його дружину [PERSON] , щоб вивести активи від можливого арешту та звернення стягнення на майно, а також для того, щоб у братів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , які будуть вкладати в проект значні кошти, були гарантії того, що у майбутньому, після завершення ремонту приміщень, між всіма учасниками проекту буде укладений інший справжній договір щодо поділу нерухомості пропорційно вкладеним кожним учасником коштів, а також пропорційного розподілу прибутків від використання приміщень. У листопаді 2013 року приміщення по [ADDRESS] було виставлено на продаж. На вікні з вулиці вона з сестрою розмістили банер, що воно продається, а до цього майже два місяці вивозили звідти сміття, прибирали і вимивали приміщення від бруду, бо показувати його покупцям у тому стані, в якому воно знаходилося, було просто неможливо. Майже рік ми з сестрою намагалися продати це приміщення, але ніхто не хотів його покупати, оскільки всі, хто дивився приміщення, пропонували їм спочатку зробити хоч якийсь ремонт, бо всі комунікації і саме приміщення знаходилися у вкрай незадовільному аварійному стані. Також свідок зазначила, що прибутки від оренди приміщень по [ADDRESS] , [ADDRESS] [PERSON] третій рік шахрайським шляхом привласнює лише собі, а вона з сестрою і нашими родинами залишилися ні з чим, величезними боргами i тепер змушені судитися із нею. Глобальні ремонтні роботи розпочалися з весни 2014 року. Спочатку на [ADDRESS] , а пізніше на [ADDRESS] , ремонтні роботи тривали дуже довго, майже три роки, оскільки грошей не вистачало. Їй достеменно було відомо, що її сестра [PERSON] восени 2013 року фіктивно подарувала дружині [PERSON] нежитлові приміщення по [ADDRESS] і [ADDRESS] . [PERSON] виконала прохання свого чоловіка [PERSON] і погодилась оформити на себе приміщення лише для вигляду взяла на себе зобов`язання, що за першою ж вимогою її сестри [PERSON] перепише нерухомість на тих, хто буде робити дороговартiснi ремонти i вкладати у приміщення величезні гроші. Наприкінці 2016 року ремонти були закiнченi i прибутки від оренди нерухомості розподілялися мiж всіма учасниками проекту пропорцiйно. Її родина отримувала від [PERSON] щомісяця 10 000 грн, а родина її сестри [PERSON] 20000 грн. 01 лютого 2016 року її чоловік, [PERSON] , для завершення ремонтів у нежитлових приміщеннях по [ADDRESS] запозичив у своєi родички [PERSON] 30000 доларів США і за два роки в період 2016-2018 рокiв частину грошей вони віддали, але значний борг перед [PERSON] у нас залишається i до теперішнього часу. Починаючи з літа 2017 року, вона зі своїм чоловіком та сестрою [PERSON] , періодично нагадували [PERSON] про необхідність виконання наших домовленостей щодо укладення справжнього договору про поділ нерухомості пропорційно вкладеним кожним учасником коштів, а також пропорційного розподілу прибуткiв вiд використання приміщень. Як їй у подальшому стало відомо, починаючи з квiтня 2018 року, одразу після хрещення молодшого сина [PERSON] , особисті шлюбно-сімейні стосунки з його дружиною [PERSON] дуже швидко стали погіршуватися. Наприкінці квітня 2018 року під час розмови [PERSON] зі своєю дружиною [PERSON] про необхідність виконання взятих [PERSON] зобов`язань щодо переоформлення права власності на нежитлові приміщення по [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] на її сестру [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , [PERSON] ультимативно заявила [PERSON] , що найближчим часом нiчого у нотаріуса підписувати не буде. Вже у травні 2018 року [PERSON] заявила, що найближчим часом збирається подати до суду позов про розірвання шлюбу і всі майнові питання щодо поділу нерухомості між подружжям будуть вирішуватись під час цього процесу. Після цього відносини мiж [PERSON] і [PERSON] стали погіршуватися ще бiльше. Протягом літа 2018 року на наполегливі прохання [PERSON] виконати свої зобов`язання, [PERSON] казала, щоб [PERSON] заспокоїв і мою сестру [PERSON] i мого чоловіка [PERSON] , оскільки орендну плату ми отримуємо щомісяця і все буде подiлено чесно. У серпні 2018 року [PERSON] з дітьми переїхала жити до своїх батьків по [ADDRESS] і всіляко ухилялася від вирiшення з ними майнових питань у позасудовому порядку. У січні 2019 року [PERSON] повідомив їх про те, що він намагається вирішити майнові питання мирним шляхом не тільки з [PERSON] , яка не бажає розмовляти з ним на цю тему, але й з її батьками і сказав, що повинен пройти деякий час і йому все ж таки вдасться вирішити це питання у позасудовий спосіб. Протягом всього 2019 року нічого [PERSON] вирiшити не вдалося. Допитаний у судовому засіданні свідок зі сторони позивачів [PERSON] надав показання, що з дитинства знає [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Наприкінці 2013 року [PERSON] повідомив йому, що усі свої заощадження він буде вкладати в нежитлові приміщення, які спільно зі своїми братами [PERSON] і [PERSON] та з їх родичкою [PERSON] вони вирішили відремонтувати, а після завершення ремонту розділити приміщення між собою пропорційно вкладеним грошам і потім здавати нерухомість в оренду. На початку 2014 року йому зателефонував [PERSON] і попросив виїхати з ним та його братом [PERSON] для огляду нежитлових приміщень по [ADDRESS] і [ADDRESS] , в яких незабаром він планує розпочати проведення капітальних ремонтів спільно зі своїми братами [PERSON] і [PERSON] та їх родичкою [PERSON] . [PERSON] пояснив йому, що йому потрібна його допомога як досвідченого будівельника. Наступного дня вони виiхали на вказані адреси. Відчиняла приміщення [PERSON] і коли він їх оглянув, то побачив жахливу картину. Обидва приміщення були у вкрай незадовільному стані, але приміщення по [ADDRESS] особливо було жахливим. Освітлення у приміщеннях взагалі не було, оскільки електролічильники були пошкоджені і розукомплектовані, розетки і вмикачі вирвані. Майже всі труби були в хомутах, з яких текла вода, в туалет зайти було неможливо із-за забитої каналізації і огидного запаху. Електромережа в багатьох місцях була оголена i частина обірваних електропроводів валялась просто на підлозі. Після огляду він сказав [PERSON] і [PERSON] , а також [PERSON] , що у нього немає можливостей і потужностей, щоб зайнятися таким складним ремонтом. [PERSON] пояснила йому, що вона є власником приміщень по [ADDRESS] та по [ADDRESS] і планує спільно з братами [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] найближчим часом розпочати ремонтні роботи, але спочатку необхідно привести приміщення у такий стан, який дозволить будівельникам розпочати ремонт. [PERSON] і [PERSON] , а також [PERSON] попросили його цим зайнятися і він не міг відмовити. [PERSON] передала йому один комплект ключів від приміщень і приблизно через тиждень він розпочав там підготовчі роботи. Протягом січня 2014 року він своїми можливостями привів приміщення по [ADDRESS] та по [ADDRESS] у стан, який вже цілком дозволяє розпочати проведення в них капітальних ремонтів. Перш за все була викликана аварійна служба КП «Харківводоканал», відкачена вода iз затопленого підвалу у приміщенні по [ADDRESS] і прочищені каналізаційні мережі в обох приміщеннях. 3 дозволу районного РЕС були придбані, підключені і поставлені на тимчасовий облік електролічильники і змонтована тимчасова електромережа. На підключення обох об`єктів до мереж водопостачання, водовідведення, відновлення електропостачання, оформлення тимчасових дозволів, договорів пішло дуже багато часу. Оформленням відповідних дозвільних документів з Харківенергозбутом, КП «Водоканал», КП «Харківські теплові мережі», КП «Жилкомсервіс» та іншими комунальними підприємствами займалися [PERSON] та [PERSON] . Дружину [PERSON] у приміщеннях по [ADDRESS] та по [ADDRESS] він жодного разу не бачив, хоча протягом 2014-2016 років разом з [PERSON] і братами [PERSON] він особисто періодично відвідував ці об`єкти і підказував їм що саме і де треба зробити під час ремонту. Весною 2016 року я був у цих приміщеннях з [PERSON] та [PERSON] і мені вони дуже сподобалися. Ремонтні роботи були на завершальному етапі, фарбувалися стіни, монтувалася сантехніка. На початку травня 2020 року йому зателефонувала [PERSON] попросила зустрітися. Він під`їхав до її дому та вона розповіла, що у неї фактично вкрали нежитлові приміщення по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , в яких він на початку 2014 року допомагав [PERSON] привести ці приміщення у стан, який дозволяв розпочати глобальні ремонтні роботи. Зробили це, як повідомила [PERSON] , колишня теща [PERSON] та її донька [PERSON] , колишня дружина [PERSON] . [PERSON] змушена судитися із ними, щоб повернути, як вона сказала, вкрадену у неї цими [PERSON] нерухомість. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка зі сторони позивачів [PERSON] надав показання, що він добре знає родину [PERSON] , оскільки вони доводяться один одному родичами. Восени 2013 року, коли вони зустрілися на дачi, [PERSON] повідомила, що в неї великі проблеми, пов`язані з приміщеннями по [ADDRESS] , та [ADDRESS] , які вона купила у стані непридатному для їх використання, а грошей на дороговартiснi капітальні ремонти у неї немає. Тією ж осінню 2013 року вони знов зустрілися на дачi і [PERSON] повідомила йому про те, що за допомогою братів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] вона незабаром розпочне здійснювати ремонти у нежитлових приміщеннях та після завершення ремонтiв вона разом з братами [PERSON] буде здавати приміщення в оренду. У жовтні та у листопаді 2013 року на прохання [PERSON] він привозив [PERSON] та її чоловіка [PERSON] до приватного нотаріусa Звєрєва А.М., контора якого знаходиться на [ADDRESS] , коли [PERSON] разом із [PERSON] оформляли на дружину [PERSON] договори дарування вказаних вище приміщень. Кажучи про фіктивність договорів дарування, я стверджую про це категорично, тому що він знає при яких обставинах вони укладалися і для чого саме. Крім того, свідок зазначив, що він вкладав у ремонт цих приміщень свої особисті збереження і позичав гроші [PERSON] і [PERSON] без розписок. Коли 10 жовтня та 29 листопада 2013 року він привозив [PERSON] та її чоловіка [PERSON] до нотаріуса Звєрєва А.М. на [ADDRESS] , то в конторі нотаріуса вже знаходився [PERSON] і перевіряв документи, якi ним були підготовлені заздалегідь. [PERSON] приходила до нотаріуса на недовгий час, швидко підписувала документи і уходила. При ньому [PERSON] , коли знаходилася в нотарiальнiй конторi у ті дні, в які вона підписувала договори дарування, тобто 10 жовтня та 29 листопада 2013 року, [PERSON] підтвердила [PERSON] , що вона знає для чого на неi переоформляється нерухомість і добре усвідомлює несправжнiсть дарування приміщень і за першою вимогою [PERSON] , пiсля завершення ремонтiв, поверне приміщення [PERSON] i пiдпише у нотаріуса всi необхiднi для цього документи без будь-яких проблем. Усі присутні під час оформлення у нотаріуса договорiв дарування, а саме: [PERSON] , він, [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , добре все розуміли і усвідомлювали несправжнiсть договорів дарування нежитлових приміщень по [ADDRESS] та [ADDRESS] на користь [PERSON] . Після нотаріального посвідчення договорів дарування приміщень на користь [PERSON] нічого не змінилося. [PERSON] разом із братами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] почали робити ремонти, які були завершені у 2016 році. Він особисто приймав безпосередню участь у цьому проекті, при цьому [PERSON] ніколи не була у нежитлових приміщеннях аж до грудня 2018 року, ніякої участі у проведенні капітального ремонту приміщень не приймала і ніяких грошей в ремонт не вкладала. Свідок також зазначив, що приміщення по [ADDRESS] наприкінці 2013 року [PERSON] було виставлено на продаж і він особисто допомагав їй вішати на фасад будинку банер щодо продажу, оскільки грошей для проведення дороговартісних ремонтів одночасно у двох нежитлових приміщеннях, які знаходилися в аварійному стані, у [PERSON] та у братів [PERSON] не вистачало. На початку 2014 року гроші для початку ремонту були накопичені і [PERSON] разом з братами [PERSON] було прийнято рішення відмовитися від продажу приміщення по [ADDRESS] і розпочати в ньому ремонт. У свою чергу, [PERSON] ніякої участі у здійсненні капітальних ремонтів у приміщеннях по [ADDRESS] та [ADDRESS] не приймала, коштів в ремонт не вкладала, оскільки в період здійснення ремонтних робіт була вагітна. Під час вагітності [PERSON] дуже довго знаходилась на збереженні у пологовому будинку. Йому були відомі обставини, що відбувались в родині [PERSON] , тому що останній є його двоюрідним братом і свідок працював водієм автомобіля, який був закріплений за Юридичним департаментом Харківської міської ради, директором якого 12 років працював [PERSON] . Після завершення у 2016 році ремонтних робіт у вказаних вище приміщеннях [PERSON] не мала ніякого відношення і до управління нерухомістю, оскільки він особисто разом з [PERSON] займався усіма справами стосовно управління нерухомістю. Саме він з [PERSON] , а не [PERSON] , вирішували усі питання, пов`язані з укладанням договорів з комунальними підприємствами, складання і надання звітності до КП «Харківводоканал», КП «Харківські теплові мережі» та Обленерго. Він підписував від імені [PERSON] необхідні документи, а також отримував від постачальників комунальних послуг відповідні рахунки та здійснював їх оплату. У грудні 2018 року він від [PERSON] та [PERSON] дізнався, що [PERSON] з грудня 2018 року припинила виплату [PERSON] орендної плати за приміщення по [ADDRESS] та [ADDRESS] [PERSON] змушений був з грудня 2018 року припинити [PERSON] та [PERSON] виплату їх частини прибутків від оренди приміщень. З урахуванням обставин, що встановлені судом на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, показання вказаних свідків не можуть беззаперечно свідчити про фіктивність оспорюваних правочинів, оскільки суд, у відповідності до положень статті 89 ЦПК України, оцінює докази на всебічному, повному, об`єктивному та беззаперечному дослідженні усіх наявних у справі доказів. Показання свідка [PERSON] , яка є рідною сестрою позивача [PERSON] , суд не приймає до уваги як допустимий доказ, оскільки вони є близькими родичами, а тому свідок може бути зацікавлена в результаті розгляду справи. Відповідачем [PERSON] подано до суду заяву свідка, у якій вона вказує, що вперше у своєму житті побачила [PERSON] та [PERSON] 10.10.2013 року у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Звєрєва А.М. при укладанні договору дарування нежитлових приміщень першого поверху № 18-:-26 загальною площею 136,3 кв.м., які розташовані у житловому будинку літ. «А-5» за адресою: [ADDRESS] . Скільки разів вона бачила подружжя [PERSON] вона не пам`ятає, однак точно може сказати, що два рази бачила під час укладення оспорюваних договорів. Для прийняття у власність об`єктів нерухомості нею вчинялись наступні дії: отримання ключiв вiд примiщень, технічної документаї, та відповідно внесення відомостей про набуття права власності на приміщення в реєстр нерухомості, а згодом проведення ремонтних робіт та укладення договорiв з вiдповiдними комунальними організаціями, що здійснювали обслуговування даних приміщень. Точно вказати дату коли вона вперше побачила нежитлові приміщення, розташовані по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , вона не може, однак на скільки пам`ятає, десь приблизно за декілька днів до дати укладання договорів. До вказаних об`єктів нерухомостi надавав їй доступ [PERSON] . Для огляду вказаних приміщень вона з`являється особисто. На той час її чоловік [PERSON] пояснював їй, що об`єкти нерухомості, розташовані по [ADDRESS] та по [ADDRESS] , даруються їй для того, щоб вона, могла не працювати за напрямком своєї діяльності, а саме тренером по тенісу, а займатися підприємницькою діяльністю iз здачi в оренду нежитлових приміщень. Оскільки на той час вона була вже вагітною та в подальшому, ми з моїм чоловіком [PERSON] розуміли, що більшість свого часу я буду приділяти нашій майбутній дитині, а тому надходження прибутку у такий спосіб є найбільш вигідним для мого на той час положення. Допитана у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] надала наступні показання, що вона є матір`ю [PERSON] . Їй відомо, що у 2013 році [PERSON] подарували нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , які потребували капітального ремонту. Оскільки у [PERSON] не було грошей вона звернулась до неї та батька з проханням допомогти фінансово, на що вони погодились. [PERSON] самостійно здійснювала організацію ремонтних робіт, а свідок у свою чергу доглядала за дитиною. Також, [PERSON] допомагав батько [PERSON] . Свідок зазначила, що не бачила щоб [PERSON] приймала участь у ремонтних роботах вказаних нежитлових приміщень та здійснювала управління ними. Допитана у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] надала наступні показання, що вона є рідною сестрою [PERSON] . Їй відомо, що у 2013 році [PERSON] подарували нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , які потребували капітального ремонту. Організацією ремонтних робіт займалась самостійно [PERSON] . Фінансову допомогу їй надавали батьки та дідусь. Крім того, вона та їх батько [PERSON] їздили за будівельними матеріалами. Допитана у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] надала наступні пояснення, що вона працює бухгалтером. У кінці 2016 року до неї звернулась [PERSON] та попросила допомогти вести її фінансову звітність як фізичної особи-підприємця, на що вона погодилась. На першій їх зустрічі також був присутній [PERSON] . Раніше вона надавала послуги з ведення фінансової звітності колишній дружині [PERSON] , та саме на її прохання вона зустрілась з [PERSON] та [PERSON] . У подальшому, виключно [PERSON] надавала їй інформацію щодо доходів, отриманих від надання в оренду нежитлових приміщень, розташованих за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , які свідок фіксувала у звітності. Оплату за надані послуги вона отримувала виключно від [PERSON] . Також свідок зазначила, що не знає та ніколи не бачила [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] надала наступні пояснення, що вона є фізичною особою-підприємцем. З грудня 2017 року по березень 2020 року вона орендувала нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] . Дані приміщення їй показував [PERSON] . У грудні 2017 року нею було прийнято рішення щодо оренди нежитлових приміщень за вказаною адресою та вона подзвонила за номером телефона, який був зазначений на банері. Слухавку взяла жінка, у подальшому вони дійшли згоди щодо оренди нежитлових приміщень. Їй подзвонила [PERSON] та сказала, що договори про проведення ремонтних робіт та оренди нежитлових приміщень готові, однак, оскільки вона доглядала за дитиною, дані договори їй привезе її чоловік. На зустріч приїхала вона із своїм чоловіком та [PERSON] , який привіз договори. Вона підписала договори, [PERSON] ще раз показав приміщення та відав ключі від приміщення. Після чого, вони зробили деякі ремонтні роботи та з 02.12.2017 року почали працювати. Під час дії договору оренди виникали питання щодо експлуатації нежитлових приміщень, звісно вона дзвонила [PERSON] , однак слухавку у неї забирав [PERSON] та спілкувався з цих питань. З [PERSON] вона спілкувалась у телефонному режимі щодо плати за оренду, передавала їй показання за комунальні послуги. [PERSON] разом з [PERSON] приїжджала до нежитлових приміщень. Також, деякий час вона передавала кошти за комунальні послуги [PERSON] , який, як вона вважала є довіреною особою [PERSON] . Взимку 2018 року до неї на об`єкт приїхав [PERSON] та попросив вийти на вулицю і сісти до нього в машину. Коли вона сіла до машини [PERSON] побачила там [PERSON] , і [PERSON] сказав, що вона є справжнім власником даних нежитлових приміщень, у зв`язку з чим необхідно сплачувати оренду саме йому, однак вона відмовилась, оскільки договір оренди був укладений саме з [PERSON] . [PERSON] вона тоді побачила вперше та після не бачила ніколи. У подальшому між нею та [PERSON] була укладено додаткова угода, якою знижено орендну плату на 5000,00 грн. У травні 2018 року до неї приїхав [PERSON] та сказав, що це неправильно, оскільки [PERSON] не має жодного відношення до нежитлових приміщень. Після введення на території України карантину між нею та [PERSON] досягнуто згоди щодо припинення дії договору оренди. Допитаний у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] надав наступні пояснення, що він працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «А.Б.С. Україна», що орендує нежитлові приміщення у [ADDRESS] . Зазначив, що [PERSON] він не знає та бачить вперше. [PERSON] бачив один раз, коли останній приїзжав до нього, представився колишнім чоловіком [PERSON] та просив надати документи щодо оплати оренди. Сам договір оренди нежитлових приміщень укладений між товариством та [PERSON] . Орендна плата перераховується виключно [PERSON] , будь-які питання щодо експлуатації нежитлових приміщень вирішуються лише з [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок зі сторони відповідача [PERSON] надав наступні показання, що він є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «КУБ - 2020 ЛТД». Між ним, як директором ТОВ «КУБ - 2020 ЛТД», та [PERSON] укладено договір оренди нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] . Орендна плата перераховується виключно [PERSON] , будь-які питання щодо експлуатації нежитлових приміщень вирішуються лише з [PERSON] . [PERSON] він не знає. [PERSON] він знає, однак останній будь-яких дій щодо управління орендованим приміщенням не вчиняє. При цьому, суд зазначає, що показання свідків [PERSON] та [PERSON] суд не приймає до уваги як допустимі докази, оскільки вказані особи є близькими родичами відповідача, а тому є зацікавленими в результаті розгляду справи. Також, у судовому засіданні встановлено, що деякі договори, в тому числі додаткова угода до договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 22.09.2015 року, договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення від 29.11.2016 року підписані не [PERSON] , а іншою особою. Разом з цим, суд не бере до уваги зазначені факти, оскільки предметом даного позову є визнання недійсними договорів дарування, а також враховуючи доводи відповідача, про те, що вона обізнана, що договори підписані не нею, однак предмет цих договорів відповідає її волевиявленню. Крім того, матеріали справи містять договори оренди нежитлових приміщень, а також додаткові угоди до них, і акти приймання-передачі нежитлових приміщень та іншого обладнання, що передаються в оренду, які укладались у 2017 - 2019 роках між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ексіст Автомотів» (А.Б.С. Україна), Фізичною особою - підприємцем [PERSON] , Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртрейд-Експо», Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , за умовами яких, останнім надавались в оренду нежитлові приміщення, що належать [PERSON] та розташовані за адресою: [ADDRESS] , та [ADDRESS] (т. 1 а.с. 70-80; т. 2 а.с. 65-76; 82-92; 93-123; 159-162; 163-175; 177-183); виконавчу документацію водопостачання та каналізації офісу по [ADDRESS] від 2016 року, складену СПДФО « [PERSON] на замовлення ФО [PERSON] ; робочий проект - схему зовнішнього електропостачання нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , складений у 2016 році ТОВ «Слобода-Стройелектромонтаж» на замовлення [PERSON] ; технічний звіт № 69 від 26.02.2016 року по нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , про проведення електричних вимірювань та іспитів опору ізоляції силових кабельних ліній, повного опору петлі «фаза-нуль», характеристик контура заземлення мереж зовнішнього та внутрішнього електропостачання, складений ТОВ «Слобода-Стройелектромонтаж» на замовлення [PERSON] ; акт Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» від 13.07.2015 року обстеження системи теплопостачання об`єкта за адресою: [ADDRESS] , у якому зазначено, що обстеження проходило за участі [PERSON] ; робочий проект реконструкції централізованої системи опалення нежитлових приміщень ФО [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з пристроєм автономного джерела теплопостачання; складений на замовлення [PERSON] (т. 2 а.с. 27-64); лист КП «Жилкомсервіс» від 13.03.2015 року, адресований [PERSON] , у якому КП «Жилкомсервіс» повідомляє, що не заперечує проти розробки проекту підключення нежитлових приміщень 1-го поверху № 18-:-26, площею 136,3 кв.м. в літ. «А-5» за адресою: [ADDRESS] , до внутрішньобудинкових інженерних мереж водопостачання та водовідведення (т. 2 а.с. 124); робочий проект водомірних вузлів холодної та гарячої води нежитлових приміщень № 18-:-26 в літ. «А-5» за адресою: [ADDRESS] , складений у 2015 році ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] (т. 2 а.с. 126-129); договір № 4-2653 С від 26.03.2015 року, укладений між АК «Харківобленерго» та Фізичною особою [PERSON] про постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , а також додаткові угоди до цього договору (т. 2 а.с. 130-133); протокол № 171 засідання комісії по перевірці знань працівників по правилам експлуатації електроустановок споживачів від 19.02.2016 року, відповідно до якого було проведено перевірку знань правил безпеки експлуатації електроустановок споживачів у [PERSON] (т. 2 а.с. 134-136); договір № 5454/03-А-1 від 22.09.2015 року про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, укладений між КП «Харківводоканал» та ФО [PERSON] (т. 2 а.с. 137-143); технічні умови № 895/ФО-В від 26.10.2016 року та № 2224/ФО-К від 02.11.2016 року на збільшення обсягу водовідведення від приміщень офісу: нежитлових приміщень № 18-:-26 у житловому будинку літ. «А-5» загальною площею 136,2 кв.м. по [ADDRESS] , складені КП «Харківводоканал» на замовлення ФО [PERSON] (т.2 а.с. 144-154). Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про те, що після укладання оспорюваних правочинів відповідачем в тому числі укладались договори оренди спірних нежитлових приміщень, розроблювалась технічна документація тощо. Отже, такі дії [PERSON] свідчать про виконання в натурі оскаржуваних правочинів та спрямовані на настання реальних правових наслідків. За таких обставин, позивачі не довели, що відповідач, як другий учасник оспорюваних правочинів не мала на меті настання реальних юридичних наслідків. В разі відчуження нерухомого майна, його передача колишнім власником новому здійснюється тільки шляхом внесення змін щодо власника у державному реєстрі прав на нерухоме майно. Як вже було встановлено, зазначена вимога закону виконана, право власності на спірні об`єкти нерухомості після укладання оспорюваного правочину було зареєстровано за відповідачем. Таким чином, якщо навіть [PERSON] дійсно під час укладання оспорюваних правочинів мала на меті намір укласти фіктивні правочини, без настання правових наслідків, то це не може бути підставою для задоволення її вимог, оскільки для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, однак позивачами не доведено, що відповідач, як другий учасник оспорюваних правочинів не мала на меті настання реальних юридичних наслідків. Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином дослідивши зміст укладених договорів дарування, які є предметом спору, встановивши відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження фіктивності оспорюваних договорів дарування нежитлових приміщень та враховуючи те, що спірні договори не приховують іншу угоду, відповідають намірам відповідача створити для себе юридичні наслідки, передбачені законом щодо договорів дарування, суд вважає позов [PERSON] та [PERSON] необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог відповідно до заяви представника відповідача суд не вбачає, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. У постанові Верховного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18) зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed