Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник - адвокат [PERSON], звернулася в суд з позовом до Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Грушевського, 9 в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право власності на житловий будинок від 02.12.1989р. головою колгоспного двору по вул. Радянська (теперішня Грушевського), 9 в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області був [PERSON]. За заповітом [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON]. 14 липня 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті залишилось майно - житловий будинок. Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, позивачка отримала Постанову від 13.12.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок та свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться по вул. Грушевського,9 в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області. Згідно довідки Далешівської сільської ради від 14.11.2017р. № 1792, за вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,25 га. Звітом про оцінку житлового будинку по вул. Грушевського,9 в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області визначено, що ринкова вартість даного будинку становить 134628 грн. В судовому засіданні представник позивача-адвокат [PERSON] позов підтримав з наведених в ньому підстав та просить задовольнити. Далешівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, зазначила, що не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за [PERSON]. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 2 грудня 1989 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної [PERSON] народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної [PERSON] народних депутатів № 184 від 11 жовтня 1984 р., посвідчено, що цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Репужинці по вул. Радянська за № 9 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. [PERSON] № 1795, виданою 14.11.2017 року виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району доводиться, що в с. Репужинці по вул. Грушевського, 9 (колишня вул. Радянська, 9) Городенківського району Івано-Франківської області головою колгоспного двору був [PERSON], [INFO] [PERSON] № 1794 виконкомому Далешівської сільської ради від 14.11.2017 року встановлено, що станом на 15.04.1991 року по вул. Грушевського (колишня вул. Радянська), 9 в с. Репужинці були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] За заповітом, посвідченим 06.11.2003 р. виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], житель [INFO] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і на що він за законом матиме право, - заповів [PERSON], заповіт зареєстровано в книзі запису нотаріальних дій під № 90. [PERSON] померла 17 березня 2014 року в смт Гвіздець Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 18.03.2014р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ №180303, виданого 18 березня 2014 року виконкомом Гвіздецької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер 14 липня 2015 року у віці 84 років в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, актовий запис № 19 від 15.07.2015р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 214312, виданого 15 липня 2015 року Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] на час смерті (14.07.2015р.) був зареєстрований та проживав один в [INFO], що стверджено довідкою виконкому Далешівської сільської ради № 1793 від 14.11.2017 року. Відміткою про місце проживання в паспорті серії СЕ № 066018, виданому 13.05.2001р. Коломийським РВ УМВС України в Івано-Франківській області стверджено, що позивачка [PERSON] з 25.02.2009р. зареєстрована в [INFO]. Копією спадкової справи № 149/2015 р., наданою суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON], стверджено, що [PERSON] 13 листопада 2015р. подала до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. Витягом № 42119681 про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.11.2015р. доводиться, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON], номер у спадковому реєстрі 58210498, номер у нотаріуса 149/2015. Наведене свідчить про те, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON]. Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по вул. Грушевського,9 в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець за заповітом, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 13.12.2017р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по вул. Грушевського,9 в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області у звязку із тим, що позивачкою надано документи, які підтверджують право власності на даний житловий будинок видані на імя спадкодавця [PERSON], як голові колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 9 по вул. Грушевського в с. Репужинці встановлено, що житловий будинок збудований в 1964р., господарські будівлі збудовані в 1970, 1975, 1989, 1990, 1991 роках. Згідно звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 72,3 кв.м.) № 30112017_00215, складеного ФОП оцінювачем [PERSON], стверджується, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 30.11.2017 року становить 134628 грн. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved