Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

I. Стислий виклад позицій позивача, відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову 1. Позиція позивача 24 червня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що з 20 січня 2001 року по 18 грудня 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею та перебуває на повному її утриманні. На даний час [PERSON] досягла повноліття та продовжує навчання у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна на 2 курсі спеціальності «Маркетинг» факультету економіки денної форми навчання на контрактній основі, в зв`язку з чим не має змоги влаштуватись на роботу. Відповідач працює у структурному підрозділі «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді машиніста електровоза, має стабільний дохід та змогу утримувати дитину. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. 2. Позиція відповідача 28 липня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі з наступних підстав. Позивач не інформувала його про необхідність нести витрати на утримання повнолітньої дитини. Не довела факт продовження навчання [PERSON] , належним та допустимим доказом якого є наказ про переведення на другий курс та документи про виконання навчального плану, а не довідка про зарахування на перший курс, яку додано до позовної заяви. Крім того, позивачем не надано доказів відсутності у [PERSON] власного доходу та сім`ї, а також факту проживання доньки з матір`ю, що взагалі позбавляє останню права звернення до суду з даним позовом. Разом з цим відповідач також зазначає, що не має можливості надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), так як має на утриманні малолітню дитину та хвору матір похилого віку (а. с. 61-63). У судовому засіданні [PERSON] позов визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів у розмірі, що не перевищує 1 500 грн на місяць. Суду зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину в більшому розмірі, так як має на своєму утриманні непрацюючу дружину, яка пройшла курс хіміотерапії, хвору матір похилого віку та малолітню дитину, яка перебуває на диспансерному обліку у лікаря педіатра, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат. Крім того, він з сім`єю винаймає квартиру, а тому окрім коштів на оплату комунальних послуг, щомісячно несе витрати на її оплату. 3. Позиція третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Третя особа [PERSON] надіслала пояснення щодо позову, в яких зазначила, що власного доходу не має та перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері. Протягом 2020 року по теперішній час, за виключенням періоду з 28 вересня по 15 жовтня 2020 року та з 08 лютого по 19 березня 2021 року, постійно проживала з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а. с. 109). У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. 4.Письмові пояснення та заперечення учасників справи щодо позову 02 та 17 серпня 2021 року від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] надійшли відповідь на відзив та заперечення на цю відповідь, в яких сторони спростовують доводи та заперечення один одного щодо змісту позовної заяви та наданих доказів (а. с. 91-94, 99-100). 5. Клопотання та заяви учасників справи Одночасно з позовною заявою, [PERSON] подала до суду клопотання про витребування в Структурного підрозділу «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» наступних доказів: довідки про місце роботи, посаду відповідача, копії наказу про прийняття на роботу/призначення на посаду [PERSON] та довідки про заробітну плату, отриману останнім у 2020 році (а. с. 5-6). 28 липня 2021 року до суду надійшли заява відповідача про повернення позовної заяви [PERSON] на підставі п. 1 ч. 2 ст. 185 ЦПК України та проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 55-56). Разом з відзивом на позовну заяву відповідач надіслав до суду клопотання про витребування в позивача наступних доказів: витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , наказу Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна про переведення дитини на другий курс, довідки ДПС про отримані [PERSON] доходи з 20 червня 2021 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про реєстрацію останньою шлюбу чи відсутність такої реєстрації (а. с. 68). 28 серпня 2021 року позивач подала до суду заяву про виклик свідків на підтвердження факту проживання дитини разом з нею (а. с. 111). ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 30 червня 2021 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] . Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів та до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача залучено [PERSON] . Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, третьої особи (а. с. 38-39). Ухвалами від 31 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про повернення позовної заяви, задоволено клопотання останнього про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а також відмовлено у задоволенні клопотань [PERSON] та [PERSON] про виклик свідків та витребування доказів відповідно (а. с. 120, 122-123, 127-128). 06 вересня 2021 року судом постановлено ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Бабушкинського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 131). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що сторони в справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 17). 18 грудня 2007 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а. с. 18). Згідно з довідкою виконавчого комітету Білопільської міської ради від 21 квітня 2021 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] (а. с. 9). На підставі наказу №0210-05/1673 від 21 вересня 2020 року [PERSON] зарахована на 1 курс за освітньо-професійною програмою бакалавр економічного факультету Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна IV рівня акредитації денної форми навчання за контрактом та наказом №0210-05/968 від 30 червня 2021 року переведена на другий курс, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками адміністрації вказаного закладу освіти від 17 червня та 25 серпня 2021 року (а. с. 23, 33, 104). Згідно з контрактом №2101/20-1308с від 22 вересня 2020 року, укладеним між ХНУ ім. В.Н. Каразіна та позивачем [PERSON] , загальна вартість навчання [PERSON] становить 73 160 грн, у тому числі за кожний курс по 18 290 грн, яка може бути змінена протягом усього строку навчання. Строк дії контракту з 28 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а. с. 24-25). Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій від 29 вересня 2020 року та 28 січня 2021 року позивачем внесено плату за навчання доньки у загальному розмірі 18 290 грн (а. с. 26). Крім того, третьою особою в справі сплачено вартість проживання в гуртожитку в загальному розмірі 5 980 грн, що підтверджується копіями квитанцій від 28 вересня 2020 року, 01 грудня 2020 року, 08 лютого 2021 року, 04 квітня 2021 року та 04 червня 2021 року (а. с. 27-28). Згідно з довідкою з Державного реєстру фізичних осіб платників податків від 28 серпня 2021 року, за період з 01 січня по 30 червня 2021 року [PERSON] доходів не отримувала (а. с. 115). Поряд з цим з судом також встановлено, що [PERSON] працює на посаді головного спеціаліста Пенсійного фонду України в Сумській області. За період з 01 січня по 31 грудня 2020 року їй нарахована заробітна плата в загальному розмірі 138 551 грн 07 коп. (а. с. 20). Крім того, як зазначила позивач у судовому засіданні, після розірвання шлюбу з відповідачем нову сім`ю вона не створила, інших утриманців, окрім повнолітньої доньки, не має. Також їй нараховується субсидія на оплату житлово-комунальних послуг. Судом також встановлено, що [PERSON] з 07 липня 2007 року працює в Структурному підрозділі «Локомотивне депо Нижньодніпровськ-Вузол» Регіональної філії «Придніпровська залізниця» на посаді машиніста електровоза цеху експлуатації (а. с. 50-51). Згідно з довідкою про доходи №10905 від 09 липня 2021 року розмір нарахованої відповідачу заробітної плати за період з січня 2020 року по грудень 2020 року склав 277 017 грн 83 коп. (а. с. 52). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , учениці 3-В класу Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №39» Дніпропетровської міської ради (а. с. 73-74). Згідно з витягом з протоколу засідання обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 06 квітня 2018 року малолітня дитина відповідача має затримку психічного розвитку з вираженим недорозвитком пізнавальних процесів та незрілістю емоційно-вольової сфери (а. с. 75). Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанцій, відповідач сплачує батьківські внески в розмірі по 500 грн щомісячно за відвідування [PERSON] групи Жайвір (а. с. 76-82). ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Аліментні зобов`язання між батьками і повнолітніми дітьми регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб стягнення аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (стаття 199 СК України). Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За приписами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови ПВС України від 12 червня 2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, в якому наголошується, що «право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (п. 33 рішення від 21 березня 2000 року у справі «Дюлоранс проти Франції»; п. п. 32 - 35 рішення від 07 березня 2006 року у справі «Донадзе проти Грузії»). Частиною 3 ст. 12, ст .ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. V. Висновки суду Ухвалюючи рішення в справі, суд виходить з системного аналізу вищенаведених норм матеріального права, фактичних обставин справи, поданих сторонами доказів та враховує, що після досягнення повноліття донька відповідача [PERSON] - [PERSON] здобуває неповну вищу освіту, у зв`язку з чим продовжує навчання на денній формі за умовами комерційного фінансування, проживає в гуртожитку в іншому місті, власного заробітку не має та перебуває на утриманні матері [PERSON] . Відповідач [PERSON] є молодою (42 роки) здоровою людиною, працює, має офіційний дохід у виді заробітної плати, а відтак, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Крім того, суд враховує, що відповідач одружений та має на утриманні малолітню доньку від другого шлюбу. Натомість позивач інших утриманців, окрім повнолітньої доньки [PERSON] , не має, також має стабільний дохід у виді заробітної плати за основним місцем роботи, проживає у власній квартирі та користується пільгами з оплати комунальних послуг у виді субсидії. Таким чином, враховуючи, що тягар доказування своїх вимог та заперечень покладається на сторони, оцінивши надані докази у сукупності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дитину, яка продовжує навчання залежно від їх можливостей, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , яка продовжує навчання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу), починаючи стягнення з 24 червня 2021 року і до закінчення навчання. При визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача суд враховує, що розмір заробітної плати останнього є мінливим та залежить від кількості відпрацьованих годин. Крім того суд також виходить з того, що навчання дитини є розвитком її здібностей, необхідним для неї (дитини) та відбувається в її інтересах, а законом передбачений обов`язок обох батьків залежно від можливостей утримувати повнолітню дитину, що продовжує навчання. За таких обставин суд приходить до висновку, що право повнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку відповідача [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою, а також до подібного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року в справі №760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18). У задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). Зі свого боку відповідач не надав суду переконливих доказів неспроможності сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу). VІ Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). В силу положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] згідно з законом звільнена від сплати судового збору в даній справі. Разом з тим остання надала суду квитанцію про понесені нею судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 2 500 грн (а. с. 133-134). З огляду на вищенаведені норми чинного цивільного процесуального законодавства, стягненню з відповідача до Державного бюджету підлягає судовий збір у сумі 908 грн., а також на користь позивача - 1 250 грн за надання професійної правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з того, що позовні вимоги [PERSON] задоволені наполовину. На підставі викладеного,

Outcome: partial