Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] 25 квітня 2019 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, яку передано у провадження судді канцелярією суду 25 квітня 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2019 року заяву було прийнято до розгляду суду, а у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Заявник у своїй заяві посилалася на те, що вона є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року у м. Керчі АР Крим, що є тимчасово окупованою територією України. Смерть настала вдома за місцем реєстрації за адресою: АР Крим, м. Керч. За фактом смерті було видано свідоцтво про смерть. У звязку з окупацією АР Крим Російською Федерацією, встановленням її влади на території м. Керчі, будь-які акти, свідоцтва, рішення, видані органами невизнаної республіки є незаконними. Заявник звернулася до приватного нотаріуса Батової Л.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте, у заявника відсутнє свідоцтво про смерть, видане відділом державної РАЦС, встановленого зразка України. Постановою приватного нотаріуса ДМНО Батової Л.Г. від 15 квітня 2019 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Заявник у своїй заяві просила суд встановити факт смерті [INFO] року її матері [PERSON], на тимчасово окупованій території України. У своїй заяві до суду заявник просила суд розглянути справу за її відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с. 4). [INFO] року [PERSON] померла. 07 грудня 2018 року на бланку окупаційної влади АР Крим Російської Федерації було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Не може вважатися легітимним на території України надане свідоцтво про смерть, адже його було видано органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законодавством України, тому даний документ не може створювати правових наслідків для осіб, яким його було видано. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. На підставі ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України уд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Всупереч зазначеній нормі заявником не надано суду доказів, що орган державної реєстрації актів не має можливості зареєструвати факт смерті [PERSON], померлої [INFO] року, у м. Керчі АР Крим. Заявник з вказаним питанням до органів державної реєстрації актів цивільного стану з метою видачі свідоцтва про смерть встановленого зразка не зверталася, свідоцтво про смерть не отримувала, також у видачі вказаного документу їй відмовлено не було. У абзаці першому п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Таким чином, звернення [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України є передчасним, оскільки їй у реєстрації смерті [PERSON] компетентними органами державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено не було, тому у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed