Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

[PERSON]. 09.09.2014 звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи його тим, що 16.06.1995 р. вони з відповідачем уклали шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Їх сімейні стосунки на протязі всього їх сумісного проживання не складались. Ще в 2000 році вона зверталась до суду із позовом про розірвання шлюбу, але позивач вмовив її забрати заяву, обіцявши зробити усе для покращення та налагодження їх стосунків. Однак, після народження дочки шлюбні відносини взагалі припинились, відповідач ніде не працює, не займається вихованням дітей та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, вчиняє сварки. Їх шлюб існує формально, його збереження є неможливим, оскільки суперечить її інтересам. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 400 грн. на місяць, на утримання дочки [PERSON], [INFO] р., аліменти в розмірі 500 грн. А також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 30.10.2014 року позов в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей залишено без розгляду за заявою позивачки. У судовому засіданні [PERSON] позов в частині розірвання шлюбу підтримала із підстав, що в ньому викладені. Суду пояснила, що дійсно перебуває із відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1995 року та у них із відповідачем двоє спільних дітей. Причиною розпаду сім»ї стали поведінка відповідача, який її зрадив, його запальний характер, те, що він застосовує до неї фізичне насильство. З липня 2014 року відповідач поїхав за кордон з метою влаштування там на постійне місце проживання, приїхав на початку вересня, сказав, що вона може подавати позов про розірвання шлюбу, що вона і зробила. Прийшла до переконання, що відповідач не змінить свою поведінку, а тому шлюб слід розірвати, примирення неможливе. До дітей відповідач відноситься добре. Відповідачк [PERSON] позов про розірвання шлюбу визнав, проти його задоволення не заперечив, проте вважає дійсними причинами розірвання шлюбу спочатку зраду дружини, а потім її становище, а саме зайняття підприємницькою діяльністю, внаслідок чого вона досягла матеріального достатку, не цінує відповідача та принижує його, з ним не рахується, що його обурює. Відповідач любить та поважає [PERSON], хотів би зберегти сім»ю, однак оскільки позивачка наполягає, на розірвання шлюбу погоджується, вважає, що вона таким чином хоче якнайшвидше знайти іншого чоловіка. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.07.1995 року, зареєстрованому Браїлівською селищною Радою народних депутатів, актовий запис № 27. (а.с. 6). Від спільного проживання у подружжя є: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], батьком яких в свідоцтвах про народження записаний відповідач [PERSON] (а.с. 7, 8) Сторони не підтримують шлюбних стосунків. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам позивачки, яка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем. Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити його розірванням. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, оскільки позов в цій частині задоволено. Зайво сплачені кошти в сумі 6грн. 40 коп. підлягають поверненню позивачці. Відповідно до ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 ч.2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved