Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

[PERSON] 21.05.2014 року звернувся до суду із позовними вимогами про усунення йому перешкод у користуванні належним йому житлом, а саме квартирою [ADDRESS] та вселення його у цю квартиру. Посилався на те, що він є власником ? частини цієї квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.07.2012 року, а відповідач є власником ? частини цієї квартири. Він не має можливості користуватись своїм власним житлом, бо відповідач не пускає його до квартири, здає їхню спільну квартиру в оренду. Його неодноразові звернення до відповідача з вимогою про усунення йому перешкод у користуванні квартирою залишились поза увагою відповідача, який категорично відмовляється з ним спілкуватись. Просив зобов»язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] та вселити його в квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Пояснив суду, що він категорично проти того, щоби позивач користувався спірною квартирою, проти того, щоби віддати позивачеві ключі від квартири, взагалі вважає, що позивач не має права на користування квартирою. Зазначив, що він згоден сплатити відповідачеві кошти у розмірі еквівалентній 5000 долари США за його частку квартири, але він відмовляється, а тому він позивача в квартиру не пустить. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом має право власності на ? частину кватири [ADDRESS] ? частини цієї квартири перебуває у власності відповідача на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.05.2008 року. Квартира перебуває у сторін на підставі спільної часткової власності. Квартира двокімнатна, жилою площею 28.1 кв.м. загальною площею 54.0 кв.м. Відповідач у судовому засіданні визнав той факт, що він перешкоджає позивачеві користуватись квартирою, категорично заперечує проти проживання позивача в квартирі та відмовився надати позивачеві ключі від квартири. ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. ч. 2 ст. 386 ЦК України передбачає, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Та обставина, що відповідач готовий викупити частку квартири, що належить позивачеві не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач, як власник майна має правл розпоряджатись належним йому майном на власний розсуд. Оскільки права позивача , як співвласника спірної квартири порушені відповідачем , вони підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved