Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звертаючись до суду з позовом (а.с.20-21), який в подальшому було уточнено (а.с.55-56) до [PERSON], просять визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] шляхом виділення в користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,5 кв.м; [PERSON]- житлову кімнату площею 17,1 кв.м. з лоджією ІІ площею 1,6 кв.м; [PERSON] - кімнату площею 12,4 кв.м. з лоджією І площею 1,8 кв.м. та кімнату 4 площею 12.4 кв.м., у спільному користуванні залишити коридори, кухню, передпокій, вбиральню та ванну кімнату. Заявлені вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS]. Крім них, за вказаною адресою зареєстрований відповідач. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спірна квартира у відповідних частках належить їм та відповідачу. У зв'язку з тим, що на протязі останніх півроку виникають конфлікти щодо оплати за комунальні послуги, постало питання про визначення порядку користування даною квартирою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти запропонованого позивачами порядком користування квартирою. Представник ОЖБК м. Чернігова, залучений ухвалою суду від 15.01.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, в судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника. Суд визнав за можливе проводити розгляд справи у відсутності позивачів та представника третьої особи на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За правилом ч.3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, і якою передбачено, що всі суб'єкти права власності є рівними перед законом з точки зору гарантій рівності умов здійснення власниками своїх прав. Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням. По справі встановлено та підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 14.12.2010 року, що позивачі [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками чотирикімнатної квартири [ADDRESS], а саме - позивачам належить по 1/4 частини квартири, а [PERSON] належить 1/2 частини квартири (ст.7-10). Згідно свідоцтва про шлюб позивач [PERSON] з 13.07.2013 року змінила прізвище на [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, спірна квартира складається з чотирьох ізольованих житлових кімнат загальною житловою площею 54,4 кв.м, з них кімната 3 площею 12,4 кв.м, кімната 4 площею 12,4 кв.м, кімната 5 площею 12,5 кв.м., кімната 10 площею 17,1 кв.м., інших підсобних приміщень - кухні, коридорів, перепокою з шафою, вбиральні, ванної кімнати та лоджій (а.с.76-77). У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 69). Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутності згоди порядок володіння та користування спільним майном визначається судом. При цьому, особі може бути виділено в користування жиле приміщення менше за жилу площу, що припадає на неї, виходячи із її частки у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму ВС України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Спірна квартира згідно з правовстановлюючими документами є спільною частковою власністю сторін у справі, які мають право визначити порядок користування спільною річчю, установити, хто і, яким приміщенням буде користуватися. Враховуючи, що відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, визначений сторонами порядок користування спірною квартирою є можливим, оскільки відповідає нормам жилої площі, який визначений у ст. 47 ЖК України, не погіршить права власності та житлові права відповідача, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved