Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] 06 жовтня 2014 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про вселення та усунення перешкод в здійсненні права користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень вказала, що 08.08.1998 року з [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 20.07.2001 року за спільні кошти з [PERSON] придбана квартира [ADDRESS]. 17.02.2009 року шлюб був розірваний. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2009 року було визнано за [PERSON] право власності на ? частку у праві спільної сумісної власності подружжя - квартири [ADDRESS]. Однак, користуватися та розпоряджатись власністю не може, так як з боку відповідача чиняться перешкоди. У зв'язку з чим неодноразово зверталася з заявами до Ленінського РВ ГУМВС України про протиправні дії [PERSON] В ході перевірки було встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у доступі до спірної квартири. На підставі вищевикладеного просить вселити [PERSON] та неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в квартиру [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та неповнолітнім дітям: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в доступі до квартири [ADDRESS];зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] та неповнолітнім дітям: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в користуванні квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі , просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином . Представник третьої особи Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради - Лошкарьова В.Ю. у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що квартири [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20 липня 2001 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON]., за реєстровим № 4571./а.с.10/ Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2009 року, яке набрало законної сили, визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. /а.с.12-13/ Право власності на ? частину даної квартири зареєстровано в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав./а.с.17/ Також, вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1998 року по 17.02.2009 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]./а.с.8/ Судом фактично встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні відносини, відповідачем чиняться перешкоди у проживанні в квартирі [ADDRESS], відповідачем були замінені замки в дверях квартири, ключі від яких [PERSON] надані не були. Згідно ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Отже, суд прийшов до висновку, що позивач на даний час не може користуватися спірною квартирою, через неприязні стосунки з колишнім чоловіком. З приводу зазначеного, для захисту своїх прав [PERSON] неодноразово зверталася з відповідними заявами до правоохоронних органів./а.с.23,22/ Згідно висновку Ленінського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 14.07.2014 року, 08.07.2014 року до Ленінського РВ ДМУ ГМВС України в Дніпропетровській області надійшла заява гр.. [PERSON] про прийняття заходів до колишнього чоловіка [PERSON] В ході перевірки з'ясовано, що колишній чоловік [PERSON] перешкоджає доступу [PERSON] та неповнолітнім дітям, до спільної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] та не дає права користуватися спірною квартирою./а.с.18/ Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, водночас власник має право вчиняти щодо свого майна, будь які дії які не суперечать закону. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на теперішній час [PERSON] та неповнолітні діти мають усі законні підстави для проживання у квартирі і тому мають бути вселені до квартири [ADDRESS]. Чинення перешкод в проживанні і користуванні жилим приміщенням є прямим порушенням статті 47 Конституції України. В задоволенні позову в іншій частині слід відмовити, оскільки вони є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial