Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд із позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Кривляни, 48, с. Остапє, Підволочиський район Тернопільської області (1/4 частка вказаного будинковолодіння в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 29 березня 2002 року; 1/4 - в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 19 квітня 2001 року; 1/4 - в порядку спадкування після смерті брата [PERSON], який помер 19 грудня 2009 року, та 1/4 - як за членом колгоспного двору). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивач покликався на те, що відповідно до архівної довідки від 16 лютого 2017 року №113, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є членами колгоспного двору житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Кривляни, 48, с. Остапє, Підволочиський район Тернопільської області. [PERSON] помер 29 березня 2002 року, [PERSON] 19 квітня 2001 року, [PERSON], - 19 грудня 2009 року. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, а також смерті інших членів колгоспного двору, інших спадкоємців немає. Після звернення Позивача до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок. З огляду на це Позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх невизнаних прав. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Позивач подав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Предстаник Відповідача подав заяву в якій проти позову не заперечив. Розглянувши позовну заяву, враховуючи заяви сторін, які просять справу вирішувати у їх відсутності, позовні вимоги задовольнити, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких міркувань. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1992 року виконкомом [PERSON] сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Остапє по вулиці Кривляни за №48 належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому [PERSON] народних депутатів №34 від 29 вересня 1992 року. Згідно реєстраційного напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 4-х членів, записаний року в реєстрову книгу №1 стор. №245 за реєстром №245. До складу даного колгоспного двору станом на 1992 року входили: [PERSON], - [INFO], - голова двору; [PERSON] [INFO], дружина; [PERSON] [INFO], син; [PERSON] [INFO], син, що підтверджується архівною довідкою №113 Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 16 лютого 2017 року. Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частці будинковолодіння по вул. Кривляни, 48 в с. Остапє, Підволочиського району, Тернопільської області, як членам колгоспного двору. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ИД №127001, виданого 20 квітня 2001 року [PERSON] сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, 19 квітня 2001 року померла [PERSON]. 19 грудня 2009 року помер [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей 19 грудня 2009 року зроблено відповідний актовий запис №26, що вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ИД №092842, виданого [PERSON] сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 19 грудня 2009 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №108359, виданого 01 квітня 2002 року [PERSON] сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, 29 березня 2002 року помер [PERSON]. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина третя ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до акта-опитування №904, складеного 27.03.2017 року депутатом Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області [PERSON]М, [PERSON] постійно проживав зі своїм братом [PERSON] до дня його смерті, який помер 19.12.2009 року і похоронив його. [PERSON] одружений не був. Таким чином Позивач є власником 3/4 частки домоволодіння, яке розташоване за адресою: вул. Кривляни, 48, с. Остапє, Підволочиський район Тернопільської області в порядку спадкування після смерті батьків [PERSON]та [PERSON], і брата [PERSON]; 1/4 частки вказаного домоволодіння як член колгоспного двору. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 21 лютого 2017 р., довідкою про технічний опис обєкта нерухомого майна №10 від 21 лютого 2017 року, інформацією №21 від 21 лютого 2017 року, виданими БТІ Підволочиського району, власником житлового будинку за адресою вул. Кривляни, 48, в с. Остапє Підволочиського району Тернопільської області значиться [PERSON]. Свідоцтво на право власності видане 30 вересня 1992 року [PERSON] сільською радою на підставі рішення №34 від 29 вересня 1992 року. Згідно з постановою державного нотаріуса Збаразької державної нотаріальної контори в.о. завідувача Підволочиської державної нотаріальної контори №27/02-31 від 09.02.2017 року Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями №48 по вул. Кривляни в с. Остапє Підволочиського району Тернопільської області після смерті батька [PERSON], який помер 29 березня 2002 року, у звязку з відсутністю належним чином оформленого правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане будинковолодіння. З огляду на вказане Позивач через відсутність правовстановлюючого документа не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення його прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved