Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області помер їхній дід [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частка у праві власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належала померлому як члену колгоспного двору. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] були: дружина померлого - [PERSON] , дочка померлого - [PERSON] та син померлого - [PERSON] . Спадщину після смерті [INFO] [PERSON] прийняла лише дочка [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, а дружина померлого - [PERSON] і його син [PERSON] подали нотаріусу письмові заяви про відмову від прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] відсутні. [INFO] в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, до складу якого увійшло також майно, успадковане нею після смерті [INFO] свого батька [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] є діти померлої: [PERSON] та [PERSON] , а також її чоловік [PERSON] . Всі вони спадщину прийняли, подавши нотаріусу у встановлений законом строк заяви про її прийняття. Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] відсутні. Однак у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] нотаріусом позивачам було відмовлено, оскільки спадкоємцями не було надано документи, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. За вищевказаних обставин [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом, в рівних частках за кожним, тобто по 1/3 частці, після смерті [INFO] [PERSON] , яка прийняла спадщину, але за життя не оформила своїх спадкових прав після смерті [INFO] свого батька [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», сараю літ. «Б», сараю літ. «б», гаражу літ. «В», гаражу літ. «Г», погребу літ. «п/Г», літньої кухні літ. «Д», навісу (тимчасового) літ. «І», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», криниці № 1, що раніше належав членам колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному. В підготовче\~засідання 05.11.2020\~учасники справи\~не з`явились,\~однак попередньо\~подали до\~суду письмові\~заяви про\~розгляд справи\~без їхньої\~участі,\~при цьому\~представник позивачів[PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] згідно з ордером Галіцина В.В. в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за позивачами; представник відповідача в.о. старости Гавришівської сільської ради Малокрушлинецького старостинського округу Вінницького району Вінницької області Давидюк Ю.М. в поданій заяві зазначив, що сільська рада позов визнає, а третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] в поданій заяві зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Частиною третьою статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази, надані учасниками справи, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом установлено, що [INFO] в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.06.2007 (а.с. 7). На день смерті [INFO] [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 11, виданою Гавришівською сільською\~радою Малокрушлинецького\~старостинського округу\~Вінницького району\~Вінницької області27.02.2020 (а.с. 33). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частка у праві власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належала померлому як члену колгоспного двору, що підтверджується копіями виписок з погосподарських книг Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 34-36). Відповідно до копії технічного паспорта, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 24.09.2020, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 104,3 кв.м, житловою площею 76,2 кв.м, в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», сараю літ. «Б», сараю літ. «б», гаражу літ. «В», гаражу літ. «Г», погребу літ. «п/Г», літньої кухні літ. «Д», навісу (тимчасового) літ. «І», сараю літ. «Ж», убиральні літ. «З», криниці № 1 (а.с. 21-25). З копії спадкової справи № 847/2007, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась лише дочка [PERSON] , а дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON] у визначений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 60-64). [INFO] в с. Малі Крушлинці, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.12.2008 (а.с. 6). На день смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 41, виданою Малокрушлинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 23.01.2020 (а.с. 26). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частка у праві власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належала померлій як члену колгоспного двору, що підтверджується копіями виписок з погосподарських книг Малокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, а також частка, яку вона успадкувала після смерті [INFO] свого батька [PERSON] (а.с. 34-36). З копії спадкової справи № 370/2009, заведеної Вінницькою районною державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після її смерті у визначений законом строк звернувся її чоловік [PERSON] , а її мати [PERSON] у визначений законом строк подала до нотаріальної контори письмову заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с. 56-59). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] [PERSON] також є діти померлої: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] виданого повторно 07.09.2012 (а.с. 12) та серії [NUMBER] від 25.07.2002 (а.с. 11). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання [ADDRESS] та № 13, наданих Малокрушлинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області 23.01.2020, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18, 20). Факт їхньої реєстрації за вказаною адресою також підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] (а.с. 35-36). Державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницьким Є.В. постановою № 342/02-31 від 18.02.2020 було відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на їх імена на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , який належить [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка померла [INFO] , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, оскільки спадкоємцями не надано документи, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, а право власності спадкодавця на нерухоме майно незареєстроване відповідно до закону (а.с. 37). Згідно з вимогами ст. 7 Конституції СРСР (в редакції 1936 року) колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно до\~затверджених ЦСУ\~СРСР 13\~квітня 1979\~року №\~11215\~«Вказівок по\~веденню погосподарського\~обліку в\~сільських радах\~народних депутатів»,\~визначення в\~сільській \~ місцевості\~ \~громадського \~ типу\~ \~господарства \~ в\~ \~погосподарській \~ книзі\~ \~тавідомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок\~ведення погосподарського\~обліку в\~сільських радах\~визначавсяВказівками по\~веденню погосподарського\~обліку в\~сільських Радах\~народних депутатів,\~затвердженими постановою\~Державного комітету\~статистики СРСР\~від \~ 12\~ травня\~ \~1985\~ року\~№ \~5-24/26,\~ а\~згодом \~-\~ Вказівками,затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Тобто, усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Таким чином, судом встановлено, що станом на 15\~квітня 1991\~року членами\~колгоспного двору\~за адресою:[ADDRESS] , було двоє осіб: [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно кожному з них при житті належало по 1/2 частці вказаного будинковолодіння. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України \~малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених\~частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , подавши у визначений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а також прийнявши її, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, була його дочка [PERSON] . Дружина померлого [INFO] [PERSON] - [PERSON] та його син [PERSON] у визначений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Таким чином, після смерті [INFO] батька [PERSON] успадкувала, в тому числі, 1/2 частку будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , є її чоловік [PERSON] та діти: [PERSON] і [PERSON] , оскільки [PERSON] подав у визначений законом строк нотаріусу письмову заяву про прийняття спадщини після смерті дружини, а також всі спадкоємці були зареєстровані на час відкриття спадщини за однією адресою разом зі спадкодавицею. До того ж спадкоємець [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини був неповнолітнім, тому в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України \~вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] всі троє спадкоємців успадкували по 1/3 частці будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частка якого належала спадкодавиці як члену колгоспного двору, а іншу 1/2 частку вона успадкувала після смерті [INFO] свого батька [PERSON] . В поданій до суду письмовій заяві [PERSON] , яка є матір`ю померлої [INFO] [PERSON] , зазначає,\~що не\~заперечує проти\~задоволення позову\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~про визнання\~права власності\~в порядку\~спадкування за\~законом.\~В заяві\~також зазначила,\~що в\~будинку по\~ [ADDRESS] \~не проживає\~з 1989\~року і\~на майно\~колгоспного двору\~взагалі не\~претендує.Спадщину після смерті [INFO] своєї дочки [PERSON] та після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON] не прийняла та на неї не претендує. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Установлено, що оформити свої спадкові права на спадковий житловий позивач позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не мають можливості через відмову нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на вищевказане спадкове майно. Оскільки судом є установленим, що позивачі не взмозі отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у них немає, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~абзацу 3 пункту 24\~\~постанови № 2\~\~Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.\~\~\~\~\~\~\~ Частиною третьою статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову. За клопотанням представника позивача згідно з ордером Галіциної В.В. суд вважає залишити судові витрати по справі за позивачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: approved