Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ-21099, 2001 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у грудні 2013 року вона в усній формі домовилась з [PERSON], що останній продасть, а вона придбає належний відповідачеві на праві власності легковий автомобіль ВАЗ-21099 2001 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. У зв'язку з даною домовленістю 30.12.2013 року відповідач видав нотаріальну довіреність для того, щоб позивач здійснила на своє ім'я переоформлення права власності даного автомобіля та могла керувати ним до переоформлення вказаного автомобіля на своє ім'я. На виконання усної домовленості щодо купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-21099 д/н [NUMBER] 17.01.2014 року позивачем були передані відповідачеві у якості сплати за автомобіль грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США, що підтверджується розпискою відповідача, а відповідач в свою чергу передав вищевказаний автомобіль. Після цього на підставі отриманої довіреності позивачем в органах Державтоінспекції та інших установах були оформлені необхідні документи для переоформлення спірного автомобіля на своє ім'я. Після оформлення всіх вищевказаних документів для здійснення перереєстрації автомобіля позивач звернулась до відповідача щодо передачі їй свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ВАЗ-21099 державний номер [NUMBER]. Однак на цю вимогу відповідач відмовив, пояснивши при цьому, що не має можливості передати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, не маючи свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право та зареєструвати право власності на автомобіль ВАЗ-21099 д/н [NUMBER] на своє ім'я. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і просила задовольнити в повному обсязі з підставі, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував і підтвердив обставини, викладені позивачем. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 07.11.2013 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, відповідач є власником автомобіля ВАЗ-21099, 2001 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 30 грудня 2013 року відповідачем видано позивачеві нотаріально посвідчену довіреність на представництво інтересів з питань розпорядження належним йому автомобілем ВАЗ-21099, 2001 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER] (а.с. 7). Згідно з розпискою від 17.01.2014 року, відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі три тисячі доларів США за продаж належного йому автомобіля ВАТ 21099, д/номер [NUMBER], 2001 року випуску (а.с. 10). Вивчивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч.5 ст. 656 ЦК України особливості договору купівлі - продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. На підставі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку транспортних засобів здійснюється згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998 р. «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок». Відповідно до п. 1 вищевказаних Правил встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів. У п.2 Правил зазначено, що вони є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів. Згідно п.8 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України №1388, перед відчуженням, передачею транспортні засоби повинні бути зняти з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, спірний автомобіль ВАЗ-21099, 2001 року випуску, № кузова [NUMBER], державний номер [NUMBER], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 07.11.2013 року, належить [PERSON], який не знімав вказаний автомобіль з обліку в органах ДАІ. Отже, на думку суду, зняття автомобіля з обліку в підрозділах ДАІ є обов'язковою умовою для його відчуження, і у разі недотримання такого порядку належне оформлення договору купівлі - продажу автомобіля є неможливим. Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed