Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

[PERSON] 05.07..2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 часток від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, почавши стягнення з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що 16 квітня 2004 року у відділі ДРАЦС ВМУЮ Вінницької області сторони зареєстрували шлюб з відповідачем по даній справі. 30 жовтня 2009 року у відділі ДРАЦС ГТУЮ Вінницької області вчинено актовий запис № 1177 про розірвання шлюбу. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який залишився з позивачем після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу відповідач не бере участі в утриманні дитини, не цікавиться нею. Тому, з метою подальшого запобігання непорозумінь з відповідачем з цього приводу позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути аліменти з відповідача. В судовому засіданні позивач уточнила свої позовні вимоги, вказавши, що просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно не працює. В судовому засіданні відповідач не визнав позовні вимоги, зазначивши, що це не його дитина, просив відмовити у задоволенні позову. Крім того, зазначив, що ніде не працює. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 30 жовтня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №1177 (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження, серії 1-АМ №117017, 24.07.2008 року народився [PERSON], у графі батько зазначено: [PERSON], а у графі мати: [PERSON] (а.с.4). Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, квартального комітету «Зоряний» №853 від 01.07.2016 року, за адресою: провул. Павла Скоропадського №8 до складу сімї входять: [PERSON], [INFO], [PERSON] син, [INFO], дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.5). Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Твердження відповідача, що дитина, на яку позивач просить стягнути аліменти не його, не заслуговує на увагу оскільки відповідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ №117017 саме відповідач є батьком [PERSON], окрім того відповідачем не надано будь-яких належних доказів на підтвердження своїх заперечень. Враховуючи те, що відповідач офіційно не працює (що не заперечувалось учасниками процесу), не отримує офіційний стабільний дохід, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що спільна дитина, проживаючи разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Разом з тим суд, зважаючи на взаємний обов'язок батьків по утриманню дітей, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим встановити аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно до досягнення спільним сином повноліття, що буде розумним та справедливим. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 05.07.2016 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 300,00 гривень (а.с.6), на користь держави - судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial