Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів у розмірі 950\~882,61 гривень, 50\~000 грн. моральної шкоди та сплаченої суми судового збору у розмірі 8268,00 гривень за невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань по придбанню та поставці з Європи в Україну за кошти позивача [PERSON] екскаватора-навантажувача CATERPILLAR. Сторони будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їхню з позивачем відсутність, заявлені вимоги підтримують та просять суд такі задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст.\~169,\~224,\~225 ЦПК України\~суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Цивільного кодексу України. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України) За змістом частин 1, 2 статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як встановлено в судовому засіданні, взимку 2012 року, шляхом перегляду оголошень в Інтернеті позивач познайомився із відповідачем, який пропонував придбання та поставку екскаватора-навантажувача CATERPILLAR 432 Б 2003 року випуску. Після нетривалих телефонних переговорів між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто згоди про вартість екскаватора-навантажувача. 25.02.2012 року шляхом переказу готівки [PERSON], згідно квитанції №13Т075543 від 25.02.2012 року, [PERSON] було перераховано завдаток у розмірі 32 500,00 гривень (тридцять дві тисячі пятсот грн. 00 коп.). 23.03.2012 року у м. Виноградів Закарпатської області [PERSON] було передано кошти у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) доларів США та 12 000 (дванадцять тисяч) Євро. 20.03.2012 року позивачем було підписано на імя відповідача [PERSON] на придбання, транспортування, розмитнення та сертифікацію екскаватор-навантажувача CATERPILLAR, яка разом з коштами була вручена відповідачу 23.03.2012 року. Про отримання коштів на купівлю екскаватор-навантажувач CATERPILLAR у сумі 28 000,00 (двадцять вісім тисяч) Євро відповідачем було подано розписку від 23.03.2012 року. Свої зобовязання відповідач не виконав і 12.06.2012 року позивач звернувся до Виноградівського РВ УМВС у Закарпатській області із заявою про шахрайство з боку [PERSON], яка була зареєстрована та прийнята до провадження (матеріали ЖРЗРЗ №8544 від 12.06.2012 року). У вересні 2012 року відповідач під час зустрічі повідомив позивача, що не відмовляється від виконання прийнятих на себе зобовязань і позивач подав заяву про припинення кримінального провадження. 05.09.2012 року в присутності свідків (громадянки України [PERSON] та громадянина України [PERSON]), [PERSON] було написано Розписку про отримання коштів у сумі: 32 500,00 гривень (тридцять дві тисячі пятсот грн. 00 коп.), 17 000 (сімнадцять тисяч) доларів США та 12 000 (дванадцять тисяч) Євро. За отримані кошти [PERSON] зобовязувався придбати та поставити з Європи в Україну, екскаватор- навантажувач CATERPILLAR, який [PERSON] планував використовувати у своїй господарській діяльності. Строк виконання зобовязань [PERSON] було визначено 7 днів (тиждень). У випадку невиконання прийнятих на себе зобовязань, згідно Розписки від 23.03.2012 року, відповідач зобовязувався повернути передані йому кошти в повному обсязі, а також сплатити відсотки за користування коштами у розмірі 10% (десяти відсотків) від отриманої суми. По завершенню 2 місяців [PERSON] прийняті на себе зобовязання повторно не виконав, екскаватор-навантажувач не придбав та [PERSON] не поставив. Враховуючи, що Розпискою від 23.03.2012 року не було встановлено строк повернення грошових коштів, у випадку невиконання позичальником прийнятих на себе зобовязань, за допомогою адвоката, 15.02.2014 року за вих. №17 на адресу [PERSON] (Закарпатська область, м. Виноградів, вул. Корятовича, б. 7 кв. 14) було скеровано Претензію про повернення боргу, із вимогою про повернення переданих відповідачу коштів згідно Розписки від 23.03.2012 року у десятиденний строк з дня отримання даної претензії. Відповідачем було проігноровано дану Претензію, кошти повернуто не було. Таким чином суд встановив, що має місце факт укладення усного договору між позивачем та відповідачем, а також факт отримання останнім грошових коштів, що підтверджується Розпискою від 23.03.2012 року та повторною Розпискою від 05.09.2012 року, що була написана при свідках. Строк повернення коштів, з врахуванням надсилання поштової кореспонденції, сплив 01.03.2014 року, а саме, через 14 календарних днів з моменту надсилання Претензії про повернення боргу від 15.02.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Відповідно до ст.509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Зі змісту ч.3 ст. 1049 ЦК України випливає, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві коштів. Відповідачем отримано грошові кошти як у гривні, так і у іноземній валюті - 17 000 (сімнадцять тисяч) доларів США та 12 000 (дванадцять тисяч) Євро. Відповідно до статті 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума підлягає сплаті у гривнях, що визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 02.07.2016 року 1 долар США дорівнює 24,821412 гривень. Таким чином, з урахуванням наведених правових норм, відповідач зобовязаний повернути позивачу, грошові кошти у сумі 421 964.00 гривень (чотириста двадцять одна тисяча девятсот шістдесят чотири грн. 00 коп.). Відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України на 02.07.2016 року 1 Євро дорівнює 27,638642 гривень. Таким чином, з урахуванням наведених правових норм, відповідач зобовязаний повернути позивачу грошові кошти у сумі 331 663.70 гривень (триста тридцять одна тисяча шістсот шістдесят три грн. 70 коп.). Також, відповідач зобовязаний повернути кошти в сумі 32\~500,00 гривень, перераховані відповідачу в якості завдатку згідно квитанції №13ТР75543 від 25.02.2012 року. Окрім цього, відповідач, згідно Розписки від 23.03.2012 року зобовязався сплатити 10% від суми отриманих ним коштів у випадку невиконання прийнятих на себе зобовязань по придбанню та поставці екскаватора-навантажувача, що у гривневому еквіваленті становить 78612,77 гривень (сімдесят вісім тисяч шістсот дванадцять грн. 77 коп.). Таким чином, за Розпискою від 23.03.2012 року відповідач зобовязаний повернути грошові кошти у сумі 864 740.47 (вісімсот шістдесят чотири тисячі сімсот сорок грн. 47 коп.). Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач суму позики позивачу так і не повернув. У звязку з цим, враховуючи вимоги ст.ст. 599, 625 та 1048 ЦК України з відповідача підлягає сумарно стягнення кошти у розмірі 950 882,61 гривень (девятсот пятдесят тисяч вісімсот вісімдесят дві гривні 61 коп.), що складається з: 864 740,47 грн. - основний борг, у тому числі 78612,77 гривень - 10% відсотків за невиконання зобовязань згідно Розписки від 23.03.2012 року; 60 662,14 грн. 3 (три) проценти річних від простроченої суми за період з 01.03.2014 по 02.07.2016 року; 25 480,00 грн. - інфляційні нарахування за період з 01.03.2014 по 02.07.2016 року (згідно з розрахунком, наведеним позивачем у позовній заяві). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач вказує в позовній заяві і суд вважає доведеним, що внаслідок не виконання відповідачем грошового зобовязання протягом тривалого часу щодо повернення [PERSON] позики в строк обумовлений в розписці, позивач, як Позичальник, зазнав переживань та страждань з приводу того, що відповідач не має наміру повернути кошти, які належать Позивачу, який надаючи таку позику розраховував на її повернення в строки та в розмір встановленому договором, оскільки ці кошти вкрай необхідні для власних потреб, чим відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, яку позивач оцінив у розмірі 50\~000 грн. і які слід стягнути з відповідача. Таким чином, оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 8268,00 гривень, які відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України підлягають присудженню на його користь із відповідача. \~

Outcome: approved