Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

[PERSON] 25 вересня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню доньку. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2018 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків з додержанням вимог п.п. 2, 4, 9 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 16 жовтня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2018 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено [PERSON] Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2019 року підготовче засідання було закрито і призначено справу до судового розгляду. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, вона та відповідач є батьками доньки [PERSON] , [INFO] . Донька досягла повноліття, на теперішній час навчається у Дніпровському державному аграрно-економічному університеті на денній формі навчання на контрактній формі навчання, що перешкоджає її офіційному працевлаштуванню і отриманню доходу. Згідно п. 9 договору № МТС-12 від 17 серпня 2018 року вартість освітньої послуги за весь період навчання становить 21\~817 гривень. Позивач у своєму позові просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000 гривень щомісячно, починаючи з 1 вересня 2018 року і до закінчення донькою навчання або досягнення нею двадцятитрирічного віку; стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на доньку [PERSON] на оплату освітніх послуг у розмірі 10 908 гривень 50 коп. \~ \~ \~ \~Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що зареєстрований як ФОП, має мінливий, непостійний дохід, його задекларований за 2018 рік дохід складає 44\~000 гривень, з 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від цього шлюбу має двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , діти та дружина перебувають на його утриманні, оскільки рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 4 червня 2018 року з нього на утримання дітей було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а на утримання дружини 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою трирічного віку, тобто до [INFO] . З метою доведення необхідності отримання аліментів на повнолітню доньку позивачем не надано суду доказів про її матеріальний стан, про потребу самої доньки в отриманні аліментів, відсутні копії свідоцтв про народження дітей, на наявність яких вона посилається, про матеріальну спроможність самого відповідача сплачувати такі аліменти у розмірі, які позивачем було заявлено, в матеріалах справи відсутня квитанція, яка б підтверджувала оплату позивачем навчання доньки. Крім того, позивачем не було узгоджено з ним вступ доньки на платний факультет. За таких обставин, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Шлюб між сторонами було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 143 від 27 грудня 2005 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 74). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2018 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки було стягнуто аліменти у розмірі 950 гривень щомісячно, починаючи з 21 квітня 2018 року і до закінчення навчання 30 червня 2018 року (а.с. 7-8). 11 листопада 2006 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 75). Наказом № 2105 від 15 серпня 2018 року [PERSON] було зараховано до Дніпровського державного аграрно-економічного університету на факультет менеджменту і маркетингу денної форми навчання, контрактної форми фінансування з терміном навчання з 1 вересня 2018 року по 30 червня 2020 року (а.с. 73). 17 серпня 2018 року між Дніпровським державним аграрно-економічним університетом та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг № МТС-12, згідно умов якого вартість одного року навчання складає 11\~900 гривень, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 21\~817 гривень (а.с. 9). З метою виконання умов договору третьою особою за навчання було сплачено 11\~900 гривень (а.с. 76, 77). На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно абз. 1 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року рекомендовано звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Заявлені позивачем\~вимоги про\~стягнення додаткових\~витрат на\~утримання доньки\~задоволенню не\~підлягають,\~оскільки з аналізу ч.\~1\~ст.\~185\~СК України вбачається, що додатковими витратами можуть вважатися витрати на забезпечення особливих потреб дитини, що виходять за межі звичайних, побутових. А витрати на оплату навчання не мають ознаки надзвичайності, вони мають відноситися до звичайних витрат на утримання доньки сторін, забезпечення яких тим з батьків, з яким вона не проживає, здійснюється за рахунок аліментних зобов`язань. Крім того, 21 квітня 2018 року [PERSON] досягла повноліття, а нормами чинного СК України не передбачено стягнення додаткових витрат на сина чи доньку, які досягли повноліття. За таких умов покладення на відповідача обов`язку додатково до сплати аліментів нести витрати на оплату навчання доньки не відповідає положенням закону. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 18\~січня 2018\~року (справа № 369/959/16-ц, провадження № 61-645св17). Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000 гривень щомісячно, починаючи з 1 вересня 2018 року і до закінчення навчання чи досягнення донькою двадцятитрирічного віку. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. \~ \~ \~ \~На підставі абз. 1 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частиною 2 статті 199 СК україни передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Донька сторін [PERSON] є повнолітньою, навчається в Дніпровському державному\~аграрно-економічному\~університеті на\~факультеті менеджменту\~і маркетингу\~денної форми\~навчання на контрактній формі навчання (а.с. 73), не працює, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання доньки. Судом приймається до уваги той факт, що відповідачем 2 червня 2007 року було зареєстровано шлюб з [PERSON] (а.с. 52), від якого він має двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 43), та доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 44). У відзиві на позов відповідач зазначив, що на його утриманні знаходяться дружина та двоє малолітніх дітей, разом з тим, заочним рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 4 червня 2018 року з відповідача на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щодо кожної дитини, до досягнення дітьми повноліття та з відповідача на користь та утримання [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] року (а.с. 46-48). На підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, заочним рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 4 червня 2018 року встановлено, що відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку, матеріальну допомогу на утримання дітей [PERSON] не надає. Зазначені обставини, встановлені судовим рішенням, суперечать твердженням відповідача про те, що дружина та двоє малолітніх дітей перебувають на його утриманні, оскільки самостійно він їх не утримує, а лише сплачує стягнуті з нього у судовому порядку аліменти. Також, у своєму відзиві на позов [PERSON] зазначає, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, оскільки будучи ФОП має незначний дохід, що підтверджується податковою декларацією № 3481 від 4 грудня 2018 року, згідно якої чистий його дохід за 2018 рік склав 37\~154 гривні (а.с. 50). Разом з тим, зазначена податкова декларація не може бути достатнім доказом наявного доходу відповідача, оскільки всупереч твердженням [PERSON] вона не є річною, оскільки датується 4 грудня 2018 року, крім того, за своєю формою є довідкою про доходи та не є підставою для нарахування та/або сплати податкового зобов`язання, а тому зробити на підставі неї висновок про дійсний дохід відповідача неможливо. Судом також приймається до уваги, що [PERSON] є працездатною людиною, він є ФОП, його заробіток може збільшуватися, а аліменти на утримання дружини заочним рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 4 червня 2018 року з нього стягнуто до 16 червня 2019 року, тому він має можливість сплачувати аліменти на повнолітню доньку [PERSON] За таких обставин, суд вважає можливим позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для людини відповідного віку, до припинення нею навчання, тобто по 30 червня 2020 року. В іншій частині у задоволенні позову позивачу слід відмовити, оскільки за наявності у відповідача інших аліментних зобов`язань стягнення аліментів у більшому розмірі може призвести лише до утворення заборгованості по їх сплаті, а не до реального матеріального забезпечення повнолітньої доньки. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки з дня подання позову, тобто з 25 вересня 2018 року. У задоволенні вимог про стягнення аліментів з 1 вересня 2018 року позивачу слід відмовити, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial