Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до Ізяславської міської ради, в якому зазначили, що 02 грудня 2017 року Ізяславською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 540/2017 щодо майна [PERSON], яка померла [INFO] року, спадкоємцями якої являються позивачі. Спадкове майно складається із земельних ділянок площею 0,1000 га цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку та 0,0970 га цільовим призначенням - для ведення підсобного господарства. Щодо земельних ділянок державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори у видачі про право на спадщину відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначені земельні ділянки. Дані земельні ділянки були подаровані спадкодавці на підставі договору дарування будинку і земельної ділянки № [NUMBER], посвідченого 31 березня 1997 року Ізяславською держнотконторою. Однак за життя спадкодавця не здійснила державну реєстрацію права власності на земельні ділянки, а тому позивачі позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права у нотаріальній конторі і змушені звернутися до суду із позовом про визнання за ними права власності на земельні ділянки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Позивачка [PERSON] у поданій суду заяві позов підтримала, розгляд справи просить провести у її відсутність. Представник Ізяславської міської ради в судовому засіданні проти позову не заперечила. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивачі спадкували у рівних частках належний спадкодавці ? часток житлового будинку за [ADDRESS], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Ізяславською державною нотаріальною конторою. Однак оформити спадкові права на земельні ділянки площею 0,1000 га цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку (на якій знаходиться спадковий будинок) та 0,0970 га цільовим призначенням - для ведення підсобного господарства позивачі не змогли через відсутність правовстановлюючого документу на земельні ділянки. Вказані земельні ділянки належали [PERSON] (державний акт серії [NUMBER] виданий Ізяславською міською радою 10 грудня 1993 року) і були подаровані нею для своєї дочки - [PERSON] на підставі договору дарування будинку і земельної ділянки, посвідченого Ізяславською державною нотаріальною конторою 31 березня 1997 року за реєстровим номером [NUMBER]. Із повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори вбачається, що за життя [PERSON] державного акту на подаровану їй земельну ділянку не виготовила, а тому позивачі змушені звернутися до суду за захистом свого права на спадкове майно. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1297 зазначеного Кодексу передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до приписів ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі наведених норм матеріального права суд дійшов висновку про підставність позовних вимог [PERSON] та [PERSON], а тому за ними в порядку спадкування слід визнати право на земельні ділянки, що належали для [PERSON]. На підставі ст.ст. 328, 1217, 1218, 1220, 1225, 1268, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved