Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 16 березня 2017 року близько 12 год. 30 хв. на 218 км + 100 м автодороги «Київ Знамянка» сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], власником якого є вона, та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач), що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Позивач зазначала, що ДТП сталася з вини Відповідача, якого постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2017 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення. Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до акту виконаних робіт № 7 від 15 червня 2017 року, виданого ПП «Маслюком Олександром Миколайовичем», вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивача становила 27\~000 грн. 22 червня 2017 року їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11\~716 грн. 49 коп. Позивач також зазначала, що внаслідок ДТП їй було завдано моральної шкоди, оскільки вона через пошкодження автомобіля тривалий час була вимушена користуватись транспортними послугами знайомих, або здійснювати витрати на таксі, утратила душевний спокій. Посилаючись на те, що розмір реальних збитків для відновлення її транспортного засобу склав 27 тис. грн., а також на те, що розмір заподіяних збитків не було відшкодовано в повному обсязі, Позивач просила стягнути з Відповідача на її користь різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди та страховою виплатою, що складає 15 тис. 283 грн. 51 коп., та 3 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні Позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього визначеного Позивачем розміру моральної шкоди, але заперечував проти присудження йому виплат за майнову шкоду, так як вважав, що такі виплати повинна була зробити страхова компанія. Ухвалою суду від 06 листопада 2017 року у справі призначено авто товарознавчу експертизу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. 16 березня 2017 року близько 12 год. 30 хв. на 218 км + 100 м автодороги «Київ Знамянка» сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля «Чері Амулет», д.н.з. [NUMBER], власником якого є Позивач, та автомобіля [NUMBER], під керуванням Відповідача, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 квітня 2017 року Відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення. Таким чином, судовим рішенням встановлено вину Відповідача у спричиненні вказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент ДТП була застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 22 червня 2017 року їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 11\~716 грн. 49 коп. Дані обставини визнаються сторонами та окрему доказуванню не підлягають згідно статті 82 ЦПК України. Також, Відповідач визнав повністю вимогу про стягнення з нього моральної шкоди, спричиненої Позивачу внаслідок ДТП, а тому у відповідності до частини 4 статті 206 ЦПК України та за наявними матеріалами справи існують підстави для задоволення таких вимог. Водночас, Відповідачем не визнаються вимоги про стягнення з нього майнової шкоди. Відповідно до акту виконаних робіт № 7 від 15 червня 2017 року, виданого ПП «Маслюком Олександром Миколайовичем», вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивача становила 27\~000 грн. Проте, як випливає з висновку експерта № 167 від 30.12.2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Позивача становила 26\~630 грн. 38 коп. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не повязане з виконанням цими особами обовязків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобовязання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобовязання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Такі висновки суду ґрунтуються на правовій позиції Верховного Суду України, викладених у постанові від 26.10.2016 року по справі № 6-954цс16. З урахуванням того, що Позивач використала своє право на звернення до суду для стягнення з винуватця ДТП сум майнової шкоди, непокритої страховим відшкодуванням, суд вбачає, що такі вимоги є цілком обґрунтованими, проте з огляду на відмінну експертну оцінку відновлювального ремонту автомобіля Позивача, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в цій частині саме з розрахунку вказаного експертом. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а по справі існують судові витрати, і суду надані докази їх понесення, суд вважає, що їх стягнення має відбуватись з Відповідача на користь Позивача пропорційно до суми задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial