Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 05.04.2018 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач проживала в незареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. В позові представник позивача зазначає, що позивач з відповідачем разом не проживають, відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, договір про виплату аліментів між ними не укладався. У зв'язку з наведеним, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача щомісячно аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Ухвалою суду від 10.04.2018 року в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з'явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю. Позивач в судове засідання не з'явилась. про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, зазначив, що на його утриманні інших дітей та непрацездатних осіб немає. Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії 1-ОЛ №107967, виданого 14 квітня 2011 року виконкомом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 5). Згідно довідки про склад сімї за №104, виданої 13 березня 2018 року виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, дитина [PERSON], [INFO], входить до складу сім'ї позивача та проживає разом з нею [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно довідки про доходи №134, виданої 26.04.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат», [PERSON] працює чистильником та отримав заробітну плату за жовтень 2017 року в розмірі 7674,57 грн., за листопад 2017 року 11077,11 грн., за січень 2018 року 21537,36 грн., за лютий 2018 року 1364,88 грн. та березень 2018 року 6356,06 грн. (а.с. 31). В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в незареєстрованому шлюбі, в період спільного проживання в них народилась дочка, відповідач по справі добровільної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Відповідно до ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, а тому відповідач зобов'язаний утримувати її до досягнення повноліття та сплачувати аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, працює, на утриманні дітей чи непрацездатних осіб не має, отримує заробітну плату, позов визнав та не заперечує сплачувати аліменти. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч. 1\~ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). А тому з відповідача, враховуючи задоволення позовних вимог, мають бути стягнуті 704 грн. 80 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved