overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд із спільною заявою про розірвання шлюбу. Свою заяву мотивують тим, що перебувають в шлюбі з 23 липня 2011 року, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 757. В шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Вказують на те, що спільне життя не склалося, подружні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Збереження сімї не можливе, вважають шлюб формальним, а тому просили його розірвати. Крім того, досягли згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо та розміру аліментів на дитину. До судового засідання заявники подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Вимоги заяви підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв про розгляд справи без його участі на адресу суду також не надходило. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Із копії свідоцтва про одруження І-ЕГ № 065489 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 23 липня 2011 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 757 (а.с. 5). В шлюбі народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Судом встановлено, що заявники дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу та згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо та розміру аліментів на дитину (а.с. 13). З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, те, що заявники дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про розірвання шлюбу, в якій просять шлюб розірвати. В Книзі реєстрації шлюбів 06.09.2007 року, зроблено відповідний актовий запис за №621 свідоцтво [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин ми вважаємо, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Між ними досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, участі у забезпеченні умов життя дитини того з батьків, хто проживатиме окремо, участь у вихованні дитини того з батьків, який проживатиме окремо та розміру грошового утримання на дитину. 08.02.2019 року між подружжям укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до умов вказаного договору, син [PERSON], залишається проживати з матір»ю, при цьому батько має право бачитись з ним в порядку, передбаченому зазначеним договором. Будь які спори щодо поділу рухомого та/або нерухомого майна після розлучення у нас, заявників відсутні. В судовому засіданні заявники [PERSON], [PERSON] підтримали свої вимоги і просили шлюб розірвати. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, за даних обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Вислухавши пояснення заявників [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, заявники перебувають в зареєстрованоу шлюбі з 06 вересня 2007 року (а.с.11). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.12). Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між подружжям припинено та спільне господарство не ведеться. Згідно договору про участь у вихованні та утриманні дитини від 08.02.2019 року, укладеного між сторонами, їх неповнолітній син [PERSON] після розірвання шлюбу залишається проживати з матір`ю [PERSON], при цьму батько має право бачитись з ним в порядку, передбаченому зазначеним договором (а.с.13). За таких обставин суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права заявників та права їх неповнолітньої дитини, а тому шлюб між заявниками підлягає розірванню, на підставі ст.109 СК України. Враховуючи наведене та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просять визначити, що [PERSON], [PERSON] належить кожному по 1/4 частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог посилаються на те, що [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло реєстраційний № 3-99-168575 від 23.02.1999 року. Іншими співвласниками зазначеної квартири є [PERSON] та [PERSON] Посилаючись на невизначеність конкретного розподілу житлової площі, позивачі вказують, що виникають складнощі у спільному користуванні зазначеною квартирою. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло реєстраційний № 3-99-168575 від 23.02.1999 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що [PERSON], [PERSON] належить кожному по 1/4 частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При цьому позивач посилається на те, що відповідач не проживає у [ADDRESS] з 1996 року. Через фактичну реєстрацію відповідача позивачі вимушені сплачувати комунальні платежі за неіснуючого жильця та не можуть реалізувати своїх власних прав. В судове засідання позивачі надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 1996 року зареєстрована та постійно проживає за адресою [ADDRESS]. [PERSON] з 1984 року зареєстрований та постійно проживав за адресою [ADDRESS], до 1996 року. Відповідач з 1996 року квартиру залишив квартиру за власним бажанням, усі свої речі які знаходились в квартирі він забрав із собою і більше до цієї квартири не повертався. Де фактично в теперішній час мешкає [PERSON] не відомо. Відповідач не проживає в цій квартирі вже близько 20 років, але оскільки він ще зареєстрований по цій адресі, позивачі вимушені сплачувати за нього комунальні послуги. Відповідно до п. 1 ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім'ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON], [PERSON] судові витрати: оплачений судовий збір в сумі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Мар'їнського районного суду Донецької області з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заява мотивована тим, що в свідоцтві про народження за [PERSON], [PERSON] міститься описка в графі батьки, а саме в прізвищі матері. Встановлення даного факту необхідно заявникам для підтвердження свого права на спадкове майно, після смерті матері. У судове засідання заявники та зацікавлені особи не з'явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] року, про що 03.10.2014 року виконкомом Успенівської сільської ради Мар'їнського району Донецької області складено відповідний актовий запис № 13. Після смерті матері [PERSON] та [PERSON] звернулись до Курахівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак отримали відмову, у зв'язку з тим, що їх в свідоцтві про народження міститься описка в прізвищі матері. Так, відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року. Батьками вказано: [PERSON], [PERSON]. З пояснень заявників вбачається, що вони є рідними братами, а отже й синами спадкодавці. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивачі та відповідач, третя особа не зявились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивачі, кожен окремо, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до договору міни від 21.09.1999 року житловий будинок № 47 з надвірними побудовами та спорудами, що знаходиться в с. Павлівка Марїнського району Донецької області вул. Калініна належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах кожному. Відповідно до акта обстеження на предмет проживання [PERSON] в с. Павлівка по вул. Садова (Калініна), 47 від 11.10.2016 року, комісія у складі депутата Павлівської сільської ради [PERSON], в присутності [PERSON] та [PERSON], склали цей акт на предмет проживання в [INFO] (Калініна) буд. 47 гр. [PERSON], [INFO]. Перевіркою встановлено, що гр. [PERSON] дійсно зареєстрований в [INFO] (Калініна) б. 47, але фактично за даною адресою не проживає з 2015 року. Відповідно до довідки виконкому Павлівської сільської ради Марїнського району Донецької області в тому, що [PERSON], зареєстрований за адресою [INFO] (Калініна), 47, але фактично за даною адресою не проживає з 2015 року. Відповідач не проживає в вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст.71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг, будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ними інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У відповідності із ст. 167 ЖК України- у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, Марїнський район, с. Павлівка, вул. Садова (Калініна), буд. 47.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Прилуцького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що немає права на спадкування за законом після смерті [PERSON]. Позивачі твердять, що являються спадкоємцями першої черги по відношенню до відповідачки, яка розлучена з [PERSON] 24 червня 2008 року. Вона подала заяву про вступ в спадщину у порушення вимог 1261 ЦК України. Не погоджуючись із позовними вимогами відповідачка зазначила, що вона не реєструвала рішення суду про розлучення з [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану, згодом продовжувала проживати з ним однією сім'єю і є спадкоємцем першої черги. Суд заслухав учасників процесу, дослідив матеріали справи і прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи видно, що сторони звернулись з заявами про прийняття спадщини до Прилуцької міської державної нотаріальної контори. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадку, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України, або неподані документи для вчинення нотаріальної дії. Нотаріус не відмовив сторонам у вчиненні нотаріальних дій, як і не видав свідоцтва про право на спадщину. Таким чином позов є передчасним і з цих підстав не може бути задоволений. Судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим із позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні. Позов мотивовано тим, що сторони у справі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], при цьому відповідачу належить 2/16 ідеальних частки вказаного майна; частка є незначною; будинок є неподільним, виділення частки позивача в натурі неможливо; сторони не можуть спільно користуватись майном, між ними виникають сварки, позивачі неодноразово були змушені звертатись до правоохоронних органів; припинення права відповідача на частку не завдасть шкоди його інтересам, оскільки він є власником цілого домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, надали пояснення по суті спору. Представник відповідача в судовому засідання визнав неможливість спільного користування майном; відсутність шкоди інтересам відповідача та членам його родини у випадку припинення права на частку, не заперечував вартість частки відповідача, визначену експертом. Представник відповідача подав письмову заяву про виділ відповідачу на 1/8 частку в домоволодінні окремих нежилих приміщень зі стягненням на його користь 3266 грн. Судом роз'яснено представникові відповідача право і порядок подання зустрічного позову, втім представник відмовився скористатись цим правом. Заслухавши осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі є співвласниками будинку [ADDRESS]. Позивача належить по 7/6 часток, а відповідачу - 2/16. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до висновку проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи, реальний виділ частки відповідача не можливий, вартість його частки становить 10365,00 грн. Сторони у справі визнають факт неможливості спільного користування майном, наявність неприязних відносин між сторонами підтверджується численними зверненнями до правоохоронних органів. Крім того, відповідач є власником суміжного домоволодіння [ADDRESS] припинення права на його частку не завдасть істотної шкоди його інтересам та інтересам членів його сім'ї. Позивачем на депозитний рахунок суду внесено 10365,00 грн. Отже заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача документально підтверджені судові витрати, понесені позивачами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Сімферопольського районного суду Автономної Республіки Крим із позовом до Чистенької сільської ради Сімферопольського району АР Крим про визнання прав і обов'язків забудовника жилого будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Позов мотивовано тим, що батько позивачів збудував вказаний будинок, однак не встиг за життя прийняти його в експлуатацію. Посилаючись на приписи статей 1218, 1235 ЦК України позивачі вважають, що права забудовника жилого будинку повинні увійти до складу спадщини. Сторони повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник відповідача проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для з'ясування обставин у справі, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду за участю заінтересованої особи - органу опіки і піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання недієздатним [PERSON] [INFO], встановлення над ним опіки та призначення опікуна. Заявники вимоги мотивують тим, що їх син - [PERSON] [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] страждає на стійке хронічне психічне захворювання, яке стало причиною його перебування з 2017 р. під диспансерним наглядом. За станом здоров'я він потребує постійного стороннього догляду, відповідного медичного нагляду та лікування. Внаслідок стійкого хронічного психічного розладу [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і у зв'язку з цим може бути визнаним недієздатним. Заявникам це необхідно для призначення їх опікунами [PERSON], для надання йому допомоги при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків, а також оберігання його від зловживань з боку третіх осіб. [PERSON], [PERSON] просять визнати [PERSON] [INFO], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] недієздатним. У судовому засіданні заявники заяву підтримали, з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи - органу опіки і піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не прибув. Про час і дату розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] страждає на стійке хронічне психічне захворювання у вигляді глибокої розумової відсталості внаслідок ДЦП, в результаті чого не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Заявники просять визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши опікунами [PERSON] та [PERSON], відповідно до подання органу опіки і піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 01.03.2018 року № 18015.

Outcome: approved