Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будинок в натурі та про визнання права власності на земельну ділянку. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будинок в натурі, визнання права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 27.03.2012 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будинок в натурі, визнання права власності на земельну ділянку об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будинок в натурі та про визнання права власності на земельну ділянку. Ухвалою суду від 11.03.2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на будинок в натурі, визнання права власності на земельну ділянку залишено без розгляду. Позовна заява [PERSON] та [PERSON] мотивована тим, що [INFO] року померла бабуся позивачів, [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на: будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS]; земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га та на земельну ділянку площею 0,2177 га для ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] являються її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO] року, спадщину після її смерті прийняв чоловік - [PERSON]. Всі спадкоємці спадщину прийняли, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Батько позивачів, [PERSON] помер ще в [INFO], а тому позивачі вважаються такими, що прийняли спадщину по праву спадкової трансмісії або ж по праву представлення. Однак, двір спадкодавці [PERSON] відноситься до категорії колгоспних дворів, головою якого вона ж і була. Позивачі по справі до цього часу постійно проживають та зареєстровані в спірному будинку , а тому з прийняттям в 1992 році Закону України «Про власність», кожен із членів двору набув рівне право на частку в майні колгоспного двору і розмір цієї частки становить 1/3 кожному. Таким чином, спадщина відкрилася не на всі 100% будинковолодіння, а лише на 1/3 частку, яка належала [PERSON], в зв'язку з чим частка кожного із спадкоємців в спадковому майні складає: 1/3:4=1/12 кожному, а отже, частка позивачів, як членів колгоспного двору (2/3) та як спадкоємців по праву представлення (1/2) становить: 2/3+1/12=9/12 або 3/4 в будинку та в земельній ділянці; частка відповідачів, як спадкоємців за законом складає: 1/3 - 1/12=1/4. До складу спадкового будинку входять:веранда І, веранда ІІ, коридор І-І, житлова кімната 1-2, житлова кімната 1-3, кухня 1-3, кухня 1-4, житлова кімната 1-5, житлова кімната 1-6 та господарські будівлі і споруди: сарай «Б», погріб «п/Б», сарай «В», погріб з шиєю «Г», огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, криниця №4 /самовільно збудовані сарай «б» та убиральня «Е»/. Враховуючи, що частка кожного із трьох відповідачів є незначною, позивачі просять суд визнати за ними право власності на всі 100% будинку та на 100% земельної ділянки, в свою чергу згодні сплатити відповідачам грошову компенсацію за їх частку у спадковому майні, що залишилося після смерті [PERSON] 02.07.2012 року позивачами подано додаткову позовну заяву, в якій вони просили визнати незаконним рішення виконкому Гавришівської сільської ради від 13.04.2011 року про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON] та визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок , яке також видано на імёя [PERSON], оскільки рішення виконкому Гавришівської сільської ради було постановлено після смерті особи, на яку воно видається, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно суперечить закону, так як на момент його видачі не було скасовано попереднє свідоцтво про право власності [NUMBER] від 07.02.1989 року. Крім того, при постановленні оскаржуваного рішення виконком Гавришівської сільської ради без законних на те підстав змінив форму власності житлового будинку, на який було видано свідоцтво про право власності від 13.04.2011 року. Так, свідоцтво про право власності [NUMBER] від 07.02.1989 року було видано на ім'я [PERSON], як голові колгоспного двору, а свідоцтво про право власності від 13.04.2011 року видано на ім'я єдиної власниці [PERSON], чим грубо порушені права позивачів. В ході судового розгляду, з огляду на висновок судової будівельно - технічної експертизи № 161/162/163/164/13-21, позивачами було уточнено позовні вимоги, згідно яких вони просили визнати незаконним рішення виконкому Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 17.02.2011 року №15 «Про видачу свідоцтва про право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами взамін свідоцтва [NUMBER] від 07.02.1989 року, виданого Гавришівською сільської радою» про оформлення свідоцтва про право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] на ім'я [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], яке видане на підставі рішення виконкому Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 17.02.2011 року на ім'я [PERSON]; визначити, що частки всіх членів колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в майні двору, яким є 100% будинку з відповідною часткою господарських будівель, споруд, що знаходиться в [ADDRESS] є рівними і розмір частки кожного з них складає по 1/3 частки; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 100% будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] та був зареєстрований на ім'я [PERSON], як голови колгоспного двору; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 100% земельної ділянки, площею 0,2500 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на100%земельної ділянки, площею 0,2177 га, яка надана для ведення особистого підсобного господарства та належали [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER], що виданий 30.11.2001 року напідставірішення2-оїсесії22 скликання Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 14.10.1994 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 175, а вони згодні сплатити на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] грошову компенсацію за належні їм частки будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS]; земельних ділянок площею 0,2500 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,2177 га, яка надана для ведення особистого підсобного господарства, що належали [PERSON], в розмірі 124403 грн. 00 коп. та стягнути з відповідачів понесені ними судові витрати. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник - адвокат Васільєва І.В. уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити, зокрема, позивач [PERSON] суду пояснила, що будинок побудував її батько з матір'ю, а хазяйкою була бабуся, яка померла в 2007 році. Вона народилася [INFO] року, з тих пір і проживає в будинку. В 1992 - 1993 р.р. вона навчалася в м. Вінниці в ПТУ №15, але проживала і була зареєстрована в Гавришівці в цій хаті. Там були прописані брат і мама. Відповідач [PERSON] залишив будинок ще до її народження, одружився, жив в м. Вінниці, там і працював. Не пам'ятає, щоб відповідач [PERSON] проживав в будинку. Тітка [PERSON] також в будинку не жила після її народження. Всі приїздили до бабусі, але як у гості. В хаті є два виходи, будувалася для однієї сім'ї. Вона згодна сплатити відповідачам грошову компенсацію за їх частку в спадковому майні. Для вирішення питання щодо видачі свідоцтва про право власності на будинок її не викликали до сільської ради. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він народився в [INFO], в спірному будинку. Там жили бабуся [PERSON], мати та сестра. Відповідачі по справі, які являються його дядьками, не були прописані в будинку, тільки приїздили в гості. Жили вони хто в м. Вінниці, хто в цьому ж селі, на іншій вулиці. Одружився він в 1993 році. Станом на 1991 рік був прописаний в с. Гавришівка. Представник відповідача, Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала та пояснила, що сільська рада прийняла рішення на підставі усної консультації КП «ВООБТІ», нотаріальної контори. До них звернулася за дорученням від [PERSON], його дочка - [PERSON] та їй порадили звернутися до КП «ВООБТІ». Змінили правовий статус будинку тому, що так робили і раніше, і так їм порадили в КП «ВООБТІ» та нотаріальній конторі, така у них практика. При винесенні оскаржуваного рішення керувалися Законом України «Про місцеве самоврядування», яким не передбачено повідомляти всіх заінтересованих осіб, тому нікого і не викликали, вважає, що рішення є цілком законним. В подальшому представник Гавришівської сільської ради надав суду заяву, в якій просив справу розглянути в їх відсутність, зазначивши, що сільська рада при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] та його представники - [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, зокрема, відповідач [PERSON] суду пояснив, що позивачі були лише прописані в будинку і нічого там не робили,бабуся навіть сніг сама відкидала. Він жив там, свиней годував, город обробляв. Він будував цей будинок разом з братами, на роботу їздив на хімзавод, в м. Вінницю. В [INFO] він вибув в м. Вінницю, в 1976 році одружився, створив сім'ю і не був більше прописаний в будинку. Там жила і була зареєстрована його мати. Позивач [PERSON] там і зараз проживає, але її в будинку не було 2 роки, вона жила у свого чоловіка. Брати жили в будинку. З позовом про витребування майна з колгоспного двору він ніколи ні до кого не звертався. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, заперечував щодо їх задоволення, пояснивши, що город обробляли окремо, хату будувала бабуся, всі допомагали, і [PERSON] як одружився, привів невістку, так вона і живе по цей час в будинку. Він мобілізувався з армії, побудував врем'янку в 1967 - 1968 р.р., а потім і хату в с. Гавришівка. Бабуся готувала їсти, доглядала дітей, відправляла їх в школу. З бабусею у [PERSON] був один погосподарський номер. Не пам'ятає, чи звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Згоден, щоб [PERSON] виділити 1/2 частку будинку та по 1/2 частці позивачам, а землю тільки на [PERSON]. Бажає, щоб його частка, якщо вона є, відійшла до [PERSON]. В подальшому відповідач подав заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність та відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення, справу просить розглянути в його відсутність. Однак, в попередньому судовому засіданні пояснив, що він одружився на сестрі відповідачів і його дружина свою заробітну плату віддавала матері, на будівництво хати. Мати завжди казала, що частина хати її, частина [PERSON], частина [PERSON]. Згодом [PERSON] виділився, бо почалося не ладитися. [PERSON] казала, що хата буде [PERSON]. Він ображений на позивачів, що вони не доглядали бабусю. Хазяйство, гроші, були в них окремі, коло хати город обробляли [PERSON] та його мати. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома зі сторонами по справі, знає їх років 40. Коли баба була хвора, то сини допомагали, садили город. Онуки жили окремо, бабі не допомагали, спільного господарства не вели. В хаті жили баба, [PERSON] і [PERSON], також були [PERSON], жінка і їх діти: [PERSON] і [PERSON]. [PERSON] одружився років 30 тому назад і виїхав звідти. [PERSON] теж одружився і живе окремо. [PERSON] жила окремо в іншій половині хати. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома зі сторонами. Коли [PERSON] хворіла, то [PERSON] доглядав її, а вона жалілася на позивачів, що ті ображали її. [PERSON] та [PERSON] на городі не допомагали, жили окремо. [PERSON] тримав з матір'ю свиню. Знає, що у [PERSON] був окремий лічильник. [PERSON] постійно приїздив до матері та допомагав їй. [PERSON] та [PERSON] жили окремо. Коли ж [PERSON] жив постійно з матір'ю, пригадати не може. Скільки [PERSON] хворіла, теж не знає, і коли померла, не пам'ятає. Заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідків, оглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, [INFO] року в с. Гавришівка, Вінницького району Вінницької області померла [PERSON] (т.1 а.с.7). Після її смерті відкрилася спадщина на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав померлій на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 07.02.1989 року, виданого їй як голові колгоспного двору (т.1 а.с. 43) та на земельну ділянку загальною площею 0,4677 га, що розташована на території Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, з яких 0,2500 га - для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, а 0,2177 га - для ведення особистого підсобного господарства, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 30.11.2001 року (т. 1 а.с. 20). Згідно технічного паспорту на будинок [ADDRESS] виготовленого КП «ВООБТІ» 10.01.2012 року, власником вказаного об'єкта нерухомості являється [PERSON] (т.1 а.с. 12 - 17). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] являються її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 118 від 08.02.2012 року (т.1 а.с. 46). Син спадкодавці [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.09.1975 року (т.1 а.с. 8). Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачами, як між батьком та дітьми підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження (а.с.9 -10). Після смерті [PERSON] в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулися: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця (т.2 а.с.30 - 42). Згідно виписок з погосподарської книги Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області за 1980 - 1982 р.р., 1983 - 1985 р.р., 1986 - 1990 р.р., 1991 - 1995 р.р.. 1996 - 2000 р.р., 2001 - 2005 р.р., 2006 - 2010 р.р. в будинку [ADDRESS] проживають: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онука та [PERSON] - правнучка (т.1 а.с. 19 - 19 е). Станом на 01.01.1991 року в вищевказаному дворі постійно проживала без реєстрації (прописки) [PERSON], що підтверджується довідкою Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 18 від 11.01.2012 року (т.1 а.с. 23). Як вбачається з довідки Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №532 від 01.08.2007 року, [PERSON], який зареєстрований [ADDRESS], проживав разом з своєю матір'ю, [PERSON], вів спільне господарство, доглядав її і похоронив (т.1 а.с. 51). [PERSON], донька спадкоємця [PERSON], 02.09.2008 року уклала договір страхування 1/2 частини будинку [ADDRESS] з начальником Вінницького відділення ВАТ НАСК «Оранта» (т.1 а.с.89 - 90). Згідно договору про користування електричною енергією № 100145 від 13.07.2010 року, споживачем електроенергії в будинку [ADDRESS] являється [PERSON], за що ним було внесено відповідний платіж (т.1 а.с. 91 - 93). Рішенням виконавчого комітету Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №15 від 17.02.2011 року, за заявою [PERSON], яка діє від імені [PERSON], згідно доручення, оформлено свідоцтво про право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] на ім'я [PERSON] (т. 1 а.с.140 - 142). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.04.2011 року, власником житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] являється [PERSON] (т. 1 а.с. 143). Відповідно до висновку судової будівельно - технічної експертизи № 161/162/163/164/13 - 21 від 30.07.2013 року (т.1 а.с.216 - 244), станом на час проведення дослідження, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], складає: ? частини - 121200 грн.; 1/12, 1/12, 1/12 частини 13467 грн.; вартість земельної ділянки площею 0,2177 га для ведення особистого підсобного господарства - 37717 грн.; вартість земельної ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 74288 грн. Встановити можливі варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], відповідно на 3/4 та 1/12, 1/12, 1/12 частки, не вбачається можливим. Встановити можливі варіанти розподілу земельної ділянки площею 0, 2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS] відповідно на ? та 1/12, 1/12,1/12 частки та встановити можливі варіанти розподілу земельної ділянки площею 0, 2177 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по [ADDRESS] відповідно на 1/12, 1/12, 1/12,1/12 частки, які фактично є одним цілим у межах однієї земельної ділянки, не вбачається можливим; встановити можливі варіанти розподілу будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в [ADDRESS] відповідно на 3/4 та 1/4 частки, не вбачається можливим; встановити можливі варіанти розподілу земельної ділянки площею 0, 2500 га, яка надана [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на підставі державного акту від 30.11.2001 року, що розташована в [ADDRESS] відповідно на 3/4 та 1/4 частки, не вбачається можливим; встановити можливі варіанти розподілу земельної ділянки площею 0, 2177 га, яка надана [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства на підставі державного акту від 30.11.2001 року, що розташована в [ADDRESS] відповідно на 3/4 та 1/4 частки, не вбачається можливим. Згідно ст.126 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що членами колгоспного двору були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], а свідоцтво на спірний будинок було видане лише на померлу [PERSON] на підставі рішення виконкому Гавришівської сільської ради від 13.04.2011 року, після смерті [PERSON], вищезазначене рішення органу місцевого самоврядування є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно і свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на померлу особу також підлягає скасуванню. За таких обставин, враховуючи неможливість поділу спадкового майна на частки, що належать спадкоємцям померлої [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] грошову компенсацію за належні їм частки будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS]; земельних ділянок площею 0,2500 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею 0,2177 га, яка надана для ведення особистого підсобного господарства, що належали [PERSON], в розмірі 124403 грн. 00 коп., які були внесені позивачами на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області, а за позивачами визнати право власності на 100% вищезазначеного спадкового майна. Поняття спадкування визначено у статтях 1217 - 1223 ЦК України, згідно яких спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 цього Кодексу. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Якщо протягом однієї доби померли особи, які могли б спадкувати одна після одної, спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з них. Якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до ст. 1279 ЦК України, спадкоємці, які протягом не менш як одного року до часу відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем однією сім'єю, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі предметів звичайної домашньої обстановки та вжитку в розмірі частки у спадщині, яка їм належить. Спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій. Як встановлено по справі, позивачами було понесено судові витрати, зокрема, у зв'язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в розмірі 1465 грн. 88 коп., проведено оплату послуг експерта за проведення експертизи в сумі 2469 грн. 60 коп. та за надання правової допомоги сплачено 3500 грн. 00 грн., що підтверджується відповідними письмовими доказами. За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. Беручи до уваги повне задоволення вимог позивачів, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON], місцевого бюджету Гавришівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, в рівних частках, на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1465 грн. 88 коп., витрат за проведення експертизи в сумі 2469 грн. 60 коп. та витрат за надання правової допомоги в сумі 3500 грн. 00 грн., а всього: 7435 грн. 48 коп., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved