Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернувсь до суду із позовом до Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач), в якому вказав, що [INFO] померла [PERSON], яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 2,44 га, яка належала спадкодавцю відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Великокарашинської сільської ради від 16.03.2001 року № 51. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, вступивши в оперативне управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців щодо спадкового майна за заповітом немає. Оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, а саме отирати відповідне свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку не має можливості, оскільки оригінал державного акту було втрачено. Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст. ст. 525, 548 Цивільного Кодексу Української РСР, що діяв на момент відкриття спадщини (далі - ЦК Української РСР), просив суд визнати за ним у порядку спадкування після смерті [INFO] року [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,44 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області, державний акт серії [NUMBER], зареєстрований 23.03.2001 року у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №312. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 21.09.2018 року позов [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.10.2018 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] Ухвалою суду від 31.10.2018 року підготовче засідання у даній справі відкладено на 29.11.2018 року. У підготовче засідання позивач не прибув, згідно письмової заяви в особі представника просив слухати справу у його відсутності. Відповідач в установлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав, просив слухати справу у відсутності його представника, а судові витрати покласти на позивача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №21 (а.с.7). Після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Великокарашинської сільської ради від 16.03.2001 року № 51 - земельна ділянка площею 2,44 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 312 (а.с. 9, 13). Згідно заповіту, посвідчений секретарем виконкому Великокарашинської сільської ради Латушко К.М. 16.03.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №96, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла племіннику [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Як вбачається з довідок №338 та №339 від 15.08.2018 року Великокарашинської сільської ради, [PERSON] до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована [ADDRESS], разом з нею постійно проживав без реєстрації племінник - [PERSON], який вступив в управління спадковим майном (а.с. 10, 11). Як вбачається із спадкової справи №№422 за 2003 рік до майна померлої [INFO] року [PERSON], заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою Київської області, інших спадкоємців щодо спадкового майна за заповітом немає (а.с. 25-34). Проте, отримати у державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку площею 2,44 га позивач позбавлений можливості, оскільки оригінал правовстановлюючого документу, а саме державного акту було втрачено, що підтверджується оголошенням у газеті «Макарівські вісті» № 33 від 07.09.2018 року (а.с. 15). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються зокрема нормами Розділу VІІ «Спадкове право» Цивільного Кодексу Українсько РСР, що діяв на момент відкриття спадщини. Так, відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 549 Цивільного кодексу УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийняття спадщини визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Разом із тим, згідно ст. ст. 125, 126 ЗК України (у редакції на час відкриття спадщини) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлої [INFO] року [PERSON], спадщину прийняв, вступивши в оперативне володіння спадковим майном, інші спадкоємці за заповітом відсутні, до складу спадщини увійшла земельна ділянка, щодо якої нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову, крім того позивач просив покласти судові витрати на нього. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved