Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування с. Тепле Станично-Луганського району Луганської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що шлюб між позивачем та відповідачемрозірвано 27 лютого 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку - малолітню [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач з травня 2014 року з ними не проживає, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного позивач просить суд позбавити позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до доньки - малолітньої [PERSON], [INFO]. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила суд розглянути справу без її участі, наполягає на задоволенні позову. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, на задоволені позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, просив суд розглянути справу без його участі. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч.2,3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов'язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Так, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 березня 2012 року виконавчим комітетом Великочернігівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 27.02.2015 №420/219/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15.09.2016 №408/2441/16-ц стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітку /доходу/ щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. З довідки про неотримання аліментів №16.27-34/828, виданої Станично-Луганським районним відділом державної виконавчої служби 06.12.2017, вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 25.10.2016 по 30.11.2017. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов, малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON], яка самостійно займається її вихованням та утримує її. Батько дитини, відповідач [PERSON], самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, з дитиною контактів не підтримує, її життям не цікавиться, матеріальні потреби доньки не задовольняє, аліменти на її утримання не сплачує. Довідкою Верхньотеплівського фельдшерсько-акушерського пункту підтверджується, що [PERSON] самостійно забезпечує профілактичний медичний нагляд та лікування своєї доньки [PERSON] з 2012 року. Радою опіки та піклування при виконкомі Теплівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області було винесено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Письмовими показами [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, дитину не відвідує, її вихованням не займається, аліменти на її утримання не сплачує. З родиною [PERSON] вони знайомі на протязі багатьох років. Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 20 вересня 2018 року, актовий запис 35, позивач [PERSON] 20 вересня 2018 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON]. Вирішуючи спір, видається зазначити наступне. Дитинство в Україні охороняється державою (частина третя статті 51 Конституції України). Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухиленні від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Оцінюючи докази у їх сукупності, суд засуджує поведінку та ставлення відповідача до власної доньки - малолітньої [PERSON], [INFO], який ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно доньки та вважає доведеним факт такого ухилення, а тому приходить до висновку про необхідність позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до доньки - малолітньої [PERSON], [INFO].

Outcome: approved