Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] 22 грудня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та непрацюючої дружини посилаючись, що вони з відповідачем мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 17 серпня 2016 року, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення їх повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO] трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з матірю [PERSON] та знаходяться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] участі в матеріальному утриманні дітей не приймає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку. Крім цього встановлено, що позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за донькою [PERSON] до досягнення нею трирічного віку і тому в відповідності до ч.2 ст.84 СК України, що дружина з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, необхідно стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною віку 3 років в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку . Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved