Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства охорони здоровя України (далі - Відповідач) завідувача Попільнянського районного відділення Державної установи «Житомирський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя [PERSON] (далі Співвідповідач) про визнання незаконною бездіяльність щодо сплати грошових коштів по збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування стосовно середнього заробітку, про сплату внесків. \~\~\~\~\~\~\~ На обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на те, що до теперішнього часу не сплачено збір по загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню стосовно присудженого рішенням суду від 12 лютого 2009 року на його користь середнього заробітку, а саме його доходу в розмірі 6446 гривень за період з 11 лютого 1999 року по 18 лютого 2005 року. Вказана бездіяльність істотно вплинула та продовжує негативно впливати на розмір його пенсії. Позивач вказує, що має місце умисне ухилення від добровільного виконання обовязку. Також зазначив, що повного припинення діяльності Співвідповідача не відбулось, відсутні установлені законом документи, проміжного та кінцевого ліквідаційного балансу або передавального акта, передбачених законодавством, а також відсутність і самого факту передачі-прийняття мана, активів, транспорту тощо, свідчить про порушення норм і узаконеного порядку. Виходячи з вищевикладеного, Позивач просить визнати незаконною бездіяльність щодо сплати грошових коштів по збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування стосовно його середнього заробітку (доходу); сплатити внески до Пенсійного фонду України щодо присудженого 12 лютого 2009 року на його користь і виплаченого йому за довідкою Попільнянської районної санепідстанції від 23 жовтня 2010 року № 2186, середнього заробітку (його доходу) в розмірі 6446 гривень за період з 11 лютого 1999 року по 18 лютого 2005 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення в якому зазначає, що позовні вимоги до МОЗ України є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню оскільки Позивач не перебував у трудових відносинах безпосередньо із Міністерством охорони здоровя України. Співвідповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення в якому просить розгляд справи проводити без його участі та в якому зазначає, що набрало законної сили рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до держави Україна, яким було відмовлено Позивачу з тих самих підстав. Суд, вислухавши думку Позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав: Згідно вимог частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно\~статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною першою статті 57 ЦПК України \~визначено, що\~\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. \~\~\~ Частиною першою \~статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.\~ Частиною четвертою даної статті зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень статті першої Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; Згідно положень пункту 1 частини першої статті 14 Закону, страхувальниками відповідно до цього Закону є: 1) роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону. Відповідно до положень частини першої статті 15 вказаного Закону платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону. Згідно положень пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами. Обовязки платників єдиного внеску визначені положенням частини другої статті 6 цього Закону. Судом встановлено, що [PERSON], який є Позивачем по справі оскаржено в судовому порядку бездіяльність щодо сплати Попільнянською райсанепіденстанцією грошових коштів по збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування стосовно середнього заробітку (доходу) 6446 гривень за період з 11 лютого 1999 року по 18 лютого 2005 року, про сплату Пенсійному фонду страхових пенсійних внесків стосовно доходу 6446 гривень, про відшкодування моральної шкоди. 22 вересня 2016 року рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області Позивачу відмовлено в задоволенні вищевказаного позову. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16 листопада 2016 року, апеляційну скаргу Позивача задоволено частково. Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині з інших підстав. В решті рішення залишено без змін. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Позивача щодо визнання незаконною бездіяльності щодо сплати Попільнянською райсанепідемстанцією грошових коштів по збору на загальнообовязкове державне пенсійне страхування стосовно його середнього заробітку (доходу) 6446 гривень за період з 11 лютого 1999 року по 18 лютого 2005 року, сплати Пенсійного фонду страхових пенсійних внесків стосовно його доходу 6446 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що підприємство, до якого ставляться Позивачем вимоги було ліквідовано, а правонаступництво в даних правовідносинах не передбачено. Судова колегія Апеляційного суду Житомирської області погодилась з таким висновком суду, виходячи з наступного. Зі змісту позовних вимог вбачалось, що за рішенням суду від 12 лютого 2009 року на користь Позивача присуджено 6446 гривень середнього заробітку за період з 11 лютого 1999 року по 18 лютого 2005 року. Відповідачем по справі була Попільнянська райсанепідемстанція. У цій справі Позивач вказував, що Попільнянська райсанепідемстанція не сплатила збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України стосовно присудженого на його користь середнього заробітку в розмірі 6446 гривень, що впливає на розмір його пенсії. Відповідно до статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив обставини зазначені у позові. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходить з того, що обставини, наведені Позивачем в позові, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed