Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами [ADDRESS] та земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивують тим, що після смерті [INFO] . [PERSON] позивачі звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті останньої. Однак, нотаріус відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та через пропуск строку, передбаченого законодавством для подання такої заяви. Просять визнати право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами [ADDRESS] , та на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області, площею 2.2291 га та площею 3.3502 га, в розмірі по 1/3 частині за [PERSON] та [PERSON] та в розмірі по 1/6 частині за [PERSON] та [PERSON] обом за правом представлення, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що померла [INFO] . З покликанням на відсутність спору щодо вказаного житлового будинку та земельних ділянок, інших спадкоємців, те, що вони позбавлені можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, просять позов задовольнити. Позивачі в судове засідання не з`явились, їхній представник - адвокат Мартин В.І. в суді з покликанням на відсутність інших спадкоємців позов підтримала. Представник Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області в судове засідання не з`явився. Сільський голова подав до суду лист, в якому проти задоволення позову не заперечив та просив справу розглядати без участі представника сільської ради (а.с. 103). Заслухавши представника позивачів, вивчивши матеріали справи, заяви представника відповідача, оглянувши наявні у справі докази, суд приходить до переконання про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За положеннями ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя хто його пережив. Згідно до ч.1, 5 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б за законом належала їхній матері, батькові, дідові, бабі, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. Як вбачається із позовної заяви, копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , довідки, виданої виконкомом Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області № 199 від 04.06.2019 р., [INFO] помер [PERSON] , який був забудівником, проживав та був головою колгоспного двору по [ADDRESS] (а.с. 28, 40). Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2.2291 га, яка знаходиться на території Тучапівської сільської ради Городоцького району Львівської області та належала йому згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії серії III-ЛВ № 085227, виданого 29.01.2003 р. на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 18 від 20.01.2003 р. (а.с. 36). На випадок своєї смерті [PERSON] спадковим майном не розпорядився. Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , оглянутої в судовому засіданні копії спадкової справи № 100/2008 видно, що дружина [PERSON] - [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, зокрема, на грошові вклади з нарахуванням індексації та процентів (а.с. 24, 85-92). Як вбачається із позовної заяви, копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] (а.с. 29). На випадок своєї смерті вона [INFO] склала заповіт, посвідчений секретарем Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області Сосновською С.М., за яким заповіла грошовий вклад з відповідними відсотками, що знаходився на її рахунку, дочці - [PERSON] , 1950 р.н. (а.с. 77 звор.). Остання, як вбачається із копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] № 285/2009, спадщину за заповітом після смерті матері прийняла (а.с. 80 звор.). Спадкодавиця [PERSON] , була матірю позивачок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копій повторно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України № 00023193219 від 21.06.2019 р., копії повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 11-12, 13, 18, 19, 22, 25, 26). [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 27). Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є онуками спадкодавиці, у відповідності до вимог статей 1261 та 1266 ЦК України є спадкоємцями першої черги спадкування за законом в порядку представлення після смерті своєї матері - [PERSON] , яка померла раніше [PERSON] , а саме [INFO] , - спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті, що підтверджено належними доказами - копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та (а.с. 20, 21, 23). Позивачі звернулись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . Між тим, Постановою приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Павлишин Х.М. від 13.06.2019 р. видно, що їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] відсутній правовстановлюючий документ, та, крім того, позивачі звернулись до нотаріуса із пропуском строку, передбаченого для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 30). Так, із копій погосподарських книг за 2001-2005 р.р., 2006-2010 р.р., довідки, виданої виконкомом Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області № 206 від 07.06.2019 р., вбачається, що [PERSON] була останнім членом колгоспного двору по [ADDRESS] , на день її смерті в даному житловому будинку зареєстрованих осіб не було (а.с. 37, 41-42, 43-44). Із позовної заяви, копій технічного паспорта, довідок, виданих виконкомом Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області № 199 від 04.06.2019 р. та № 211 від 13.06.2019 р., видно, що житловий будинок по [ADDRESS] року побудови, його забудівником був [PERSON] , право власності на нього не реєструвалось, за будинком закріплена земельна ділянка для його обслуговування, площею 0,25 га. (а.с. 31-34, 38, 40). Із матеріалів справи вбачається, що 29.01.2003 р. головою Городоцької райдержадміністрації Ради народних депутатів [PERSON] видано Державний акт серії ІІІ -ЛВ № 085226 на право приватної власності на землю, площею 3.3502 га для ведення товарного сількогосподарського виробництва на території Тучапівської сільської ради Городоцького району Львівської області (а.с. 35). Державний акт серії ІІІ-ЛВ № 085226 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №226 (а.с. 35 зворот). В силу ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право володіти мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставин, які б вказували, що [PERSON] при житті набула, або володіла житловим будинком та земельними ділянками, в тому числі, після смерті чоловіка неправомірно, в суді не встановлено, після її смерті позивачі фактично прийняли спадщину, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає, позивачі як єдині спадкоємці першої черги, в тому числі, за правом представлення, мають право на спадкування за законом після смерті матері та бабусі, однак позбавлені можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання за кожним з них права власності на належні за законом їм частки на житловий будинок та земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved