Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого на підставі довіреності діє [PERSON], звернувся до суду з позовом до Приморської міської ради Запорізької області, третя особа - державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області Подольська І.М., про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS]. У зв'язку з проведеною перенумерацією поштову адресу вказаного житлового будинку було змінено на адресу: [ADDRESS]. Заповіту батько не залишив. На момент його смерті, спадкоємцями за законом першої черги були: дружина (мати позивача) - [PERSON], син (рідний брат позивача) - [PERSON] та позивач. У встановлений законом шестимісячний строк він та його мати звернулися до Приморської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після батька, в результаті чого була заведена спадкова справа №218/2006. Інші спадкоємці на спадкове майно не претендували, оформленням спадщини не займались. [INFO] року помер [PERSON], [INFO] року померла [PERSON]. Таким чином, станом на сьогоднішній день він є єдиним спадкоємцем [PERSON] Він звернувся до нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва йому було відмовлено через те, що відсутній правовстановлюючій документ, який підтверджує право власності батька на житловий будинок [ADDRESS] про що нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Вказана ситуація виникла через те, що відповідно до рішення виконкому Приморської міської ради № 43 від 22.03.1973 року батькові було відведено та передано в безстрокове користування земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 600 кв.м. 30.03.1973 року було складено акт про відведення вказаної земельної ділянки в натурі та передачу її [PERSON] На підставі вказаних рішення та акту, 05.04.1973 року було укладено Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва приватного житлового будинку по [ADDRESS] на праві приватної власності. Після чого, в квітні 1973 року було розпочато будівництво, яке завершено в квітні 1976 року. Однак, реєстрацію прав на вказаний будинок проведено не було. Таким чином, за життя його батько правомірно набув право власності на будинок по [ADDRESS] але не зареєстрував його. 09.08.2016 року за його замовленням на спірний будинок було виготовлено технічний паспорт. Відповідно до п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Таким чином, збудований батьком у 1976 році житловий будинок [ADDRESS] не підлягає прийняттю в експлуатацію. Він, будучи єдиним спадкоємцем батька за законом, заявив про свої права на спадщину, але оформити їх не має можливості. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], померлого [INFO] року. Представник позивача - адвокат Полулях Т.В., яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги [PERSON] вона підтримує у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача та його представника [PERSON] Відповідач - Приморська міська рада, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання представника не направила, надала письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа - державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області Подольська І.М., яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій зазначила, що задоволення позовних вимог залишає на розсуд суду. Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивача його представників, представників відповідача і третьої особи та без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] (російською) народився [INFO] року у м. Приморськ Приморського району Запорізької області. Його батьками у свідоцтві про народження вказані: [PERSON] (російською) та [PERSON] (російською) (а.с.9). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 11.11.2016 року встановлено факт, що [PERSON], який помер [INFO] року, є батьком - [PERSON], [INFO] (а.с.49-50). 30 березня 1973 року представником технічного бюро райархітектури складено акт в тому, що 30 березня 1973 року згідно з рішенням виконавчого комітету Приморського міської ради депутатів трудящих № 43 від 22 березня 1973 року він провів в натурі відведення земельної ділянки загальною площею 600 кв.м., розташованої в [ADDRESS] в користування [PERSON] (а.с.15). План земельної ділянки, відведеної під забудову по [ADDRESS], площею 600 кв.м, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Приморської міської ради депутатів трудящих № 43 від 22 березня 1973 року, затверджено 05 квітня 1973 року головою міськради. Відповідного до вказаного плану початок будівництва: квітень 1973 року, кінець будівництва; квітень 1976 року (а.с.15 зворотній бік, а.с.16). Згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 05 квітня 1973 року, виконком міської ради депутатів трудящих м. Приморськ Запорізької області, відповідно до рішення виконкому Приморської Ради депутатів трудящих № 43 від 22 березня 1973 року про відвід земельної ділянки, надав [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку загальною площею 600 кв.м. по [ADDRESS]. Даний договір посвідчено 15 листопада 1973 року нотаріусом Приморської нотаріальної контори за реєстром № 1502 (а.с.13-14). Згідно із довідкою Приморської міської ради Приморського району Запорізької області від 02 грудня 2016 року № 01-28/1763, у зв'язку з проведеною перенумерацією домоволодінь по [ADDRESS] поштову адресу житлового будинку [ADDRESS] (а.с.63). Згідно із довідкою Приморського КПТІ Приморської районної ради Запорізької області від 10.08.2016 року № 343, право власності на житловий будинок по [ADDRESS] станом на 09.08.2016 року не зареєстровано. Під час останньої інвентаризації самочинного будівництва не виявлено (а.с.5). Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 09.08.2016 року, на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходяться наступні будівлі та споруди: житловий будинок (А) житловою площею 40,8 кв.м, прибудова (а), ганок (доа), козирок (доа), сарай (Б), літня кухня-гараж (В), погріб (підВ), душ (Д), убиральня (Г), навіс (Е), огорожа (№), ворота (№2), хвіртка (№3), замощення (І) (а.с.20-24). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.51). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS], не зареєстроване (а.с.52). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с.10). Згідно із свідоцтвом про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с.11). Згідно із повідомленням Приморської державної нотаріальної контори від 11.11.2016 року №932/01-16, згідно паперових носіїв Приморською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа за № 218/2006 після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру. Станом на 09.11.2016 року з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до Приморської державної нотаріальної контори звернулися спадкоємці померлого: дружина - [PERSON], та син - [PERSON], заява зареєстрована 18.07.2006 року за № 389, спадщину вони прийняли фактично, шляхом сумісного проживання із спадкодавцем. Свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцям не видавалися (а.с.37). Згідно із свідоцтвом про смерть [INFO] року померла [PERSON] (а.с.12). Згідно із повідомленням Приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщина В.В. від 09.12.2016 року № 1409/01-16, 26 серпня 2016 року надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку із цим 26 серпня 2016 року була відкрито спадкову справу № 102/2016. Від інших осіб заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини не надходило. Інформації про наявність або відсутність інших спадкоємців за законом або за заповітом немає (а.с.60). 27 серпня 2016 року постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори Запорізької області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] 02 грудня 2016 року постановою приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом: на 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, у зв'язку з тим, що спадкоємцем не були надані документи, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок (а.с.62). Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Та обставина, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на житловий будинок у зв'язку зі смертю, не припиняє існування підстав набуття спадкоємцями права власності у порядку спадкування. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що при спадкуванні за законом, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Таким чином, спадкоємством визначається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємця, у порядку передбаченому законодавством, це система правовідносин, в межах яких здійснюється перехід, в тому числі належне оформлення прав та обов'язків. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] що належав спадкодавцю на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого нотаріусом Приморської нотконтори 15.11.1973 року по реєстру №1502. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] являлися переживша його дружина - [PERSON], син - [PERSON] та син - [PERSON]. [INFO] року помер син спадкодавця - [PERSON], після його смерті спадкова справа не заводилась. 18 липня 2006 року звернулись в Приморську державну нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], дружина - [PERSON], та син - [PERSON] Отже, своїми діями [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт прийняття спадщини, яка відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України належала їм з часу відкриття спадщини, та підтвердили факт володіння нею, бо постійно проживали у вказаному будинку сумісно із спадкодавцем. Але свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавались. [INFO] року померла [PERSON]. Спадкоємцем першої черги після її смерті являється син - [PERSON]. [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, але постановою державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори від 27.08.2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок [ADDRESS] Таким чином, позивач був позбавлений можливості оформити своє право власності на спадковий житловий будинок шляхом вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом. Вказане явилося підставою для звернення до суду із даним позовом. Крім того судом встановлено, що земельна ділянка площею 600 кв. м по [ADDRESS] була надана [PERSON] у користування на підставі Рішення виконавчого комітету Приморської міської ради депутатів трудящих від 22.03.1973 року № 43. На виконання вказаного рішення батьком позивача з виконкомом Приморської міської ради депутатів трудящих 05 квітня 1973 року був укладений Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Цей договір було нотаріально посвідчено 15 листопада 1973 року нотаріусом Приморської нотаріальної контори, що вбачається із самого примірника договору. На підставі укладеного договору за життя [PERSON] на наданій земельній ділянці побудував житловий будинок (А) житловою площею 40,8 кв.м, прибудову (а), ганок (доа), козирок (доа), сарай (Б), літню кухню-гараж (В), погріб (підВ), душ (Д), убиральню (Г), навіс (Е), огорожу (№), ворота (№2), хвіртку (№3), замощення (І). При цьому, станом на 09.08.2016 року за даними проведеної технічної інвентаризації спірного житлового будинку вбачається, що перелічене нерухоме майно не є самочинним. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Зі змісту цих роз'яснень вбачається, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Також роз'яснено, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року №1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності жилого будинку можуть бути нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі нотаріально посвідчених договорів про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку (п. 14 Інструкції). Тобто названі договори визнавались такими, що підтверджують право приватної власності. Отже, доказом набуття права власності на спірний житловий будинок спадкодавцем [PERSON] є укладений ним з виконкомом Приморської міської ради 05 квітня 1973 року Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на підставі особистої власності, який нотаріально посвідчено 15 листопада 1973 року нотаріусом Приморської нотаріальної контори. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Надані суду фактичні дані свідчать про належне володіння спадкодавцем майном, яке було збудовано на законних підставах, не є самочинним будівництвом та має усі необхідні документи відповідно до законодавства, яке діяло на момент будівництва цього майна. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Необхідно визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON], на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]

Outcome: approved