Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

[PERSON] 06 квітня 2015 року звернулася до Галицького районного суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути з останнього в її користь 145936 грн. 70 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та судові витрати по справі. В позовній заяві [PERSON] посилається на ті обставини, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося і 25 листопада 2008 року шлюб між ними було розірвано в судовому порядку, неповнолітніх дітей залишено проживати разом з нею. Рішенням Галицького районного суду від 12 вересня 2011 року з відповідача було стягнуто в її користь аліменти на двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10 серпня 2011 року. Аліменти відповідач сплачував невчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 01 жовтня 2014 року за період з серпня 2011 року по вересень 2014 року допустив заборгованість по аліментах на загальну суму 21629 грн. 56 коп. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки, зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити її загальну суму. Таким чином, з [PERSON], з вини якого виникла заборгованість із сплати аліментів, починаючи з серпня 2011 року в загальній сумі 21629 грн. 56 коп. підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка згідно наведеного в позовній заяві розрахунку за період з серпня 2011 року по вересень 2014 року складає суму 145936 грн. 70 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] подала суду письмове клопотання, згідно якого зменшила свої позовні вимоги та просила стягнути замість предявленої суми неустойки суму в 50000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позов у з урахуванням поданого позивачем клопотання про зменшення позовних вимог визнала. При цьому суду пояснила, що відповідач умисно від сплати аліментів не ухилявся і не ухиляється. Заборгованість по аліментах виникла не з його вини. При наявності судового рішення про сплату аліментів в твердій грошовій сумі (по 700 грн.) щомісячно, він обєктивно не мав змоги сплачувати вказаної суми в користь позивача і останній про це було відомо. Так, з 23.06.2011 року по 20.02.2012 року він перебував на обліку в Галицькому районному центрі зайнятості і відрахування з допомоги по безробіттю на сплату аліментів були невеликі, будь-яких інших доходів в нього не було. З 21.02.2012 року він був працевлаштований в приватного підприємця, але в звязку з переломом ноги та через малу зарплату 31.12.2013 року цей договір він змушений був розірвати. В період з 24.01.2013 року по 08.02.2013 року він перебував на лікуванні після операції в Бурштинській міській лікарні. Йому було рекомендовано амбулаторне спостереження і обмеження у фізичних навантаженнях. Все це не давало йому змоги влаштуватися на роботу за спеціальністю та заробітком, необхідним та достатнім для утримання себе та неповнолітніх дітей. З 23.01.2014 року по 28.03.2014 року відповідачу була призначена виплата допомоги по безробіттю і тільки 22.09.2014 року він був прийнятий на роботу в ТзОВ «Інтеренергосервіс», про що письмово повідомив відділ ДВС Галицького районного управління юстиції. Після розірвання шлюбу все спільно нажите майно, в тому числі й квартиру по вул. Стефаника, 15/16 в м. Бурштині, він залишив колишній дружині та дітям і 29.03.2010 року з цієї квартири він виписався, після чого позивач оформила свідоцтво про право власності на квартиру на себе та дітей. Крім того, в нього хворіють батьки, яким він теж змушений допомогати матеріально. Сам він в даний час створив нову сімю, змушений утримувати неповнолітню дитину та дружину, яка не працює. Всі вищенаведені обставини вказують на те, що його матеріальний стан раніше, та й тепер, не дозволяв вчасно і в повному обсязі сплачувати в користь позивача аліменти на дітей і прямої вини його в цьому не має, як це передбачено ст. 196 Сімейного кодексу України. Стаття 197 цього Кодексу передбачає, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а також повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. З врахуванням того, що свої вимоги позивач зменшила вдвічі, щодо задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення сторін та перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити з урахуванням поданої позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося і 25 листопада 2008 року шлюб між ними було розірвано в судовому порядку, неповнолітніх дітей залишено проживати разом з нею. З копії рішення Галицького районного суду від 12 вересня 2011 року вбачається, що з відповідача присуджено в користь позивача аліменти на двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 350 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10 серпня 2011 року. Аліменти відповідач сплачував невчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 01 жовтня 2014 року за період з серпня 2011 року по вересень 2014 року допустив заборгованість по аліментах на загальну суму 21629 грн. 56 коп., що стверджується довідкою відділу ДВС Галицького районного управління юстиції за № 643 від 15.10.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно наведеного в позовній заяві розрахунку, починаючи з серпня 2011 року при загальній сумі заборгованості по аліментах в 21629 грн. 56 коп. станом на вересень 2014 року, розмір неустойки (пені) складає суму в 145936 грн. 70 коп. Розмір неустойки позивач зменшила до 50000 грн. і з такою сумою представник відповідача погодилась. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим позов у зміненому виді слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в доход держави. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180, 184, 185, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial