overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

[PERSON] 22.11.2017 року звернулася в суд з позовом, в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований 10.09.2013 року Міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 2249. Позовну заяву обґрунтовує тим, що від подружнього життя у них є дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею, є судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на її користь. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, та постійні конфлікти й суперечки. Їх шлюбні відносини фактично припинені. Протягом останніх двох років сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Відповідач не цікавиться дитиною, не надає матеріально допомоги. Їх шлюб існує формально. Примирення неможливе. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що цей шлюб для неї другий, для відповідача - перший. Просила не змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, у відповідності до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 10.09.2013 року. Від подружнього життя у них є дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею. Є судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача на її користь. Суд встановив, що сторони більше двох років не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Їх шлюб існує формально. Можливість примирення позивачка категорично заперечує. Майнового спору між сторонами та спору про визначення місця проживання дитини не заявлено. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для справи. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний, підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки 640,00 грн. судового збору. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу не змінюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] 22.12.2014 р. звернулась до суду з позовом в уточненому варіанті якого просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/8 частині усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини від його доходу, щомісячно, з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трирічного віку, до 31.10.2017 року. Сторони до суду не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.128 Кодексу законів про працю України загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати п'ятдесяти процентів заробітної плати. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. За рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 12.02.2014 року відповідач сплачує аліменти на користь дитини [PERSON] 26.08.2007 року в розмірі ? частини щомісячно (а.с. 14,15), тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

[PERSON] 22.12.2014 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 серпня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 165. Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей, сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з лютого 2014 року. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивачк в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, від отримання кореспонденції суду ухилився. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. ч. 1 статті 161. СК України, передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд повинен взяти до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 153. СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Таким чином суд прийшов до висновку, про передчасність позовних вимог позивача про визнання місця проживання дітей, адже не надано будь-яких письмових доказів про звернення до органу опіки піклування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

[PERSON] 22.12.2015р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що вона є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Позивачу одній важко утримувати дітей. Відповідач проживає окремо та відмовляється від надання належної матеріальної допомоги дітям у добровільному порядку . Посилаючись на наведене, позивач просила суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 1000грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві, позовні вимоги зменшила, просила стягувати з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1200грн., щомісячно . Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає повністю. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач не перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі . За спільною заявою сторін, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON] визнав себе батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08 січня 2009року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області. (а.с.3) Як встановлено судом, діти на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач є батьком дітей, проте в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 600грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення старшою дитиною повноліття. В зв'язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, судові витрати по справі слід стягнути з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

[PERSON] 22.12.2016 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 січня 1991 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Гребінківському райвідділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 5. Зазначила, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В сімї немає порозуміння. Подружні відносини припинилися з грудня 2016 року. Спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. За приписами\~статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~статті 112 СК України, суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Громадяни України [PERSON] та [PERSON] 26 січня 1991 року зареєстрували шлюб у Гребінківському райвідділі ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 5, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії II-КЕ № 300085. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ В ході розгляду справи встановлено, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають, з грудня 2016 року фактично припинили шлюбні відносини, спільне сумісне господарство не ведуть. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку\~статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить\~\~інтересам кожного з них. За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

[PERSON] 22.12.2017 р. звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що будинок № 28 по вул..Вуглегірській в м.Запоріжжя належить їй на праві приватної власності. Відповідач є онукою [PERSON] В грудні 1999 р. [PERSON] виїхала за межі України та з того часу за місцем реєстрації не мешкала. Реєстрація відповідача у належному їй будинку перешкоджає оформленню субсидії. За позовом [PERSON] просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 28 по вул.Вуглегірській в м.Запоріжжя. Ухвалою судді від 21.02.2018 р. було відкрито провадження та призначено підготовче засідання 20.03.2018 р. 20.03.2018 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 17.04.2018 р. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач до суду повторно не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заперечень не надала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-1199, виданого П»ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 27.03.1985 р., [PERSON] належить будинок № 28 по вул.Вуглегірській в м.Запоріжжя, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. У згаданому будинку зареєстрована відповідач по справі, про що свідчить довідка з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР. [PERSON] за місцем реєстрації не мешкає з 1999 р., що підтверджено поясненнями допитаних в суді свідків [PERSON], [PERSON] Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Ст..383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися о суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку. Оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст.12 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

[PERSON] 22.12.2018р. звернулась до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.06.2008р. між сторонами зареєстровано шлюб, під час якого в них народився син, шлюбні відносини фактично припинено, спільне господарство не ведеться, збереження шлюбу не можливо. [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте її представник надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. [PERSON] надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який 07.06.2008р. зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 312 (а.с.5). Під час спільного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З огляду на особливий характер сімейних відносин, зважаючи на положення ст.ст.111, 112 СК України та на те, що фактично сімейні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Враховуючи вищевказане, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, згідно з ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] 22.12.2018р. звернулась з позовом до [PERSON] про визнання втратившим права на користування житлом на вул. Нижні Пасіки, 10 у м. Городок Львівської обл., мотивуючи тим, що той в 2015р. вибув з будинку, в ньому не проживає, втратив будь-який звязок із спірним житлом, однак не скасовує своєї реєстрації в ньому. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, пояснила, що відповідач [PERSON] у спірному житлі, без поважних не те причин, не проживає, до спірного житла не навідується, витрат на його утримання не несе, просить задовольнити позов та визнати відповідача таким, що втратив право на користування спірним житлом. Від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 50-51, 54-55). Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявився, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, свідка, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Згідно ч. 1 ст.\~16\~ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із пояснень позивачки, із долучених до справи копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.08.2005р. і витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8063716 від 15.08.2005р., із довідки Городоцької міської ради Львівської обл. № 4867 від 11.12.2018р., із копії будинкової книги та технічного паспорта на житловий будинок на вул. Нижні Пасіки, 10 у м. Гродок Львівської обл. (а.с. 9, 10-11, 12-16, 22-25) убачається, що вищеозначений будинок зальною площею 110.5 м.кв., на праві власності належить позивачці [PERSON], що відповідач [PERSON] зареєстрований, але в будинку не проживає, жодних витрат по його утриманню і збереженню не несе. Факт непроживання відповідача понад один рік у спірному житлі, окрім пояснень позивачки, має підтвердження долученими до справи актами обстежень спірного житла від 03.12.2015р., 27.09.2017р., 13.07., 12.10. і 10.12.2018р. (а.с.17, 18, 19, 20, 21), заявою [PERSON] від 15.01.2019р. та показаннями в суді свідка [PERSON] Обставин,\~ які б свідчили про те, що відповідач покинув спірний будинок не з своєї волі, або ж після цього бажав повернутись до такого, не встановлено, а в суді не здобуто. Отже, оскільки відповідач [PERSON] понад один рік без поважних причин в будинку на вул. Нижні Пасіки, 10 у м. Городок Львівської обл. не проживає, суд вважає, що він втратив право на проживання у спірному житлі.

Outcome: approved