Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 19 травня 2016 року звернулися до суду з позовом до Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом посилаючись, що [PERSON], яка померла [INFO] року належав житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Вони являються спадкоємцями її майна за законом, але 16 грудня 2014 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від їх представника адвоката Лукія В.В. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач Недогарківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Оскільки заперечень до позову не надійшло, він визнаний відповідачем і це не суперечить закону і не порушує прав чи інтересів сторін та інших осіб, то в відповідності до ч. 4 ст.130 ЦПК України суд ухвалює рішення в попередньому судовому засіданні. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 28 липня 2006 року Недогарківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 23. З заявою про прийняття спадщини до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулися [PERSON], [PERSON] що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. 16 грудня 2014 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Відповідно до довідки Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 02 березня 2016 року за № 137/02-22 [PERSON] на підставі запису погосподарської книги за № 0072-1 належить житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] та згідно технічного паспорта виданого 01 грудня 2014 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» складається з житлового будинку літ. «А», погрібу під частиною будівлі літ. «Вп», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а1», гараж літ. «Б», сараю літ. «в», сараю-літньої кухні літ. «В», сараю літ. «д», сараю літ. «Д», ганку літ. «аг», колодязя питного літ. «к», колонки питної літ. «к1», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, воріт з хвірткою № 3, інвентаризаційна вартість якого 101 061грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] належав померлій [INFO] року [PERSON], тому [PERSON], [PERSON] набувають на нього право власності в порядку спадкування. Частиною 1 статті 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власність. Отже, за позивачами необхідно визнати право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved