Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

[PERSON] 18.10.2018 року звернулася з позовом до [PERSON] , у якому за збільшеними позовними вимогами просить розірвати шлюб з [PERSON] та стягнути з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи від дня звернення із позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 104-106). Позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 10.02.2017 року, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними постійно виникали суперечки через відсутність порозуміння між ними, постійних сварок та через різні погляди на сімейне життя, у зв`язку із чим вони із вересня 2018 року припинили між собою шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, підтримувати шлюбні стосунки, мешкають у різних помешканнях. Зазначає, що сім`я існує лише формально, а почуття любові та поваги один до одного втрачені. Після припинення стосунків з відповідачем дитина залишилася проживати з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться її здоров`ям та не приймає участі у вихованні, у зв`язку із чим вона сама турбується про дитину та займається її забезпеченням. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2018 року справу передано в провадження судді Шевченко В.М. (а.с. 7). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.10.2018 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 9-11). 05 грудня 2018 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив суд вжити заходи для примирення подружжя, надавши для цього строк шість місяців, та відмовити у задоволенні позову (а.с. 26-27). 05 грудня 2018 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 30-31). 19 грудня 2018 року позивачем до суду подано заперечення на відзив у якому просила позовні вимоги задовольнити без надання строку на примирення (а.с. 40-42). 23 січня 2019 року відповідачем до суду подано письмові пояснення на позову заяву в яких просив вжити заходи для примирення подружжя та задовольнити позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (а.с. 47-48). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2019 року зупинено провадження у справі та надано сторонам строк для примирення строком два місяці (а.с. 93-94). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2019 року справу передано на розгляд судді Виниченко Л.М. (а.с. 98). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.04.2019 року у зв`язку із закінченням визначеного судом строку для примирення подружжя поновлено провадження у справі з викликом сторін в судове засідання на 13.05.2019 року (а.с. 99). 13 травня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.06.2019 року (а.с. 114). В судове засідання позивач не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Від позивача до суду надійшла заява в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 10 лютого 2017 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Дарницького районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблений відповідний актовий запис за № 145 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, проживають окремо за різними адресами, взаєморозуміння між ними відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, надання судом строку для примирення результатів не надало, примирення між позивачем та відповідачем не відбулося, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов у частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За нормою ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем суду надано копію рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.09.2014 року ухваленого у справі № 753/12312/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, яким з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 59). Судом встановлено, що дитина сторін по справі проживає з матір`ю та перебуває на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, та має на утриманні дитину від першого шлюбу. Як убачається із довідки від 13.11.2018 року № 77, [PERSON] з 09.08.2011 року працевлаштований у ТОВ «Телеканал «ПРЯМИЙ» (а.с. 49). Обов`язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, а, згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За нормою ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Жодних доказів того, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у заявленому розмірі позивачем суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені обставини є підставою для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини, а саме аліменти слід стягнути у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп. в частині вимог про розірвання шлюбу (а.с. 1). В частині позовних вимог про стягнення аліментів на дитину позивач звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». За нормою частини 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial