Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

[PERSON] 24.01.2019р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] , у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд: стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти в розмірі 40 400,00 грн.; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти в розмірі 73 857,00 грн.; стягнути з ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. Позовна заява мотивована тим, що 12.10.2018р. в приміщенні туристичного агентства, розташованого в [ADDRESS] , між [PERSON] та ФОП [PERSON] в особі ФОП [PERSON] було укладено договір про надання туристичних послуг (на туристичне обслуговування) № DO01049031/DO01049032, який було підписано співробітником агентства [PERSON]. За вказівками [PERSON] позивачем було здійснено оплату у розмірі 40 400,00 грн. безготівковими платежами на рахунок ФОП [PERSON] та 13 000,00 грн. на рахунок ФОП [PERSON] . Крім того, за вказівками [PERSON] позивачем в приміщенні туристичного агентства також сплачено безготівкові платежі у загальному розмірі 91 857,00 грн. В подальшому, позивач прибула до агентства з метою здійснення остаточної оплати за обраний тур, проте в агентстві ФОП [PERSON] повідомила позивачу, що укладений договір є недійсним, оскільки він підписаний особою, яку ні ФОП [PERSON] , ні ФОП [PERSON] не уповноважували на це та кошти сплачені позивачем поверненню не підлягають. Після виникнення між сторонами спору щодо повернення сплачених позивачем коштів [PERSON] було повернуто їх частину [PERSON] у розмір 31 000,00 грн. Представником відповідачів надано суду відзив, в якому він, посилаючись на недійсність договору № DO01049031/DO01049032 від 12.10.2018р., а також на те, що частина безготівкових коштів була сплачена позивачем за тур третіх осіб, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивований тим, що в жовтні 2018 року громадянкою [PERSON] було самовільно, без будь-яких на те повноважень, підписано з [PERSON] від імені [PERSON] , договір № DO01049031/DO01049031 про надання туристичних послуг (на туристичне обслуговування), отримано готівкові грошові кошти на виконання вказаних договорів та видано від імені ФОП [PERSON] (також без будь-яких повноважень) товарні чеки про отримання оплати туристичних поїздок по даним договорам. Всі кошти отримані [PERSON] з корисливою метою. Про фіктивність підписаного договору та намір [PERSON] своїми шахрайськими діями привласнити грошові кошти [PERSON] свідчить той факт, що [PERSON] не було створено заявок на бронювання турпродукту (туру до Домініканської Республіки) для [PERSON] у туроператора ТОВ «Тревел Профешнл Груп», та відповідно не перераховані грошові кошти за бронювання даних заявок. Враховуючи викладене, 14.12.2018р. ФОП [PERSON] в особі представника [PERSON] , звернувся до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення громадянкою [PERSON] шахрайських дій спрямованих на заволодіння чужими грошовими коштами, які завдали матеріальної шкоди ФОП [PERSON] , що кваліфікується за ст.190 КК України. На підставі заяви ФОП [PERSON] , слідчими Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській відкрито кримінальне провадження № 1201804003002871, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Окрім того, зазначає, що грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн., які було перераховано позивачем на рахунок ФОП [PERSON] та кошти у розмірі 15 400,00 грн., які було перераховано на рахунок ФОП [PERSON] було перераховано в рахунок сплати інших туристичних замовлень третіх осіб, а відтак відповідальність за зазначення невірних реквізитів сплати покладається на позивача. Представником позивача надано суду відповідь на відзив, у якому він, посилаючись на те, що відповідальність за дії працівника відповідно до ст.1172 ЦК України покладається на фізичну особу-підприємця, просить суд позовні вимоги задовольнити. Окрім того, зазначає про безпідставність посилань відповідача на те, що кошти у розмірі 13 000,00 грн. та 15 400,00 грн. було сплачено в рахунок туристичної поїздки третіх осіб та такі кошти використано, оскільки позивачем встановлено, що такі особи самостійно сплатили повну вартість своїх туристичних послуг та відповідно помилково зараховані кошти не використано, а відтак вони підлягають стягненню з відповідачів як безпідставно набуті. Представником відповідачів надано суду додаткові пояснення, в яких він, посилаючись на обставини викладені у відзиві, а також на те, що [PERSON] не було уповноважено на отримання готівкових коштів від клієнтів з видачею відповідних квитанцій, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. [PERSON] надано суду письмові пояснення на позов, в яких вона пояснила, що станом на 12.10.2018р. вона перебувала в трудових відносинах з ФОП [PERSON] , яка в свою чергу, на підставі довіреності представляла інтереси ФОП [PERSON] Всі дії [PERSON] як працівника були обумовлені відповідною організацією роботи, встановленою [PERSON] , зокрема в разі отримання безготівкових коштів від клієнтів в розрахунок за туристичні послуги, вона та інші працівники були зобов`язані видати товарний чек, а готівкові кошти поміщати в сейф, який знаходився в офісі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте її представник [PERSON] у судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачі ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явились, проте їх представник [PERSON] у судовому засіданні, посилаючись на обставини викладені у відзиві та додаткових поясненнях, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним Відповідно до Трудової книжки [NUMBER] [PERSON] наказом № 1к від 09.02.2018р. була прийнята на посаду менеджера з туризму до ФОП « [PERSON] » (а.с.96). Судом встановлено, що у вересні 2018 року [PERSON] з метою придбання туру до Домініканської Республіки звернулась до туристичного агентства, що розташоване в м . Дніпро, вул. Глінки, буд. 10 (ТЦ «Кубометр»). 12.10.2018р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] , в особі [PERSON] , який діє на підставі свідоцтва та довіреності (далі - Турагент), який діє від імені та в інтересах ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на підставі агентського договору (далі - Тураператор), укладено договір № DO01049031\про надання туристичних послуг (далі - Договір) (а.с.11). Як вбачається з вищевказаного договору його підписано [PERSON] . За вказівками [PERSON] позивачем здійснено наступні безготівкові платежі. На рахунок ФОП [PERSON] : - 12.10.2018р. у розмірі 15 400 грн. (в призначені платежу зазначено «за туристичні послуги, № заявки 1321549, [PERSON] »), що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1156721664.1 (а.с.17); - 12.10.2018р. у розмірі 24 000,00 грн., (без зазначення призначення платежу), що підтверджується квитанцією № 73 (чек №) (а.с.18); - 04.11.2018 року у розмірі 1 000,00 грн. (без зазначення призначення платежу), що підтверджується квитанцією № 104 (чек №) (а.с.19); На рахунок ФОП [PERSON] : 12.10.2018р. у розмірі 13 000,00 грн. (в призначені платежу зазначено «за туристичні послуги, № заявки 74866969, [PERSON] »), що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.1156719152.1 (а.с.20); Таким чином, позивачем за період з 12.10.2018р. по 04.11.2018р. безготівковими коштами перераховано на рахунок ФОП [PERSON] 40 400,00 грн., та на рахунок ФОП [PERSON] у розмірі 13 000,00 грн. Окрім безготівкових платежів за вказівкою [PERSON] [PERSON] також в рахунок туристичної путівки було сплачено в приміщенні агентства готівкою грошові кошти у загальному розмірі 91 857,00 грн., а саме: -12.10.2018р. сплачено 55 640,00 грн., що підтверджується товарним чеком ФОП [PERSON] № 15 за призначенням «в рахунок туристичної поїздки по Договору DO01049031\від 12.10.2018р. (а.с.85); -04.11.2018р. сплачено 26 217,00 грн., що підтверджується товарним чеком ФОП [PERSON] № 37 за призначенням «в рахунок туристичної поїздки по Договору DO01049031\від 12.10.2018р. (а.с.85); -08.11.2018р. сплачено 10 000,00 грн., що підтверджується товарним чеком ФОП [PERSON] № 15 за призначенням «в рахунок туристичної поїздки по Договору DO01049031\від 12.10.2018р. (а.с.85) Всі товарні чеки підписані [PERSON] . В подальшому позивачу ФОП [PERSON] було повідомлено, що вказаний договір є недійсним, оскільки він підписаний особою яка не мала права на його підписання. Відповіддю № 01.12. від 30.11.2018р., яка надана ФОП [PERSON] в особі [PERSON] за довіреністю на письмову претензію [PERSON] від 16.11.2018р., останній повідомлено, що сплачені безготівкові кошти поверненню не підлягають з огляду на те, що кошти у розмірі 13 000,00 грн. та 15 400,00 грн. надійшли на рахунок ФОП [PERSON] з зазначенням номеру замовлення за іншим договором у відношенні інших клієнтів, які туристичну послугу за дійсним договором отримали, отже підстав для повернення не встановлено. Стосовно коштів у розмірі 24 000,00 грн. та 10 000,00 грн., то ці кошти зайшли на рахунок ФОП [PERSON] без призначення платежу, що позбавляє платника права стверджувати що суми були здійснені ним на виконання недійного договору. Стосовно сплати коштів готівкою у розмірі 91 857,00 грн. зазначено, що вони також не підлягають поверненню, оскільки така операція здійснена з порушенням Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки ні вид чеків та їх зміст не відповідають вимогам до розрахункового документу та є неналежними доказами, запропоновано звернутись до [PERSON] щодо повернення вказаних коштів отриманих нею в безготівковій формі. (а.с.22-23). Зазначені обставини також викладені у відзиві на позов. Відповідно до розписки від 23.11.2018р. [PERSON] повернула [PERSON] грошові кошти у розмірі 31 000,00 грн. (а.с.70). Таким чином, розмір неповернутих позивачу коштів, які були сплачені готівкою у приміщенні агентства склав 60 857,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які отримували туристичні послуги по договорам в рахунок яких як зазначають відповідачі позивачем було проведено оплату у розмірі 13 000,00 грн. та 15 400,00 грн., зазначили, що ними у повному обсязі одноособово сплачено кошти за туристичні подорожі та жодних коштів від [PERSON] вони не отримували, та раніше її не знали. Відповідно до наданого [PERSON] договору про надання туристичних послуг № 1321549 від 12.10.2018р. вартість її послуги склала 75 980,00 грн. (а.с.173-175). Згідно з товарним чеком від 12.10.2018р., який також підписано [PERSON] , оплату по договору № 1321549 від 12.10.2018р. здійснено у повному обсязі у розмірі 75 980,00 грн. (а.с.176). Таким чином, суд не бере до уваги посилання відповідачів на те, що кошти у розмірі 13 000,00 грн. та 15 400,00 грн. не підлягають поверненню у зв`язку зі сплатою позивачем туристичних подорожей третіх осіб, а саме [PERSON] та [PERSON] , оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи. Суд також не бере до уваги посилання відповідачів на те, що кошти у розмірі 24 000,00 грн. та 1 000,00 грн. не підлягають поверненню позивачу у зв`язку з тим, що такі кошти зайшли на рахунок ФОП [PERSON] без призначення платежу та платник не може стверджувати, що такі кошти були спрямовані на оплату послуг за недійсним договором, оскільки відповідачами всупереч ст.81 ЦПК України доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ч.2 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч.3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача коштів у розмірі 53 400,00 грн. (13 000,00 грн. + 15 400,00 грн. + 24 000,00 грн. + 1 000,00 грн.), оскільки вони набуті без достатньої правової підстави. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Суд не бере до уваги посилання ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] на те, що у службові обов`язки [PERSON] не входило приймання готівкових коштів, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів 60 857,00 грн., оскільки допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що також оплачували грошові кошти за їхні тури готівкою в приміщенні агентства безпосередньо [PERSON]. Дана обставина також підтверджується наявним в матеріалах справи чеком на оплату туру [PERSON] та письмовими поясненнями [PERSON] . Таким чином, суд доходить висновку, про достатність правових підстав для стягнення з відповідачів на корить позивача 60 857,00 грн. в рахунок заподіяної їх працівником шкоди під час виконання своїх трудових обов`язків. Враховуючи вищевказане з ФОП [PERSON] на корить позивача підлягають стягненню 40 400,00 грн. (15 400 грн. + 24 000,00 грн. + 1 000,00 грн.) та з ФОП [PERSON] 73 857,00 грн. (60 857,00 грн. + 13 000,00 грн.). Беручи до уваги вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved