Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

[INFO] року помер [PERSON]. До складу спадщини після його смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], який спадщину не прийняв і на неї не претендує. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутності (позовна заява, а.с. 4). Відповідачі [PERSON] та сільський голова Рівненської сільської ради в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про слухання справи за їх відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 23, 24). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] помер [INFO] року в с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 961 від 24 жовтня 2016 року (а.с. 12), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № К-1825/0-1846/6-16 від 08 липня 2016 року (а.с. 13), випискою із списку громадян, що додається до державного акту на право колективної власності на землю № 984 від 27 листопада 2015 року (а.с. 14) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Промінь» с. Рівне площею 2,18 умовних кадастрових гектара. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 01 березня 2005 року склав заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті і на яке за законом матиме право заповів [PERSON]. За даними Рівненської сільської ради зазначений вище заповіт не змінено і не скасовано (а.с. 9). Свідоцтвом про смерть (а.с. 8), заповітом (а.с. 9), свідоцтвом про своє народження (а.с. 10), довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 961 від 24 жовтня 2016 року (а.с. 12), заявою [PERSON] про відмову від прийняття спадщини (а.с. 31) доводиться, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який має право і прийняв спадщину в розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи № 254/2012 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с. 29-32) слідує, що позивач 20 листопада 2012 року звернувся до Мурованокуриловецької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримав цього ж числа свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади належні спадкодавцю. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Вінниччина» (а.с. 11) слідує, що оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 486 від 04 листопада 2016 року (а.с.15). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право на земельну частку (пай) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved