Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] [PERSON] звернулись до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа: Управління комунального майна та приватизації, Центр (відділ) приватизації державного житлового фонду про визнання права власності. В обгрутовані позовних вимог позивачі вказали, що 26.09.1958 р. рішенням Ленінського виконкому депутатів м. Харкова надано дозвіл на видачу ордеру на житлове приміщення у будинку №1 кв.З по вулиці Червоного Жовтня у місті Харкові. 02.10.1958р. Виконавчим комітетом Ленінської районної Ради позивачу [PERSON] надано ордер №157 на однокімнатну квартиру № 1 по Червоного Жовтня у місті Харкові площею 16 м.кв. З 15.05.1968р. позивач [PERSON] зареєстрований та постійно мешкає за цією адресою. Згідно довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» дільниця 62 за № 667 від 26 липня 2016р. за адресою вул. Гулака-Артемовського (Червоного жовтня) постійно зареєстровані та мешкають з 21.07.1982 року [PERSON], та [PERSON] дружина та донька [PERSON] У 2004 році з метою поліпшення житлових умов позивачами по справі за власні кошти та власними силами було самовільно переобладнано приміщення № 5 із сіней під житлову, самовільно побудовані приміщення: № 1- коридор площею 0,9 м. кв., № 2- вітальня площею 10,1 м.кв., № 6- кухня площею 5,8м.кв., № 7- ванна площею 2,9 м.кв. За даними технічної інвентаризації, проведеної Харківським міським бюро технічної інвентаризації від 29.02.2008 загальна площа квартири складає 56,1 кв.м., житлова - 25,8 кв.м. (у тому разі самовільно побудовано 19,7 м.кв.). У 2006 році позивачі по справі звернулися до відділу приватизації державного житлового фонду Комунального майна для оформлення приватизаційних документів на квартиру. 03.11.2006р. отримано довідку Управління Комунального майна та приватизації щодо зупинення оформлення приватизаційних документів із-за розбіжностей, які виникли у зв'язку з конструйованими приміщеннями. На теперішній час позивачів позбавлено можливості в установленому законом рядку оформити право власності на зазначену квартиру, оскільки вона самочинно сконструйована. Представник позивача [PERSON] в судове засіданні зявився. Позовні вимоги підтримала, та просила задовольнити. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились. Подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання зявився. Проти позову заперечував. Представник третьої особи Управління комунального майна та приватизації державного житлового фонду в судове засідання не зявився. Про слухання справи повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Земельна ділянка, на якій розташоване зазначене вище домоволодіння, не належить позивачам , а належить територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради. Рішення компетентного органу про надання права користування цією земельною ділянкою не приймалось. Встановлено також, що позивачі самочинно, тобто без отримання дозволу на проведення будівельних робіт, оформленого відповідно до приписів\~статей 34-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», здійснили реконструкцію приміщення будинку. За змістом\~статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»\~право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених\~статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів; 6) реєстрація права власності на обєкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Відповідно до ч. 2\~ст. 331 ЦК України\~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно з ч.1ст.376\~ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином, за загальним правилом особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред'явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1ст.15\~ЦК, ч. 1ст. 3\~ЦПК України). У зв'язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. На підставі наведеного, суд вважає, що позивачами не виконані вимоги чинного законодавства по врегулюванню правовідносин, що виникають з питань самочинного будівництва, а тому у позовах слід відмовити.

Outcome: dismissed