Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» (далі - відповідач, ПрАТ «УСД»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 25 756,17 грн., пеню в розмірі 3 270,25 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. та покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 11.01.2013 року між нею та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-13 № 0649 Кв1201, згідно умов якого було застраховано транспортний засіб «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], страхова сума становить 85 000,00 грн. 25.05.2013 року із застрахованим транспортним засобом сталась дорожньо-транспортна пригода, винним у якій постановою суду визнано чоловіка позивача - [PERSON], який керував автомобілем. Відповідачу були надані всі необхідні для виплати страхового відшкодування документи. 25.06.2013 року відповідачем було проведено експертизу, за результатами якої визначено вартість ремонту та матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження, який складає 25 756,17 грн. з урахуванням ПДВ. Проте, відповідач в порушення норм чинного законодавства суму страхового відшкодування не виплатив, отже, прострочив виконання грошового зобов'язання. Станом на 25.12.2013 року строк прострочення виконання зобов'язання складає 127 днів, відтак відповідач зобов'язаний сплатити пеню за цей період, яка становить 3 270,25 грн. Також позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5 000,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.01.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» про стягнення страхового відшкодування та справу призначено до судового розгляду. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.02.2014 року до участі у справі, відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК України, було залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - третя особа, ПАТ «КБ «Надра»). В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав та просив позов задовольнити, щодо заочного розгляду не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи в судове засідання 19.06.2014 року не з'явився, про день, час та місце розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 191 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. В судовому засіданні 15.05.2014 року представник третьої особи щодо задоволення позову на користь позивача заперечував, однак, самостійних вимог не заявив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність представника відповідача та представника третьої особи, які повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 11.01.2013 року Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім», (Страховик) уклало договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-13 № 0649 Кв1201 з [PERSON] (Страхувальник), згідно умов якого у період з 18.04.2013 року по 17.04.2014 року було застраховано автомобіль «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], 2008 року випуску. Вигодонобувачем за договором є ПАТ «КБ «Надра». Відповідно до п. 2.1.1 договору, до страхових випадків відноситься дорожньо-транспортна пригода, за яким встановлюється франшиза в розмірі 1 % від страхової суми. У п. 2.7.1 договору визначено, що страхова сума складає 85 000,00 грн. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. 25.05.2013 року о 14:00 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «Тойота Яріс», державний номер [NUMBER], під керуванням власника [PERSON], що підтверджується довідкою № 9205134 Відділу ДАІ МВС України в м. Києві (а. с. 13-14). Автомобіль «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди одержав механічні пошкодження, про що свідчить довідка Відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві (а. с. 31). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний, зокрема, повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно п. 8.1.6 договору, у разі настання події, яка може у подальшому кваліфікуватись як страховий випадок, Страхувальник зобов'язаний протягом трьох робочих днів з моменту, коли Страхувальнику стало відомо про ДТП або іншу подію, яка, згідно із переліком застрахованих подій, може бути визнана страховим випадком, надати Страховику письмову заяву/повідомлення про настання страхового випадку. 27.05.2013 року, тобто у передбачений договором триденний строк, ПрАТ «УСД» було надано письмове повідомлення про настання страхового випадку (а. с. 17-18). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У п. 10.7 договору сторони погодили, що строк виплати страхового відшкодування по ризикам, зокрема, ДТП, - 15 банківських днів після прийняття рішення Страховиком про виплату страхового відшкодування. Прийняття рішення Страховиком про виплату страхового відшкодування приймається протягом 15 банківських днів після одержання всіх необхідних документів, зазначених у п. 10.1, крім розрахунків, що проводяться згідно з п. 10.5.2 цього договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. [PERSON] надав ПрАТ «УСД» всі необхідні документи, визначені п. 10.1 договору, в тому числі, документи, що підтверджують вартість відновлювального ремонту, необхідного для виправлення пошкоджень застрахованого транспортного засобу внаслідок настання страхового випадку, і які обираються Страховиком. Так, згідно звіту № 3259 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], від 26.06.2013 року, зробленого на замовлення ПрАТ «УСД», матеріальний збиток, завданий власнику ТЗ «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження складає 17 141,28 грн. з урахуванням ПДВ (а. с. 93-112). 08.07.2013 року позивач звернувся до ПрАТ «УСД» із заявою про виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду заяви ПрАТ «УСД» на підставі п.п. 7.3.4 та 8.1.1 та 11.3.5 прийняло рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивач в порушення п. 8.1.1 договору, своєчасно не повідомив про настання страхового випадку, про що повідомив [PERSON] у листі від 12.08.2013 року (а. с. 15-16). Так, згідно п. 8.1.1 договору, у разі настання події, яка може у подальшому кваліфікуватись як страховий випадок, Страхувальник зобов'язаний негайно (але не пізніше однієї години) з моменту коли це стало відомо, здійснити дзвінок до ПрАТ «УСД», повідомивши про страхову подію. Згідно роздруківки фіксації звернення [PERSON] по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.05.2013 року на мосту Патона у м. Києві, наданої ПрАТ «УСД», [PERSON] повідомила про настання події, яка може у подальшому кваліфікуватись як страховий випадок, о 15:21 год. 25.05.2013 року, тобто через півтори години після настання події. Згідно п. 7.3.4 договору, Страховик має право відмовити у проведені виплати страхового відшкодування (страхової виплати), якщо для цього виникнуть підстави, передбачені цим договором і чинним законодавством. Відповідно до п. 11.3.5 договору, Страховик має право повністю або частково відмовити у виплаті страхового відшкодування, у разі, невиконання, зокрема, п. 8.1.1 договору. Разом, з тим, позивач на виконання п. 8.1.1 договору, повідомив ПрАТ «УСД» про настання події, хоча і не протягом однієї години. Однак, повідомлення про подію, яка може у подальшому кваліфікуватись як страховий випадок, не призвело до неможливості встановити причини та обставини пошкоджень застрахованого автомобіля. Акт огляду транспортного засобу було складено 31.05.2013 року аварійним комісаром ПрАТ «УСД» та звіт № 3259 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Шкода Октавія», державний номер [NUMBER], від 26.06.2013 року, зроблено на замовлення ПрАТ «УСД». Відтак, відмова ПрАТ «УСД» виплатити страхове відшкодування є неправомірною. Отже, ПрАТ «УСД» зобов'язано виплатити [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 16 291,28 грн. (матеріальний збиток в розмірі 17 141,28 грн. за вирахуванням франшизи, яка становить 1% від страхової суми, що складає 850,00 грн.). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виплати страхового відшкодування відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 16 291,28 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, то суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно п. 16.1 договору, Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне проведення виплати страхового відшкодування з його вини шляхом сплати отримувачу цього відшкодування пені в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 1% від суми страхового відшкодування. Разом з тим, згідно п. 10.4 договору, виплата страхового відшкодування проводиться лише за умови сплати Страхувальником додаткового страхового платежу, зазначеного в п. 2.7.3 договору. У п. 7.2.3 договору сторони погодили, що у випадку настання страхового випадку сплачується додатковий платіж в розмірі 2 380,00 грн. Оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження сплати додаткового страхового платежу, то у відповідача не виникло обов'язку щодо виплати страхового відшкодування, відтак, правові підстави для стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання відсутні, отже, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн., то суд зазначає наступне. Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Позивачем не доведено наявність моральної шкоди та причино-наслідковий зв'язок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Більш того, між позивачем та відповідачем виникли зобов'язальні правовідносини на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-13 № 0649 Кв1201, а умовами вказаного договору не передбачено відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ «СК «Страховий капітал» на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. При цьому, суд звертає увагу, що договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-13 № 0649 Кв1201 укладено на користь третьої особи - ПАТ КБ «Надра», яке є вигодонабувачем. Відповідно до ч. 2 ст. 985 ЦК України, страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача). Отже, виплата страхового відшкодування повинна здійснюватись на користь вигодонабувача - ПАТ КБ «Надра». Проте, вигодонабувач - ПАТ КБ «Надра» самостійних вимог щодо предмета спору не заявляє, жодних претензій до ПрАТ «УСД» у нього немає. За таких обставин, суд розцінює поведінку третьої особи як відмову від права, наданого йому на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-13 № 0649 Кв1201. Крім того, відповідно до п. 7.4.2 договору, Страхувальник має право на отримання страхового відшкодування в розмірі та строки, обумовлені даним договором, а як уже було зазначено, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Більш того, згідно ч. 2 ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналізуючи викладене, беручи до уваги, що норми Конституції України є нормами прямої дії, враховуючи, що вигодонабувач самостійно не бажає підтримувати позов, а судом встановлено, що права [PERSON] порушені ПрАТ «УСД», суд вважає, що Страхувальник, хоча уклав договір добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-13 № 0649 Кв1201 на користь ПАТ КБ «Надра», має право на отримання страхового відшкодування згідно умов договору, відтак, може сама скористатися цим правом, відтак, [PERSON] є належним позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 162,91 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial