Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

[PERSON] 05.05.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, інфляційних втрат та трьох процентів річних у звязку із порушенням грошового зобовязання, вказавши, що 10.06.2013 року передав відповідачу в позику грошові кошти в сумі 8000 гривень, про що [PERSON] видав йому відповідну розписку та зобовязався повернути отримані кошти у строк до 01.09.2013 року. Однак у встановлений строк відповідач в добровільному порядку суму позики не повернув. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики в сумі 8000 гривень, а також за порушення грошового зобовязання інфляційні втрати за період з 01.09.2013 року по 01.05.2016 року в сумі 6752,80 гривень та 3% річних за той же період в сумі 640 гривень. У судовому засіданні позивач підтвердив обставини викладені у позові, наполягав на задоволенні позовних вимог. Додатково пояснив, що [PERSON] є його сусідом по гаражу. Після завершення строку на який він домовлялися із [PERSON] позичити гроші, він неодноразово звертався до відповідача та просив повернути борг, на що той повідомляв, що борг поверне пізніше, оскільки зараз в нього немає грошей. Оскільки за час з 2013 до 2016 року гривня значно знецінилася він просить стягнути з відповідача і інфляційні втрати та 3% річних, як санкцію передбачену ст.625 ЦК України. Справу розглянуто за відсутності відповідача [PERSON], повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та згідно ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно розписки [PERSON] від 10.06.2013 року він позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 8000 гривень, які зобовязався повернути до 01.09.2013 року. Оригінал розписки [PERSON] від 10.06.2013 року наданий суду позивачем. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ст.ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У розглядуваній справі борговий документ (розписка від 10.06.2013 року), до передачі його суду, знаходився у позивача. За таких обставин оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що 10.06.2013 року між [PERSON], як позикодавцем, та [PERSON], як позичальником, був укладений договір позики, умови якого відповідачем не виконані, сума позики до теперішнього часу не повернута, а тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] суми боргу в розмірі 8000 гривень підлягають повному задоволенню. Крім того згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем порушено грошове зобовязання про повернення суми боргу у строк до 01.09.2013 року, позивач має право на отримання трьох процентів річних та інфляційних втрат. За період з 01.09.2013 року до 01.05.2016 року (в межах позовних вимог) пройшло 973 дні, а тому 3% річних від суми боргу 8000 гривень становить 639,78 гривень із розрахунку (8000 грн. х 3%/365 днів х 973 дні). За період з вересня 2013 року до травня 2016 року (в межах позовних вимог) інфляційні втрати склали 6480 гривень, із розрахунку: 8000 грн. х 181%/100% 8000 грн., де 181% сукупний індекс інфляції за період з 01.09.2013 року до 01.05.2016 року. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних підлягають частковому задоволенню. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідач суду не надав. Оскільки позивач, як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави. На підставі ст.ст. 526-527, 545, 625, 1046-1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 169, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд

Outcome: partial