Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] 06 квітня 2021 року звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що \~з 26.01.1999 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дочку [PERSON] [INFO] , яка на час звернення до суду з позовом є повнолітньою\~. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з 28 жовтня 2017, спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. З огляду на викладене, позивачка просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, щодо розірвання шлюбу не заперечив, при цьому висловив заперечення щодо залишення за позивачкою прізвища « [PERSON] ». Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.01.1999 року, від шлюбу мають спільну дочку, яка на час розгляду справи є повнолітньою. Згідно із ч.1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~та п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 Сімейного кодексу України\~\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст.\~114, абз. 2 ч. 3 ст.\~115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності з ч.1\~ст. 113 Сімейного Кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Стаття 16 Конвенції про дискримінацію жінок забезпечує на основі рівності чоловіків і жінок рівні особисті права чоловіка і дружини, в тому числі вибір прізвища, професії, заняття. В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « [PERSON] », оскільки вона виявила таке бажання. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved