Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] 12 березня 2019 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2017 року, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між сторонами протягом тривалого часу склались неприязні стосунки. Сімейні стосунки припинені у березні 2018 року та більше не поновлювались, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати у її відсутність. Представник позивачки [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилася, просила справу розглядати у її відсутність Відповідач [PERSON] у судове засідання за повторним викликом не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає, що використано достатньо засобів повідомлення відповідача про судовий розгляд вказаної справи з метою забезпечення його конституційного права на участь в судовому засіданні та доступу до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітніх дітей. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами був зареєстрований 10 серпня 2017 року Дніпровським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві актовим записом № 1632, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, копія якого додана до матеріалів справи. Подружні стосунки між сторонами припинені у березня 2018 року, спільне господарство не ведеться, що підтверджується доводами, викладеними позивачкою у позовній заяві. Проти вказаної обставини відповідач жодних заперечень не подав. Шлюб сторін фактично розпався, сім`я існує формально, збереження її неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що підтверджується доводами, викладеними позивачкою у позовній заяві. Проти вказаної обставини відповідач жодних заперечень не подав. Суд знаходить, що згідно вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений при подачі позовної заяви судовий збір.

Outcome: approved