Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту належності на праві власності частки у квартирі [ADDRESS] . Зазначили, що є власниками [ADDRESS] . Вищезазначена квартира була набута ними за договором купівлі-продажу квартири від 23.04.1996, зареєстрованого на товарній біржі «Українська біржа Десятинна» № 2866-А/1487. Оригінал вищевказаного договору було втрачено ними, про що 28.12.2012 вони повідомили органи поліції. 17.12.2018, 10.11.2018 вони зверталися до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради із заявами про проведення державної реєстрації квартири, однак їм було відмовлено, у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу квартири. Крім того, 16.01.2019 вони зверталися до Державного архіву м. Києва щодо надання дублікату вищевказаного договору, проте Державним архівом м. Києва було відмовлено у видачі дублікату. Посилаючись на те, що вони є власниками [ADDRESS] , оригінал договору купівлі - продажу зазначеної квартири було втрачено, просили встановити факт належності на праві власності по 1/3 частки у квартирі кожному з них. У подальшому заявниками подано заяву, у якій вони просили встановити факт належності на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках [ADDRESS] . Представник заявників та [PERSON] подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали у повному обсязі. Заінтересовані особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши заяву, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 22-23). Обгрунтовуючи заяву, заявники посилалися на те, що оригінал договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири втрачено, про що було повідомлено органи поліції (а.с. 20-21). Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.95 суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Ураховуючи те, що оригінал договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] було втрачено власниками, іншим чином, аніж як в судовому порядку підтвердити наявність у заявників права власності на зазначену квартиру неможливо, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення факту належності на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рівних частках [ADDRESS] .

Outcome: approved