Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

[PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивував тим, що станом на 15 квітня 1991 р. (час ліквідації колгоспних дворів) в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON], [INFO], голова двору, бабуся позивача; [PERSON], [INFO], зять голови двору, батько позивача; [PERSON], [INFO], дочка голови двору, мати позивача. [INFO] р. померла бабуся позивача [PERSON]. В управління спадковим майном в порядку ст. 1268 ЦК України вступили дочка померлої [PERSON] та її чоловік [PERSON], які продовжували проживати в зазначеному домоволодінні, користуватись ним та присадибною земельною ділянкою. Однак, свідоцтва про право на спадщину вони не отримали. Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] р. За заповітом, посвідченим 17 березня 2005р. секретарем виконкому Тишківської сільської ради, [PERSON] належну їй частину житлового будинку за адресою [ADDRESS], загальна площа 98,8 кв. м, житлова площа - 46,3 кв. м., - заповідала позивачу. Після смерті матері позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинковолодіння. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, наведених в ньому, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, одночасно зазначив, що позов визнає. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Довідкою № 199, виданою 11.08.2015 р. виконавчим комітетом Тишківської сільської ради стверджено, що станом на 15.04.1991 р. в [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 6 за 1991-1995 роки (особовий рахунок [NUMBER]) в колгоспному дворі були зареєстровані: голова двору [PERSON], [INFO] р.н., зять [PERSON], [INFO] р.н., дочка [PERSON], [INFO] р.н. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 20.07.2005 р., стверджено, що [PERSON] померла [INFO] р. Про те, що після її смерті в житловому будинку по [ADDRESS] продовжували проживати [PERSON], [INFO] р.н., та [PERSON], [INFO] р.н., свідчить довідка виконавчого комітету Тишківської сільської ради № 120 від 06.04.2016 р. [PERSON] померла [INFO] р., що стверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08.10.2014р. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. За заповітом, посвідченим 17.03.2005 р. секретарем Тишківської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 17, [PERSON] належну їй частину житлового будинку, земельну ділянку для обслуговування даного житлового будинку та земельний пай в межах середньої земельної частки заповідала своєму синові [PERSON]. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи доведено, що позивач прийняв спадщину після смерті матері, оскільки до закінчення шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцем за законом, який має право на обов'язкову частку у спадщині, є батько позивача, непрацездатний вдівець спадкодавця - відповідач [PERSON], який проживав разом із спадкодавцем в одному господарстві в [ADDRESS]. Ч.2 ст.1274 Цивільного кодексу України передбачене право спадкоємців за законом відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідач [PERSON] не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спадковий житловий будинок. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, мотивуючи тим, що позивачем не поданий документ, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок, про що свідчить Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 819/02-31 від 08.12.2015 р. Як вбачається із висновку про вартість об'єкта оцінки - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] його ринкова вартість становить 23454 грн. В Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] зазначено, що житловий будинок збудований в 1980 р., господарські будівлі і споруди - в 1982 р. Довідкою виконавчого комітету Тишківської сільської ради № 853 від 14.12.2015 р. стверджено, що за господарством в [ADDRESS] рахується земельна ділянка в розмірі 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку , господарських будівель та 0,05 га для ведення особистого селянського господарства. Про те, що права власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано, свідчить Інформаційна довідка № 60246036 від 31.05.2016 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем [PERSON], права власності на будинковолодіння судом не встановлено. Тому суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316,317,325,328, 1216,1222, 1223,1233, 1268-1270 , 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved