Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

[PERSON] 21 грудня 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 14 жовтня 1978 року з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. З 01 липня 2013 року їй встановлено третю групу інвалідності безстроково, що стало причиною розпаду сімї. Чоловік переїхав до своїх батьків, матеріальної допомоги їй не надає, хоча має таку можливість, оскільки отримує пенсію та працює у ПАТ «СВФ «Агротон». Вона потребує матеріальної допомоги, витрачає значні кошти на ліки,сплачує комунальні платежі, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від його доходу, щомісячно, на утримання дружини, яка втратила працездатність у період перебування у шлюбі. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, у заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги не визнає. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала з огляду на їх необґрунтованість. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що\~ аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка\~ не забезпечена прожитковим мінімумом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 1 247 гривень на місяць. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 6), сторони з 14 жовтня 1978 року перебували у шлюбі, зареєстрованим Варварівської сільською радою Кремінського району Ворошиловградської області. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 20 січня 2017 року вказаний шлюб розірвано (а.с. 40). [PERSON] має третю групу інвалідності з 27 червня 2013 року безстроково (а.с. 7) та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1 347 грн. (а.с. 9). [PERSON] є пенсіонером за віком та щомісячно отримує пенсію у розмірі 1\~572 грн. 13 коп. (а.с. 28). Згідно довідки з ПАТ «СВФ «Агротон» (а.с. 40) відповідач на цьому підприємстві не працює. Доводи позивача щодо витрат на лікування та сплату комунальних платежів є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки нею відповідних доказів про придбання ліків не надано, а обовязок по сплаті комунальних платежів лежить на кожному споживачі комунальних послуг. Позивач та відповідач обидва є непрацездатними особами,[PERSON] отримує пенсію, розмір якої перевищує встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, тому суд не бачить підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, у позивача є повнолітня дитина, яка також має утримувати непрацездатну матір.

Outcome: dismissed