Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] 28.11.2014 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Посилався на те, що з 1986 року він є пенсіонером по інвалідності 2-ї групи. Єдиним доходом у нього є пенсія, яка на день звернення до суду складає 1049 грн. Інших джерел доходу у нього немає. Він є самотнім чоловіком похилого віку, проживає один, близької людини, яка може допомагати та підтримувати його матеріально немає. Пенсія, яку він отримує, витрачається на оплату послуг за електроенергію, в опалювальний сезон на дрова. Сума, що залишається, є меншою, ніж мінімальний прожитковий мінімум, і її ледь вистачає на харчування, побутовими предметами першої необхідності він забезпечити себе не може. Крім цього, він має хронічні захворювання та потребує постійного лікування, на яке потрібно багато коштів. Статтею 51 Конституції України встановлено, що повнолітні діти зобов'язані піклуватись про своїх непрацездатних батьків. Це положення конкретизоване в Сімейному кодексі України, а саме в статті 202 СК України, згідно якої повнолітні діти зобов'язані утримувати своїх батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності, він не отримує від дітей жодної грошової підтримки. Із проханням про надання допомоги він вимушений звернутись з цією позовною заявою до свого працездатного сина [PERSON] Окрім сина, у нього є донька [PERSON], яка являється громадянкою Республіки Молдови, де на даний час постійно проживає. З дружиною він розлучений з 2010 року. Батьківських прав по відношенню до сина він не був позбавлений. Враховуючи його непрацездатність, скрутне матеріальне становище, необхідність постійного лікування та відсутність, окрім пенсії, інших джерел доходу, виходячи із вимог ст.51 Конституції України та ст.202 СК України, вважає, що у нього є право на отримання аліментів. Просив стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені ним позовні вимоги до [PERSON] підтримав в повному об'ємі та, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали та просили в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що відповідач на даний час не працює, стабільних доходів не отримує, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому в силу свого матеріального стану не має можливості сплачувати аліменти. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.1975 року, виданого Вашковецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області. Позивач [PERSON] є непрацездатною особою у зв'язку із інвалідністю 2-ї групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення [NUMBER] від 25.12.1989 року. Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України у Сокирянському районі Чернівецької області №976 від 14.10.2014 року, позивач [PERSON] отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, щомісячний розмір якої становить 1049 грн. Інших доходів позивач [PERSON] не отримує. Згідно витягів з медичних карт ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» у позивача [PERSON] виявлені наступні захворювання: основний клінічний діагноз - Бронхіальна астма, персистуюча середньої важкості, загострення; ускладнення - Дифузний пневмосклероз. Емфізема легень. ЛН ІІ; супутній діагноз - ІХС. Дифузний кардіосклероз, СНІ, с.в.ФКІІ. Хронічне обструктивне захворювання легень, ІІ ст. важкості, інфекційне загострення. Дифузний пневмосклероз. Хронічне легеневе серце. Легенева гіпертензія ІІ ст. У зв'язку із даним захворюванням, позивач [PERSON] систематично проходить стаціонарне лікування та несе значні грошові витрати на придбання відповідних лікарських препаратів, необхідних для щоденного вживання з метою нормалізації стану здоров'я, що підтверджується відповідними копіями квитанцій та фіскальних чеків на придбання товарів. Як вбачається із копій паспорта позивача серії [NUMBER], технічного паспорта та довідки Вашковецької сільської ради №2070 від 08.10.2014 року, позивач [PERSON] розлучений з жовтня 2010 року, зареєстрований та проживає один у власному житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що [PERSON], будучи в силу свого стану здоров'я непрацездатною особою, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно вимог ч.1 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Виходячи із вимог вказаних норм закону, а також враховуючи те, що відповідач [PERSON] є працездатною особою, отримує мінливі доходи, тобто має можливість сплачувати аліменти, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення на його утримання з відповідача [PERSON] аліментів в твердій грошовій формі є обгрунтованими, однак підлягають частковому задоволенню. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд враховує те, що відповідач [PERSON] постійного місця роботи не має; отримує мінливі доходи; перебуває на диспансерному обліку з приводу захворювання на цукровий діабет; має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 2000 р.н. та [PERSON], 2009 р.н., які також перебувають на «Д» обліках у Сокирянській ЦРЛ та потребують лікування; будь-якого нерухомого майна у власності відповідача не перебуває. Крім цього, згідно вимог ч.2 ст.205 СК України, суд враховує можливість одержання позивачем [PERSON] утримання від доньки Тамари, до якої ним не пред'явлено позову про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, які підтверджені дослідженими судом належними доказами, із урахуванням стану здоров'я і матеріального становища відповідача [PERSON], суд вважає, що з останнього слід стягнути аліменти на утримання непрацездатного батька у твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. щомісячно. При цьому, суд вважає, що саме такий розмір стягуваних з відповідача аліментів є розумним і достатнім для задоволення потреб позивача на його утримання та об'єктивно відповідає реальним можливостям відповідача сплачувати такий розмір аліментів щомісячно, не порушуючи прав останнього. Оскільки рішення про стягнення аліментів ухвалено на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial