Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] (далі позивач 1, [PERSON]О.) та [PERSON] (далі позивач 2, [PERSON]В.) звернулися до суду з вказаним позовом в якому просили суд встановити факт родинних відносин та визнати право власності на житлове приміщення в порядку спадкування. Мотивують свою заяву тим, що встановлення вказаного факту їм необхідно для прийняття спадщини після смерті спадкодавця. Адже, під час оформлення прав на спадщину в документах виявлено розбіжності у прізвищі покійного [PERSON], яке зазначено як «Синельник» та у прізвищі дружини та доньки, які зазначені як «Сінельник». В судове засідання [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не зявилися, направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовільнити. Державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] у судове засідання не зявилася, направила клопотання про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори. [PERSON] у судове засідання не зявився, про дань та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.11.1996 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БК № 174104. Після смерті [PERSON] залишилося нерухоме майно, а саме: 1/2 (одна друга) жилого будинку житловою площею 37,4 кв. м., сараю-Б, літньої кухні, туалету, криниці, огорожі, що знаходяться за адресою: вул. Набережна, буд. 45, село Великий Карашин, Макарівського району, Київської області. Вищевказане нерухоме майно належало померлому на праві власності на підставі договору дарування від 07 квітня 1995 року за № 1720. Померлий був батьком Позивача 1. Факт родинних відносин Позивача 1 з спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження Позивача 1 серії І-БК № 352058. Факт родинних відносин Позивача 2 та померлого підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ПІ- БК№ 484102. Позивач 2 звернулась 26 березня 1997 року з заявою про прийняття спадщини до Шостої київської державної нотаріальної контори у встановлений відповідно до норм ст. 1270 ЦК України, строк - протягом шести місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 05 березня 2015 року Позивач 2 звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом було відмовлено у видачі, у звязку з тим, що відомості про державну реєстрацію права власності на житловий будинок відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, під час оформлення прав на спадщину в документах виявлено розбіжності у прізвищі покійного [PERSON], яке зазначено як «Синельник» та у прізвищі дружини та доньки, які зазначені як «Сінельник». Необхідність встановлення факту родинних відносин в судовому порядку виникла у звязку з неможливістю прийняття спадщини. [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON]. Згідно з даними паспорту прізвище її батька «Синельник». У звязку з тим, що її свідоцтві про народження на підставі допущеної помилки, батькове і її прізвище було записано як «Сінельник» тому в їх з батьком різні прізвища. [PERSON], [INFO] є дружиною [PERSON]. У звязку з тим, що у свідоцтві про шлюб, яке було їм видано на підставі укладеного шлюбу, їх прізвище «Синельник» було написане російською мовою. При оформленні паспорту після одруження, в процесі перекладу прізвища «Синельник» з російської мови на українську було допущено помилку та її прізвище записано як «Сінельник». На підставі допущеної технічної помилки у її із чоловіком різні прізвища. Згідно роз'яснення п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до вимог ч. З ст. 1223 ЦК України, у спадкоємця виникає право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1279 ЦК встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Коли помер спадкодавець, Позивачу 1 було 8 років і на час смерті спадкодавця вона була неповнолітньою особою, отже Позивач 1 вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] набув право власності на 1/2 (одна друга) жилого будинку житловою площею 37,4 кв. м., сараю-Б, літньої кухні, туалету, криниці, огорожі, зареєструвавши дану нерухомість в «Північному бюро технічної інвентаризації», що підтверджує архівна довідка від «02» жовтня 2013 року. Також спадкодавцем був зроблений відповідний технічний паспорт на індивідуальний жилий будинок, що знаходяться за адресою: село Великий Карашин, Макарівського району, Київської області, вул. Набережна, буд. 45 з реєстровим номером № 45 від «04» 03 1995. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачі вступили у фактичне володіння та управління 1/2 (одною другою) будинку житловою площею 37,4 кв. м., сараю-Б, літньої кухні, туалету, криниці, огорожі та користуються нерухомістю проте не мають можливості отримати в Шостій Київській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до пункту 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved