Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулась із позовом до Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивачі в обґрунтування позовних вимог вказують, що [PERSON] та [PERSON] одружились 06 жовтня 1957 року. За час шлюбу в 1990 році за кошти сімейного бюджету вони збудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Домоволодіння в погосподарській книзі с.Прислуч №2 записано за [PERSON] (запис по особовому рахунку [NUMBER]). Відповідно до ст.22 КпШС, який діяв в час проживання [PERSON] з чоловіком, майно, нажите подружжям за час шлюбу, було спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнавались рівними ( ст.28 КпШС) [INFO] [PERSON] помер. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина - належна йому частка в праві спільної сумісної власності на вищевказаний житловий будинок. Позивачі у встановленому законом порядку прийняли спадщину після смерті [PERSON], так як постійно проживали зі спадкодавцем на час її відкриття. Позивачі покликаються на те, що мають намір оформити право власності на спадкове нерухоме майно, а саме житловий [ADDRESS], однак не мають змоги цього зробити, так як набуте право власності на нерухоме майно не було зареєстровано [PERSON] та [PERSON] Вказана обставина стала підставою для відмови нотаріуса у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом. Крім того, позивач [PERSON] вказує, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно. Однак у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, позивач не має змоги оформити право власності на належну їй частку у житловому будинку як спільному майні подружжя нотаріально. З урахуванням вказаних обставин, просять: -- визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку участі у створенні майна спільної сумісної власності подружжя та спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]; -- визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Представник позивачів [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи у його відсутності. Відповідач Прислуцька сільська рада Березнівського району Рівненської області згідно поданої письмової заяви проти задоволення позовних вимог не заперечила, просить розглядати справу у відсутності представника. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] спадкодавець [PERSON] помер [INFO]. Згідно положень ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) [NUMBER] від 20.09.2016 року вбачаються, що спадкодавець [PERSON] не вчинив заповітного розпорядження на випадок своєї смерті. Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до статті 1261 ЦПК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтво про одруження серія [NUMBER] підтверджує, що позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] Із свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] Із довідки виконавчого комітету Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області №3096 від 29.07.2016 року встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], був зареєстрований та постійно проживав в житловому будинку за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою станом на [INFO] були зареєстровані та проживають на даний час наступні громадяни: дружина - [PERSON], син [PERSON], невістка та онуки. Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, на підставі досліджених доказів судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку як спадкоємці першої черги за законом прийняли спадщину після смерті [PERSON] Згідно витягу з погосподарської книги №2 за 2016 рік Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області особовий рахунок [NUMBER] будинок [ADDRESS], 1990 року побудови, належить [PERSON]. Із технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що об'єкт нерухомого майна, 1990 року побудови, не містить самовільно збудованих чи переобладнаних приміщень. Судом із досліджених доказів встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] було збудовано за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] Відповідно до положень ч.1 ст.22 КпШС (чинного на момент створення нерухомого майна) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними ( ст.28 КпШС). Таким чином, житловий будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Згідно п.1.1 Глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Пункт 2.2 Глави 11 вищевказаного Порядку визначає, що якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2016 року нотаріусом було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (чинна на момент завершення будівництва спірного житлового будинку), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Отже, запис у погосподарській книзі є актом органу влади, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст.1218 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів ( ч.1 ст.328 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав, зокрема, є визнання права ( ч.2 ст.16 ЦК України). З урахуванням обставин, що викладені вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved