Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - [PERSON] ), в якій просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 27.04.2011 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 259; усі витрати, пов`язані з оформленням розірвання шлюбу покласти на неї; після розірвання шлюбу шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач та відповідач уклали між собою шлюб, який зареєстрований 27.04.2011 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 259. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і відсутність нормальних відносин один з одним, оскільки виявилися різні погляди на життя, у зв`язку з чим досягнення взаєморозуміння та продовження сімейних відносин стало неможливим. Шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, спільне проживання носить формальний характер. Спори щодо розділу майна, аліментів та визначення місця проживання дитини відсутні. На теперішній час в житті позивача з`явився інший чоловік, з яким фактично склалася сім`я, має намір узаконити стосунки, але її перебування у шлюбі з відповідачем заважає цьому. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06.10.2020 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд зазначає про таке. Сторони перебувають у шлюбі, який укладений 27.04.2011 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 259. Подружжя мають дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.04.2012, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис №209 від 07.04.2012). Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач, скориставшись даним правом, звернулась до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Положеннями частини другої статті 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, сімейно - шлюбні відносини між сторонами припинені шість місяців тому, сім`я існує формально, спору між сторонами щодо спільно нажатого майна подружжя, місця проживання дітей не вбачається. На підставі зазначеного, а також приймаючи до уваги пояснення позивача у позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved