Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2018 року звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2013 року, від даного шлюбу мають неповнолітню доньку. Однак, через відсутність взаєморозуміння спільне життя між ними не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, припинили підтримувати подружні відносини, а тому позивач дійшов висновку, що шлюб носить лише формальний характер, у зв'язку з чим був змушений звертатись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 30.11.2018 було відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 31.01.2019 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Також зазначив, що вони з відповідачем припинили підтримувати шлюбно-сімейні відносини з березня 2018 року, тривалий час проживають окремо та припинили ведення спільного господарства, на запитання судді чи потрібен строк на примирення відповідач пояснив, що сім'ю зберегти неможливо, строк для примирення не потрібен. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вони з позивачем дійсно проживають окремо та не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Намірів зберігати шлюб вона не має, а тому вважає за доцільне розірвати укладений з позивачем шлюб. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 27.09.2013 було укладено шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис №296, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Сторони по справі мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства, намірів зберігати шлюб вони не мають. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved