Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 30.08.2005 між нею та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу є неповнолітні діти - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З лютого 2018 року позивач та відповідач не проживають як подружжя, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім'я розпалась і зберегти її неможливо, стосунки з відповідачем не підтримують, мають різні погляди на сімейне життя. Майнового спору та спору щодо проживання дітей, на думку позивача, немає, діти залишаться проживати з нею. Просить шлюб з відповідачем розірвати, залишити прізвище, яке отримала у зв'язку з реєстрацією шлюбу, та стягнути з відповідача суму судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду. В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву, в якій просила провести засідання за її відсутності, на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. Матеріалами справи підтверджено, що сторони з 30.08.2005 перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №62; після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]). Сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. За змістом позову шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склались, тривалий час вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство; вживані судом відповідно до ст.111 СК України заходи щодо примирення подружжя до позитивних наслідків не призвели. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ; позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За приписами ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя; с уд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, а також добровільний характер шлюбу, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що не суперечать закону і не порушують права інших осіб, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved