Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

[PERSON] в серпні 2020 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позов мотивовано тим, що з 24.07.1999 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб у відділі РАГС Вінницької міської ради Вінницької області № 1313. 04.06.2004 року шлюб між ними був розірваний. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . За постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.11.2013 року присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 112 неоподаткованих мінімумів доходів, щомісяця. На даний їх син навчається на 3 курсі Вінницького технічного коледжу, за спеціальність «Підприємництво, торгівля та біржова діяльність», денна форма навчання, бюджетна основа. Позивач зазначає, що вона не в змозі самостійно утримувати сина, так як йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники. Крім того дитина 12-й рік професійно займається спортивно бальними танцями, що вимагає великої кількості матеріальних витрат на індивідуальні тренування, костюми, тренувальні табори та участь в чемпіонатах, в тому числі міжнародних. Позивач [PERSON] згідно заяви просила справу слухати у її відсутність, позов просить задовольнити у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] згідно заяви просив також позов слухати у його відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] надав суду відзив, позовні вимоги визнав частково. Відзив мотивований тим, що 27.08.2018 року останній звільнився з посади комірника Борщівської філії ТОВ «Торгова група «АРС-Кераміка». На даний час офіційно не працевлаштований. 09.07.2010 року зареєстрував шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син. У власності нерухомого майна, окрім земельної ділянки, яку він отримав у спадок від батька, транспортних засобів немає. [PERSON] погоджується на сплату аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі не більше 1000,00 грн. Згідно заяви просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 02.03.2004 року. Як вбачається з листа ГТУЮ у Тернопільській області від 09.08.2018 року № П-284/31-09-35 на виконанні у Борівському районному відділі ДВС ГТУЮ у Тернопільській області знаходиться виконавче провадження № 15202504 від 09.07.2004 року з примусового виконання виконавчого листа № 2а-257 від 20.11.2003 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку. [PERSON] згідно довідки Департаменту адміністративних послуг від 15.08.2017 року за № 23366 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також дане підтверджується і актом про фактичне проживання осіб зареєстрованих в житловому приміщенні від 16.07.2020 року. За даного адресою проживає і матір [PERSON] [PERSON] . Відповідно до довідки Вінницького технічного коледжу від 13.07.2020 року № 620 [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання Вінницького технічного коледжу за спеціальністю «Підприємство, торгівля та біржова діяльність». Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2021 року. Навчання на бюджетній основі. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.\~199\~СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із\~ст. 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України встановлено,що при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~\~4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України\~виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Посилання позивача, що його сім`я перебуває на його утриманні і проживає в господарстві, що належить його матері, нерухомого майна, окрім земельної ділянки немає не звільняє останнього, як батька, від виконання свого обов`язку щодо належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання на рівні необхідному для розвитку дитини. Відповідачем доказів про його тяжкий матеріальний стан до суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, обов`язок обох батьків утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свого повнолітнього сина, тобто сплачувати аліменти на його утримання на період навчання у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: partial