Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Одеська універсальна біржа «Вітязь» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та встановлення розміру часток у майні, що є спільною власністю, в якій просять визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-975М від 15.07.1999 року, квартири №14 в будинку №49 корпус 2 по вул. Ак. Філатова в м. Одесі дійсним, а також визначити частки у майні, що є спільною частковою власністю на квартиру №14 будинку 49 корпус 2 по вул. Ак. Філатова в м. Одесі, вказавши що позивачкам належить на праві спільної часткової власності по 1/2 частини кожній квартири №14 в будинку №49 корпус 2 по вул. Ак. Філатова в м. Одесі. Свої вимоги позивачки обґрунтовують тим, що 15 липня 1999 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та яка представляє від імені неповнолітньої [PERSON], іменованих надалі «Продавці», та [PERSON], [PERSON], надалі «Покупці» на Одеській універсальній біржі «Вітязь» був підписаний договір №99-975М купівлі продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: місто Одеса, вулиця Академіка Філатова, будинок №49, корпус №2, квартира №14. Зазначена квартира загальною площею 48,4 кв.м., складається з 2-х кімнат житловою площею 29,4 кв.м., а також коридорів-1:8, кухні-4, туалету-5, ваною-6, встр. шафи-7. Договір у відповідності до вимог, встановленими ст.15 Закону України «Про товарну біржу» був зареєстрований у «Журналі реєстрації договорів по обєктам нерухомості» на Одеській універсальній біржі «Вітязь» в Малиновському філіалі, реєстраційний № 99-975М від 15 липня 1999 р., а 04 серпня 1999 року договір був зареєстрований в ОМБТІ та РОН за номером 337 пр стор 68 р. 208. Однак договір був укладений та зареєстрований відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якому угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. З моменту укладання договору сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, а саме відповідачі отримали гроші за продану квартиру та передали позивачкам ключі від квартири, позивачки вселились в квартиру та мешкають в ній з часу придбання та по теперішній час. У листопаді 2014 року позивачки звернулись до нотаріальної контори та дізнались, що вони не можуть в повній реалізувати своє право власності щодо розпорядження своїми частками квартири №14 будинку №49 корпус №2 по вулиці Академіка Філатова в місті Одесі, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений на товарній біржі та нотаріально в подальшому посвідчений не був, а також в тексті договору не визначені частки, які належать власникам позивачкам по справі, хоча дана квартира придбалась ними в рівних частках, а саме по 1/2 частині кожному, тому вони вимушені звернутись з наступним позовом до суду.\~ Представник позивачів в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги свої довірительок підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, про що свідчать розписки про отримання судових ухвал та повісток. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом направлення на адресу її реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкового роботи ГУ ДМС України в Одеській області, судових ухвал та повісток. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом направлення на адресу її реєстрації, згідно довідки Відділу адресно-довідкового роботи ГУ ДМС України в Одеській області, судових ухвал та повісток. Представник третьої особи Одеська універсальна біржа «Вітязь» у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 15 липня 1999 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], діюча від свого імені та яка представляє інтереси своєї неповнолітньої доньки [PERSON], продали, а [PERSON], [PERSON], купили квартиру за адресою: місто Одеса, вулиця Академіка Філатова, будинок №49, корпус №2, квартира №14. Зазначена квартира загальною площею 48,4 кв.м., складається з 2-х кімнат, житловою площею 29,4 кв.м., а також коридорів-1:8, кухні-4, туалету-5, ваною-6, встр. шафи-7. Зазначена квартира належить відповідачам у рівних частках на підставі: Свідоцтва про право власності на житло, видане УЖКГ виконкому Одеської міської ради № 3-13475 від 29.01.1999 р., зареєстрованого ГБТІ та РОН м. Одеси 24.02.1999 року під р. № 208 стор. 49 кн. 306 пр.. В підтвердження продажу квартири 15 липня 1999 року між позивачками та відповідачами був укладений та підписаний договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-975М, який у відповідності до діючого законодавства України, був зареєстрований 04 серпня 1999 року в ОМБТІ та РОН за номером 337 пр стор 68 р. 208 При укладанні даного договору між позивачками та відповідачами було досягнуто згоди по всім важливим пунктам договору купівлі продажу квартири. Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Після продажу квартири, [PERSON], [PERSON], [PERSON], діюча від свого імені та яка представляє інтереси своєї неповнолітньої доньки [PERSON] передали [PERSON] та [PERSON] всі правовстановлюючі документи на квартиру за адресою: місто Одеса, вулиця Академіка Філатова, будинок №49, корпус №2, квартира №14, фактично передали позивачкам квартиру у власність. З моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до сьогоднішнього часу позивачки здійснює права користування та володіння квартири №14 будинку№49 корпус 2 по вулиці Ак. Філатова в м. Одесі у повному обсязі, так як мешкають у квартирі, сплачують всі комунальні послуги, підтримують її в належному технічному та санітарному стані. Незважаючи на те, що позивачки у визначений законом порядок придбали у власність квартиру, володіти нею у повному обсязі як то передбачено ст. 317 ЦК України, зокрема продати її вони не можуть, так як на сьогодні нотаріально посвідчити договір вчинений на товарній біржі, сторони не можуть. Було встановлено, що згідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Неможливість нотаріального оформлення договору порушує право позивачок розпоряджатися, належним їм майном. Згідно з ч. 1, 4, 5 ст. 203 ЦК України, зміст, який виник між позивачем та відповідачами, на підставі договору, не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, договір укладений у встановленій законом формі, договір був спрямований на реальне настання правових наслідків. Відносини з Одеською товарною біржею, в частині порушення порядку реєстрації вказаного Договору у відповідності п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України являються довготривалими і підлягають розгляду у судовому порядку. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, виконання договору відбулося. Відповідно до вимог статі 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним. Щодо позовних вимог про встановлення розміру часток у майні, що складається з квартири [ADDRESS] корпус 2 в м. Одесі, що є спільною власністю позивачок [PERSON] та [PERSON], суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з договору купівлі продажу нерухомого майна № 99-975М від 15 липня 1999 року [PERSON], [PERSON], купили у [PERSON], [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та яка представляє інтереси своєї неповнолітньої доньки [PERSON] квартиру за адресою: місто Одеса, вулиця Академіка Філатова, будинок №49, корпус №2, квартира №14. Позивачки, звернулись до нотаріальної контори, де в усній співбесіді нотаріус повідомила, що вони не можуть в повній мірі реалізувати своє право власності щодо розпорядження своїми частками квартири [ADDRESS] корпус 2 в місті Одесі, оскільки в договорі купівлі продажу нерухомого майна № 99-975М від 15 липня 1999 року не зазначені частки, які належать кожному з них, хоча квартира придбалась ними в рівних частках, тобто по 1/2 власникам [PERSON] та [PERSON]. В силу\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно\~статті 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.\~\~

Outcome: approved