Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить припинити право спільної часткової власності відповідача на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: вул. Котляревського, 10/9, м. Рівне, присудити на користь відповідача грошову компенсацію за належну йому частину квартири та визнати за ним право власності на дану частину квартири. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторонам на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частини спірної квартири, яка є неподільною. Сторони не є між собою членами однієї сім'ї, не проживають спільно, не ведуть спільного господарства. Відповідач звертався до позивача з пропозицією відчужити на його користь свою частку, на що позивач погоджувався, однак запропонована ціна не відповідала дійсній ринковій вартості нерухомого майна. На даний час спільне володіння та користування майном є неможливим, так як з боку відповідача не вчиняються жодні дії спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляд за нерухомістю, відповідач в квартирі не проживає і не проживав, має інше житло. 06 лютого 2018 року позивач та представник позивача подали заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, позивач просить стягнути з нього на користь відповідача 297\~000 грн. в рахунок вартості 1/2 частини спірної квартири. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, просив його задовольнити. Вказав, що відповідач погоджується на отримання компенсації у розмірі вказаному позивачем, а саме в сумі 297\~000 грн. Позивачем було заявлено клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи, яке судом задоволено. Заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 жовтня 2014 року в справі №569/4339/14-ц, яке набрало законної сили 14 жовтня 2014 року, визначено по 1/4 частці у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та визнано в порядку спадкування за законом право власності за [PERSON] на спадкове майно, а саме 1/4 частку квартири [ADDRESS], що належала [PERSON], яка померла 02 квітня 2011 року (а.с.4-5). 03 вересня 2015 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири, за яким [PERSON], [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв в дарунок 2/4 частки квартири №9 в будинку №10, що знаходиться за адресою: Рівненська область, м. Рівне, вул. Котляревського (а.с.7-8). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №43249618 від 03 вересня 2015 року [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частка трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.6). Таким чином, співвласниками квартири №9, що знаходиться в м. Рівне по вул. Котляревського, буд. №10 є [PERSON] (1/2 частини квартири) та [PERSON] (1/2 частини квартири). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За правилами ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Однак надання у володіння зазначеної частки в натурі можливе лише за умови, що майно є подільним у відповідності до ч. 2 ст. 183 цього Кодексу. Якщо надання частки в натурі є неможливим, співвласник вправі вимагати від інших співвласників матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбаченихп. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року № 6-68цс14. З аналізу ч. 2 ст. 365 ЦК України випливає, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно не лише довести обставини, передбачені ч. 1 ст. 365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду. Згідно висновку експерта №8357 судової оціночно-будівельної експертизи від 14 серпня 2017 року ринкова вартість 1/2 квартири, розташованої за адресою: вул. Котляревського, 10/9 в м. Рівне станом на час проведення експертизи становить 312\~263 грн. (а.с.95-101). Згідно квитанції №0.0.956592444.1 від 05 лютого 2018 року позивачем перераховано на рахунок суду 297\~000 грн. Як вказано в судовому засідання представником позивача позивач несе витрати по утриманню житла, яке належне в рівних частках сторонам, а тому останні дійшли згоди про компенсацію відповідачу саме такої суми, що не заперечувалося в судовому засіданні представником відповідача. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав про те, що спільне володіння і користування майном є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Дані обставини повністю визнані в судовому засіданні представником відповідача, відтак на підставі ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи, що спільне володіння і користування майном сторонами є неможливим, і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім'ї, а також враховуючи те, що представник відповідача визнав позов в повному обсязі та погодив вартість частки у спільному майні сторін, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача подала заяву, відповідно до якої просила судовий збір по справі покласти на позивача, тому суд не здійснює розподіл судових витрат в даній справі.

Outcome: approved