Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON], 22.02.2018р. звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що їхній шлюб був зареєстрований 26.03.2009р. Галичанівською сільською радою Городоцького району Львівської області, актовий запис №02, у шлюбі мають дитину [PERSON], [INFO], спільне життя між ними не склалося через несумісність характерів, непрацевлашованість відповідача, зловживання ним алкогольними напоями та азартними іграми, через що виникали сварки, конфлікти, як наслідок проживають окремо, спільного господарства не ведуть, як подружжя стосунків не підтримують, за таких обставин вважає, що шлюб розпався, примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Ухвалою судді від 27.02.2018р. провадження у справі відкрито. Позивачка в суді 14.03.2018р. просила про задоволення позову, відповідач - надати строк для примирення, 1 місяць. Ухвалою суду від 14.03.2018р. провадження у справі зупинено, подружжю призначено строк для примирення - 1 місяць. Ухвалою суду від 16.04.2018р. провадження у справі поновлено. Позивачка в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, пояснила, що за час наданий судом для примирення такого між нею та відповідачем не відбулось, що відповідач не піклується про сім'ю та матеріально не забезпечує її, зловживає алкогольними напоями та азартними іграми, влаштовує сварки, поводить себе агресивно, ставиться до неї зневажливо, вона його боїться. Просить розірвати шлюб, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки не повідомив (а.с. 24). Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Відповідно до положень ч.1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень позивачки в суді, з матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 26.03.2009р. шлюб у Галичанівській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №02, у шлюбі мають [PERSON], [INFO], з лютого 2018 року разом не проживають, як подружжя стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Строк наданий судом для примирення до позитивного результату не призвів. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка в суді настоює на розірванні шлюбу, поновлювати сімейні стосунки не бажає, заходи, вжиті судом для їх примирення, позитивного наслідку не мали. Відповідач у судовому засіданні 14.03.2018р. позов заперечив, просив призначити подружжю строк для примирення - один місяць, про що судом постановлено ухвалу (а.с. 18), в подальшому відзиву на заявлені вимоги не надав, в судові засідання не з'являвся. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім'ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved