Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулася до суду з позовом до Станично-Луганської селищної ради третя особа Управління пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області з вимогою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 26 грудня 2016 року помер їх батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно а саме недоотримана пенсія за період з 01.07.2014 року по 26.12.216 року. Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутні будь-які документи, що підтверджують останнє місце реєстрації померлого для встановлення місця відкриття спадщини, та визначення кола спадкоємців, які можливо прийняли спадщину. У звязку з наведеним просила суд визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти, що знаходяться в Управлінні Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області у вигляді недоотриманої пенсії, після смерті [PERSON], який помер 26.12.2016 року. Позивач та її представник надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за відсутності представника, заперечень проти задоволення позову не має. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за відсутності представника, заперечень проти задоволення позову не має. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №495689 від 23.01.2017 року, [PERSON] помер 26.12.2016 року (а.с.14) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІ-ЕД №290190 від 28.10.1976 року, на імя [PERSON] у графі батько вказаний [PERSON]. (а.с.15) Підтвердженням дошлюбного прізвища позивача є свідоцтво про укладення шлюбу №041571 з якого слідує, що позивач змінила прізвище з «Чижевська» на «Дворниченко» (а.с.15) З відповіді Управління пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області №10484 від 21.12.217 року вбачається, що електронна пенсійна справа [PERSON] зареєстрованого за адресою кв. Ленінського Комсомолу буд.7 кв.11 м. Луганськ знаходиться в базі особових рахунків управління, а також те, що [PERSON] дійсно пенсія отримана не в повному обсязі (а.с.18) З розяснення державного нотаріуса Станично-Луганськох державної нотаріальної контори слідує, що відсутні будь-які документи, що підтверджують останнє місце реєстрації померлого для встановлення місця відкриття спадщини, та визначення кола спадкоємців, які можливо прийняли спадщину (а.с.10) З відповіді державного нотаріуса Станично-Луганськох державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] було заведено спадкову справу №133, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (а.с.19) Також як вбачається з додатків до спадкової справи а саме з копії відповіді Управління пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області №5889/03-20, розмір недоотриманої пенсії [PERSON] [INFO], який помер 26.12.2016 року складає 45423,76 грн (а.с.22) У силу вимог\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є спадкоємцем, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями\~ст. 1216 ЦК України\~- спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого\~постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в звязку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі\~наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу. Таким чином, позивачі як спадкоємці, не можуть отримати повторно документ про право власності на житловий будинок або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст.\~15, ч. 1,\~2\~ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved