Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Красноармійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що 05.10.2017 року вони з [PERSON] уклали попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, площею 0,0371 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], та земельної ділянки площею 0,0742 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Даний договір був засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстровим номером 14773. Зазначені земельні ділянки належать [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.06.2013 року, та від 26.08.2016 року, посвідчених нотаріусами. Відповідно до п.3 попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.10.2017 року за домовленістю сторін вартість майна, що відчужується, складає 214400 грн., що в еквіваленті складає 8000 доларів США на день укладання Основного договору. Згідно з умовами даного договору сторони зобов»язались у строк до 05.10.2018 року укласти Основний договір купівлі-продажу. Таким чином вони досягли усіх істотних умов договору: [PERSON] фактично передав у їх часткову власність нерухоме майно, яке є предметом договору, а вони сплатили відповідачу покупну ціну у розмірі 8000 доларів США, що підтверджується розпискою, написаною власноруч [PERSON], та прийняли у власність зазначене нерухоме майно. Проте до теперішнього часу [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу, шляхом пасивного небажання з»явитися до нотаріуса. На їх пропозицію щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ніяким чином не реагує, на телефонні дзвінки не відповідає і вкотре для посвідчення договору не з»являється. Просять визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, площею 0,0371 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], та земельної ділянки площею 0,0742 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з»явилися, надали письмовізаяви, в яких підтримують позовні вимоги, наполягають на їх задоволенні, просять справу слухати без їх участі (а.с.25-28). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав письмову відзив, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі , підтвердив факт укладання попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна з позивачами, пояснив, що після укладання цього договору, в зв»язку з переїздом із міста Донецька він втратив оригінали договорів. В теперішній час він мешкає та працює в м.Київ, робота пов»язана з відрядженнями, а тому він не має можливості з»явитися в нотаріальну контору для укладання договору, просить розглядати справу без його участі (а.с.22-23). Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.06.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Подолян О.О. 07.06.2013 року за реєстровим номером 3240, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,0371 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] (а.с.9-10). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпко В.О., та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0742 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] (а.с.11-12). Відповідно до попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.10.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О.( реєстраційний номер 14773) відповідач [PERSON] зобов»язався продати позивачам [PERSON], [PERSON] нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, площею 0,0371 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], та земельну ділянку, площею 0,0742 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. (а.с.8). Як вбачається з попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.10.2017 року , укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], договір купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна (Основний договір) повинен бути укладений до 05.10.2018 року включно (п.2 договору). ( а.с. 8). Згідно з п. 4 вищевказаного договору продавець зобов»язується до моменту укладання Основного договору отримати всі необхідні документи для укладання Основного договору; забезпечити відсутність будь-яких обтяжень, в тому числі арештів та заборон відчуження; до моменту фактичної передачі майна Продавець несе відповідальність за збереження його стану. Продавець зобов»язується сплатити заборгованість по платежам (податкам) та надати всі необхідні довідки про відсутність заборгованості в строк, вказаний в п.2 цього договору. У разу невиконання цього обов»язку продавець зобов»язується відшкодувати завдану шкоду. Згідно з п. 8 вищевказаного договору продавець отримав аванс у розмірі 187600 грн., що в еквіваленті складає 7000 доларів США, згідно курсу НБУ на день укладення цього договору, який входить в рахунок належних з покупців 214400,00грн., що в еквіваленті складає 8000 доларів США, згідно курсу НБУ на день укладання цього договору. Згідно з п. 9 вищевказаного договору якщо Продавець прямо відмовиться від укладання у відповідній до чинного законодавства формі Основного договору (або з вини цієї сторони договір не буде укладено в зазначений в п.2 цього договору строк), Продавець повертає Покупцям зазначену в п.8 цього договору суму і сплачує Покупцям суму штрафу в розмірі 100% від суми, зазначеної в п.8 цього договору. Якщо Покупці прямо відмовляться від укладання у відповідній до чинного законодавства формі Основного договору (або з вини цієї сторони договір не буде укладено в зазначений в п.2 цього договору строк), Продавець має право залишити у себе зазначену у п.8 цього договору суму авансу в якості штрафу. (а.с.8). Звернувшись до суду із вищезазначеними позовними вимогами, позивачі посилаються на те, що [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу шляхом небажання з»явитися до нотаріуса. Відповідач, в свою чергу в наданих поясненнях вказує, що згоден з позовними вимогами, не може з»явитися до нотаріальної контори, оскільки проживає за межами м. Донецьк, в м. Київ, втратив правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зазначеною нормою закріплено презумпцію законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду, а також встановлено відкритість переліку підстав набуття права власності з обмеженням їх виключно тими, що прямо передбачені в законодавстві. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов»язуються протягом певного строку ( у певний термін) укласти договір в майбутньому ( основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку ( терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Відповідно до ст. 635 ч. 2 ЦК України сторона, яка необгрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору, встановлено обов'язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства, проте не передбачає такого правового наслідку порушення взятого на себе в попередньому договорі зобовязання щодо укладення основного договору, як відшкодування збитків у спосіб визнання права власності на річ, що мала бути придбана в майбутньому за договором купівлі-продажу, тобто спонукання до його укладення в судовому порядку. Зазначене узгоджується з вимогами частини третьої статті 635 ЦК, згідно з якою зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором. За таких обставин інша сторона попереднього договору може претендувати на відшкодування збитків відповідно до частини другої статті 635 ЦК України. Аналогічні правові позиції викладені в Постанові ВСУ № 60226цс14 від 02.09.2015 року. Оскільки строк укладення основного зобов'язання договору купівлі-продажу земельної ділянки, зазначений в попередньому договорі, встановлено до 05.10.2018 року, зобов»язання за попереднім договором між сторонами не вважається припиненим. Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити наступне. В ч. 3 ст. 640 ЦК України зазначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 657 ЦК України, передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст. 16 ЦК України Як встановлено судом, позивачами заявлені вимоги про визнання права власності на земельну ділянку у зв»язку з невиконанням вимоги позивача щодо укладення основного договору купівлі-продажу, який згідно умов попереднього договору повинен бути укладений до 05.10.2018 року включно. Враховуючи вищезазначені норми права, зокрема норми ст. 635 ЦК України, якими не передбачено такого правового наслідку за порушення взятого на себе в попередньому договорі зобовязання щодо укладення основного договору, як спонукання до його укладання в судовому порядку, і суд, в даному випадку не може брати на себе функції нотаріальної контри, а сторони в строк до 05.10.2018 року не позбавлені можливості вирішити питання щодо укладання основного договору купівлі-продажу іншим позасудовим шляхом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed