Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності до досягнення дитиною трирічного віку, в якій вказала, що з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.10.2019 року. Дітей від шлюбу сторони не мають, проте на теперішній час позивач вагітна. Сторони проживають окремо, сім`я фактично розпалась. Позивач посилаючись на те, що відповідач матеріальну допомогу на її утримання під час вагітності не надає, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання під час вагітності до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини щомісячно з усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з дати звернення до суду з позовом і до досягнення дитини (дітей) трирічного віку. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, раніше подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності до досягнення дитиною трирічного віку визнає у повному обсязі, та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюбу Серії [NUMBER] , виданого Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1275, з 18.10.2019 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до висновку УЗД від 23.01.2020 року позивач [PERSON] вагітна, термін вагітності складає 14-15 тижнів (двійня). Крім того, відповідно до довідки з КНП «Пологовий будинок № 3» від 08.04.2020 року позивач [PERSON] перебуває на обліку в КНП «Пологовий будинок № 3» ( м. Запоріжжя, вул. Бочарова, 11 ) та в жіночій консультації № 2 (69000, м. Запоріжжя вул. Святого Миколая, 27). Також, термін вагітності підтверджується довідкою з КНП «Пологовий будинок № 3» від 08.04.2020 року, копія якої додається. Факт окремого проживання позивача та відповідача останніми не заперечується. Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з положеннями статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона, працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Отже, сімейним законодавством передбачено право на утримання чоловіком-батьком вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, яка вагітна чи з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За правилами ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, виходячи з принципів: законності, об`єктивності, розумності та справедливості, враховуючи те, що позивач вагітна, сторони проживають окремо, відповідач є здоровою, працездатного віку особою та може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини під час вагітності до досягнення дитиною трирічного віку, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. [PERSON] , як одержувач аліментів, від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції звільнена (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 грн. за подання позовної заяви підлягає стягненню з [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України.

Outcome: approved