Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] 21.02.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Вінницька міська рада про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності, в якій просила встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO] року, однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], а саме з 2000 року по день смерті [PERSON] [INFO] року; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] [INFO] року. Позов мотивований тим, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. За життя [PERSON] 20.11.2014 року було вчинено заповіт, за яким на випадок смерті належну їй вищезазначену квартиру вона заповіла [PERSON] 04.02.2016 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вказаної квартири. На іншу 1/2 частку квартири після смерті [PERSON] за законом претендував недієздатний син померлої [PERSON], від імені якого органом опіки та піклування в особі заступника міського голови, голови опікунської ради [PERSON] 15.06.2015 року було подано заяву про прийняття спадщини. [INFO] року [PERSON] помер, свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частку квартири йому видано не було, однак він вважається таким, що прийняв спадщину і право на оформлення спадщини після його смерті мають його спадкоємці. Спадкоємці будь-якої черги після смерті [PERSON] відсутні. Позивач з 2000 року разом зі своєю сім'єю проживала та вела спільне господарство разом із [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримувала компенсацію фізичним особам, яка надає соціальні послуги за особою похилого віку [PERSON] [PERSON] рішенням Староміського районного суду м. Вінниці був визнаний недієздатним та потребував сторонньої допомоги, часто хворів, знаходився на лікуванні, а після смерті матері потребував посиленого догляду та спостереження лікарів. Позивач відвідувала [PERSON] в лікарні, після смерті [PERSON] та [PERSON] позивач з чоловіком здійснила їх поховання. Оскільки спадкоємців у померлого [PERSON] немає, позивач, на її думку, є спадкоємцем четвертої черги на спадкування за законом після смерті [PERSON] як така, що проживала зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини необхідне позивачу для захисту її спадкових прав, похідною позовною вимогою позивачем заявлено визнання за нею як спадкоємцем четвертої черги права власності на 1/2 частку квартири після смерті спадкоємця [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з'явилися, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити з підстав, зазначених в позові, справу розглядати без її участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, електронним засобом поштового зв'язку надіслав до суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі. Представник третьої особи Вінницької міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій у вирішенні справи поклалася на розсуд суду, просила справу розглянути у відсутність представника Вінницької міської ради. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України. Ознайомившись із матеріалами справи, враховуючи зміст заяви представника позивача та відповідача, визнання відповідачем позову, зважаючи на думку представника третьої особи, встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці у справі №2-278/94 від 05.04.1994 року [PERSON], 1950 року народження, визнано недієздатним, рішенням Староміського районного суду м. Вінниці у справі №2-о-9-2010 від 03.02.2010 року [PERSON] призначено опікуном її недієздатного сина [PERSON] (аркуш особової справи №67 (48) 8-9, 22). Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.03.1993 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів [PERSON] була власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.13), в якій проживала з 1974 року по день смерті (а.с.104, зворот). Відповідно до акту комісії МКП ЖЕК №5 від 19.05.2015 встановлено, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON] на день її смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення та отримувала компенсацію фізичним особам, яка надає соціальні послуги за особою похилого віку [PERSON] з 17.11.2011 року по 31.04.2015 року (а.с.32). 20.11.2014 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] [PERSON] Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. 20.11.2014 року за реєстром №2415 (а.с.24). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], копію якого долучено до матеріалів справи (а.с.28). Відповідно до свідоцтва про поховання №949 від 08.05.2015 року поховання [PERSON] здійснила [PERSON] (а.с.89). Опікуна недієздатному [PERSON] після смерті матері [PERSON] призначено не було. Згідно довідки №20/275 КЗ ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка від 13.02.2017 року житель [ADDRESS], [PERSON], з 03.06.2015 року по 06.09.2015 року перебував на стацлікуванні в 12 відділенні, його відвідували [PERSON] та [PERSON] не рідше одного-двох разів на тиждень, приносили передачі та забезпечували лікуванням (а.с.31). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно матеріалів спадкової справи №175/2015 до майна померлої [PERSON] спадкоємець за заповітом [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк, звернувся до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.97, зворотній бік). Заступник міського голови, голова Опікунської ради [PERSON] на підставі ст. 65 ЦК України 15.06.2015 року звернувся до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття [PERSON] спадщини за законом після смерті [PERSON] (а.с.90). 04.02.2016 року Другою вінницькою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Свідоцтво про право на спадщину на іншу 1/2 частку спадщини видано не було. До закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини щодо майна померлої [PERSON], а саме [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], копію якого долучено до матеріалів справи. (а.с.25). Враховуючи викладене [PERSON] не міг отримати на своє ім'я відповідне свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, оскільки його смерть настала до спливу шести місяців з дати відкриття спадщини після смерті його матері, однак він вважається таким, що прийняв спадщину. (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого [PERSON] [INFO] року, [PERSON] помер, перебуваючи на стаціонарному лікуванні в ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка (а.с.26). Відповідно до свідоцтва про поховання №1617 від 10.09.2015 року поховання [PERSON] здійснив [PERSON] (а.с.89). Після його смерті відкрилася спадщина. Згідно відповіді Другої вінницької державної нотаріальної контори від 31.05.2017 №791/01-16 спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилася. (а.с. 117 - 118). Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд встановлює факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України до спадкоємців четвертої черги за законом відносяться особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, доводиться факт постійного проживання позивача [PERSON] з [PERSON] (спадкодавцем) за адресою: [ADDRESS], з 2000 року по день його смерті [INFO] року. Зокрема вказана обставина вбачається з акту від 14.02.2017 року, складеного сусідами померлої [PERSON] та [PERSON], які в акті підтвердили, що [PERSON] разом зі своєю сім'єю з 2000 року по 2015 рік (по день смерті як [PERSON] так і [PERSON].), проживала, вела спільне господарство разом з [PERSON] та [PERSON], за адресою [ADDRESS] разом, а саме доглядала за ними, купувала ліки, продукти харчування, готувала їжу, допомагала у вирішенні побутових питань. (а.с. 12). Таким чином позивач по справі [PERSON] в розумінні ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги, а тому може спадкувати майно, що залишилось після смерті [PERSON] За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовну вимогу позивача про встановлення факту постійного спільного проживання позивача з спадкодавцем [PERSON] не менш як п'ять років станом на час відкриття спадщини після смерті останнього, оскільки ця обставина, крім визнання позову відповідачем, підтверджується поданими позивачем письмовими доказами. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, встановлення в судовому засіданні факту постійного та спільного проживання позивача разом зі спадкодавцем не менш як п'ять років станом на час відкриття спадщини слугує як правовою підставою, яка породжує у позивача право на спадкування, як спадкоємцем четвертої черги, так і свідчить про факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним правовстановлюючого документа. Враховуючи те, що [PERSON] являється спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті спадкодавця [PERSON], та не може у встановленому законом нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на 1/2 частку квартири [NUMBER] (при встановленні факту відсутності інших спадкоємців), що знаходиться за адресою: [ADDRESS], по причині того, що у неї відсутні документальні підтвердження факту її проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, до дня відкриття спадщини не менш ніж 5 років, позов в частині визнання за нею права власності на 1/2 частку спірної квартири теж підлягає до задоволення. Оцінюючи в сукупності всі досліджені у справі докази, а також враховуючи повне визнання відповідачем по справі позову, суд визнає доведеними вимоги позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved