Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі - [PERSON] ) про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] (далі - [PERSON] ), після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається із земельних ділянок. [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері шляхом спільного проживання із спадкодавцем. З метою оформлення права на спадщину [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем та не подавала заяви про прийняття спадщину у нотаріальну контору. У зв`язку із цим позивач просить у судовому порядку встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті матері. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 31.08.2020 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.10.2020 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, зазначили, що хоча позивач була зареєстрована за іншою адресою, однак фактично постійно проживала зі своєю матір`ю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, подали до суду заяви, у яких просили проводити розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги визнали повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечив щодо їх задоволення, також підтвердив, що [PERSON] постійно проживала з матір`ю [PERSON] . У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт постійного проживання позивача (з моменту її народження) разом із спадкодавцем - [PERSON] , в тому числі і на момент смерті останньої. Також зазначили, що [PERSON] здійснювала постійний догляд за спадкодавцем. Заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2016 (а.с.36). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, що складалося із земельних ділянок загальною площею 1,54 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області, а саме: земельна ділянка площею 1,2068 га, кадастровий номер 0721882700:01:004:1757, та земельна ділянка площею 0,3300 га, кадастровий номер 0721882700:05:000:1935, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ №010513, виданим Жидичинською сільською радою Ківерцівського району Волинської області 01.10.2001, витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.01.2020 №НВ-0709018422020 та №НВ-0709018382020 (а.с.38-40). Як вбачається із заповіту, посвідченого 19.10.2001 Жидичівською сільською радою Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] розпорядилася належним їй майном [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.41). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2017 (а.с.42), тому спадкоємцями після його смерті на 1/2 частки спадкового майна являються його діти, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.43-45). Однак від прийняття спадкового майна вони відмовилися, до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла її дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.03.1952 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.12.2002 (а.с.37). Згідно із ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Отже, на основі досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, наданих свідчень та пояснень по справі доведено факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю із [PERSON] , з моменту народження позивача до дня смерті спадкодавця [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Під час судового розгляду встановлено факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , зокрема, і на час відкриття спадщини, а відтак позивач вступила у фактичне володіння майном шляхом спільного проживання із спадкодавцем до дня смерті. [PERSON] звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак листом від 25.02.2020 №382/01-16 державний нотаріус першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не було встановлено спільного проживання із спадкодавцем (а.с.51). Відповідно до ст. 328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом, і згідно зі ст. 392 ЦК України можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved