Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що працює асистентом вихователя у дошкільному навчальному закладі дошкільної освіти комбінованого типу № 7 «Сонечко» Канівської міської ради Черкаської області. Недавнім часом позивач дізналася, що з її заробітної плати здійснюються відрахування. Як виявилося згідно відкритих даних Єдиного реєстру боржників, позивач є боржником в рамках виконавчого провадження № 59187645, що розпочате Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною. В зв`язку з цим, вона надіслала до приватного виконавця заяву про ознайомлення з матеріалами справи та отримала відповідь від 30.09.2020 № 47037. З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 10.07.2013 позивач уклала між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та ПрАТ «АСКА - ЖИТТЯ» договір кредитування та страхування. 22.05.2019 АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулось до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни з заявою про прийняття до виконання виконавчого напису. До заяви було додано виконавчий напис від 19.04.2019, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною та зареєстрований за номером 8815 та копію договору GP-4740157. 24.05.2019 постановою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною відкрито виконавче провадження № 59187645 про стягнення з позивача на користь АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» 17306,12 грн. Згідно з виконавчим написом, строк платежу за кредитним договором настав, боржником пропущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 15.04.2018 по 15.04.2019. Сума заборгованості складає 17806,12 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8113,84 грн.; - прострочена заборгованість за комісією - 2976,59 грн.; - прострочена заборгованість за процентами - 446,98 грн. Також з [PERSON] стягнуто 500 гривень плати за вчинення виконавчого напису. Крім того, позивач зазначив, що нотаріус видав виконавчий напис поза межами трьохрічного строку давності. У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8815, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 19.04.2019 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в сумі 17806,12 грн. та стягнути з АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] судові витрати. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: Ухвалою судді від 23.12.2020 прийнято до провадження справу та призначено судовий розгляд по суті на 14.01.2021, який в подальшому було відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та третіх осіб на 02.02.2021, а потім на 23.02.2021. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Бовшик М.Ю. не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, за наявними матеріалами у справі, позовні вимоги підтримує (а.с.117). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся за адресою, про що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.124). Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., у судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності. Крім того, надіслала витребувані ухвалою суду від 04.02.2021 документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне. Судом встановлено, що 19.04.2019 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8815, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № GP-4740157 від 10.07.2013 укладеним нею із АТ «Банк Ренесанс Капітал» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.04.2018 по 15.04.2019, сума заборгованості складає 17306,12 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8113,84 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 2976,59 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 446,98 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0 грн.; строкова заборгованість за процентами - 0 грн.; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту - 5768,71 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом, на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» складає 17806,12 грн. (а.с.128). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. від 07.04.2020 було звернуто стягнення на доходи боржника за виконавчим провадженням ВП №59187645 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису (а.с.25). Як вбачається з копій документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис, наданих Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., підставою вчинення виконавчого напису стали: заява про вчинення виконавчого напису, виписка з особового рахунку [PERSON] , копія письмової вимоги до [PERSON] (а.с.127-144). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат», у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» визначено, що при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 1 Переліку, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з п. 2 Переліку, для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Згідно з ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги те, що судом не встановлено факту отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд вказує наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача у позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, на підтвердження чого надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера № 67 від 16.09.2020 на суму 1700,00 грн. (а.с.27), договір про надання правової допомоги № 67 від 16.09.2020 (28-35), акт прийому-передачі виконаних робіт від 17.12.2020 (а.с.41). З детального опису робіт виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 12.12.2020 (а.с.40) вбачається, що сторонами договору про надання правової допомоги № 67 від 16.09.2020 обумовлено, що година роботи адвоката складає 500 грн. Адвокатом було надано правничі послуги на суму 1700,00 грн., які складаються з наступного: - консультація правового характеру з використанням юридичної літератури (30 хв.); - вивчення та надання правової оцінки письмовим документам поданих адвокату (30 хв.); - підготування процесуальних документів (24 хв.); - підготовка позовної заяви та письмових доказів до позовної заяви (2 год.). Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, саме тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved