Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] в липні 2015 року заявив позов, за яким просив стягнути на свою користь: з Страхової компанії «Страховий Капітал» (далі СК) - 50000 грн. страхового відшкодування; з [PERSON] - 40605 грн. 35 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 20000 грн. моральної шкоди, 400 грн. на оплату оцінки завданої шкоди. Позов мотивовано обставинами, наслідками дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля позивача «Мітсубіші», р.н. [NUMBER], та автомобіля «Фольксваген», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], а також ухиленням СК від виконання договірних зобов'язань. [PERSON], як представник позивача, та третя особа у справі, вимоги позову підтримав, пославшись на доводи та підстави, викладені в позовній заяві. Представник СК та [PERSON] в суд не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили. На запит суду надіслати копію страхової справи СК не відреагували. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. Постановою судді Святошинського районного суду від 09.10.2014 року, за обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26.08.2014р. в м Києві по вул. Я. Коласа, за участю автомобіля «Мітсубіші», р.н. [NUMBER], під управлінням [PERSON], та автомобіля «Фольксваген», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], останнього визнано винним та притягнуто до відповідальності по ст.ст. 124 ч.1, 130 КУпАП України, тобто за порушення Правил дорожнього руху України, що спричинили пошкодження транспортних засобів, та за управління транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, відповідно. Окрім того, в наслідок ДТП пасажири автомобіля «Мітсубіші» неповнолітні діти [PERSON] - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], отримали тілесні ушкодження у виді забою м'яких тканин голови, на що вказують довідки чергового лікаря Київського міського центру дитячої нейрохірургії від 26.08.2014 року. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Мітсубіші», р.н. [NUMBER], належить [PERSON] (а.с.36). Відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген», р.н. [NUMBER], на момент ДТП, як це вказано в позовній заяві, була застрахована в СК відповідно до полісу обов'язкового страхування №АС/9879258, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в розмірі 50000 грн. 27.08.2014р.[PERSON] на виконання вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) повідомив СК про ДТП), а 21.10.2014р. подав заяву про виплату страхового відшкодування. Проте, СК 12.02.2015р. повідомило, що за страховим випадком, а саме ДТП від 26.08.2014р., за участю автомобіля «Мітсубіші», р.н. [NUMBER], рішення щодо виплати страхового відшкодування керівництвом СК не прийнято. Наявність цього спору вказує на те, що таке рішення не прийнято до цього часу. Тому, власником вказаного автомобіля [PERSON] було прийнято рішення про звернення до суду. Згідно зі статтею 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Оскільки, вина [PERSON] в ДТП визнана судом, наслідком ДТП є шкода заподіяна майну потерпілого [PERSON], така шкода відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України підлягає відшкодуванню винною особою в повному обсязі, то суд погоджується з позивачем що ДТП слід визнати страховим випадком. Виходячи зі змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування. Згідно з ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі звітом про оцінку від 16.12.2014р. №464, що виконаний СПД ФОП «[PERSON]» на замовлення позивача, сума матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Мітсубіші», р.н. [NUMBER], становить 63187,37 грн., що відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням зносу. Тому, саме ця сума і підлягає стягненню з відповідачів. Доводи позивача, що йому мають бути сплачені кошти на відновлювальний ремонт засновані на хибному тлумаченні закону. Оскільки, даних про франшизу матеріали справи не містять, то суд погоджується з позивачем, що СК повинна виплатити йому страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності, тобто в сумі 50000 грн., а решту матеріальної шкоди має компенсувати [PERSON] На підставі п. 36.2 ст. 36 Закону, з [PERSON] також підлягають стягненню на користь позивача, витрати понесені останнім на оцінку завданої шкоди в сумі 400 грн. (див. квитанцію від 16.12.2014 №464). Виходячи з того, що [PERSON] своїми діями піддав небезпеці життя і здоров'я дітей та онуків позивача, в наслідок ДТП позивач фактично втратив належний йому автомобіль, суд приходить до висновку, що позивачу дійсно заподіяно моральної шкоди. Ці вимоги, позивачем правильно обґрунтовані приписами ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Разом з тим, суд вважає, що розмір такої шкоди позивачем явно завищений, а тому з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків, глибини фізичних та душевних страждань перенесених позивачем, їх тривалості, та часу необхідного на відновлення до попереднього стану виходячи із засад розумності і справедливості, суд визначає таку шкоду в розмірі 5000 грн. У разі, якщо винна особа в момент ДТП перебувала в стані алкогольного сп'яніння, то страховик на підставі ст. 38 Закону має право зворотної вимоги до цієї особи, а відтак потерпілий вправі на свій розсуд заявити вимоги про відшкодування завданої шкоди, як до страховика, так і до страховика і винної особи (якщо недостатньо страхової виплати), так і виключно до винної особи. Тому, обов'язок відшкодувати моральну шкоду, як того вимагає позивач, суд покладає на відповідача [PERSON] у вказаному вище розмірі. Отже, позов підлягає задоволенню частково. За такого рішення, витрати понесені позивачем при зверненні до суду, мають бути компенсовані йому відповідачами пропорційно задоволеної частки вимог відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial