Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] 02.10.2019р. звернулась з позовом про зміну способу стягнення та розміру аліментів, просила стягувати із [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , 2013р.н. в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно і до повноліття дитини, мотивуючи тим, що розлучені з відповідачем, що рішенням суду від 03.03.2015р. з нього стягнуто в її користь аліменти на сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, це рішення відповідач виконує добровільно, але вона бажає змінити розмір і спосіб стягнення аліментів та стягувати такі в частці від доходу, що дасть змогу коригувати розмір аліментів від середньостатистичної заробітної плати по регіону та більш повно відповідатиме інтересам дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, 26.11.2019р. подала заяву, просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , 2013р.н. у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, мотивуючи тим, що стягнутих із відповідача за рішенням суду 500 грн. на утримання дитини їй не вистачає, їй матеріально важко зараз утримувати сина, а відповідач в змозі надавати утримання сину в розмірі 1/4 частини від заробітку щомісячно. Просить розглянути справу у її відсутності (а.с.79). Відповідач [PERSON] в заяві до суду від 14.11.2019р. (а.с.20-21) зазначив, що згідний надавати відповідачці кошти на утримання сина [PERSON] , 2013р.н. в сумі 1 000 грн., але вважає, що стягнення аліментів у частці від доходу не буде відповідати інтересам дитини, оскільки він - приватний підприємець і не має постійного заробітку. Просить про розгляд справи у його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, кожен просить про розгляд справи у їх відсутність, фіксація судового процесу технічними засобами згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 і 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із позову, із заяви [PERSON] від 26.11.2019р. (а.с.1-2, 23), з долучених до справи копій свідоцтва про народження та рішення Городоцького районного суду Львівської обл. від 22.12.2014р. (а.с. 4, 5) видно, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , шлюб між ними розірвано. З довідок КНП «Львівська обласна інфекційна клінічна лікарня» № 94 від 24.09.2019р. та Переможненської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 836 від 24.09.2019р. (а.с.8, 9) убачається що [PERSON] працює медсестрою у КНП «Львівська обласна інфекційна лікарня», її середній заробіток становить 5 361 грн., з нею проживає дина - син [PERSON] , 2013р.н. Із копії рішення Городоцького районного суду Львівської обл. від 03.03.2015р. видно, що із [PERSON] в користь [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON] , 2013р.н., в розмірі 500 грн. щомісячно і до повноліття дитини (а.с.6), що відповідач на часі ухвалення рішення не працював. Зараз, як убачається із заяви [PERSON] від 14.11.2019р. (а.с.20, 21), він з березня 2019р. здійснює підприємницьку діяльність, а отже, його майновий стан покращився. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей від шести до вісімнадцяти років у розмірі: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Утримання в сумі 500 грн., що стягнуто із відповідача судовим рішенням від 03.03.2015р. є нижчим від встановленого мінімуму, а отже недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Ураховуючи, що після ухвалення судового рішення у справі відповідач працює, його майновий стан покращився, суд приходить висновку, що він має змогу надавати утримання сину в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно. Покликання відповідача у заяві від 14.11.2019р., що його заробіток, як приватного підприємця, є мінливим, не постійним, що він згоден надавати утримання на дитину у розмірі 1 000 грн., суд бере до уваги, але у світлі вимог якнайкращого забезпечення інтересів дитини, розцінює як такі, що не дають підстав до відмови у задоволенні в позові. У пункті 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» роз`яснено, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вимоги ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 768 грн. 40 коп. судових витрат.

Outcome: approved