Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій вказав, що 18.06.2009 р. між ПАТ «Банк Камбіо» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 719ф/02-2009, відповідно до умов якого банк надав їй кредит у розмірі 16000,00 доларів США на споживчі потреби зі сплатою за користування 16 % річних, строком повернення кредиту не пізніше 18.06.2012 р. 17.06.2011 р. Додатковою угодою до Кредитного договору сторони домовилися, що Банк надає позичальнику кредит у сумі 12083,72 дол. США зі сплатою 16 % річних з кінцевим терміном повернення 20.04.2014 р. 30.04.2014 р. Додатковою угодою до Кредитного договору сторони домовилися, що Банк надає позичальнику кредит у сумі 7269,04 дол. США зі сплатою 16 % річних та кінцевим терміном повернення 28.04.2017 р. 18.06.2009 р. в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань щодо виконання Кредитного договору № 719ф/02-2009 від 18.06.2009 р. позичальник уклав договір іпотеки, в який в подальшому були внесені зміни та доповнення, згідно яких іпотеко держатель надає позичальнику кредит у сумі 12083,72 дол. США зі сплатою 16 % річних та кінцевим терміном повернення 30.04.2014 р. 02.06.2014 р. згідно договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки, іпотекодержатель надає позичальнику кредит у сумі 7269,04 дол. США зі сплатою 16 % річних та кінцевим терміном повернення 28.04.2017 р. Крім того, в якості забезпечення виконання зобовязань та інших платежів 30.04.2014 р. було укладено договір поруки з [PERSON] Свої зобовязання [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 01.08.2015 р. сума заборгованості становить 8747,60 дол. США, яка складається з наступного: поточна заборгованість по кредиту\~4240,27 дол. США; прострочена заборгованість по кредиту\~3028,77 дол. США; поточна заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами\~100,16 дол. США; прострочена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами\~1378,40 дол. США. Просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за Кредитним договором в загальному розмірі 8747,60 дол. США. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представником відповідача надано суду відзив на дану позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнає через те, що ним не підписувався договір поруки, тому просить призначити у справі судову почеркознавчу експертизу та за наслідками експертизи відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача надано суду додаткові пояснення, в яких зазначено, призначення експертизи є спробою відповідача затягнути розгляд по справі та виписки банку, що підтверджують факт надання кредиту та факт суми заборгованості за договором є належними доказами зобовязань відповідачів. Просить відмовити в призначенні експертизи та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11 вересня 2015 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 26 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено та солідарно стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Банк Камбіо» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 8\~747 (вісім тисяч сімсот сорок сім) доларів США 60 центів та на користь держави судовий збір у розмірі 1\~218 грн. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09 липня 2018 року задоволено заяву відповідача [PERSON] та заочне рішення суду від 26.10.2015 року скасовано й справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 18.07.2018 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18 липня 2018 року задоволено клопотання представника відповідача та здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження в розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 04.09.2018 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 вересня 2018 року відкладене підготовче засідання на 29.10.2018 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2018 року відкладене підготовче засідання на 19.11.2018 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19 листопада 2018 року відкладене підготовче засідання на 04.12.2018 року. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 04 грудня 2018 року закінчено підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті на 20.12.2018 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Згідно умов кредитного договору № 719ф/02-2009 від 18.06.2009 р. та змін до нього, банк надав [PERSON] кредит на споживчі потреби зі сплатою за користування 16 % річних та кінцевим терміном повернення 28.04.2017 р. В якості забезпечення виконання зобовязань та інших платежів 30.04.2014 р. було укладено договір поруки з [PERSON] Відповідач свої зобовязання за даним кредитним договором належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 01.08.2015 р. сума заборгованості становить 8747,60 дол. США, яка складається з наступного: поточна заборгованість по кредиту\~4240,27 дол. США; прострочена заборгованість по кредиту\~3028,77 дол. США; поточна заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами100,16 дол. США; прострочена заборгованість по процентам за користування кредитними коштами\~1378,40 дол. США. V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 \~ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений законом або договором. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього кодексу. Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533ЦК України. У цивільній справі № 6-1599цс15 від 03 лютого 2016 року Верховний суд України зробив такий правовий висновок. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі не встановлення такого строку порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Умови договору поруки про її дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не означають установлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. З огляду на положення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог цієї норми. При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а зазначено, що договір поруки діє до моменту припинення поруки на підставах, визначених ст. 559 ЦК України, то це не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Відповідно до укладеного кредитного договору № 719ф/02-2009 від 18.06.2009 р. та змін до нього, банк надав [PERSON] кредит на споживчі потреби зі сплатою за користування 16 % річних та кінцевим терміном повернення 28.04.2017 р. При цьому, погашення кредиту здійснюється згідно графіку погашення заборгованості та відсотків згідно Додатку № 1, що є невідємною частиною даного договору (п. 1.1 Кредитного договору). З графіка погашення заборгованості та відсотків (період з 18.06.2009 року по 18.06.2012 року), (період з 17.06.2011 року по 30.04.2014 року), (період з 30.04.2014 року по 28.04.2017 року) вбачається, що погашення кредиту здійснюється щомісячними платежами. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж за шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині щомісячний зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Із розрахунку заборгованості, що наданий позивачем видно, що останній платіж (сплата процентів) було здійснено відповідачем 17.08.2010 року, а до суду позивач звернувся 09.09.2015 року, тобто поза межами дії строку поруки в розумінні ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з поручителя задоволенню не підлягають. В той же час, суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача [PERSON], оскільки вона зобовязалася повернути кредитні кошти до 28.04.2017 року, а за захистом порушеного права позивач звернувся в межах дії договору. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума боргу 8\~747 доларів США 60 центів. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивача при зверненні до суду 05.09.2015 року було звільнено від сплати судового збору, тому його слід стягнути з відповідача [PERSON] у розмірі 1\~280 грн.

Outcome: partial