Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування поданої заяви позивачі зазначили, що вони є власниками квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач - [PERSON] , однак фактично там не проживає. Наголошують, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі позбавляє їх можливості користуватись та розпоряджатись належним їм майном. [PERSON] , [PERSON] надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являлися, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування частки квартири від 06.12.2019 року, свідоцтвом про право власності на житло,вданого виконкомом міської ради народних депутатів 12.07.1996 року. В даній квартирі зареєстрований [PERSON] , що довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 05.10.2021 року, довідкою ОСББ «Слобожанський 8/4» від 07.09.2021 року. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Водночас за правилом ч. 2 ст. 405 ЦК, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту від 08.09.2021 року, складеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , затвердженого головою ОСББ «Слобожанський 8/4» [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2006 року. Судом встановлено, що відповідач добровільно не проживає за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , без поважних причин понад один рік. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України відповідно до якої з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів, сплачений ними при зверненні до суду судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Outcome: approved