Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

[PERSON] 10.02.2014р звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказуючи, що з 23.07.2013р по 20.12.2013р вона працювала в Комунальному підприємстві (надалі КП) «СЕЗ» м.Зугрес», відповідача у справі, на посаді юрисконсульта 1 категорії. Свій позов мотивує тим, що при звільненні їй була видана трудова книжка, але не були проведені розрахунки, а саме підприємство не виплатило їй заробітну плату в сумі 7352,18грн. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у вищевказаній сумі, а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 3167,90грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила свої вимоги, і, посилаючись на положення п.20 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р, зазначила, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Зазначила, що станом на 26.02.2014р заборгованість по заробітній платі КП «СЕЗ» м.Зугрес» перед нею складає 3733,18грн, так як згідно довідки підприємства № 124 від 05.02.2014р заборгованість по заробітній платі становить 7352,18грн, в т.ч. за жовтень 2013р - 2569грн, листопад 2013р - 2239грн, грудень 2013р - 2544,48грн; згідно довідки підприємства № 303 від 26.02.2014р їй була виплачена часткова заборгованість 10.02.2014р за жовтень 2013р - 2569грн, та 20.02.2014р за листопад 2013р (частина) - 1050грн. Тому просить стягнути з КП «СЕЗ» м.Зугрес» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 3733,18грн. Також, вважає, що розмір компенсації за весь час затримки розрахунку становить 12 060,56грн (147,08грн х 82 дня), так як згідно довідок КП «СЕЗ» м.Зугрес» її середньоденна заробітна плата складає 147,08грн, підприємство працює за графіком 5-ти денного робочого тижня. Тому, виходячи з графіку роботи (5-ти денний робочий тиждень), вона мала би працювати станом з 01.11.2013р по 26.02.2014р включно - 82 робочих дня. Просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за весь час затримки розрахунку в сумі 12 060,56грн. Представник відповідача КП «СЕЗ» м.Зугрес» - Дубина Г.С. позовні вимоги [PERSON] взагалі визнала, а саме розмір заборгованості, розмір середньоденної заробітної плати позивача та графік її робочих днів. Але просила при винесені рішення перевірити правильність арифметичного розрахунку позивачем середнього заробітку за весь час прострочення по час винесення рішення. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності,суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково, з наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON] з 23.07.2013р по 20.12.2013р. була у трудових відносинах з КП «СЕЗ» м.Зугрес», на посаді юрисконсульта 1 категорії (а.с.2). З наданої довідки з КП «СЕЗ» м.Зугрес» за № 303 від 26.02.2013р. вбачається, що підприємство виплатило позивачу заборгованість по заробітній платі 10.02.2014р. за жовтень 2013р в сумі 2569грн і 20.02.2014р. - за листопад 2013р в сумі 1050грн. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно бухгалтерської довідки відповідача за № 303 від 26.02.2014р [PERSON] частково було виплачено: 10.02.2014р - 2569грн., і 20.02.2014р - 1050грн, у загальній сумі 3619грн., тому заборгованість по заробітній платі перед останньою станом на 26.02.2014р складає 3733,18грн. В зв'язку з чим, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вищевказану заборгованість по заробітній платі в сумі 3733,18грн. Відповідно до ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільнені всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначенні строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. У судовому засіданні представник відповідача не заперечувала і не оскаржувала обставин справи, а саме той факт, що позивачка знаходилася у трудових відносинах з відповідачем, строк прийому її на роботу та строк звільнення, а також розмір заборгованості по заробітній платі. У зв'язку з чим, підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 20.12.2013р. ( день звільнення) по 28.02.2014р.( день винесення рішення суду) в загальній сумі 6912,76грн, виходячи з розрахунку. Так, час затримки розрахунку в загальній сумі складає 47 робочих днів (за грудень 2013р - 6 днів; за січень 2014р - 21 день, за лютий 2014р - 20 днів). Середньоденна заробітна плата позивача складає 147,08грн. Виходячи з викладеного, середній заробіток за весь час затримки: 47 днів х 147,08грн = 6912,76грн. В іншій частині позовних вимог - відмовити за необґрунтованістю. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовій збір у розмірі 243,60грн.

Outcome: partial