Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON] в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] у березні 2014 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просять стягнути на користь позивача [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 75 032 грн 32 коп, моральну шкоду у сумі 8926 грн. та понесені судові витрати. В ході судового розгляду, за клопотанням представника позивачів, первісного відповідача [PERSON] замінено належним відповідачем [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилаються на те, що 10 березня 2013 року близько 15 год. на 156 км автошляху Київ-Харків з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON], керуючи автомобілем SCANIA, державний номер [NUMBER], з причепом, який належить [PERSON], не врахував швидкість руху, дорожню обстановку, особливостей вантажу, що перевозить, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA RAV 4, державний номерний знак [NUMBER], що знаходився у власності [PERSON], під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду, що призвело до технічного пошкодження транспортного засобу. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2013 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Як зазначено в позові, заподіяний позивачу в результаті пошкодження його автомобіля матеріальний збиток становить 73958,32 грн, що підтверджується висновком експертного дослідження № 332 від 21 березня 2013 року, виконаним ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський». Просять суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 73958,32 грн, витрати за проведення експертного дослідження оцінки матеріальної шкоди у розмірі 1074 грн, 8926 грн на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, вказав, що відповідач скоїв дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої позивачам були спричинені матеріальні збитки на загальну суму 73958,32 грн. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.04.2013. Оскільки відповідач під час керування транспортним засобом мав посвідчення водія на право керування та реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому власником, тому ним повинна бути відшкодована шкода, завдана позивачам пошкодженням автомобіля. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що своїми діями відповідач завдав позивачам душевних страждань - хвилювання та втрату спокою, підвищеній знервованості, оскільки пошкодження автомобіля вимагало від родини додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя, додаткових коштів для пересування по місту. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло, своїм процесуальним правом подати заперечення проти позову не скористався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у його відсутність Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 10 березня 2013 року близько 15 год. на 156 км автошляху Київ-Харків сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій [PERSON], керуючи автомобілем SCANIA, державний номер [NUMBER], з причепом ПР номерний знак [NUMBER], не врахував швидкість руху, дорожню обстановку, особливостей вантажу, що перевозить, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем TOYOTA RAV 4, державний номерний знак [NUMBER], що знаходився у власності [PERSON] під керуванням водія [PERSON], який рухався попереду, що призвело до технічного пошкодження транспортного засобу, чим порушив п.13.1 ПДР України. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 05 квітня 2013 року [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП у вчиненні вказаної ДТП (а.с.19), яка відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань чи мали місце події та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля SCANIA, державний номер [NUMBER], з причепом ПР номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (а.с.8). На момент дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON]. у трудових відносинах з [PERSON] не перебував (а.с.60). Позивачі є співвласниками автомобіля марки TOYOTA RAV 4, державний номерний знак [NUMBER] у порядку спадкування після смерті [PERSON] (а.с.10-13). Згідно статті 22 Цивільного кодексу (далі- ЦК) України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодовування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода яка завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідач під час керування транспортним засобом мав посвідчення водія на право керування та реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому власником (а.с.8). Відповідно до п.6 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що саме відповідачем [PERSON]. повинна бути відшкодована шкода, завдана пошкодження транспортного засобу, що належить позивачам. За приписами ч.1 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що в результаті пошкодження автомобіля TOYOTA RAV 4, державний номерний знак [NUMBER] у дорожньо-транспортній пригоді позивачам спричинені матеріальні збитки у розмірі 73958,32 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.20-30). Відповідно висновку експертного дослідження № 332 від 21 березня 2013 року, виконаним ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський», ринкова вартість автомобіля TOYOTA RAV 4, державний номерний знак [NUMBER] з урахуванням зношеності на момент оцінки становить 46215,93 грн; розмір матеріальної шкоди, заподіяної в результаті ДТП власнику автомобіля TOYOTA RAV 4 становить 73958,32 грн. Таким чином, розмір шкоди, спричиненої позивачам внаслідок дії джерел підвищеної небезпеки, з вини водія [PERSON], повністю доведений позивачем у судовому засіданні належними доказами та не спростований другою стороною у справі. Також встановлено, що позивачі понесли витрати, які пов'язані із проведення експертного дослідження оцінки матеріальної шкоди у сумі 1074 грн (а.с.32), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з роз'ясненнями , що містяться в п.п. З, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 , під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати зокрема у порушенні права власності та при настанні інших негативних наслідків З урахуванням наведених обставин справи суд вважає такими, що заслуговують на увагу посилання позивачів на те, що внаслідок ушкодження автомобіля, який мав значну вартість, позивачам як власникам автомобіля було завдано моральної шкоди, що виразилася у моральних стражданнях, переживаннях, стані невизначеності, вимушеній зміні звичного способу життя. При цьому суд враховує, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди та вважає правильним зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, визначений позивачами, до 1000 гривень з урахуванням обставин справи та засад розумності, виваженості та справедливості. Заподіяння моральної шкоди в більшому розмірі позивачами не доведено. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають до стягнення з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 760,67 грн. Відповідно до ст. 542 ЦК України у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред'явити боржникові вимогу у повному обсязі. Виконання боржником свого обов'язку одному із солідарних кредиторів у повному обсязі звільняє боржника від виконання решті солідарних кредиторів. Враховуючи викладене, позивачі просили стягнути суму відшкодування на користь одного із співвласників майна - [PERSON]. Вимоги первісного відповідача [PERSON] про стягнення з позивачки на свою користь понесених витрат за надання правової допомоги у сумі 1000 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст. 89 ЦПК України, в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Позивачі звернулися з позовом до [PERSON], покладаючи на нього обов'язок відшкодувати шкоду, оскільки були переконані, що [PERSON] перебував з ним у трудових відносинах (як це зазначено у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності). У ході судового розгляду суд не знайшов офіційного підтвердження цим фактам, тому позивачі заявили клопотання про заміну неналежного відповідача, відмовившись від позовних вимог до [PERSON] Таким чином, суд не вбачає в діях позивачів при зверненні з позовом до [PERSON] зловживання процесуальними правами. На підставі ст. ст. 22, 23, 1166, ч.1 ст. 1188, ч. 1 ст.1192 ЦК України, та

Outcome: partial