Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] 26.10.2020 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка навчається у Київському університеті ім. Бориса Грінченка, у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до закінчення навчання. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.05.2002 року по 05.03.2020 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , 2002 року народження. Позивачка зазначає, що на даний час донька є повнолітньою, однак продовжує навчання у Київському університеті ім. Бориса Грінченка на денній формі навчання на факультеті права та міжнародних відносин та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач працює в супермаркеті «Фора» продавцем, отримує заробітну плату та має можливість утримувати свою доньку. Вона працює в ФОП « [PERSON] » на посаді продавця-консультанта, її дохід за пів року становить 20 084,54 грн. Щомісячні витрати на утримання доньки становлять 4 000 грн., тому вона вважає за можливе визначити розмір аліментів на дитину в сумі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.11.2020 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] (а.с. 16-17). 30 листопада 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову (а.с. 27). В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Позивачка та третя особа [PERSON] суду подали заяви від 11.02.2021 року про розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача [PERSON] суду подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, в заяві вказала, що позов визнає. З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін по справі та третьої особи на підставі наявних у справ доказів. Відповідно частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.05.2002 року, який було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2020 року по справі № 755/16963/19 (а.с. 5-5 зв. 9). Від шлюбу позивачка та відповідач мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). За повідомленням позивачки відповідачем сплачувалися аліменти на утримання доньки [PERSON] до повноліття дитини у розмірі ј частки від всіх видів заробітку на підставі судового наказу № 755/18123/19 виданого Дніпровським районним судом м. Києва. З огляду на дату народження [PERSON] - [INFO] , остання досягла повноліття, отже стягнення аліментів на її утримання припинилось. [PERSON] являється студенткою факультету права та міжнародних відносин Київського університету імені Бориса Грінченка, навчається на денній формі навчання, що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу від 21.09.2020 р. № 456 (а.с. 4). Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне. [PERSON] досягла віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років та продовжує навчатись, при цьому навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі №346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Також суд приймає до уваги визнання відповідачем позову, у зв`язку із чим приходить до висновку про задоволення позовних вимог. За нормою ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову, який поданий до суду 26.10.2020 року по дату навчання - 30.06.2024 року. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та судових витрат у даній справі сторонами не заявлялось. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. За наведених обставин питання щодо судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішувалось.

Outcome: approved