Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» (далі - відповідач, ПАТ «КБ «Даніель»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму депозитного вкладу та залишок нарахованих, відповідно до умов договору, процентів в розмірі 175 827,11 грн.; три проценти річних від суми боргу в розмірі 317,93 грн.; суму інфляційних втрат за листопад 2013 року в розмірі 35,17 грн.; суму процентів по вкладу за час його фактичного неповернення в розмірі 2 141,96 грн.; суму пені за час невиконання доручення про видачу готівкових коштів у розмірі 3 868,20 грн.; покласти на відповідача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 29.07.2013 року він уклав з відповідачем договір банківського вкладу № Т-40374 на вклад «Швидкий прибуток», згідно якого позивач передав відповідачу банківські кошти в розмірі 169 960,00 грн. строком з 29.07.2013 року по 25.11.2013 року включно з умовою виплати відповідачем процентів по вкладу з розрахунку 20% річних. Датою повернення вкладу, згідно умов договору, є 26.11.2013 року. 26.11.2013 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення вкладу, однак, відповідач 27.11.2013 року, в порушення умов договору, виплатив лише частину нарахованих процентів в розмірі 5 215,21 грн., а в поверненні суми вкладу та нарахованих відсотків відмовив. Заборгованість відповідача за договором складає 169 960,00 грн. - сума депозитного вкладу та 5 857,11 грн. - залишок нарахованих процентів. Оскільки відповідач прострочив виплату грошового зобов'язання, то позивач просить також стягнути три проценти річних від простроченої суми в розмірі 317,93 грн. інфляційні втрати за листопад 2013 року в розмірі 35,17 грн., проценти за фактичне користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору за період з 26.11.2013 року по 19.12.2013 року в розмірі 2 141,96 грн. та пеню, передбачену договором, в розмірі 3 868,20 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» про стягнення суми депозиту та справу призначено до судового розгляду. 27.02.2014 року на адресу суду надійшла заява про уточнення розміру позовних вимог в якій позивач зазначив, що 03.02.2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено відшкодування в розмірі 176 077,75 грн., та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму процентів по вкладу за час його фактичного неповернення за період з 26.11.2013 року по 03.02.2014 року в розмірі 6 175,25 грн., три процентів річних за період з 26.11.2013 року по 17.01.2014 року в розмірі 751,48 грн., інфляційні втрати за період з листопада 2013 року по січень 2014 року в розмірі 1 107,53 грн., пеню за час невиконання доручення про видачу готівкових коштів за період з 26.11.2013 року по 17.01.2014 року в розмірі 9 143,01 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст. ч. 3 ст. 191 ЦПК України, повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність представника відповідача, який повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 29.07.2013 року ПАТ «КБ «Даніель» (Банк) уклало договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374 з [PERSON] (Вкладник), згідно умов якого Банк приймає 29.07.2013 року, а Вкладник передає в управління Банку грошові кошти у сумі 169 960,00 грн. на строк зберігання з 29.07.2013 року по 25.11.2013 року включно. У п. 1.3 договору сторони погодили, що Банк повертає Вкладнику вклад і нараховані на нього відсотки згідно умов п. 1.1 договору або за заявою (вимогою) Вкладника, наданою в письмовій формі Банку щодо виконання зобов'язань Банком та в порядку та на умовах, передбачених цим договором та чинним законодавством України. Відповідно до п. 1.4 договору, повернення вкладу підтверджується касовим документом при готівкових рахунках, платіжним дорученням клієнта або меморіальним ордером на перерахування коштів за заявою Вкладника при безготівкових рахунках. Згідно п. 2.1 та п. 2.2 договору, Банк нараховує прості відсотки Вкладнику на Вклад з розрахунку 20 % річних за винятком випадків, визначених договором. Відсотки нараховуються щомісяця у передостанні три банківських дні місяця, виходячи з фактичної кількості днів у році, і акумулюються на окремому рахунку нарахованих відсотків. Відсотки на вклад нараховуються Банком від дня, наступного за днем надходження вкладу в Банк до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списання з Вкладного рахунку з інших підстав. Відповідно до п. 3.1.1 договору, Банк зобов'язується прийняти вклад, зазначений у п. 1.1 договору, і забезпечити його збереження. Згідно п. 3.1.2 договору, Банк зобов'язується нараховувати прості відсотки Вкладнику на вклад, згідно з умовами, передбаченими договором. У п. 3.1.3 договору сторони погодили, що в день повернення вкладу, передбачений п. 1.1 цього договору, Банк зобов'язується повернути вклад і нараховані на нього відсотки Повернення вкладу і виплата нарахованих на нього, але не сплачених відсотків, здійснюється у валюті вкладу. Згідно п. 3.3.1 договору, Вкладник зобов'язується внести готівкові кошти або переказати безготівкові кошти на вкладний рахунок у сумі та термін, зазначені в п. 1.1 договору. У п. 3.4.1 договору сторони погодили, що 26.11.2013 року Вкладник має право отримати вклад та нараховані відсотки на підставі заяви на видачу готівки шляхом видачі готівкових коштів з каси Банку або перерахуванням на поточний або інший вкладний рахунок вкладника у банку України. Відповідно до п. 4.1 договору, цей договір набуває силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними своїх зобов'язань. Як визначено у ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивач на виконання умов договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374 вніс на рахунок ПАТ «КБ «Даніель» грошові кошти в розмірі 169 960,00 грн., що підтверджується квитанцією від 29.07.2013 року № 367077 (а. с. 6). 26.11.2013 року у зв'язку із закінченням строку дії договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374, [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «Даніель» із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, яка того ж дня була зареєстрована відповідачем (а. с. 7). Проте, ПАТ «КБ «Даніель» грошові кошти позивачу 26.11.2013 року виплатив частково, а саме, в розмірі 5 215,21 грн. Заборгованість ПАТ «КБ «Даніель» перед [PERSON] станом на 27.11.2013 року становила 175 827,11 грн., що підтверджується випискою по угоді (а. с. 8). Згідно заяви на видачу готівки від 03.02.2014 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] було виплачено 176 077,75 грн. за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374 (а. с. 36). Таким чином, 03.02.2014 року ПАТ «КБ «Даніель» виконало перед [PERSON] зобов'язання за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374 від 29.07.2013 року. Разом з тим, оскільки з 27.11.2013 року по 03.02.2014 року ПАТ «КБ «Даніель» продовжувало користуватись грошовими коштами позивача в розмірі 169 960,00 грн., [PERSON] просить стягнути за цей період 6 425,89 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За умовами п. 2.1 та п. 2.2 договору, Банк нараховує прості відсотки Вкладнику на Вклад з розрахунку 20 % річних за винятком випадків, визначених договором. Відсотки на вклад нараховуються Банком від дня, наступного за днем надходження вкладу в Банк до дня, який передує його поверненню Вкладнику або списання з Вкладного рахунку з інших підстав. Оскільки в день закінчення строку дії договору - 26.11.2013 року, позивач звернувся до ПАТ «КБ «Даніель» із заявою про повернення вкладу та сплати нарахованих відсотків, чим засвідчив свій намір припинити дію договору, відповідач був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору - 26.11.2013 року. Разом з тим, ПАТ «КБ «Даніель» повернуло кошти позивачу лише 03.02.2014 року, чим порушило свої грошові зобов'язання. За таких обставин, ПАТ «КБ «Даніель» зобов'язано сплатити [PERSON] проценти за фактичне користування грошовими коштами до дня їх повернення позивачу. Так, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд з ним погоджується, оскільки згідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, отже період прострочення становить з 27.11.2013 року по 03.02.2014 року включно. Отже, проценти за фактичне користування сумою вкладу у період з 27.11.2013 року по 03.02.2014 року становлять 6 425,88 грн. (169 960,00(сума боргу)*20%(процентна ставка за договором)/100*69(дні прострочення)/365). Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з ПАТ «КБ «Даніель» процентів по вкладу за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374 за час фактичного користування вкладом за період з 27.11.2013 року по 03.02.2014 року в розмірі 6 425,88 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 26.11.2013 року по 17.01.2014 року три проценти річних в розмірі 751,48 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 107,53 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ПАТ «КБ «Даніель» прострочило виконання грошового зобов'язання за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374, то зобов'язано сплатити три проценти річних та індекс інфляції від простроченої суми за весь час прострочення. Разом з тим, Постановою Правління Національного банку України від 16.01.2014 року № 14, ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію з 17.01.2014 року (а. с. 31). Згідно п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Отже, оскільки згідно умов договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374, позивач мав право одержати вклад 26.11.2013 року, а тимчасову адміністрацію запроваджено з 17.01.2014 року, то три проценти річних та індекс інфляції нараховується за період з 27.11.2013 року по 16.01.2014 року включно. Таким чином, три проценти річних за цей період становить 737,02 грн. (175 827,11(сума боргу)*3%/100*51(дні прострочення)/365), а індекс інфляції за цей період становить 1 582,44 грн. (175 827,11(сума боргу)-177409,55(сума боргу з урахуванням інфляції(1,002*1,005*1,002*175 827,11). Разом з тим, оскільки, згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає позов виключно в межах позовних вимог, то з ПАТ «КБ «Даніель» на користь [PERSON] за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374 за період з 27.11.2013 року по 16.01.2014 року підлягають стягненню три проценти річних з в розмірі 737,02 грн. та індекс інфляції в розмірі 1 107,53 грн. Крім того, [PERSON] просить стягнути за період з 26.11.2013 року по 17.01.2014 року пеню в розмірі 9 143,01 грн. Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України, Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Так, 26.11.2013 року [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «Даніель» із заявою про виплату грошових коштів в розмірі 181 042,00 грн., проте, відповідач виплатив лише 5 215,21 грн. Таким чином, ПАТ «КБ «Даніель» порушило строки виконання доручення [PERSON] про виплату коштів за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374. Згідно п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Оскільки ПАТ «КБ «Даніель» прострочило строк виконання доручення [PERSON] щодо виплати грошових коштів в розмірі 175 827,11 грн., то позовні вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими, проте, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд з ним не погоджується, оскільки [PERSON] невірно зазначено період прострочення. Так, за період з 27.11.2013 року по 16.01.2014 року (51 день) пеня за прострочення виконання доручення позивача від 26.11.2013 року складає 8 967,18 грн. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «КБ «Даніель» підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення процентів по вкладу за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374 за час фактичного користування вкладом за період з 27.11.2013 року по 03.02.2014 року включно в розмірі 6 425,88 грн., трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374 за період з 27.11.2013 року по 16.01.2014 року включно в розмірі 737,02 грн. та індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов'язання за договором банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-40374 за період з 27.11.2013 року по 16.01.2014 року включно в розмірі 1 107,53 грн., пені за прострочення виконання доручення позивача від 26.11.2013 року за період з 27.11.2013 року по 16.01.2014 року в розмірі 8 967,18 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як визначено у ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а суд задовольняє позов частково, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 172,38 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial