Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] 05.03.2018р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить суд: встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на 41/100 частин квартири [ADDRESS] , загальна площа приміщень якої разом по квартирі [ADDRESS] складає 69,0 кв.м., загальною площею разом по квартирі [ADDRESS] - 66,7 кв.м., житловою площею 39,1 кв.м., допоміжною площею 27,6 кв.м., приміщення загального користування - І коридору 2,3 кв.м.; квартира [ADDRESS] складається з 1 кухні 8,8 кв.м., 2 житлової 18,7 кв.м., всього загальна площа приміщень 27,5 кв.м., житлова площа 18,7 кв.м, допоміжна площа 8,8 кв.м.; квартира [ADDRESS] складається з 1 санвузол 3,0 кв.м., 2 житлової 20,4 кв.м., 3 кухні 15,8 кв.м., загальна площа приміщень 39,2 кв.м., житлова площа 20,4 кв.м., допоміжна площа 18,8 кв.м., після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позовна заява мотивована тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається, зокрема, з вищевказаного спадкового майна. Спадкоємцем за законом є [PERSON] який прийняв спадщину, звернувшись з заявою до державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори, однак отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. [PERSON] надав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його присутності та задовольнити заявлені позовні вимоги. Представником відповідача Недосвітньою С.В. надано суду заяву, у якій вона, посилаючись на відсутність реєстрації права власності за спадкодавцем, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Друга ДДНК явку свого представника у судове засідання не забезпечила, проте матеріали справи містять заяву про розгляд справи за відсутності її представника. [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивач та представника відповідача, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1980 року, який був зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 675 (а.с.13). Відповідно до відповіді № 9991, наданої КП «ДМТІ» ДОР 28.02.2017р. станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою [ADDRESS] містяться відомості про право власності за [PERSON] та [PERSON] на 42/100 частин (частка не перереєстрована) на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 лютого 1999 року КВП «Дніпропетровський комбайновий завод» згідно розпорядження № П-177, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 223п за реєстровим № 75-144 (а.с.14). З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що інші 58/100 частин квартири [ADDRESS] належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 липня 2005 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №4-2118. 28 листопада 2005 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] уклали Договір про зміну розміру часток та порядок користування квартирою [ADDRESS] на підставі акту для оформлення договору про зміну розміру часток від 07 жовтня 2005 року, затвердженого начальником КП «ДМБТІ`ДОР Т.Р. Кривошеєвою. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом ДМНО Поповою І.В., зареєстровано в реєстрі за номером 3230. Згідно з зазначеним договором фактично у користуванні [PERSON] і [PERSON] знаходилась 41/100 частина квартири [ADDRESS] , що складається з 17-1 кухні площею 8,8 кв. метрів, 17-2 житлової кімнати площею 17,7 кв. метрів, коридору 1 площею 2,3 кв. метри у спільній власності (а.с.17). За змістом статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. [PERSON] помер [INFO] (а.с.163). Таким чином, після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина, зокрема, на 41/200 частину вказаного нерухомого майна. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] і [PERSON] з 1996 року проживали разом за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, працювали і мали спільний грошовий бюджет, іншого житла не мали. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку про достатність правових підстав для встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] проживала з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , до моменту його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з відповіддю № 384/0116 від 01.02.2019р., наданою Другою ДДНК, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.179). Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки постійно проживала з ним до моменту його смерті. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Ленінським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.12). Таким чином, після смерті [PERSON] , зокрема, відкрилась спадщина у вигляді 41/100 частин квартири [ADDRESS] . Згідно зі спадковою справою, заведеною після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини звернувся її брат [PERSON] . Водночас, постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 27.09.2017р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Суд зазначає, що спадкова справа, заведена після смерті [PERSON] не містить інших заяв про прийняття спадщини або відмову від її прийняття. Відповідно до ч.1 ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] , а також існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову щодо захисту прав [PERSON] як спадкоємця. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved