Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Маланчук М.І., звернувся в суд з позовом до Виноградської сільської ради, в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що при житті батьки позивача [PERSON] та [PERSON] у 1962 р. побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством числиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,2500 га. Станом на 15.04.1991 в даному житловому будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , двір колгоспний. 08.09.2008 [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати заповіла позивачу. [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Внаслідок їх смерті відкрилась спадщина. Спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . На момент смерті спадкодавця [PERSON] позивач проживав разом з нею. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезгадане спадкове майно, оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок. Вартість спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 82270 грн. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Маланчук М.І. підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Представник відповідача Виноградської сільської ради - Гоблик М.М. в судовому засідання позов визнав, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивача. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Випискою № 744 від 25.09.2018 із погосподарської книги Виноградської сільської ради № 7 за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER]) стверджено, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 в цьому житловому будинку були зареєстровані та проживали: голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчить вищезгадана виписка та довідкою № 746, видана 25.09.2018 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради. Про те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, свідчить копія витягу № 00022490199 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого із подружжя, сформованого 29 березня 2019 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 4 від 20 березня 1958 р. виконавчого комітету Ковалівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 27 березня 1958 р., запис за № 6 від 20 березня 1958 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] у віці 81 рік в с. Виноград Городенківського району, запис за № 5 від 29 січня 2004 р. в книзі реєстрації актів про смерть, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29 січня 2004 року Виноградською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на час відкриття спадщини проживав разом з ним. Державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори 16 серпня 2016 р. йому видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1764, № 1765 на право на земельну частку (пай) розміром 54,2 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, та на грошові вклади з процентами в Ощадбанку № [NUMBER] в с. Виноград (копія спадкової справи № 720/2004 р., наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою). За заповітом, посвідченим 08 вересня 2008 р. секретарем виконавчого комітету Виноградської сільської ради, зареєстрованим в реєстратурі за № 351, [PERSON] , [INFO] , жителька с. Виноград Городенківського району, все належне їй майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, - заповіла [PERSON] . Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 45748079, що доводиться копією Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 20043243, виданою 03.06.2009 Городенківською районною державною нотаріальною конторою. [PERSON] померла [INFO] у віці 77 років в с. Виноград Городенківського району, актовий запис за № 17 від 09 вересня 2008 р. Книзі реєстрації смертей, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 2008 року Виноградською сільською радою Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] ; разом з нею проживав та був зареєстрований син [PERSON] , 1958 року народження, що стверджується довідкою № 171, виданою 05.02.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради. Наведене свідчить, що спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом є її син - позивач [PERSON] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 1133/2008, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO]. , оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України (24.10.2008), подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Йому 03 червня 2009 р. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за № 1265, на дві земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 0,9221 га, розташовані на території Виноградської сільської ради Городенківського району, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії: ІФ № 112909 та ІФ № 112910. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 3963/02-31 від 22 грудня 2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO]. , на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надав документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 8532 від 07.05.2018 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Те, що бувша [INFO] змінена на [INFO] , свідчить довідка № 749, видана 25.09.2018 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1962 р., господарські будівлі та споруди - в 1962, 1972, 1980, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 02 травня 2019 р. становить 82270 грн., що стверджується звітом про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За даним житловим будинком закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель в розмірі 0,2500 га, що стверджується довідкою № 745, виданою 25.09.2018 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними, однак через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок немає можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нього. Згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачем - Виноградською сільською радою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1261, 268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved