Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Колонщинської сільської ради (далі - відповідач), вказавши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори Василевську О.П., в якому вказала, що [INFO] року померла її тітка - [PERSON], місцем реєстрації та постійним місцем проживання якої було м. Київ. Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно, до складу якої увійшли дві земельні ділянки, а саме: площею 0,085 га, що розташована у межах Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, цільове призначення - для ведення садівництва, та належала померлій [PERSON], на підставі державного акту серії [NUMBER], зареєстрованого за №661 від 04.04.1996 року, а також площею 0,054 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована у межах Колонщинської сільської ради, с/т «Мікробіолог», цільове призначення - для ведення садівництва, та належала померлій [PERSON], на підставі державного акту серії [NUMBER], зареєстрованого 23.08.2004 року за № 256. Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлої [PERSON], на підставі заповіту від 27.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 586, та спадщину прийняла. 20.10.2017 року позивач звернулася до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказані земельні ділянки, однак постановою від 20.10.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на земельні ділянки. То ж, позивач, посилаючись на ст.ст. 1268, 1270, 1216, 1218, 1272 ЦК України просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], право власності на вказані вище земельні ділянки. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 05.04.2018 року позов [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 04.05.2018 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою суду від 05.04.2018 року в порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №901/2015 до майна померлої [INFO] року [PERSON], яка в подальшому надійшла до суду та була приєднана до матеріалів справи. Ухвалою суду від 04.05.2018 року підготовче судове засідання було відкладено на 22.05.2018 року через неможливість його проведення, а саме через неподання витребуваних судом доказів. Ухвалою суду від 22.05.2018 року підготовче судове повторно було відкладено на 13.06.2018 року та запропоновано позивачеві з огляду на вимоги ст.ст. 12, 51 ЦПК України вирішити питання щодо заміни чи залучення співвідповідачів у справі. Ухвалою суду від 13.06.2018 року, виконавши дії, передбачені ст. 197 ЦПК України, закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 02.07.2018 року. У судові засідання, в тому числі 02.07.2018 року позивач чи її представник жодного разу не з'являлися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема повідомлення позивача на судове засідання 02.07.2018 року підтверджується розпискою про вручення судової повістки №0913300015196. При цьому, 02.07.2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката [PERSON], про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість бути присутнім у даному судовому засіданні, надавши докази його участі у інших справах. Суд вказане клопотання відхиляє, оскільки відсутні безумовні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч. 2 ст. 223 ЦПК України, а також з метою дотримання строків розгляду справи, передбачених ст. 210 ЦПК України. Крім того, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасника справи чи його представника. Відповідач Колонщинська сільська рада копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 24.04.2018 року, про що свідчить розписка про вручення судової повістки №0803200085081, у установлений ухвалою суду строк відзиву на позовну заяву не надала, будь-яких заяв, клопотань до суду не направила, про час та місце розгляду справи по суті 02.07.2018 року повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки за №0803200083402, а тому неявка їх представника не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних матеріалів. Третя особа направила до суду письмову заяву №5679/01-16 від 08.06.2018 року, згідно якої просила суд розглянути справу без участі їх представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки учасники справи у судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], місцем реєстрації та постійним місцем проживання якої було м. Київ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли, зокрема, дві земельні ділянки, а саме: площею 0,085 га, що розташована у межах Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, цільове призначення - для ведення садівництва, та належала померлій [PERSON], на підставі державного акту серії [NUMBER], зареєстрованого за №661 від 04.04.1996 року (а.с. 14), а також площею 0,054 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована у межах Колонщинської сільської ради, с/т «Мікробіолог», цільове призначення - для ведення садівництва, та належала померлій [PERSON], на підставі державного акту серії [NUMBER], зареєстрованого 23.08.2004 року за № 256 (а.с.15). На підставі заповіту від 27.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Дерун К.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 586, все своє майно [PERSON], заповіла позивачеві (а.с. 14,76). Вказаний заповіт на момент смерті [PERSON], є чинним, не змінений та не скасований, що вбачається з інформаційної довідки зі спадкового реєстру (а.с. 11). 25.12.2015 року позивач звернулася в Першу Київську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини (а.с. 69). 20.10.2017 року позивач звернулася в Першу Київську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серед іншого, на вказані вище земельні ділянки. Постановами державного нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори Василевської О.П., від 20.10.2017 року було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на зазначені вище земельні ділянки. Разом із тим, зі спадкової справи 901/2015 до майна померлої [INFO] року [PERSON], встановлено, що 17.07.2015 року із заявою про прийняття спадщини після її смерті до нотаріальної контори звернувся [PERSON] [INFO], (а.с. 56), який згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.07.1976 року є сином померлої [PERSON], (а.с. 63). Зі спадкової справи вбачається, що [PERSON] [INFO], із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до нотаріальної контори не звертався. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1225, 1270, 1297 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), на які і посилався позивач при зверненні до суду. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як встановлено ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON], за заповітом, який є чинним та охоплює все майно померлої. До складу спадщини, крім іншого, увійшли дві земельні ділянки на території Колонщинської сільської ради. Спадщину позивач у встановлений законом строк прийняла, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу відповідного свідоцтва, який відмовив у вчиненні нотаріальної дії. Та обставина, що крім позивача спадщину за законом прийняв син померлої [PERSON], не впливає на висновок суду про задоволення позову, оскільки вказана особа є спадкоємцем першої черги за законом, які мають право на спадкування у випадках, передбачених ст. 1223 ЦК України, а саме за відсутності спадкоємців за заповітом, усунення їх від права на спадкування чи неприйняття ними спадщини тощо. Крім того, будь-яких доказів того, що він має право на обов'язкову частку у спадщині, у матеріалах справи немає, а відтак його права при визнанні за позивачем права власності на спадкове майно не порушуються. Наведений висновок стосується і складу відповідачів у даній справі. Суд погоджується з тим, що відповідачем у даній справі має бути орган місцевого самоврядування. Так, за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В даному випадку наявність спадкоємців за заповітом, які прийняли спадщину, усувають від спадкування спадкоємців за законом з огляду на вимоги ст. 1223 ЦК України, а тому на спадкове майно може претендувати лише орган місцевого самоврядування у порядку визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 704,80 грн., сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved