Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ) з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з батьком та стягнення аліментів на утримання останнього. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року по цивільній справі №317/3480/14-ц місце проживання малолітнього [PERSON] визначено разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27.07.2017 року та постановою Верховного Суду від 15.04.2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Після ухвалення судового рішення про визначення місця проживання дитини з матір`ю виникли нові та істотно змінились існуючі обставини, а тому вони не могли бути враховані судом при ухваленні рішення у 2017 році. Так, [PERSON] стала матір`ю ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] . З моменту народження другої дитини відповідач перебуває у декретній відпустці. Тобто, фінансове становище [PERSON] змінилось. Відповідач продовжує проживати в однокімнатній квартирі, загальною площею 37,1 кв.м. Проживання [PERSON] , новонародженої дитини та малолітнього [PERSON] в однокімнатній квартирі може негативно вплинути на психологічний стан останнього. 19.08.2016 року позивач повторно одружився та став батьком ще однієї дитини. Дружина позивача вважає [PERSON] рідним сином та ставиться до нього відповідно. Під час ухвалення рішення Комунарським районним судом м. Запоріжжя у 2017 році не було з`ясовано думку малолітнього [PERSON] , оскільки останній не досяг 10 років. На сьогоднішній день [PERSON] досяг віку, коли може висловити своє бажання з приводу місця свого проживання. Після набрання законної сили рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року [PERSON] жодного разу не звернулась до позивача з вимогою передати їй дитину. Увесь цей час малолітній [PERSON] проживав з батьком та знаходився на його утриманні. З цих підстав, позивач просить суд визначити місце проживання [PERSON] з батьком за адресою: [ADDRESS] . Крім того, враховуючи, що [PERSON] не приймає участі в матеріальному забезпеченні сина, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття. 26.01.2021 року на адресу суду від позивача [PERSON] надійшло клопотання про виклик малолітнього [PERSON] з метою з`ясування думки останнього з приводу предмету спору, яке судом задоволено в підготовчому засіданні 30.03.2021 року (а.с. 82-84). 28.01.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яке судом задоволено в підготовчому засіданні 30.03.2021 року (а.с. 87-88). Ухвалою суду від 30.03.2021 року задоволено клопотання позивача [PERSON] від 30.03.2021 року (а.с. 94-95) та зобов`язано виконавчий комітет Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпра як орган опіки та піклування надати на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя акт обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та з`ясувати думку [PERSON] стосовно визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 110). В судовому засіданні 01.09.2021 року позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. 24.05.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява, відповідно до змісту якої відповідач зазначила, що позивач викрав спільного сина, коли останній перебував на вулиці з бабусею. Після завершення судового розгляду цивільної справи №317/3480/14-ц [PERSON] та [PERSON] домовились не возити малолітнього [PERSON] по містах та залишити все, як є, щоб не травмувати дитину. На даний час відповідач має двох малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] не заміжня, мешкає зі своїми доньками, забезпечує їх за рахунок соціальних виплат, оскільки перебуває у декретній відпустці. Крім того, відповідач зазначила, що любить свого сина і хоче бути з ним, але позивач робить все, щоб зіпсувати стосунки між матір`ю та сином. [PERSON] зазначила, що спілкується з малолітнім сином [PERSON] по телефону. Представник третьої особи 1 [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, в якій просила суд для винесення законного та обґрунтованого рішення в інтересах дитини долучити до матеріалів справи висновок щодо розв`язання наявного спору, розгляд справи провести за її відсутності та ухвалити рішення в інтересах дитини. Представник третьої особи 2 Проскуріна Є.К. в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду клопотання про долучення до матеріалів справи акту виходу в сім`ю від 25.05.2021 року №03/2193, просила суд справу розглядати за її відсутності. Допитаний в судовому засіданні 01.09.2021 року малолітній [PERSON] пояснив, що навчається в 5 класі та проживає з батьком [PERSON] та його дружиною [PERSON] , яку називає матір`ю. З рідною матір`ю [PERSON] майже не спілкується. Останній раз розмовляв з нею по телефону 02.08.2021 року на день народження. [PERSON] та прабабуся телефонують дуже рідко. Крім того зазначив, що не пам`ятає, коли в останній раз мати приїздила до нього. Також малолітній [PERSON] пояснив, що звик до мами [PERSON] та бажає проживати з батьком. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 01.09.2021 року пояснила, що вони з позивачем у справі є друзями. Знайома з [PERSON] та була на їх весіллі. Малолітній [PERSON] проживає в родині батька [PERSON] . Дитина називає другу дружину позивача - [PERSON] матір`ю. також зазначила, що останній раз бачила відповідача років 8 тому. [PERSON] залишила дитину добровільно та переїхала в м. Дніпро. Їй відомо, що малолітній [PERSON] не сумує за [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні 01.09.2021 року свідок [PERSON] пояснив, що товаришує з позивачем [PERSON] та знає останнього більше 10 років, товаришують сім`ями. В родині за малолітнім [PERSON] доглядають, є домашнє виховання. Друга дружина позивача також приймає участь у вихованні [PERSON] , виконує з ним домашнє завдання. Малолітній [PERSON] називає мамою [PERSON] (другу дружину [PERSON] ). [PERSON] ніколи не згадував про рідну матір. З відповідачем свідок не спілкується. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення позивача, його представника, свідків [PERSON] , [PERSON] , думку малолітнього [PERSON] , судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 7 СК України визначено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками (ч. 2). Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч. 9). Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ч. 1). Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ч. 2). Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.ч. 2,3 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року по цивільній справі №317/3480/14-ц встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2006 року, який було розірвано на підставі рішення суду від 17.04.2014 року. Зазначене рішення набуло законної сили 15.04.2019 року (а.с.149-153). З матеріалів слідує, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.09.2009 року серії [NUMBER] , актовий запис №19 (а.с. 16). Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1). Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна . У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3). Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). Частиною 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З матеріалів справи слідує, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року по цивільній справі №317/3480/14-ц визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю - [PERSON] за місцем її реєстрації: [ADDRESS] (а.с. 17-21). Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27.09.2017 року (а.с. 154-156) та постановою Верховного Суду від 15.04.2019 року (а.с. 157-163) рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.05.2017 року залишено без змін. З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2018 року [PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про відібрання і повернення дитини матері. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2020 року по справі №333/4903/18 позов [PERSON] задоволено, відібрано у [PERSON] неповнолітню дитину - [PERSON] та повернуто дитину матері. Постановою Запорізького апеляційного суду від 02.12.2020 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2020 року по цивільній справі №333/4903/18 скасовано (а.с. 96-100). Скасовуючи рішення суду від 24.02.2020 року Запорізький апеляційний суд виходив з того, судом першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги у цій справі такі докази, як: - висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 15.11.2019 року № 2659/01-37/05, як органу опіки та піклування, за змістом якого: враховуючи стан здоров`я дитини, те, що зміна проживання та навчання дитини можуть вплинути на психоемоційний стан дитини,

Outcome: approved