Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі- відповідач) про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 1999 року по 2008 рік вони з відповідачем перебували у шлюбі, від якого мають сина, [PERSON], [INFO], який є студентом Глухівського коледжу СНАУ денної форми навчання та не перебуває на державному утриманні, тому потребує регулярної матеріальної допомоги. Позивач також посилається на те, що відповідач допомоги на утримання сина не надає, хоча є працездатною особою, а вона не в змозі самостійно забезпечити достатній рівень утримання сина, оскільки має регулярно сплачувати кошти придбання підручників, одягу, харчування тощо. Відтак, посилаючись на норми матеріального права, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] у розмірі 1000 грн., щомісячно, до закінчення сином навчання. Ухвалою суду від 26.04.2018 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про надходження позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку статті 128 ЦПК України (пункт 4 частини восьмової, частина одинадцята) відзиву на позов не надіслав. Враховуючи, що від позивача не надходила заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи в спрощеному порядку без виклику сторін, суд вирішив розглянути справу в загальному порядку без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено, відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). З довідки № 326, виданої Глухівськии коледжом Сумського НАУ від 19.09.2018 вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на ІІІ курсі денної форми навчання за спеціальністю «Будівництво та цивільна інженерія» з 01.09.2016 по 30.06.2020 і не знаходиться на повному державному утриманні (а.с.7). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини третьої статті 199 ЦПК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз'яснено Пленумом Верховного Суду України в пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В частині першій статті 182 СК України вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки № 02-16/1158, виданої виконкомом Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області від 19.09.2018, [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом зі своєю матір'ю, [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що син сторін [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги, так як навчається у вказаному вище навчальному закладі на денній формі навчання. Водночас позивач не навела обставин, за яких з Відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1000 гривень, і що сплата аліментів у зазначеному розмірі не поставить його в скрутне матеріальне становище, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно до закінчення його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, який буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання та платоспроможності самого відповідача. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що сторони мають однакові зобов'язання утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вирішуючи питання про стягнення судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь держави, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial