Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON],07.09.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначила, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на праві власності, відповідно до договору купівлі - продажу від 20.11.2009 року, укладеного між нею та [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Черниш С.В. та зареєстровано в реєстрі №1712. В договорі купівлі-продажу в п.12 відповідач зобов'язується знятися з реєстраційного обліку та звільнити відчужуване майно до 27 листопада 2009 року. Однак до теперішнього часу відповідач не знявся з реєстраційного обліку в спірній квартирі. Відповідач не проживає у спірній квартирі з листопада 2009 року, не користується нею,не приймає участі в оплаті комунальних послуг, не є родичем. На підставі вищевикладеного, усунути перешкоди [PERSON] у користуванні, розпорядженні своїм майном квартирою [ADDRESS], шляхом визнання втративши право користування квартирою [ADDRESS] [PERSON] знявши його з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпров'я». Заяв чи клопотань від нього до суду не надходило. В судовому засіданні представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради - [PERSON] позовні вимоги не підтримала. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 20 листопада 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черниш Є.В. зареєстровано в реєстрі за №1717. /а.с.7-8/. Згідно п.12 даного договору [PERSON] зобов'язується знятися та зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб та звільнити відчужуване майно до 27 листопада 2009 року. Право власності на дане домоволодіння зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно./а.с.10/ Відповідно до довідки №44767 від 05.09.2016 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрованими значаться - [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає з осені 2009 року, в квартирі відсутні його особисті речі, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідка [PERSON] Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Однією з підстав зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині усунення [PERSON], перешкоди в користуванні, розпорядженні квартирою [ADDRESS] шляхом зняття [PERSON], з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS].- підлягають задоволенню, оскільки порушується право позивача, як власника, відповідач за зазначеною адресою не проживає з осені 2009 року, і тому суд вважає, що вимоги позивача в цій частині є законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню та відповідач має бути знятий з реєстрації у вищезазначеній квартирі. Стосовно позовних вимог в частині визнання відповідача втративши права користування квартирою [ADDRESS] позивачу слід відмовити, оскільки втратившим право користування житлом може бути визнаний тільки наймач, або член сім»ї наймача відповідно до ст.ст.71,163 ЖК України, або член сім*ї власника відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України. Відповідач не є наймачем, або членом сімї наймача, також не є членом сім*ї власника, На підставі вищезазначеного відповідача не може бути визнаний таким що втратив право користування житлом. На підставі викладеного та

Outcome: partial