Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] 15.08.2017 року звернулась до суду з позовом мотивуючи тим, що згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2010 року з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій одиниці в розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.12.2009 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до зазначеного рішення суду Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження. Відповідач починаючи з 03.12.2009 року і по даний час не здійснив жодної виплати аліментів на дитину за що був притягнутий до кримінальної відповідальності по ст. 164 ч.1 КК України, що підтверджую копією вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 10.08.2012 року. Станом на 31.07.2017 року заборгованість по виконавчому листу становить 36800,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, сума неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня звернення до суду складає 11180, 00 грн. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму неустойки /пені/ за несплату аліментів за період з 03.12.2009 року по 31 липня 2017 року в розмірі 11 180,00 грн. Ухвалою суду від 14.02.2018 року до спільного розгляду з первісним позовом було прийнято до розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. [PERSON] зустрічні вимоги обґрунтував тим, що згідно довідки Білоцерківського міського відділу ДВС від 09.08.2017 року № 579 його заборгованість по сплаті аліментів становить 36800 грн., однак вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою. Так, 18.09.2013 року він був направлений для відбування покарання в Ірпінському виправному центрі №132 ( адреса: смт. Коцюбинське, вул. Залізнична-1), однак, 26.09.2013 року отримав травму ВЧМТ, забій головного мозку важкого ступеню з здавленням внутрімозковими гематомами в п/лобній та п/скроневій ділянці, лінійний перелом лобної кістки, що підтверджується випискою №11278 з історії хвороби нейрохірургічного відділення Білоцерківської МЛ №2. Внаслідок отриманих травм він втратив працездатність і йому була встановлена 2-га група інвалідності довічно, що підтверджується посвідченням серії ААГ №216555, виданим Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради. Окрім цього, 19.09.2016 року йому було встановлено діагноз: лівосторонній коксартроз 3-4 ст. з асептичним некрозом голівки лівого стегна. В цей же день було здійснено операцію з ендропротезування лівого кульшового суглобу протезом фірми «гіттег», що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого Київської обласної клінічної лікарні. Вартість протеза становить 71550 грн. Також, операція необхідна і на іншій нозі, однак зробити її він не спроможний із-за відсутності коштів. Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України, у зв'язку із моєю тяжкою хворобою, інвалідністю та втратою працездатності, він не спроможний погасити заборгованість за аліментами, тому просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в сумі 36800 грн., що утворилась при виконанні рішення Білоцерківського міськрайонного суду згідно виконавчого листа № 2-792/2010 від 18.01.2010 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов про стягнення пені з відповідача на її користь підтримала, зустрічний позов не визнала та подала відзив із запереченнями. Представник позивача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні просила позов [PERSON] задовольнити в повному обсязі, а позов [PERSON], про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, залишити без задоволення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову про стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів, оскільки заборгованість виникла не з його вини, та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Представник відповідача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 17484408, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи ( а.с. 4-6) вбачається, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач зареєстрована та проживає разом із дочкою за адресою: [ADDRESS], 23.12.2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] внаслідок чого змінила прізвище з «Терещенкова» на «Матківська». З матеріалів справи ( а.с. 89-91) вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в Державній установі «Інститут ендокринології та обміну речовин ім.. [PERSON] [PERSON] медичних наук України», в 2016 -2017 роках проходила обстеження та отримала лікування. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2010 року у справі № 2- 792/2010 ( а.с. 7), з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400.00 грн., щомісячно з 03.12.2009 року і до повноліття дитини. 28.01.2010 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист, у справі № 2- 792/2010 ( а.с. 41), на підставі заяви позивача від 16.02.2010 року ( а.с. 42) він був прийнятий міським відділом державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції до примусового виконання та 17.02.2010 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 17484408 ( а.с. 43) щодо виконання рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 400.00 грн., щомісячно з 03.12.2009 року і до повноліття дитини. Згідно довідок державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ( а.с. 67,68), заборгованість відповідача по виконавчому листу, у справі № 2- 792/2010, становить 36800,00 грн., яка визнається сторонами. За положеннями ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Саме така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року в справі № 6-81цс13, від 1 жовтня 2014 року № 6-149цс14, від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15, який має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідач зобовязаний рішенням суду сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 400,00 грн. щомісячно з 03.12.2009 року на утримання дочки та відповідно до законодавства зобовязаний вчиняти дії щодо належного виконання зобовязання, в тому числі, повідомляти державного виконавця про місце проживання, місце роботи та доходи. Як вбачається з рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 18.10.2010 року ( а.с. 7) відповідач приймав участь у розгляді справи щодо стягнення з нього аліментів на дочку та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 400, 00 грн., що підтвердив в судовому засіданні під час розгляду даної справи. Відповідач в обґрунтування заперечень посилається на те, що він не знав про відкриття виконавчого провадження, а заборгованість виникла з вини державного виконавця, який не повідомив його про примусове стягнення аліментів та не вчинив дій щодо направлення постанови для виконання. Однак, суд критично ставиться до даних тверджень, оскільки відповідач був обізнаний щодо обовязку по сплаті аліментів, доказів щодо виконання рішення суду в добровільному порядку починаючи з 03.12.2009 року до суду не надав, в матеріалах виконавчого провадження наявні відомості щодо направлення відповідачу постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомлення виклики до відділу ДВС, що в свою чергу не спростовані відповідачем жодним доказом. Також, відповідач посилається на те, що в період з 18.09.2013 року по липень 2017 року заборгованість утворилась не з його вини, оскільки в даний період він відбував покарання за вироками суду та отримав ушкодження здоровя, внаслідок якого була встановлена група інвалідності. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [INFO] та являється власником зазначеного майна, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 9). Згідно посвідчення серії ААГ № 216555 від 14.07.2017 року ( а.с. 75) [PERSON], [INFO], являється інвалідом 2 групи та отримує державну соціальну допомогу, яка призначена з 01.12.2016 року довічно. З довідки Білоцерківської міжрайонної МСЕК від 19.02.2018 року № 81 ( а.с. 105), вбачається, що [PERSON], [INFO], вперше оглянутий Ірпінською міжрайонною МСЕК 24.02.2014 року, встановлена друга група інвалідності з 24.02.2014 року по причині загального захворювання до 01.03.2015 року, 01.12.2015 року він оглянутий Білоцерківською міжрайонною МСЕК, встановлена друга група інвалідності з 30.11.2015 року по причині загального захворювання до 01.12.2016 року та 22.12.2016 року оглянутий Білоцерківською міжрайонною МСЕК і встановлена друга група інвалідності з 01.12.2016 року по причині загального захворювання з ураженням центральної нервової системи і опорно рухового апарату довічно. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2012 року у справі № 1/1003/724/12 ( а.с. 8), [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 164 КК України. Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2013 року у справі № 357/9450/13 ( а.с. 56), [PERSON] було притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 164 КК України. З довідки про звільнення, виданої Ірпінським виправним центром УДПтС України в м. Києві та Київській області ( № 132) Державної пенітенціарної служби України ( а.с. 92) вбачається, що [PERSON] відбував покарання з 18.09.2013 року по 18.04.2014 року та звільнений на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 8 днів на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2014 року. Отже, суд приходить до висновку, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача за період з 03.12.2009 року по 17.09.2013 року, тому позивач має право на отримання від відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення за вказаний період. Суд прийшов до висновку, що сума неустойки (пені) складає: 5425,08 грн. виходячи з наступного розрахунку ( розмір щомісячного платежу х на 1% х кількість днів): за грудень 2009 року 101,08 грн. ( 361,28х1%=3,61х28), за 2010 рік 1460,00 грн., 2011 рік = 1460,00 грн.; 2012 рік = 1460,00 грн.; з січня 2013 року по 17.09.2013 року 1040,00 грн. За період з 18.09.2013 року по липень 2017 року розмір пені не підлягає стягненню, оскільки заборгованість відповідача по сплаті аліментів утворилась з незалежних від нього причин, в період перебування відповідача в місцях позбавлення волі, в звязку з отримання ушкодження здоровя та встановлення інвалідності, в звязку з чим він обмежений у працездатності, потребує лікування та офіційно не працевлаштований. Щодо зустрічного позову суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. За змістом вказаної статті платника аліментів може бути звільнено від сплати тієї суми заборгованості, яка виникла після його захворювання або іншою обставиною, що має істотне значення. Судом встановлено, що відповідач в період з 18.09.2013 року по липень 2017 року відбував покарання за вироками суду та отримав ушкодження здоровя, внаслідок якого була встановлена група інвалідності, про що зазначено вище в рішенні, також з матеріалів справи ( а.с. ( 79-81) вбачається, що 26.09.2013 року відповідач отримав травму ВЧМТ, забій головного мозку важкого ступеню з здавленням внутрімозковими гематомами в п/лобній та п/скроневій ділянці, лінійний перелом лобної кістки, що підтверджується випискою №11278 з історії хвороби нейрохірургічного відділення Білоцерківської МЛ № 2., 19.09.2016 року йому було встановлено діагноз: лівосторонній коксартроз 3-4 ст. з асептичним некрозом голівки лівого стегна і в цей же день було здійснено операцію з ендропротезування лівого кульшового суглобу протезом фірми «гіттег», що підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого Київської обласної клінічної лікарні, вартість протеза становить 71550 грн. Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, про звільнення [PERSON], [INFO], від сплати заборгованості за аліментами на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що утворилась при виконанні рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2010 року, згідно виконавчого листа № 2-792/2010 виданого 28.01.2010 року, в сумі 18800,00 грн., яка утворилась за період з 18.09.2013 року по липень 2017 року. Позивач звільнена від сплати судового збору згідно ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial