Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] 04 квітня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини і на дружину. Позивач в своєму позові і з представником в ході судового засідання посилаються на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2015 року, від шлюбу мають одну спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON] [INFO]. Спільне життя не склалося, в сімї не було взаєморозуміння, виникали сварки, конфлікти, що призвело до розпаду сімї. Разом фактично не мешкають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки припинені в травні 2016 року, мають психологічну несумісність, стосунки не підтримують. Сімя розпалась та поновлена бути не може. Примирення та збереження сімї не можливе. Спору, повязаного з майном, на теперішній час немає, дитина мешкає з матірю. Просила шлюб розірвати, прізвище залишити просила шлюбне «Стрижак». Крім того, відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини участі не приймає, мешкають окремо. Вона зараз не працює, доглядає дитину, матеріально погано забезпечена. Просила також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини до досягнення дочкою повноліття щомісячно в твердій грошовій сумі по 1355 грн. та аліменти на її, дружини, утримання до досягнення їх дитиною трьох років щомісячно по 1600 грн., задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги фактично визнав, не заперечував проти них, пояснивши, що працює, отримує мінімальну зарплату, інших аліментів чи виплат у нього немає, проти розлучення не заперечує і просив шлюб розірвати, визначити стягнення аліментів на утримання дитини і на утримання дружини фактично на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача і її представника, пояснення відповідача, зясувавши думку сторін, оцінивши добуті та представлені докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню частково. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом в судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] знаходяться в шлюбі з 03 грудня 2015 року, що зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 440. Від цього шлюбу мають одну спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON] [INFO]. Сумісне життя між сторонами не склалося, в сімї не було взаєморозуміння, виникали сварки, що призвело до розпаду сімї і роздільного мешкання, мають психологічну несумісність. З травня 2016 року шлюбних і подружніх відносин немає, не мешкають разом, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Прийняті наміри до порозуміння та примирення ні до чого не призвели. Примирення та збереження сімї неможливі. У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, спору стосовно спільно нажитого майна зараз немає, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, неповнолітня дитина залишаються мешкати з матірю позивачем [PERSON], а прізвище останній після розлучення на її прохання слід залишити фактично до шлюбне [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачці, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені нею судові витрати: 640 грн. судового збору. Судом також встановлено, що на теперішній час позивач [PERSON] мешкає разом зі своєю неповнолітньою дитиною, займається її вихованням та утриманням, лікуванням. Відповідач на утримання дочки регулярну матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав :а виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. З ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] неповнолітня, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час не працює, має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги від батька, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання вказаної дитини: дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття щомісячно по 900 грн. (а не 1355 грн. як того просить позивач). При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач працює і отримує мінімальну зарплату, мав намір виплачувати аліменти в добровільному порядку, але не регулярно, має низькі доходи і не суттєве матеріальне становище. Верховний суд України, в абз. 2 п. 17 постанови № 3 Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Щодо матеріального становища відповідача: судом встановлено, відповідач працює, отримую регулярно заробітну плату, інших прибутків не отримує, джерелом доходу є заробітна плата; частково намагається виплачувати аліменти в добровільному порядку, має доходи і не суттєве матеріальне становище, ніяких інших виплат за виконавчими документами не проводить. Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України «Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», враховуючи обставини матеріального становища відповідача, обґрунтований, розумний, та справедливий розмір аліментів в твердій грошовій сумі (як того просить позивачка) 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] неповнолітня, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час не працює, має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги від батька, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини до досягнення вказаною дочкою трьох років в розмірі 750 грн. щомісячно. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач не виплачує такі аліменти в добровільному порядку, працює, має низькі доходи і не суттєве матеріальне становище. А дружина, з якою проживає вказана дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач [PERSON] 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». [PERSON] 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що сторони в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, могли б скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним належним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Суду не надано доказів того, що неправомірними, злочинними діями позивача, повязаними з неналежним виконанням взятих на себе обовязків відповідачау було завдано ушкодження здоровя, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями позивача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Крім того, відповідно до ст. 7 Закону України про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні; а тому враховуючи обставини матеріального та сімейного становища і стану здоровя відповідача, обґрунтований, розумний, та справедливий розмір аліментів буде становити зараз саме ? частка всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх задоволення в повному обсязі (щодо розірвання шлюбу і частково щодо стягнення та розміру аліментів). Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України суд може присудити аліменти і за минулий час. Враховуючи вимоги ст. 199 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дочки і на утримання дружини з 04 квітня 2017 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Зважаючи на те, що позивачка не працює, має скрутне матеріальне становище і важкі сімейні обставини, державну грошову допомогу отримує, інших джерел доходу не має, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] звільнена від сплати судового збору в цій частині вимог (про стягнення аліментів), тому з відповідача слід також стягнути судовий збір в дохід держави по цим вимогам у розмірі 640 грн.. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно відповідача та їх дочки по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього та предмета спору і не довів цього, твердження відповідача про можливу наявність будь-яких інших зобовязань стосовно позовних вимог є припущенням. Не може суд прийняти до уваги можливу позицію відповідача стосовно не погодження з деякими положеннями позовних вимог, оскільки вони спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково і шлюб між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований 03 грудня 2015 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 440, мають одну неповнолітню дитину розірвати, прізвище [PERSON], яке не було змінено нею після реєстрації шлюбу з «Стрижак», залишити без зміни, а саме «Стрижак», стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею при подачі позову судовий збір в сумі 640 грн.; стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Україна, аліменти на утримання неповнолітньої дитини: дочки [PERSON], [INFO], на користь матері цієї дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи стягнення з 04 квітня 2017 року, допустити негайне виконання рішення про стягнення цих аліментів в межах суми платежу аліментів за один місяць; стягувати з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], Україна, аліменти на користь дружини [PERSON] на її утримання в сумі 750 грн. щомісячно, до досягнення їх дочкою [PERSON], [INFO], трьох років, тобто до 29 лютого 2019 року, починаючи стягнення з 04 квітня 2017 року, допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу і по цим аліментам за один місяць, стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.; в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини відмовити. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на дружину до досягнення дитиною трьох роктів в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню частково (в частині вимог про стягнення аліментів - частково, вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню повністю). На підставі викладеного,

Outcome: partial