Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся з позовом до суду про визнання [PERSON] (далі Відповідач), таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком № 47 по вул. Івана Франка с. Зарубинці Підволочиського району Тернопільської області. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач покликається на те, що він є власником даного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності. Відповідач є колишнім зятем Позивача, та з травня 2012 року у домоволодінні за вказаною адресою не проживає, із донькою розлучений, аліментів на онуку не сплачує. Вказане стверджується поданими до позову матеріалами. З огляду на вказане, враховуючи відсутність домовленості про право користування Відповідачем належним Позивачу будинковолодінням, та не бажання добровільно знятися із реєстрації, у Позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання Позивач не зявився, однак подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату розгляду даної цивільної справи, жодних заяв про розгляд справи у його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, приходить до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, п. 1 ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства, ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. Положення п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року зазначають, що при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. Положення ч. 2 п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначають, що наявність прописки (на даний час реєстрації) сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.12.2006 року №12874820 [PERSON] є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с. Зарубинці, вул. Франка І., 47. Підставою виненкнення права власності зазначено свідоцтво про право власності серії ЯЯЯ №663230 від 13.12.2006 року, видане Зарубинецькою сільською радою. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04 листопада 2016 року №3, виданої Скалатською міською радою, вбачається, що до складу сімї/зареєстрованих входять: [PERSON] (Позивач), [INFO]; [PERSON], [INFO], - дружина; [PERSON], [INFO], - донька; [PERSON]. [INFO], - онука; [PERSON], [INFO], - колишній чоловік дочки. Усього пять осіб. Відповідно до актів складених депутатом Скалатської міської ради [PERSON], затверджених в.о. старости та головою міської ради в присутності свідків від 11.03.2016 року № 1434; 11.01.2016 року № 41; 07.11.2016 року № 9125; вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], однак не проживає з травня 2012 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В даному випадку суд вважає що Відповідач, який не є членом сімї Позивача, не проживає у його будинку понад один рік без поважних причин. Тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням по цих підставах. На підставі наведеного,

Outcome: approved