Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], (далі - відповідачі), вказавши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області, Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області, в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку відповідачів, та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки кадастровий номер 3222780601:01:054:0162. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він проживає в житловому будинку, який знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Бишів, вул. Щорса, 29. Для обслуговування житлового будинку та господарських споруд він вирішив належним чином оформити земельну ділянку, на якій знаходиться його будинок, для чого звернувся до приватного підприємства «Солгер» для виготовлення технічної документації. Свої листом підприємством «Солгер» повідомило, що в сусідніх землевласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], не вірно виготовлені правовстановлюючі документи на їх земельну ділянку, а саме невірне місце розташування земельної ділянки, її конфігурація та площа, яка накладається на земельну ділянку позивача, і тому підприємством «Солгер» було призупинено роботу по виготовленню технічної документації позивачів. У 2014 році він звернувся до Управління Держземагентсва у Макарівському районі і йому повідомили, що при внесенні відомостей до автоматизованої бази даних Державного земельного кадастру встановлено взаємний перетин його земельної ділянки із земельною ділянкою громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON]., що є перешкодою у внесенні відомостей про його земельну ділянку. Для вирішення даного питання Управління Держземагенства у Макарівському районі порекомендувало звернутися до суду. У судовому засіданні позивач вимоги за позовом підтримав, просив їх задовольнити із вказаних у позові підстав. Представник відповідачів [PERSON], та відповідач [PERSON], проти задоволення позову заперечили, вказуючи на його безпідставність, та обґрунтовуючи свої заперечення тим, що земельну ділянку вони отримали в порядку та згідно норм діючого законодавства. Треті особи в судове засідання представників не направили, згідно своїх листів, що містяться в матеріалах справи, просили слухати справу у їх відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так рішенням Макарівського районного суду Київської області від 04.08.2014 року у цивільній справі №370/1194/14-4 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне підприємство «Соглер», про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яке набрало законної сили 15.08.2014 року, встановлено наступне. Позивачу та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська обл. Макарівський р-н., с.Бишів, вул. Щорса, 29, що підтверджується договором купівлі-продажу будинку серії ВЕА №725527, зареєстрованого в БТІ 17.08.2006р., та свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВЕВ № 789229, зареєстрованого 05.10.2006р. Рішенням Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області у 2007 році за № 58-07-У [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації для передачі у власність земельної ділянки по вул. Щорса, 29, у с. Бишів, площею 0,25 га під будівництво та обслуговування жилого будинку та 0,06 га для ведення особистого селянського господарства. Остаточна площа земельних ділянок буде визначена після проведення інвентаризації землевпорядною організацією. Після встановлення на місцевості та погодження зовнішніх меж земельної ділянки, виготовлення технічної документації землевпорядна організація повідомила [PERSON] та [PERSON] листом від 12.12.2013р., № 208 про призупинення робіт з виготовлення технічної документації, оскільки у сусідніх землевласників відповідачів у справі земельна ділянка накладається на їх земельну ділянку. Судом також встановлено, що суміжним землевласником позивача є відповідачі. Так, згідно Архівного витягу №05-04-/329 від 04.06.2015 року Архівного відділу Макарівської райдержадміністрації Київської області, рішенням Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області від 01.11.2005 р. №182-22-ІV гр. [PERSON] надано дозвіл на збір і виготовлення технічної документації для безоплатної передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,20 га за адресою: вул. Щорса, 32, у с. Бишів Макарівського району Київської області. Згідно Архівного витягу №05-04-/192 від 06.04.2015 року Архівного відділу Макарівської райдержадміністрації Київської області, рішенням Бишівської сільської ради шостого скликання Макарівського району Київської області від 21.06.2012 р. №168-17-VІ відповідачам надано дозвіл на затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,2427 га за адресою: вул. Щорса, 31, у с. Бишів Макарівського району Київської області. 08.05.2013 року відповідачі зареєстрували у визначеному законом порядку своє право власності на вказану вище земельну ділянку площею 0,2427 га за адресою: вул. Щорса, 31, у с.Бишів, кадастровий номер земельної ділянки 3222780601:01:054:0162, та отримали відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САЕ №215893. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Як передбачено ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Так, статтею 137 ЦПК України передбачено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. Судом було розглянуто клопотання позивача про витребування певних доказів, яких позивач вважав достатніми на підтвердження своїх вимог та яке судом було задоволено. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, зокрема, наявності у позивача на праві власності чи на праві користування земельної ділянки відповідної площі з відповідними межами, накладання земельних ділянок одна на одну (фактичного спору щодо користування земельними ділянками чи накладання координат у базі даних управління держземагенства у Макарівському районі Київської області), порушення порядку оформлення у власність відповідачами земельних ділянки (невідповідність площі, меж, місця розташування земельної ділянки). Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Як передбачено ст. 125 ЗК України (на момент оформлення відповідачами правовстановлюючого документу) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею ж 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якими є відповідний витяг або свідоцтво про право власності. З наведених вище норм закону вбачається, що законність видачі свідоцтва про право власності напряму залежить від підстав набуття земельної ділянки, тобто визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на земельну ділянку відповідачів слід лише після перевірки підстав для їх видачі, тобто договору, рішення органу місцевого самоврядування чи місцевого органу виконавчої влади, що стали підставою для їх видачі. Проте, зазначених вимог позивачем не заявлялося. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Наявність рішення Макарівського районного суду Київської області від 04.08.2014 року у цивільній справі №370/1194/14-4 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Приватне підприємство «Соглер», про визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яке набрало законної сили 15.08.2014 року, не є підставою для закриття провадження у даній справі, оскільки склад осіб, що беруть участь у справі є різним, іншими є предмет позову та його підстави. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed