Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] , в тому числі в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду із позовом до Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області, в якому просить визнати за ними право спільної часткової власності (по 1/2 частині) на квартиру [ADDRESS] в порядку приватизації державного житлового фонду. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що її чоловік - [PERSON] отримав квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області №266 від 23 жовтня 1996 року. У вказаному житлі постійно зареєстровані та проживають позивач - [PERSON] , та її неповнолітній син - [PERSON] . Позивач виявила бажання набути вказане житло у власність в порядку приватизації державного житлового фонду, однак, відповідачем - Сарненською міською радою їй було відмовлено. Відмову було мотивовано тим, що будинок [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Сарни, у зв`язку із створенням об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Окраса» та зняттям його з балансу Сарненської міської ради Рівненської області. Позивач зазначає, що вона має право на приватизацію вказаного житла, однак, позбавлена такої можливості, через що звернулась із даним позовом до суду. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що сім`я займає вказану в позові квартиру більше двадцяти років та має право на отримання цього житла у власність. Однак, оскільки вказане житло не перебуває на балансі відповідача, можливості набути право власності в порядку приватизації немає. Позивач вказує, що в позасудовому порядку реалізувати свої права сторона можливості не має. Представник відповідача - Сарненської міської ради у судове засідання не з`явився. Відповідачем, Сарненською міською радою, в особі міського голови, суду подано письмову заяву, відповідно до якої відповідач просить прийняти рішення у цій справі на розсуд суду, на підставі наявних матеріалів. Відповідачем заявлено клопотання про проведення розгляду даної справи у відсутності представника відповідача, яке судом задоволено. Інших заяв та клопотань від сторін не надходило. Отже, правовідносини між сторонами по справі виникли з приводу реалізації особою права на отримання житла у власність в порядку приватизації державного житлового фонду. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Із позовної заяви та пояснень позивача встановлено, що спір виник з приводу набуття позивачем та її неповнолітньою дитиною права власності на житло - в порядку приватизації. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч.1 ст.345 ЦК України - фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Частиною 2 цієї ж норми встановлено, що приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. В ході судового провадження судом достовірно встановлено, що наймачем квартири [ADDRESS] , є [PERSON] - на підставі рішення виконавчого комітету Сарненської міської ради №766 від 23 жовтня 1996 року, копія якого надана суду. Із наданої суду довідки №2128 від 22 травня 2019 року, виданої Сарненською міською радою, встановлено, що позивач є зареєстрованою по [ADDRESS] . Копія свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , доводить, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, відповідно до копій довідок №134 від 03 січня 2006 року, №16776 від 27 жовтня 2006 року, виданих КП «Сарненське будинкоуправління» - станом на вказане число у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані та проживають : [PERSON] (квартиронаймач), [PERSON] (дружина квартиронаймача), [PERSON] (дочка квартиронаймача). В подальшому у вказаному приміщенні проживали та були зареєстровані : [PERSON] , а також діти : [PERSON] , [PERSON] , що встановлено із наданих суду копій довідок №12030, №9921, №9571, №3238 виданих КП «Сарненське будинкоуправління», відповідно, 12 листопада 2008 року, 22 червня 2011 року, 20 липня 2012 року, 10 березня 2017 року. Відповідно до вказаних довідок - квартиронаймач - [PERSON] вибув в м.Рівне. Отже, позивач вказує, що вона та її неповнолітній син мають право на приватизацію займаної ними квартири, однак, не можуть скористатись своїм правом, що і стало підставою для звернення до суду. Відносини у сфері реалізації прав власності в порядку приватизації державного житлового фонду регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», а також іншими нормативними актами, зокрема: Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності», Положеннями «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» та «Положенням про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємств, установ та організацій». Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. У статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначено органи, на які покладено приватизацію та оформлення права власності. Відповідно, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. В той же час, з аналізу положень ч.2 ст.2, ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вбачається, що право на приватизацію не є безумовним. Однак відмова органу приватизації має бути відповідним чином обґрунтована та вмотивована законними підставами. Як було встановлено судом, позивач бажає набути право власності на квартиру в порядку приватизації. Відповідно, до ч.3 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень органу приватизації, що приймається не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Тобто, прийняттю рішення органом приватизації житла обов`язково передує звернення конкретної особи із відповідною заявою, встановленого зразка та переліком необхідних документів. Доказів такого звернення позивачами суду надано не було. Крім того, органу приватизації до заяви громадянином додаються документи, згідно переліку, передбаченого у п.17, 18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затв. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009 року, який необхідний для її розгляду та прийняття рішення органом приватизації . Так, громадянин повинен був подати до органу приватизації : оформлену заяву на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідку про склад сім`ї та займані приміщення; копію ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копію документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заяву - згоду тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Таким чином, рішення щодо приватизації житла не відноситься до компетенції суду, а має прийматись виключно органом приватизації після здійснення аналізу вказаних документів. Суд, відповідно до ст.4 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦПК України визначено способи захисту цивільних прав. Отже, судом розглядаються виключно спори, що виникають між сторонами з приводу здійснення приватизації житла. Безпосередньо питання приватизації житла не може вирішуватись судом. Таким чином, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав в частині визнання права власності на житло в порядку приватизації у спосіб, не передбачений ч.2 ст.16 ЦК України, оскільки доказів того, що між сторонами існує спір щодо житлового фонду, суду надано не було. Так, копії повідомлень за підписом Сарненського міського голови №02116-1283 від 17 серпня 2020 року та 02/16-621 від 12 квітня 2018 року, доводять, що будинок [ADDRESS] не перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Сарни, у зв`язку із створенням об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Окраса» та зняттям його з балансу, а тому право комунальної власності на квартиру [ADDRESS] за територіальною громадою м.Сарни в особі Сарненської міської ради не зареєстровано. Вказані обставини доводяться додатково довідкою №55 від 05 березня 2020 року, виданою ОСББ «Окраса», відповідно до якої - [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] , до складу її сім`ї відносяться : донька, [PERSON] та син, [PERSON] . Згідно ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст.16 ЦК України є визнання права. Як передбачено ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа. Проте, ні у позовній заяві, ні у судовому засіданні, ні у наданих суду доказах, не наведено жодних даних, які б свідчили про порушення відповідачем права на приватизацію позивача. Право на приватизацію це загальне поняття, метою якого є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі. Право на приватизацію гарантовано Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» і додаткового визнання цього права судом не потребує. Суд може лише встановити факт порушення цього права і захистити можливість його реалізації у спосіб, передбачений ст. 16 ЦК України чи іншими законами України. За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання позовних вимог обгрунтованими. Враховуючи наведене, у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.ст. 13, 345 ЦК України,

Outcome: dismissed