Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

[PERSON] 22.11.2017р. звернулася до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] Вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власницею вказаної квартири, в ній проживає. Відповідачем є колишня дружина її сина [PERSON] З жовтня 2016 року вона забрала свої речі, пішла жити за іншою адресою, яка позивачу не відома. В добровільному порядку відповідач не знімається з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача в квартирі приводить до додаткових витрат по сплаті комунальних платежів та порушує права позивача щодо розпорядження та користування належним майном на свій розсуд. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280,281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд прийшов до наступного. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.03.2000р., укладеного на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] Згідно довідки від 19.11.2017 р. (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) на житловій площі в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] як син, [PERSON]-внук, [PERSON]-внук, та [PERSON], яка зареєстрована за вищевказаною адресою з 30.06.2000 р. (а.с.6). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] повторно виданого 10.01.2014р. відділом ДРАЦС у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 22.04.2008р. в Першому Суворовському відділі ДРАЦС Одеського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №205 (а.с.7) Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 ст. 321 ЦК України, визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з актом, складеним 14.11.2017р. сусідами [PERSON], [PERSON]І, [PERSON], підписи яких завірені керівником дільниці №1 КП ЖКС «Північний» [PERSON], відповідач [PERSON] з жовтня 2016 року не проживає в квартирі [ADDRESS] Крім того, в якості свідка була допитана [PERSON], сусідка позивача, яка також підтвердила непроживання відповідача з кінця 2016 року. Згідно з нормами ч.1 ст.156 ЖК України, члени сімї власника квартири, які проживають разом з ним в квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди користування цим приміщенням. Частина 4 цієї же статті вказує, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням не інакше як на підставі і в порядку, визначеному законом. Право громадянина на житло нерушиме та гарантовано статтею 47 Конституції України. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача того факту, що відповідач по справі понад один рік не проживає на спірній житловій площі без поважних на те причин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним житлом. Відповідно до ст.7 Закона України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, враховуючи доведеність з боку позивача факту непроживання відповідача без поважних причин понад один рік, суд прийшов до висновку, що [PERSON] втратила право користування житлом, тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved