Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] 24 листопада 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що будинок № [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Ѕ частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору дарування від 03 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Олійник С.В. Ѕ частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору дарування від 11 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Олійник С.В. Відповідно до адресної картки, виданої Ленінським РВ ГУ ДМС м. Дніпро в Дніпропетровській області в будинку № [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] в будинку не проживає з 1982 року, в будинку відсутні його особисті речі, родинних стосунків не підтримує, його місцезнаходження не відоме. На підставі вищевикладеного просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № [ADDRESS], що є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, участі в судових дебатах не приймала, письмово просила закінчити розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. В судове засідання представник третьої особи - Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщені належним чином. Причини неявки суд не відомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що будинок № [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Ѕ частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору дарування від 03 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Олійник С.В. (а.с. 6-7, 8). Ѕ частина домоволодіння належить [PERSON] на підставі договору дарування від 11 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Олійник С.В. (а.с. 9-10, 11). Відповідно до адресної картки, виданої Ленінським РВ ГУ ДМС м. Дніпро в Дніпропетровській області в будинку № [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 12). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в будинку не проживає з 1982 року, в будинку відсутні його особисті речі, родинних стосунків не підтримує, його місцезнаходження не відоме, що знайшло своє підтвердження в поясненнях свідків [PERSON], [PERSON], а також підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації (а.с. 13). Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: домоволодінням № [ADDRESS], що є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved