Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

[PERSON] 13 жовтня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання рішення протиправним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, позовні вимоги не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач у своєму позові посилається на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 199/1402/15-ц від 25 травня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Сварог Капітал» до ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» і [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та договорами поруки задоволено; вирішено стягнути з ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» на користь ТОВ «Сварог Капітал» борг за договором позики №3 від 01 грудня 2014 року, забезпеченим договором поруки №1 від 05 січня 2015 року, в розмірі 90 000 000 гривень, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 3654,00 грн., а всього 90 003 654 (дев'яносто мільйонів три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок, рішення набрало законної сили. З метою забезпечення позову у справі № 199/1402/15-ц ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року, задоволено заяву представника ТОВ «Сварог Капітал» про забезпечення позову. Накладено арешт на нежитлове приміщення (нежилий будинок) у м. Києві по вул. Саксаганського, 115-а, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» (ідентифікаційний номер 34354782). Заборонено нотаріальним конторам, приватним нотаріусам проводити дії, повязані з відчуженням даного майна. 27 лютого 2015 року державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] винесла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19678578 від 27 лютого 2017 року про реєстрацію обтяження: арешт нерухомого майна відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року по справі № 199/1402/15-ц, номер запису про обтяження № 8889014 від 27 лютого 2015 року 12:25:58. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року у справі № 199/1402/15-ц, провадження № 22-ц/774/822/16 ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року залишено без змін. На даний час зазначена ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року у справі № 199/1402/15-ц є чинною. 17 травня 2017 року, ТОВ «Сварог Капітал» уклало з [PERSON] договір відступлення права вимоги, за яким згідно договору та складеного сторонами акту приймання-передачі від 17 травня 2017 року, ТОВ «Сварог Капітал» на платній основі відступило [PERSON] право вимагати з ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» заборгованість у сумі 90 003 654 (дев'яносто мільйонів три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок. В якості забезпечення вимог ТОВ «Сварог Капітал», Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська накладено арешт на майно ТОВ «Капітал Інвест ЛТД», який зареєстрований державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON], індексний номер 19678578 від 27 лютого 2017 року залишається чинним в інтересах ТОВ «Сварог Капітал». Але 07 липня 2017 року державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] прийняла рішення № 36033614 про припинення арешту № 8889014 від 27 лютого 2015 року. Підставою для прийняття рішення державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON] було рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року по справі № 202/9873/17 провадження № 2/202/4861/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування арешту. У відповідності до довідки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року № 01-12/1302/2017, на підставі даних канцелярії суду та системи електронного документообігу суду «Д-3», до провадження суду не надходило та не перебувала цивільна справа № 202/9873/17, пр. № 2/202/4861/2017 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про скасування запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 115а, за реєстраційним номером 8889014 від 27.02.2015 року. Суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошиним Є.В. рішення суду від 26 червня 2017 року по вказаній справі не ухвалювалось, номер справи 202/9873/17 та номер провадження 2/202/4861/2017 відсутній в базі автоматизованої системи документообігу суду «Д-3». Позивач вважає вище зазначені обставини та дії державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у формі прийняття рішення, індексний номер: 36033614 від 07 липня 2017 року, незаконними та прийнятими всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», мають численні порушення. Відповідачем допущені порушення не тільки його прав, а і закону. На його звернення до відповідача про зясування обставин вказаного, питання вирішене не було, була відмова. Вважає позивач вказане неправомірним, оскільки порушує його права, зобовязання повинно бути законним і справедливим. Просив визнати протиправним рішення вказаного державного реєстратора приватного нотаріуса [PERSON] щодо припинення арешту по праву власності та скасувати вказане рішення, задовольнивши позов у повному обсязі. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, вказаним, на думку суду, позовні вимоги не визнала, не погодилася з викладеними в цьому позові обставинами і заперечувала проти задоволення цього позову, просила розглянути справу за її відсутності. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України. Зясувавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані, представлені та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом в судовому засіданні встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 199/1402/15-ц від 25 травня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Сварог Капітал» до ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» і [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та договорами поруки задоволено; вирішено стягнути з ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» на користь ТОВ «Сварог Капітал» борг за договором позики №3 від 01 грудня 2014 року, забезпеченим договором поруки №1 від 05 січня 2015 року, в розмірі 90 000 000 гривень, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 3654,00 грн., а всього 90 003 654 (дев'яносто мільйонів три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок, рішення набрало законної сили. З метою забезпечення позову у справі № 199/1402/15-ц ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року, задоволено заяву представника ТОВ «Сварог Капітал» про забезпечення позову. Накладено арешт на нежитлове приміщення (нежилий будинок) у м. Києві по вул. Саксаганського, 115-а, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» (ідентифікаційний номер 34354782). Заборонено нотаріальним конторам, приватним нотаріусам проводити дії, повязані з відчуженням даного майна. 27 лютого 2015 року державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] винесла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19678578 від 27 лютого 2017 року про реєстрацію обтяження: арешт нерухомого майна відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року по справі № 199/1402/15-ц, номер запису про обтяження № 8889014 від 27 лютого 2015 року 12:25:58. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року у справі № 199/1402/15-ц, провадження № 22-ц/774/822/16 ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року залишено без змін. На даний час зазначена ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року у справі № 199/1402/15-ц є чинною. 17 травня 2017 року, ТОВ «Сварог Капітал» уклало з [PERSON] договір відступлення права вимоги, за яким згідно договору та складеного сторонами акту приймання-передачі від 17 травня 2017 року, ТОВ «Сварог Капітал» на платній основі відступило [PERSON] право вимагати з ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» заборгованість у сумі 90 003 654 (дев'яносто мільйонів три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок. В якості забезпечення вимог ТОВ «Сварог Капітал», Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська накладено арешт на майно ТОВ «Капітал Інвест ЛТД», який зареєстрований державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON], індексний номер 19678578 від 27 лютого 2017 року залишається чинним в інтересах ТОВ «Сварог Капітал». Відповідно до ст. 256 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] виконує належним чином взяті на себе грошові зобовязання. Але 07 липня 2017 року державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] прийняла рішення № 36033614 про припинення арешту № 8889014 від 27 лютого 2015 року. Підставою для прийняття рішення державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON] було рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року по справі № 202/9873/17 провадження № 2/202/4861/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування арешту. У відповідності до довідки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року № 01-12/1302/2017, на підставі даних канцелярії суду та системи електронного документообігу суду «Д-3», до провадження суду не надходило та не перебувала цивільна справа № 202/9873/17, пр. № 2/202/4861/2017 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про скасування запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 115а, за реєстраційним номером 8889014 від 27.02.2015 року. Суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошиним Є.В. рішення суду від 26 червня 2017 року по вказаній справі не ухвалювалось, номер справи 202/9873/17 та номер провадження 2/202/4861/2017 відсутній в базі автоматизованої системи документообігу суду «Д-3». Позивач вважає вище зазначені обставини та дії державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у формі прийняття рішення, індексний номер: 36033614 від 07 липня 2017 року, незаконними та прийнятими всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», мають численні порушення. Відповідачем допущені порушення не тільки його прав, а і закону. На його звернення до відповідача про зясування обставин вказаного, питання вирішене не було, була відмова. Вважає позивач вказане неправомірним, оскільки порушує його права, зобовязання повинно бути законним і справедливим. Виник спір, який в добровільному порядку вирішено не було і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом в судовому засіданні дійсно встановлено, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі № 21-41а16 колегією суддів Судової палати в адміністративних справах, Судової палати у господарських справах і Судової палати у цивільних справах зроблено висновок, що подібний \~спір, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій, скасування запису, не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК. Верховний суд акцентував увагу на тому, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 199/1402/15-ц від 25 травня 2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог Капітал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД», [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та договорами поруки задоволено. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сварог Капітал» борг за договором позики №3 від 01 грудня 2014 року, забезпеченим договором поруки №1 від 05 січня 2015 року, в розмірі 90 000 000 гривень, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору, в розмірі 3654.00 грн., а всього 90 003 654 (дев'яносто мільйонів три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок. Рішення набрало законної сили. З метою забезпечення позову у справі № 199/1402/15-ц ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року, задоволено заяву представника ТОВ «Сварог Капітал» про забезпечення позову. Накладено арешт на нежитлове приміщення (нежилий будинок) у м. Києві по вул. Саксаганського, 115-а, що на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Капітал Інвест ЛТД» (ідентифікаційний номер 34354782). Заборонено нотаріальним конторам, приватним нотаріусам проводити дії, повязані з відчуженням даного майна. 27 лютого 2015 року державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON] винесла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19678578 від 27 лютого 2017 року про реєстрацію обтяження: арешт нерухомого майна відповідно до Ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року по справі № 199/1402/15-ц, номер запису про обтяження № 8889014 від 27 лютого 2015 року 12:25:58. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року у справі № 199/1402/15-ц, провадження № 22-ц/774/822/16 ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року залишено без змін. На даний час зазначена ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року у справі № 199/1402/15-ц є чинною. 17 травня 2017 року, ТОВ «Сварог Капітал» уклало з [PERSON] договір відступлення права вимоги, за яким згідно договору та складеного сторонами акту приймання-передачі від 17 травня 2017 року, ТОВ «Сварог Капітал» на платній основі відступило [PERSON] право вимагати з ТОВ «Капітал Інвест ЛТД» заборгованість у сумі 90 003 654 (дев'яносто мільйонів три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні 00 копійок. В якості забезпечення вимог ТОВ «Сварог Капітал», Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська накладено арешт на майно ТОВ «Капітал Інвест ЛТД», який зареєстрований державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві [PERSON], індексний номер 19678578 від 27 лютого 2017 року залишається чинним в інтересах ТОВ «Сварог Капітал». Разом з тим, 07 липня 2017 року державний реєстратор приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] прийняла рішення № 36033614 про припинення арешту № 8889014 від 27 лютого 2015 року. Підставою для прийняття рішення державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON] було рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року по справі № 202/9873/17 провадження № 2/202/4861/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування арешту. Але у відповідності до довідки Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2017 року № 01-12/1302/2017, на підставі даних канцелярії суду та системи електронного документообігу суду «Д-3», до провадження суду не надходило та не перебувала цивільна справа № 202/9873/17, пр. № 2/202/4861/2017 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про скасування запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 115а, за реєстраційним номером 8889014 від 27 лютого 2015 року. Суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Волошиним Є.В. рішення суду від 26.06.2017 року по вказаній справі не ухвалювалось. Номер справи 202/9873/17 та номер провадження 2/202/4861/2017 відсутній в базі автоматизованої системи документообігу суду «Д-3». Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. У відповідності до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор, серед іншого: - встановлює відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; під час проведення реєстраційних дій обов'язково використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. Згідно ст. 311 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Крім того, відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Вищезазначені обставини та дії державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] у формі прийняття рішення, індексний номер: 36033614 від 07 липня 2017 року є незаконними та прийнятими всупереч Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, в діях державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] (49000, [ADDRESS], прим. 12, 13, 14; Номер свідоцтва: 7505), у формі прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36033614 від 07 липня 2017 року, вбачаються наступні порушення: 1) державний реєстратор приватний нотаріус [PERSON] не перевірила справжність рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року по справі № 202/9873/17 провадження № 2/202/4861/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування арешту, зокрема, шляхом перевірки наявності/відсутності його в Єдиному державному реєстрі судових рішень; 2) державний реєстратор приватний нотаріус [PERSON] не встановила очевидні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме: - згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року по справі № 202/9873/17 провадження № 2/202/4861/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування арешту, обєкт нерухомого майна за адресою м. Київ, вул. Саксаганського, 115А нібито належав громадянину [PERSON], який продав вказаний обєкт громадянину [PERSON] Проте, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником обєкту нерухомого майна було ТОВ «Капітал Інвест Лтд»; - згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2017 року по справі № 202/9873/17 провадження № 2/202/4861/2017 позивачем є [PERSON], а відповідачем [PERSON], предмет позову про скасування арешту № 8889014 від 27 лютого 2015 року. Проте, згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно особою, в інтересах якої встановлено обтяження є ТОВ «Сварог Капітал»; - згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт № 8889014 від 27 лютого 2015 року був накладений Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська (обтяжувач). У відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, арешт, накладений судом, може бути скасовано тим же судом, що наклав арешт, або судом вищої судової інстанції. Відтак, скасування арешту, накладеного Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська чинним законодавством України не передбачено. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав нерухоме майно. Державній реєстрації, відповідно до частини 4 статті 15 Закону № 1952-ІУ, підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частина 1 статті 15 Закону № 1952-1V встановлює, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4)внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього обтяження. Згідно із частиною 1 статті 9 Закону № 1952-ІУ, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний субєкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Частиною пятою статті 3 Закону № 1952-ІУ визначено, що державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який навязаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію. Частиною 9 статті 15 Закону № 1952-1V визначено, що державна реєстрація прав, та їх обтяжень у результаті вчинення нотаріальної дії (надання відмови в ній) проводиться одночасно з вчиненням такої дії. Відповідно до пункту 2 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, нотаріус проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно або на обєкт незавершеного будівництва виключно у випадку вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Конвенція, залишаючи за державною владою велику свободу відносно рішень в сфері економічної та соціальної політики, підтверджує, що таке втручання в гарантовані права не буде повільним. Мирне володіння означає, що порушення принципу, встановленому у першому реченні, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності. Так, наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використати власність, ненадання дозволів, або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади (рішення Європейського суду у г раві Wiggins V. Unated Kingdom Appl. 7456/76(1976). Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з цією ж статтею Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав. Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору. За змістом частини 4 статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Державній реєстрації прав підлягають: заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження (п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень). У відповідності до частини 2 статті 12 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Згідно з пунктом 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації. У розглянутому спорі позовні вимоги ґрунтуються на протиправності рішення державного реєстратора як суб'єкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у зв'язку з недотриманням ним вимог Порядку, а саме скасування обтяження на майно на підставі рішення суду, яке не виносилось судовою установою, тобто за відсутності належного правовстановлювального документа. Таким чином, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень. Викладений висновок суду відповідає правовій позиції Верховного суду України, висловленій в постанові від 25 квітня 2017 року по справі №21-3197а16 (№816/1774/15). Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача задоволено, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на судовий збір 640 грн.. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань або неправомірності стосовно нього є припущенням. Не може суд прийняти до уваги не визнання відповідачем позовних вимог в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], індексний номер 36033614 від 07 липня 2017 року, а також стягнути з приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 640 грн.. Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved