Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

[PERSON] 20.07.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до Філії Львівського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що він, відповідно до постанови Правління відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 23.08.2007 року №257, призначений на посаду керуючого філією - Старосамбірським відділенням № 6537 ВАТ «Ощадбанк» у Львівській області. На підставі Постанови Голови Правління відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 23.08.2007 року №257 Львівським обласним управлінням Ощадного Банку було видано наказ від 04.09.2007 року №139-к «Про призначення [PERSON] керуючим Філії - Старосамбірське відділення №6537 ВАТ «Ощадбанк». Наказом філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 18.06.2011 року за №187-к, його переведено на посаду керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням ТВБВ №10013/030 (м. Старий Самбір) (1-А типу) філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». В подальшому, у зв`язку із змінами в організаційній структурі, відповідно до наказу філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 04.03.2016 року № 442-к, його переведено на посаду керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням ТВБВ № 10013/030 (м. Старий Самбір) (ІІ-А типу) філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». Свої посадові обов`язки він виконував у відповідності до посадової інструкції, затвердженої начальником філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» Романівим І.М. 04.03.2016 року. Наказом філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 04.07.2018 року №848-к «Про зміну дати звільнення [PERSON] » змінено дату звільнення за одноразове грубе порушення трудових обов`язків п.1 ст.41 КЗпП України [PERSON] , керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням №10013/030 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 29.05.2018 року на 04.07.2018 року. Підставою видачі вказаного наказу слугував, зокрема, висновок службового розслідування від 20.04.2018 року. Зазначений наказ надійшов на його адресу 07.07.2018 року, в той час як він перебував на лікарняному. При цьому самого наказу про його звільнення йому доведено не було. Він наказу про своє звільнення із займаної посади не бачив та з ним не ознайомлювався. Вважає наказ №687-к від 29.05.2018 року про його звільнення, та наказ № 848-к від 04.07.2018 року «Про зміну дати звільнення [PERSON] » такими, що винесені з грубим порушенням чинного законодавства, неправомірними, безпідставними та такими, що підлягають скасуванню. Просить: - визнати протиправним та скасувати наказ № 687-к від 29.05.2018 року філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» №687-к від 29.05.2018 року «Про звільнення [PERSON] »; - визнати протиправним та скасувати наказ філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» №848-к від 04.07.2018 року «Про зміну дати звільнення [PERSON] »; - поновити його на посаді керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням № 10013/030 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» та в цій частині допустити негайне виконання судового рішення; - стягнути із філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.07.2018 року по день ухвалення рішення суду; - стягнути із філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» ПАТ «Державний ощадний банк України» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Ніточко Л.Й.. Ухвалою судді від 31.08.2018 року справу було прийнято до розгляду, відкрито провадження та постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.10.2018 року на 10 годину 00 хвилин. Ухвалою суду від 02.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання на 14 годину 00 хвилин 25.02.2019 року. Ухвалою суду від 25.02.2019 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Наказом від 10.07.2020 року суддю [PERSON] відраховано зі штату Старосамбірського районного суду Львівської області у зв`язку з її смертю [INFO] . З огляду на вказані обставини, на підставі розпорядження керівника апарату суду Волошина І.С. по даній справі був призначений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Призначення не відбулося, оскільки не вистачало потрібної кількості суддів для розподілу справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.08.2020 року справу передано для розгляду судді [PERSON] .. Ухвалою судді від 03.09.2020 року прийнято до розгляду справу та призначено підготовче засідання на 14 годину 30 хвилин 27.10.2020 року. Ухвалою суду від 27.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.04.2021 року, яке було відкладено на 22.06.2021 року на 15 годину 00 хвилин. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] додатково пояснив, що на момент винесення оскаржуваного наказу №848-к від 04.07.2018 року «Про зміну дати звільнення [PERSON] » та самого наказу №687-к від 29.05.2018 року про звільнення, він перебував на стаціонарному лікуванні у Старосамбірській ЦРЛ м. Старий Самбір. Письмові пояснення, які надані працівниками 11.04.2018 року не відповідають дійсності, оскільки він не говорив, щоб вони не виходили на роботу. Працівники самі просили його відпустити їх у зв`язку із святом. До самих працівників, які не вийшли на роботу не було застосовано жодного з заходів дисциплінарного стягнення. Натомість його було звільнено із займаної посади, хоча у цей день, коли відділення не працювало, він був офіційно вихідний. В його посадові обов`язки не входить здійснювати контроль за діями працівників у свій вихідний день. Жодної письмової вказівки, чи розпорядження, він, як керівник відділення, підпорядкованим працівникам щодо не виходу на роботу не давав. Він сказав, щоб вони робили як знають, але щоб все було добре. Вважає, що службове розслідування відносно нього було проведене з грубим порушенням трудового законодавства, оскільки ні з наказом про проведення службового розслідування, ні на саме проведення службового розслідування, так і з результатами ніхто його не ознайомлював. Пояснення щодо відсутності працівників в нього було відібрано 11.04.2018 року, натомість наказ про проведення службового розслідування було видано 17.04.2018 року. Його не було ознайомлено з висновком службового розслідування. Від виконання покладених обов`язків під час проведення службового розслідування його також відсторонено не було. Пояснення у працівників було відібрано також до видачі наказу про проведення службового розслідування - 11.04.2018 року. Такими діями його було позбавлено права на захист від порушення його прав. Голова комісії з службового розслідування [PERSON] взагалі не зміг відповісти згідно яких правил проводилося службове розслідування. За його твердженням, він проводив службове розслідування згідно наказу керуючого. Ствердив, що діяльність окремо взятого відділення не має жодною впливу на діяльність всієї банківської системи, оскільки не має глобального значення в діяльності банківської системи. Також зазначив, що накази про звільнення не були доведені йому належним чином. Вважає свій позов обгрунтовним та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзивах на позовну заяву. Вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними, тому просить відмовити в позові та застосувати наслідки спливу строку звернення до суду, передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП. Додатково пояснив, що Банком було дотримано процедури притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, а в діях [PERSON] наявний склад дисциплінарного порушення. На момент оголошення наказу від 29.05.2018 року №686-к [PERSON] не повідов та не надав Банку жодного документу, який перешкоджав би його звільненню відповідно до встановлених ч.3 ст.40 КЗпП України обмежень у цей день. Йому було вручено наказ, оголошено його вголос, однак, від підпису про ознайомлення з наказом, [PERSON] відмовився, про що було складено акт. Коли від [PERSON] було одержано листки непрацездатності від 29.05.2018 року, роботодавцем було видано Наказ від 04.07.2018 року №484/к «Про зміну дати звільнення [PERSON] ». Однак [PERSON] знову не повідомив Банк і не надав жодного документу, який би перешкоджав прийняттю наказу відповідно до встановлених ч.3 ст.40 КЗпП України обмежень у цей день. Окрім того, зазначив, що проведення службового розслідування не є обов`язком роботодавця відповідно до вимог КЗпП України. Свідок [PERSON] в суді показав, що він працює заступником керуючого Львівського регіонального управління. Зазначив, що було проведено службове розслідування, згідно якого був наданий висновок і, згодом, видано наказ про звільнення [PERSON] із займаної посади. Висновок службового розслідування затверджувався на підставі їхньої колегіальної наради, після чого подавався керуючому для прийняття остаточного рішення. Причиною проведення службового розслідування була службова записка про моніторинг робочого часу за результатами якого було виявлено, що сховище було закрито, заходили клієнти банку, не було знято пульт центральної охорони. В касирів відбирали пояснення, також здійснювали виїзди до них. Були оглянуті відео з камер зовнішнього і внутрішнього спостереження, які знаходяться в приміщенні Ощадбанку. Проведеним службовим розслідування чітко зафіксовано не вихід працівників на роботу. 29.05.2018 року він, разом із [PERSON] , були у Старосамбірському відділенні Ощадбанку для ознайомлення та вручення [PERSON] наказу про звільнення. Попередньо [PERSON] висновок службового розслідування скидався на його електронну пошту. [PERSON] зачитала наказ [PERSON] , однак він демонстративно відмовився його підписувати, встав і вийшов з приміщення, про що був складений відповідний акт. Акт складався в кабінеті, та був підписаний ним, [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] відмовився від отримання трудової книжки, наказу про звільнення і висновку службового розслідування. Приблизно за місяць вони знову приїжджали для ознайомлення із наказом «Про зміну дати звільнення [PERSON] » та вручення трудової книжки. Про відкрите лікарняне [PERSON] нікого не повідомив. Оскільки [PERSON] в перший день звільнення був на лікарняному, тому він разом із [PERSON] та [PERSON] приїжджали повторно вручати наказ. Формат зустрічі був такий самий. [PERSON] знову ж відмовився від отримання наказу. Встав і сказав, що йде на зустріч з клієнтом. Про лікарняний в цей день також не повідомив. Свідок [PERSON] , яка працює заступником начальника відділу кадрового адміністрування Філії ЛОУ АТ «Ощадбанку» в суді показала, що членом комісії з проведення службового розслідування вона не була. Коли вона приїхала з [PERSON] в Старосамбірське відділення «Ощадбанку» вона особисто зачитувала [PERSON] наказ про його звільнення. На момент зустрічі останній почував себе добре та був присутній при зачитуванні наказу. Вона також намагалася вручити йому трудову книжку і висновок службового розслідування, однак [PERSON] відмовився їх отримувати та вийшов. Ними було складено три акти. Про відкрите лікарняне [PERSON] їй стало відомо в кінці робочого дня. Свідок [PERSON] , яка на час допиту працює керуючою територіально відокремленим безбалансовим відділенням № 10013/030 (м. Старий Самбір) філії - Львівське ОУ АТ «Ощадбанк», а на час події була виконуючою обов`язки керуючої вищевказаним відділенням пояснила, що 29.05.2018 року її покликали в кабінет керуючого. Вона разом із [PERSON] , [PERSON] була присутньою при відмові [PERSON] в отриманні наказу про його звільнення, його трудової книжки і висновку службового розслідування, про що були складені відповідні акти. Їй відомо, що до 29.05.2018 року, того ж дня та після цього [PERSON] перебував на лікарняному. Зачитаний [PERSON] наказ про його звільнення [PERSON] чув повністю. В наказі було вказано, що [PERSON] звільнено за одноразове грубе порушення. Щодо того, чи змінювався графік роботи в суботу 07 квітня 2018 року вона вже не пригадує, адже їхній відділ по суботах не працював. Також пояснила, що кожне відділення має свій режим роботи і для того, щоб змінити режим роботи треба писати клопотання на обласне управління. Свідок [PERSON] , яка працює начальником відділу кадрового адміністрування Філії ЛОУ АТ «Ощадбанку», суду показала, що факт невідкриття відділення 07.04.2018 року був предметом службового розслідування у якому вона брала участь. Комісією вивчалися матеріали відеоспостереження за 07.04.2018 року, пояснення працівників, пояснення [PERSON] , графіки роботи безбалансових відділень. Результатом службового розслідування був висновок, однак, остаточне рішення приймав керівник регіонального відділення. Керівником було прийнято рішення про звільнення [PERSON] за одноразове грубе порушення. Їй відомо, що [PERSON] хворів та відмовився отримувати наказ і трудову книжку. Коли їм прийшов лист, що [PERSON] лікарняний закритий, керівник дав вказівку змінити дату звільнення [PERSON] в наказі. Для оголошення та вручення зміненого наказу вони прибули в Старосамбірське відділення «Ощадбанку», де зачитали [PERSON] змінений наказ про звільнення, однак, останній сказав, що нічого підписувати не буде встав і пішов. Вони склали акт про невручення. Також [PERSON] телефонував до неї і запитував, що буде якщо він знову піде на лікарняне, на що вона йому відповіла, що знову буде змінено дату його звільнення. Більше лікарняного від 04.07.2018 року до них від [PERSON] не надходило. Всі лікарняні листки вони облікують, реєструють і передають в бухгалтерію. В подальшому [PERSON] було надіслано трудову книжку, так як він написав заяву, в якій просив надіслати її йому на домашню адресу. Наскільки їй відомо, працівники 07.04.2018 року не вийшли на роботу, бо їм дозволив [PERSON] не виходити. Свідок [PERSON] суду повідомив, що працює начальником відділу банківської безпеки філії ЛОУ АТ «Ощадбанк». Відділом безпеки зійснюється моніторинг роботи відділень за допомогою відеозв`язку. Його працівники повідомили, що у суботу, перед Великоднем, точної дати не пригадує, у м.Старий Самбір не працювало відділення. Ним було подано службову записку, та було ініційовано службове розслідування. Він разом із [PERSON] , [PERSON] , 04.07.2018 року прибув в м.Старий Самбір для ознайомлення [PERSON] із наказом про звільнення і вручення йому трудової книжки. Це відбувалося в кабінеті керуючого, ознайомлювали [PERSON] шляхом зачитування [PERSON] вголос. На його думку, [PERSON] чув весь наказ, однак він вийшов, підпису не поставив. Ними було складено акт про відмову [PERSON] від підпису. Про лікарняне [PERSON] він не чув. Про те, що відділення в м.Старий Самбір не працювало він дізнався від своїх працівників. Щодо проведення службового розслідування, то пояснення в працівників відбирають будь-де, роботу комісії організовує її голова. Він особисто не був членом комісії з проведення службового розслідування. Також додав, що в приміщенні відділення в м.Старий Самбір є служба інкасації і з боку інкасації відділення було відкрито, а центральний вхід в банк був зачиненим. Свідок [PERSON] в суді показала, що працює контролером-касиром в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні №10013/030 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк». 07.04.2018 року вона не було присутньою на своєму робочому місці, бо напередодні, 06.04.2018 року, їй подзвонила [PERSON] , яка працює завідуючою їхнього касового сектору і сказала, що в суботу вони працювати не будуть, бо так сказав їм керуючий [PERSON] .. [PERSON] є її безпосереднім начальником. А у вівторок, 10.04.2018 року, приїхала їхній куратор з обласного управління Івахів З.. Вона писала їй пояснення про свою відсутність на робочому місці 07.04.2018 року, в якому зазначила, що їх відпустив керуючий. В подальшому вони не відпрацьовували цей день. [PERSON] показувала графік роботи, один екземпляр якого залишила і їй. Також додала, що 07.04.2018 року вона мала працювати на роботі в суботу з 09 години до 14 години. По суботах працює приблизно два рази в місяць. Переважно в кінці місяця багато людей буває в відділенні банку, а на початку місяця людей мало. Коли писала заяву-пояснення, то не думала, що це буде мати якісь наслідки. Пояснення писала сама, без примусу. За час своєї роботи в банку не пригадує такої суботи, коли б не було жодного клієнта. Свідок [PERSON] суду показала, що працює головним економістом в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10013/030 (м. Старий Самбір) філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». Три роки тому вона попросила [PERSON] , щоб він дозволив їй не йти на роботу 07.04.2018 року. Коли про це питала, він сказав, що подумає, а в кінці робочого дня повідомив, що 07.04.2018 року може не виходити на роботу. Про проведення службового розслідування їй не відомо. Своє пояснення про невихід на роботу писала куратору [PERSON] . До відповідальності за невихід 07.04.2018 року на роботу її притягнуто не було. Знає, що 07.04.2018 року мала з 09.00 години до 14.00 години бути на робочому місці. Графік роботи складає [PERSON] , а затверджують його у Львові. Це було приватне, усне прохання [PERSON] в п`ятницю щодо невиходу на роботу в суботу. Вона не хотіла, щоб її пояснення мали якісь наслідки, тому, в подальшому, просили їх повернули. Банк завжди працював в суботу, були дві зміни. Керуючий знав хто коли працює, складався графік, вони його підписували. Пояснення писала особисто, ніхто її не примушував і не казав, що писати. Свідок [PERSON] працює провідним економістом в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні № 10013/030 (м. Старий Самбір) філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». 07.04.2018 року була Великодня субота. Співробітниці попросили керуючого у п`ятницю, щоб їм дозволили 07.04.2018 року не виходити на роботу. [PERSON] дозволив не виходити на роботу. А у вівторок приїхала [PERSON] , їхній куратор, і сказала писати пояснення чому працівники не вийшли на роботу. Щодо графіку роботи, то вона його складає на початку місяця наперед. Якщо вона до 10 числа кожного місяця затвердила графік, то без дозволу керівництва корегувати його не має права. Табель заповнює і лікарняне в табелі проставляє сама. Керівник [PERSON] знав, що банк працює в суботу, сам постійно цікавився хто в суботу має працювати. На початку місяця переважно мало відвідувачів. По суботах могло бути 2-3 людини. Також показала, що 04.07.2018 року вона особисто повідомляла п.Зуєву з їх Львівського обласного управління, про те, що [PERSON] повідомив їй про відкриття лікарняного листка. Заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються Законодавством про працю. Судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з трудових правовідносин. Із витягу з постанови правління Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 23.08.2007 року №257 Львівським обласним управлінням «Ощадного Банку» було видано наказ від 04.09.2007 року №139-к «Про призначення [PERSON] керуючим Філії - Старосамбірське відділення №6537 ВАТ «Ощадбанк» у Львівській області з 3-х місячним випробувальним терміном (а.с.7). З наказу філії - Львівського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» від 18.06.2011 року №187-к відомо, що позивача переведено на посаду керуючого територіально відокремленого безбалансового відділенням №10013/030 (м. Старий Самбір) (1-типу) філії - Львівське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» (а.с.9). В подальшому, у зв`язку із змінами в організаційній структурі, відповідно до наказу філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 04.03.2016 року № 442-к, [PERSON] переведено на посаду керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням № 10013/030 (м. Старий Самбір) (ІІ-А типу) філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с.10). Наказом начальника філії Львівського обласного управління Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від 17.04.2018 року №312 «Про створення комісії по проведенню службового розслідування» створено комісію для проведення службового розслідування, метою роботи якої є встановлення причин та обставин закриття 07.04.2018 року ТВБВ №10013/030 філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» у робочий час» (а.с.76). Із висновку службового розслідування від 20.04.2018 року відомо, що [PERSON] не забезпечено роботу ТВБВ №10013/030, віднесеного до зони його відповідальності 07 квітня 2018 року в порушення затвердженого режиму роботи, тим самим допущено одноразове грубе порушення трудових обов`язків, що могло негативно відобразитись на встановленій позитивній репутації АТ «Ощадбанк» та комісія рекомендувала застосувати до керуючого ТВБВ №10013/030 філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» [PERSON] заходи дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади (а.с.72-74). Наказом в.о. начальника філії Львівського обласного управління Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від 29.05.2018 року №687-к «Про звільнення [PERSON] », останнього звільнено з посади керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням №10013/030 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» 29.05.2018 року за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, п.1 ст. 41 КЗпП України (а.с.97). Наказом начальника філії Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 04.07.2018 року №848-к «Про зміну дати звільнення [PERSON] » змінено дату звільнення керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням №10013/030 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» Борецького А.Я. з 29 травня 2018 року на 04.07.2018 року, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю за одноразове грубе порушення трудових обов`язків п.1 ст. 41 КЗпП України (а.с.17). Аргументи позивача [PERSON] щодо його неповідомлення про призначення службового розслідування, його не ознайомлення з висновком службового розслідування від 20.04.2018 року спростовуються показами свідків, крім того покликання на порушення процедури проведення службового розслідування не є підставою для скасування наказу про звільнення, адже висновок службового розслідування носить лише рекомендаційний характер. Статтею 41 КЗпП України визначено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Постановою №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», Пленум Верховного Суду України, звернув увагу на необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. Діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» міститься роз`яснення про те, що при вирішенні питання, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду. Згідно пояснюючої записки [PERSON] від 11.04.2018 року відомо, що він прийняв рішення надати працівникам відділення 07.04.2018 року вихідний день, оскільки цей день був переддень Великодня і не всі в повній мірі змогли підготуватися, а більшість працюючих жінки. В другій половині дня, який передував цьому дню майже не було клієнтів (том 1, а.с.87). Тобто, факт дисциплінарного порушення позивачем визнається. Суд критично відноситься до тверджень позивача [PERSON] про те, що Банк не зазнав жодних збитків у зв`язку з тим, що не працювало 07.04.2018 року відділення у м.Старий Самбір, оскільки, внаслідок незабезпечення [PERSON] 07.04.2018 року режиму робочого дня в ТВБВ №10013/030 та самовільного прийняття рішення про невихід працівників та встановлення вихідного дня 07.04.2018 року у ТВБВ №10013/030, призвело до того, що фінансова установа у свій робочий день була зачинена, не здійснювала жодної діяльності. Як вказував і сам позивач, а також і допитані свідки працівники зазначеного відділення, субота була робочим днем задовго до 07.04.2018 року, тобто клієнти фінансової установи знали та могли розраховувати на отримання фінансових послуг і в той день, коли відділення було зачиненим 07.04.2018 року. Вказане підтверджується як і матеріалами камер відеоспостереження, дослідженими судом, так і зведеною інформацією про кількість виконаних операцій ТВБВ №10013/030 м.Старий Самбір за дні суботи в березні-квітні 2018 року. Зокрема, у період березня-квітня 2018 року в аналогічні дні тижня (щосуботи) в середньому відділенням було здійснено значну кількість банківських операцій на день на загальну суму від 23410,00 гривень (31.03.2018 року) до 182866,00 гривень (24.03.2018 року), в тому числі і в іноземній валюті (а.с.228-235). Відеозаписом із камер відеоспостереження, зафіксовано, що 07.04.2018 року касові працівники відділення відсутні на робочих місцях, сховище цінностей не відчинялося, та неодноразово підходили особи до вхідних дверей. Суд вважає доведеним, що самовільна зміна графіку роботи відділення банку всупереч вимог посадової інструкції та не за встановленою процедурою (шляхом звернення з відповідним клопотанням про зміну роботи ТВБВ 07.04.2018 року) призвела до того, що в робочий день фінансова установа була зачиненою. Посилання [PERSON] щодо неналежного доведення інформації про графік роботи територіально відокремленого безбалансового відділенням ТВБВ № 10013/030 (м. Старий Самбір) (ІІ-А типу) філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» не знайшли свого підтвердження, адже згідно його посадової інструкції саме керуючий територіально відокремленим безбалансовим відділенням ТВБВ № 10013/030 (м. Старий Самбір) (ІІ-А типу) філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк»: п.2.4 забезпечує дотримання встановленого режиму роботи ТВБВ, п.2.40 організовує контроль за дотриманням Правил внутрішнього трудового розпорядку; п.3.7 має право на організацію та контроль виконання підлеглими їхніх функцій п.п.4.1.1., 4.1.4 п.4.1 несе встановлену цією Посадовою інструкцією відповідальність за невиконання або неналежне виконання функцій та обов`язків встановлених цією Посадовою інструкцією; недотримання працівниками ТВБВ трудової дисципліни, вимог чинного законодавства та нормативних документів банку при виконанні банківських та інших операцій, недотримання працівниками ТВБВ правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці і пожежної безпеки на робочих місцях та за неприйняття заходів по усуненню виявлених порушень правил техніки безпеки, протипожежних і інших правил, що створюють загрозу діяльності банку, його працівникам. Обов`язок знати Статут АТ «Ощадбанк», Кодекс корпоративної етики АТ «Ощадбанк», Положення про Філію, Положення про ТВБВ, відповідні накази та розпорядження міститься в п.п.5.2 п.5 посадової Інструкції [PERSON] , з якого він був ознайомлений 04.03.2016 року (а.с.11.-16). У відповідності до вимог ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Твердження позивача [PERSON] про те, що 07.04.2018 року він був офіційно вихідним і в його посадові обов`язки не входить здійснювати контроль за діями працівників у свій вихідний від роботи день суд до уваги не бере, виходячи з наступного. Із посадової інструкції керуючого територіально відокремленим безбалансовим відділенням ІІ-А типу №10013/030 філії Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» [PERSON] вбачається, що керуючий територіально відокремленим безбалансовим відділенням ІІ-А типу №10013/030 філії Львівського обласного правління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» призначається на посаду та звільняється з посали начальником Філії в порядку визначеному банком. Керуючий ТВБВ здійснює свою діяльність у відповідності до Законів України, нормативних документів Національного банку України, АТ «Ощадбанк», Кодексу корпоративної етики АТ «Ощадбанк», Корпоративних стандартів в установах АТ «Ощадбанк», Стандартів якісного обслуговування в установах АТ «Ощадбанк», Регламенту організації якісної роботи з клієнтами в установах АТ «Ощадбанк», а також наказів, розпоряджень, доручень і вказівок керівництва Філії (п.1.1., п.1.5 Посадової інструкції). Згідно п.п.2.1, 2.5, 2.40 посадової інструкції, керуючий здійснює керівництво всією діяльністю ТВБВ та координує бізнес-діяльність установ, віднесених до зони відповідальності в межах наданих йому прав; забезпечує належне виконання покладених завдань та функцій на ТВБВ та установи, віднесені до зони відповідальності; забезпечує виконання рішень, планів, нормативів, затверджених правлінням та комітетами Банку та/або Філії, наказів, розпоряджень і доручень голови правління, а також керівництва Філії; забезпечує дотримання встановленого режиму роботи ТВБВ; планує, організовує, контролює діяльність ТВБВ та координує бізнес діяльність установ, віднесених до зони відповідальності; забезпечує складання табелів обліку робочого часу, графіків виходу на роботу працівників ТВБВ; організовує контроль за дотриманням Правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до п.п.4.1., 4.2 цієї інструкції, керуючий ТВБВ несе відповідальність за невиконання, або неналежне виконання функцій та обов`язків, встановлених цією посадовою інструкцією; недотримання положень, інструкцій та інших розпорядчих документів банку; невиконання наказів, розпоряджень та інших доручень керівництва філії; недотримання працівниками ТВБВ правил внутрішнього трудового розпорядку. У випадку невиконання своїх обов`язків керуючий може бути притягнутий до дисциплінарної та матеріальної відповідальності відповідно до чинного законодавства України. Згідно п.8.5 Положення про територіально відокремлене безбалансове відділення №10013/030 філії Львівського обласного управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» керуючий відділенням забезпечує належне виконання покладених на відділення завдань та функцій, здійснює керівництво поточною діяльністю відділення та забезпечує координацію бізнес-діяльності ТВБВ, що входить до зони його відповідальності; несе відповідальність за порушення вимог з організації операційної діяльності; забезпечує дотримання встановленого режиму роботи відділення; контролює дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку відділення (а.с.55-56). Наказом заступника начальника управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 18.10.2017 року №785 «Про режим роботи територіально відокремлених безбалансових відділень філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 23.10.2017 року встановлено/затверджено діючий режим роботи операційного часу/обслуговування клієнтів ТВБВ, а саме: понеділок п`ятниця з 09 години до 17 години 30 хвилин, субота з 09 години до 13 години 30 хвилин, неділя вихідний. Зміна режиму роботи установ надалі встановлюється, на клопотання керівника ТВБВ, наказом облуправління (а.с.69). Конституційне права кожного на працю (ст. 43 Конституції України) включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Працівники реалізують права на працю шляхом укладення трудового договору. Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч. 1 ст. 21 КЗпП України). Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (ст. 139 КЗпП України). Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил (ч. 1 ст. 142 КЗпП України). Відповідно з вимогами ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно роз`яснень (п.22), викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» із подальшими змінами у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1,148,149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України є дисциплінарним стягненням і має проводитись із додержанням правил, встановлених для застосування дисциплінарних стягнень згідно з чинним законодавством. Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Згідно ч.1ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Вказана норма під час проведення звільнення позивача, була дотримана, зокрема, від [PERSON] були відібрані пояснення від 11.04.2018 року (а.с.87). Також в ході моніторингу дотримання заходів безпеки в передсвяткові та святкові дні відділом безпеки встановлено, що ТВБВ №10013/030 філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» - 07.04.2018 року (субота), в порушення затвердженого режиму роботи, не працювало та не здійснювало обслуговування клієнтів. За графіком у цей день ТВБВ №10013/030 повинно було працювати з 09 години 00 хвилин до 13 години 30 хвилин (а.с.72-74). Вказане підтверджується також письмовими пояснення охоронника [PERSON] (а.с.90). Судом встановлено, що п.3 Наказу від 18.10.2017 року №875 було передбачено можливість зміни режиму роботи установ, а саме наказом облуправління, на клопотання керівника ТВБВ, однак, від керуючого ТВБВ №10013/030 Борецького А.Я. клопотання про зміну режиму роботи ТВБВ 07.04.2018 року не надходило і наказ облуправління про зміну режиму роботи на 07.04.2018 року не приймався. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що [PERSON] було допущено одноразове грубе порушення трудових обов`язків як керівником ТВБВ №10013/030 філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк». Як було встановлено в судовому засіданні, згідно листків непрацездатності вбачається, що позивач [PERSON] з 23.04.2018 року по 11.05.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.95), з 25.05.2018 по 26.05.2018 року перебував на амбулаторному лікуванні (а.с.96), з 29.05.2018 року по 02.06.2018 року перебував на амбулаторному лікуванні (а.с.101), з 05.06.2018 року по 03.07.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.102) та з 04.07.2018 року по 16.07.2018 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.19-21 том1) Відповідно до частини третьої статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Трудове законодавство встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена частиною третьою статті 40 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності. Отже, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про порушення зазначених гарантій, застосовуваних під час реалізації процедури звільнення працівника та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. У рішенні Конституційного Суду України від 04.09.2019 року у справі № 6-р(ІІ)/2019, Другий сенат Конституційного Суду України визнав положення частини третьої статті 40 КЗпП України такими, що відповідають Конституції України (є конституційними). Рішення Конституційного Суду України мотивовано тим, що положеннями частини третьої статті 40 КЗпП України закріплені гарантії захисту працівника від незаконного звільнення, що є спеціальними вимогами законодавства, які мають бути реалізовані роботодавцем для дотримання трудового законодавства. Однією з таких гарантій є, зокрема, сформульована у законодавстві заборона роботодавцю звільняти працівника, який працює за трудовим договором і на момент звільнення є тимчасово непрацездатним або перебуває у відпустці. Таким чином, положення частини третьої статті 40 КЗпП України є такими, що поширюються на усі трудові правовідносини, а тому звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності є порушенням гарантованого законодавством права особи на працю та не може бути визнано законним і правомірним. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що «не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 статті 40 КЗпП України), а також у період перебування працівника у відпустці (перше речення частини третьої статті 40 КЗпП України). Наслідки порушення гарантії, визначеної у першому реченні частини третьої статті 40 КЗпП України, усуваються шляхом зміни дати припинення трудових відносин на перший день після закінчення періоду непрацездатності чи відпустки». Оскільки позивач [PERSON] у період з 04.07.2018 року до 16.07.2018 року перебував на лікарняному, а тому його звільнення відбулося з порушенням частини третьої статті 40 КЗпП України і таке порушення підлягає захисту шляхом зміни дати звільнення, тобто після закінчення періоду непрацездатності, а саме: з 17.07.2018 року. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.07.2018 року по день ухвалення судового рішення, то суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Виходячи зі змісту частини першої статті 235 КЗпП України, оплата вимушеного прогулу має місце у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою. Системний аналіз та тлумачення положень статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором, неправильне формулювання причини звільнення у трудовій книжці чи затримка видачі з вини роботодавця трудової книжки, що перешкоджає працівникові реалізувати своє право на працю в іншого роботодавця. Водночас пряма заборона на звільнення у період тимчасової непрацездатності, закріплена у частині третій статті 40 КЗпП України, що є самостійною гарантією, яку не варто ототожнювати з підставами звільнення. Іншими словами, звільнення працівника у період тимчасової непрацездатності, за наявності на те законних підстав для звільнення (як-то порушення умов трудового договору тощо), свідчить про порушення гарантії, передбаченої частиною третьою статті 40 КЗпП України, а не про відсутність законних підстав для звільнення. Аналіз положень КЗпП України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» дозволяє окреслити випадки, в яких може мати місце вимушений прогул, а саме у разі: незаконного звільнення працівника; незаконного переведення працівника на іншу роботу; затримки видачі трудової книжки з вини власника чи уповноваженого ним органу; затримки виконання рішення про поновлення на роботі; необґрунтованої відмови в прийнятті на роботу; несвоєчасного укладення трудового договору; унаслідок неправильного формулювання причин звільнення у трудовій книжці, що перешкоджало подальшому працевлаштуванню працівника. Вказані висновки свідчать про те, що вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця. Отже, у трудовому праві превалює підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені трудовим договором. Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується з певним діянням роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю. За змістом статей 94, 116, 117 КЗпП України та статей 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є різновидом матеріальної відповідальності роботодавця перед працівником і не входить до структури заробітної плати. Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП України і вони не підлягають розширеному тлумаченню. Отже, оплата вимушеного прогулу у встановлених вказаними статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові. Склад трудового майнового правопорушення утворюють його елементи, що одночасно є умовами матеріальної відповідальності роботодавця, а саме: неналежне виконання роботодавцем своїх трудових обов`язків (протиправні дії або бездіяльність); наявність майнової шкоди у вигляді втраченої працівником заробітної плати; причинний зв`язок між неналежним виконанням роботодавцем трудових обов`язків і заподіяною шкодою; вина роботодавця. Для притягнення роботодавця до матеріальної відповідальності необхідні усі чотири вищезазначені умови. Суд звертає увагу на те, що у випадках зміни дати звільнення відсутній склад трудового майнового правопорушення, тобто підстава і умови матеріальної відповідальності роботодавця. Причинами того, що працівник не виконував свої трудові обов`язки і не отримував заробітну плату, є тимчасова непрацездатність, а не винні дії (бездіяльність) роботодавця. Ураховуючи викладене, зміна дати звільнення не є вимушеним прогулом, за який працівникові виплачується середній заробіток, розмір якого обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. У випадку зміни дати звільнення середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не виплачується, а працівникові за його заявою чи за позовом до суду за період тимчасової непрацездатності виплачується допомога по тимчасовій непрацездатності відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідно до ст.233 КзпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Посилання представника відповідача на те, що виправданим є обчислювати строк з дня коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права, тобто з дня, коли було вчинено ранню дію не грунтується на положеннях закону, оскільки стаття 233 КзпП України містить чітке розмежування початку перебігу строків для спорів про звільнення та для інших трудових спорів, надаючи при цьому працівникові альтернативу у випадку оскарження його звільнення. При цьому, суд приходить до висновку, що з таким наказом в день його винесення [PERSON] 29.05.2018 року був ознайомлений, що підтверджується актами про відмову, однак суд оцінює їх критично, оскільки позивач 29.05.2018 року перебував на лікуванні, що стало підставою для винесення наказу від 04.07.2018 року про зміну дати звільнення. В подальшому відповідач 04.07.2018 року направив трудову книжку [PERSON] поштою та як вбачається із копії поштового повідомлення трудова книжка [PERSON] , була вручена останньому 18.07.2018 року, що не заперечила сторона відповідача. Таким чином, звернувшись з позовом до суду 20.07.2018 року [PERSON] не пропустив строк, встановлений ст.233 КЗпП України. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід, - задовольнити частково, змінити дату звільнення [PERSON] з посади керуючого територіальним відокремленим безбалансовим відділенням №10013/030 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 04 липня 2018 року на 17 липня 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Outcome: partial