Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] 02.04.2015р. звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] міської ради, Реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції, у якій з врахуванням уточнених позовних вимог, просив суд ухвалити рішення про скасування ухвали сесії [PERSON] міської ради від 10.04.2014р. №3290 «Про затвердження громадянам документації із землеустрою і передачі громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок» в частині - передачі [PERSON] у власність для обслуговування житлового будинку земельної ділянки площею 538кв.м за адресою м.Львів, вул.Лучкая,10; - визнання незаконним та скасування Свідоцтва про право власності №28994855 від 04.11.2014 року, виданого Реєстраційною службою [PERSON] міського управління юстиції; - скасування рішення Реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції про державну реєстрацію права власності, індексний номер 16946755 від 04.11.2014р. про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:002:0196 площею 0,0538га за адресою м.Львів, вул.Лучкая,10. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є спадкоємцем [PERSON], яка померла 16.04.2013р. За життя [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] (21.07.1993р.), вступивши у володіння спадковим майном, в тому числі до неї перейшло право користування Земельною ділянкою на вул.Лучкая,10 в мЛьвові. Проте, 09.03.2015р. йому стало відомо, що [PERSON] зареєструвала право власності на вказану земельну ділянкою площею 0,0538га лише на себе. Вважає оскаржуване рішення [PERSON] міської ради про передачу у власність земельної ділянки, оформлене на його підставі Свідоцтво та реєстрацію права власності на земельну ділянку незаконними, оскільки вони порушують його права спадкоємця на набуте спадкодавцем в порядку спадкування домоволодіння та земельну ділянку за адресою Лучкая,10 в м.Львові. В судовому засіданні позивач [PERSON]І та його представник позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, наведених у позовній заяві та уточненнях до неї. Просили задовольнити позов. Представники відповідачки [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, вказавши, що спірна земельна ділянка була приватизована на законних підставах. [PERSON] належав на праві власності деревяний будинок 1957 року забудови за адресою Лучкая,10 в м.Львові, який був в 1999році знесений як непридатний для проживання. [PERSON] після смерті [PERSON] спадщини не прийняла, після смерті спадкодавця у деревяному будинку не проживала жодного дня. [PERSON] не набув права власності на жодне спадкове майно, до нього не перейшло право користування земельною ділянкою. Вважають позов безпідставним. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, вважає такі безпідставними та не обґрунтованими. Позивач не довів своє користування спірною земельною ділянкою та правомірність такого користування. Приймаючи оскаржувану ухвалу [PERSON] міська рада діяла в межах своїх повноважень та на підставі чинного законодавства України. Підстав для відмови [PERSON] у затвердженні проекту землеустрою не було і немає. Представник Реєстраційної служби [PERSON] міського управління юстиції в судове засідання не зявився, на адресу суду подано письмові заперечення щодо заявлених позовних вимог, у яких вказано, що при проведенні державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку було дотримано норми законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася повторно. Суд вважає за можливе вирішити справу у її відсутності на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки на вул.Лучкая,10 в м.Львові на підставі Свідоцтва про право власності №28994855 від 04.11.2014р., виданого Реєстраційною службою ЛМУЮ. Її право власності зареєстровано 04.11.2014р. за №16946755. Свідоцтво про право власності на земельну ділянку видане на підставі ухвали сесії [PERSON] міської ради від 10.04.2014р. №3290 «Про затвердження громадянам документації із землеустрою і передачі громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок», якою [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0538га на вул. вул.Лучкая,10 в м.Львові. [PERSON], оспорюючи право власності відповідачки на цю земельну ділянку, вказує, що право користування цією земельною ділянкою, крім [PERSON], належало в порядку спадкування і його матері [PERSON], після смерті [PERSON] [PERSON] рішенням виконкому Брюховицької селищної ради від 29.07.1954р. передано у користування земельну ділянку на вул.Розхідній (нині Лучкая) 10 в м.Львові. На цій земельній ділянці ним був збудований деревяний будинок, що складався з 2-х кімнат, кухні, коридору. Відповідно довідки ЛКП «Рясне-402» від 23.10.2013р. власником будинку на вул.Лучкая 10 в м.Львові, загальною площею 51,10кв.м, що складався з 3-х кімнат площею 358кв.м, був [PERSON] відповідно до Свідоцтва від 22.12.1958р. №3905. [PERSON] помер 22.07.1993р. Після його смерті [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину у відповідності до положень п.1ч.1 ст.549 ЦК УРСР. Про це вказується у рішенні Апеляційного суду Львівської області від 29.02.2016р. у справі №466/5249/14 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] міської ради, виконавчого комітету [PERSON] міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, визнання права власності на мано в порядку спадкування. [PERSON] своїх прав в порядку спадкування після не оформляла, свідоцтва про право на спадщину не отримала. Станом на 20.09.1999р. вказаний вище деревяний будинок на вул.Лучкая, 10 в м.Львові значиться знесеним. [PERSON] після смерті [PERSON], разом з чоловіком [PERSON] та трьома синами, знесли старий деревяний будинок. На його місці збудували новий будинок загальною площею 172,6кв.м., означений на плані літерою «А-2». Цей будинок зданий в експлуатацію, зареєстрований на праві власності за [PERSON], що стверджується Свідоцтвом про право власності від 22.06.2010р., витягом з реєстру прав на нерухоме майно. Як власник будинку під літерою «А-2» на вул.Лучкая, 10 в м.Львові, позивачка звернулася до [PERSON] міської ради із заявою про надання їй у власність земельної ділянки на вул.Лучкая,10 в м.Львові. На підставі цієї заяви, поданих технічної документації з землеустрою, витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, яка була комунальною власністю, [PERSON] міською радою в межах повноважень, на підставі норм ст.ст.116,118,122 Земельного кодексу України прийнято ухвалу №3290 від 10.04.2014р. Про затвердження громадянам документації із землеустрою і передачі громадянам у власність, спільну сумісну власність та оренду земельних ділянок», у пункті 44 додатку якої передано [PERSON] у власність для обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 538кв.м за адресою м.Львів, вул.Лучкая,10. Підстав, передбачених ч.6 ст.186 ЗК України для відмови у погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у [PERSON] міської ради не було. Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За ч.4. цієї статті у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За ст..331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Позивачем [PERSON] не надано суду жодного документу на підтвердження його права на частку в будинковолодінні за адресою м.Львів, вул.Лучкая,10 в порядку спадкування. Згадуваним рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29.02.2016р. у справі №466/5249/14 [PERSON] відмовлено у визнанні за ним в порядку спадкування права власності на 1/2 частку житлового будинку під літерою «А-2» та права особистої власності на житловий будинок під літерою «Б-1» за адресою м.Львів, вул.Лучкая,10. Таким чином суд вважає, що позивач не довів порушення своїх прав оскаржуваними : ухвалою сесії [PERSON] міської ради від 10.04.2014р. №3290, виданим на її підставі Свідоцтвом про право власності №28994855 від 04.11.2014 року та проведеною державною реєстрацією права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 4610137500:11:002:0196 площею 0,0538га за адресою м.Львів, вул.Лучкая,10. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed