Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] 12.09.2016 року подано позов до обєднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування на частину земельної ділянки. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. 06.11.2015 року помер чоловік позивача [PERSON]. За життя він придбав на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2009 року у [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою Донецька область, Краснолиманський район, с. Новоселівка, вул. Артема, буд.5. В подальшому 14.10.2009 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок на імя [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою Донецька область, Краснолиманський район, с. Новоселівка, вул. Артема, буд.5. Померлий склав заповіт, єдиною спадкоємицею за яким є його дружина [PERSON]. Після смерті чоловіка позивач прийняла спадщину згідно зі ст. ст. 1268-1270 ЦК України, 16.08.2016 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу на житловий будинок, розташований за адресою Донецька область, Лиманський район, с. Новоселівка, вул. Віктора Семенова (колишня назва - вул. Артема), буд.5. Однак [PERSON] на сьогодні позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після щодо земельної ділянки, розміщеної за вказаною адресою. З цією метою вона зверталась до Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області. Державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно (земельну ділянку) на імя померлого [PERSON]. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права. Для участі в судовому засіданні [PERSON] не прибула, хоча була своєчасно повідомлена про дату, час та місце розгляду цивільної справи, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала(а. с. 57). Відповідача Лиманську міську раду Донецької області, яка представляє обєднану територіальну громаду, було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с. 56),однак відповідачем не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, заперечень проти задоволення позовних вимог не висунуто, надана заява про здійснення розгляду справи без участі представника відповідача(а.с.54,55). Враховуючи це, суд вважає за можливе здійснювати розгляд цієї цивільної справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 169 ЦПК України та на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-НО № 274390, виданого 16.12.2011 року Донецьким міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Донецькій області (а. с. 11), [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб між собою 16.12.2011 року в м. Донецьку (а.с.11). 06.11.2015 року [PERSON] помер у м. Донецьку у віці 71 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 933926, виданим відділом ДРАЦС Селідівського МУЮ у Донецькій області(а.с.12). На підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори Донецької області 29.08.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2999, [PERSON] придбав у [PERSON] нерухоме майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами і земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 1465 кв. м, розташовані за адресою Донецька область, Краснолиманський район, с. Новоселівка, вул. Артема, буд.5(а.с.9). Вказаний правочин зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 29.08.2009 року за № 3595313 (а.с.10). В подальшому 14.10.2009 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок на імя [PERSON]М.(а.с.15-16). Водночас [PERSON] за свого життя не здійснив належного переоформлення на своє імя земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель; вказана ділянка належала продавцеві [PERSON] на підставі державного акта серії ІІІ-ДН № 179950, виданого 23.02.1995 року Новоселівською селищною радою (а.с.7,8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою Донецька область, Краснолиманський район, с. Новоселівка, вул. Артема, буд.5. Померлий склав заповіт, єдиною спадкоємицею за яким є його дружина [PERSON]. Після смерті чоловіка позивач прийняла спадщину згідно зі ст. ст. 1268-1270 ЦК України, 16.08.2016 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за законом позивачу на житловий будинок, розташований за адресою Донецька область, Лиманський район, с. Новоселівка, вул. Віктора Семенова (колишня назва - вул. Артема), буд.5(а.с.13,14); право власності на зазначене майно зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 15-16). Позивач [PERSON] зверталась до Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті її чоловіка [PERSON] щодо земельної ділянки, призначеної для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 1465 кв. м. Державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя померлого [PERSON] (а. с. 36,37). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була. [PERSON] за життя не здійснив належного оформлення своїх майнових прав на земельну ділянку, проте на теперішній час на замовлення позивача СПДФО [PERSON] виготовлена технічна документація із землеустрою на цю ділянку (а. с.17-35), здійснена нормативна грошова оцінка ділянки (а.с.38-50), відомості про ділянку внесені до Державного земельного кадастру із присвоєнням кадастрового номеру (а. с. 32). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право власності померлого [PERSON] не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою, а отже, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті свого чоловіка [PERSON]. Інших спадкоємців за законом, які б реалізували своє право на спадщину, немає, осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Позивач [PERSON] через відсутність належного оформлення права власності на нерухоме майно померлим [PERSON] позбавлена можливості отримати право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже її право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Outcome: approved