Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], в інтересах яких діє представник [PERSON], звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом до [PERSON], яка в свою чергу звернулась з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування первісного та зустрічного позову сторони по справі посилались на те, що 25 грудня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: 1/2 частку житлового будинку № 21 з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що розташований в с. Нива Трудова, Апостолівського району Дніпропетровської області по вул. Перемоги; квартиру [ADDRESS]; автомобіля ІЖ 2715 номер шасі (кузова, рами) ХТК 271500Y0619607, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину у видачі таких нотаріусом було відмовлено. В постановах про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданих, позивачам за первинним позовом та позивачу за зустрічним позовом, кожному окремо, зазначено, що нотаріусу не надано документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, в звязку з чим видати в свідоцтва про право на спадщину нотаріус не має підстав. В позовній заяві [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначено, що правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходяться у [PERSON] яка, в свою чергу в зустрічному позові такий факт заперечує. Відмова нотаріуса унеможливлює отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину в позасудовому порядку всіма спадкоємцями. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (в зустрічному позові) просять визнати за ними, за кожним окремо: право власності на 1/8 частку житлового будинку № 21, з відповідними господарчими будівлями та спорудами, що розташований в с. Нива Трудова, Апостолівського району Дніпропетровської області по вул. Перемоги; визнати за ними, за кожним окремо, право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS]; визнати за ними, за кожним окремо: право власності на 1/4 частку автомобіля ІЖ 2715 ідентифікаційний номер ХТК 271500Y0619607, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Від представника позивачів за первинним позовом - [PERSON] надійшла заява відповідно до якої справу просить слухати без участі позивачів та без своєї участі, позовні вимоги просить задовольнити. Судове засідання в режимі відеоконференції призначене в черговий раз на 07.06.2017 року не відбулося, представник [PERSON] просив справу слухати без його участі. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що первинний та зустрічний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.12.2015 року помер [PERSON], свідоцтво про смерть І-КИ № 657818 (а.с. 12). Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 289863 (а.с. 15). З свідоцтва про народження серії VІ-КИ № 452435 вбачається, що батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с. 15). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-КИ № 407963 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.02.1993 року, про що зроблено актовий запис № 6, прізвище дружини після укладення шлюбу «Швачко» (а.с. 14). [PERSON] є матірю спадкодавця, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України № 00016159132 (а.с.с. 7). Заява про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавця сторонами по справі подані в передбачений статтею 1270 ЦК України строк (а.с.с.2, 11, 15, 19). Відповідно до статті 1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно матеріалів спадкової справи № 108/2015 щодо майна померлого 23.12.2015 року [PERSON]А, інших спадкоємців судом не встановлено. За приписами п.п. 4.14, 4.15, 4.18 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012, №296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє, зокрема склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Згідно п. 1 Глави 13 Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, № 296/5 нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо, зокрема не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Виходячи з викладеного, у випадку не надання спадкоємцем документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно, це є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи заявлені позивачами в первинному та позивачем зустрічному позові вимоги суд виходить з наступного. Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Зокрема однією із підстав набуття права власності, є спадкування. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Одним із способів набуття права власності є спадкування. Так статті 1216, 1217 ЦК України, визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом суд вбачає, що спадкодавець - [PERSON] отримав спадщину після смерті [PERSON], яка складається з автомобіля марки ІЖ 2715, ідентифікаційний номер ХТК 271500Y0619607, тип ТЗ вантажно-пасажирський, реєстраційний номерний знак [NUMBER], що належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії ЯАА № 540636, виданого Апостоліським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області 10.01.2001 року (а.с. 18). Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 36490138, [PERSON] належало право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВТА № 799612 (а.с. 19, 20). Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області в справі № 402/2904/12 від 11 грудня 2012 року визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину житлового будинку № 21, що знаходиться по вул. Перемоги в с. Нива Трудова, Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с. 16). Таким чином судом достовірно встановлено, що спадкодавець дійсно був власником зазначеного вище спадкового майна, а тому воно входить до складу спадщини, в той же час у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, позивачі за позовами позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкування. Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] заповіти спадкодавець не складав (а.с.с. 10), тому відповідно до глави 86 ЦК України спадкування здійснюється за законом. Положеннями статті 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно статті 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином сторони по справі є спадкоємцями першої черги. Зі змісту ст.ст. 15-16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний сторонами по справі такий спосіб захисту свого порушеного права, як визнання права власності в порядку спадкування за законом є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права осіб, які звернулись до суду, а тому може бути застосований судом. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги сторін по справі є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved