Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON]) звернувся до суду з вимогами, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування на будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], після смерті, [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спірне майно належало на праві власності його батьку [PERSON], про що свідчить договір на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою укладеним між його батьком та комунальним відділом житлового управління виконкому Артемівської міської ради депутатів трудящих від 15 березня 1955 року, який посвідчено державним нотаріусом Артемівської нотаріальної контори від 11 квітня 1955 року, та після завершення будівництва зареєстровано Комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації 20 січня 1966 року за №4-510. Стверджує, що після смерті батька позивач є єдиним спадкоємцем, його мати - дружина батька [PERSON] померла [INFO] року та на сьогодні виникла необхідність у документальному підтвердженні права власності на успадкований ним будинок для чого він звернувся до нотаріальної контори однак нотаріусом йому було повідомлено, що в спадковому реєстрі відсутні відомості про те, що він звертався до нотаріальної контори в 2003 році і за таких підстав він не має права видати свідоцтво про право на спадщину, до того ж нотаріус пояснив, що договір на право забудови жилого будинку і безстрокове користування земельною ділянкою від 1955 року не є тим документом, що на теперішній час приймаються нотаріусами для здійснення нотаріальних дій, а також через те, що ним надано недостатньо документів, які необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном, як того вимагало законодавство на час відкриття спадщини, що змусило його звернутись з позовом до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], у судове засідання не з'явилась, надавши письмові пояснення, в яких просила розглянути справу за її відсутності та повідомила, що є рідною сестрою позивача, їй відомо, що в проваджені Артемівського міськрайонного суду Донецької області перебуває позовне провадження про визнання права власності на будинок [ADDRESS], та про те, що вона не має жодного відношення до вищевказаного будинку, тобто не бажала успадковувати цей будинок та взагалі приймати спадщину і тому не вбачає необхідності та не бажає приймати участь у спорах щодо будинку [ADDRESS] в якості позивача, відповідача або третьої особи та у спорах щодо будь якого майна яке належало за життя [PERSON], який помер [INFO] року (а.с.63). Дослідивши матеріали справи, суд вважає надані сторонами докази достатніми для розгляду спору по суті та, відповідно до положень ст. 169 ЦПК України, позов розглянуто на підставі наявних у справі матеріалів за відсутності представника відповідача. Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, заслухавши показання свідків, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою укладеним між [PERSON] та комунальним відділом житлового управління виконкому Артемівської міської ради депутатів трудящих від 15 березня 1955 року та посвідченим державним нотаріусом Артемівської нотаріальної контори від 11 квітня 1955 року за №3487, витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно «Комунальне підприємство бюро технічної інвентаризації м. Артемівськ» №1220825 від 12 серпня 2003 року, інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухому майно №63496356 від 14 липня 2016 року, власником будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], є [PERSON] (а.с.7, 9, 10). [PERSON] помер 29 січня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 708167, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Артемівського міського управління юстиції в Донецькій області (а.с.4). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] року (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 серпня 1962 року, [PERSON] народився [INFO] року, про що в Книзі реєстрації народжень 12 вересня 1962 року зроблено відповідний запис за № 850, в графі «Батьки» батьком зазначений [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.12). За умовами договорів про надання населення послуг з газопостачання №200001729 від 30 серпня 2011 року, про користування електричною енергією за особистим рахунком [NUMBER] від 19 жовтня 2011 року тощо, споживачем комунальних послуг за адресою спірного майна є [PERSON] (а.с. 14-16). Відповідно до повідомлення Першої Бахмутської державної нотаріальної контори від 29 вересня 2016 року за №1588/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №45224558 від 27 вересня 2016 року, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, спадкова справа не відкривалась, тобто не хто не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.49-50). Допитані при розгляді вказаної справи свідки сторони позивача, які є сусідами або перебувають в дружніх стосунках з позивачем, [PERSON],[PERSON] та [PERSON], кожен окремо підтвердили той факт, що [PERSON] є сином [PERSON], яка померла у 1999 році та [PERSON], який помер у січні 2003 року. Стверджували, що [PERSON] після смерті батька з 2003 року проживав у спірному будинку, користувався ним, здійснював ремонті роботи, вирощував овочі та фрукти на земельній ділянці, сплачував комунальні послуги. Також свідки зазначили, що будинком, окрім [PERSON],більше ніхто не користується і там більше ніхто не проживає. Приймаючи рішення щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування суд виходить з наступного. Відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст.321 ЦК України. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, згідно положень ст.525 ЦК УРСР, спадщина у цій справі після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] року. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК), цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Зазначене слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Приписами ст. 549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини, зокрема, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. За матеріалами справи, поясненнями сторін, показань свідків, судом достовірно встановлено, що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті спадкодавця у встановлено шестимісячний термін з 2003 року шляхом проживання у спірному будинку, здійснення ремонтних робіт, ведення іншого господарства, сплати комунальних послуг тощо. Зазначене також підтверджується довідкою квартального комітету №28 (а.с.5). Згідно положень ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З огляду на положення зазначених норм, оскільки матеріали справи не містять інших відомостей, спадкоємцем першої черги на спірне спадкове майно є позивач - [PERSON], який є сином спадкодавця [PERSON] і який у встановлений законом строк прийняв спадщину. Слід також зазначити, що сестра позивача - [PERSON], є його зведеною сестрою і померлим [PERSON], за поясненнями позивача, не була усиновлена і іншого матеріали справи не містять. Крім того, судом ураховується також той факт, що зазначена особа не зверталась до нотаріальної контори протягом встановленого законом строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] і, згідно її письмових пояснень, будь-яких претензій на спірне спадкове майно не має. За таких обставин суд вважає позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved