Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

[PERSON] 02 березня 2020 року звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області із позовом про визнання права власності на спадкове майно, який ухвалою від 19 листопада 2020 року було передано за підсудністю до Кремінського районного суду Луганської області. В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті [INFO] її матері [PERSON] залишилась спадщина у вигляді невиплаченої пенсії у розмірі 34 662 грн. 42 коп. Вона є єдиним спадкоємцем та у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Домарєвої Л.В. із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус їй в цьому відмовив з підстав виявлення у спадковому реєстрі заповітів від імені [PERSON] без зазначення дати її народження, які зберігаються у Луганському обласному державному нотаріальному архіві. Але їй відомо, що мати за життя заповітів не складала. Тому просить визнати за нею право власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом. Представник відповідача в особі в.о. начальника Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області Л.Лисенко /що діє від імені структурного підрозділу Кремінського відділу Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області/ надала відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень посилається на те, що спадкоємець на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем не проживала, тому не має права звертатися до УПФУ із вимогою про виплату недоотриманої пенсії згідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /далі - Порядок/. Вона не набула права власності на недоотриману пенсію шляхом її спадкування. Крім того, за життя [PERSON] не надала відповідачу заяву про відкриття рахунку у ПАТ «Ощадбанк», тому виплата їй пенсії була припинена з 01 липня 2016 року. Отже остання проявила байдужість до своїх прав, отже не отримала пенсію своєчасно з власної вини. Позивач [PERSON] 21 січня 2021 року надала суду відповідь на відзив, в якому фактично містяться обставини, викладені у позові. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю та у задоволенні позову відмовити. Суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч. 1,3,5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно із частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Докази, які надані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] (а.с. 10-12). На час смерті останньої мати та донька були зареєстровані за різними адресами (а.с. 6-7, 13-17). Згідно копії спадкової справи №188/2018, відкритої після смерті [PERSON] (149-179) після смерті матері позивач у встановлений законом шестимісячний строк - 30 серпня 2018 року звернулася до державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Домарєвої Л.В. із заявою про прийняття спадщини. До складу спадщини входить недоотримана [PERSON] пенсія у розмірі 34 662 грн. 42 коп. Постановою державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори Домарєвої Л.В. від 30 січня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки при перевірці наявності заповітів згідно інформаційної довідки були виявлені заповіти від імені [PERSON] без зазначення дати її народження, які зберігаються у Луганському обласному державному нотаріальному архіві та Першій Євпаторійській державній нотаріальній конторі, що розташовані на тимчасово окупованій території. Отже нотаріус не має можливості отримати необхідну інформацію для вчинення нотаріальної дії. Інші спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не зверталися. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З аналізу норми ч.ч. 1, 3 ст. 52 Закону і п.п. 1.5, 1.7, 2.26 Порядку № 22-1 вбачається, що процедура отримання пенсії, що належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, передбачає звернення до органів пенсійного фонду у тому разі, якщо члени сім`ї померлого проживали разом із ним на момент смерті (що може підтверджуватися, наприклад, загальною реєстрацією місця проживання в паспорті). Тоді суми пенсії, які належали пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, можна отримати через територіальне управління пенсійного фонду (за місцем перебування пенсійної справи). Такий порядок стосується тих, хто проживав на момент смерті з померлим. Разом із тим, якщо члени сім`ї померлого з ним не проживали, то необхідно звертатися до нотаріуса і отримувати пенсію в порядку спадкування, адже на підставі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними в зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При цьому, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6-ти місяців після смерті пенсіонера. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 06 липня 2020 року у справі № 750/8819/19. За загальним правилом, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ч. 3 ст. 1221 ЦК України, в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Такий особливий випадок встановлено статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, людей, зацікавлених в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Тому спадкоємець може звернутися за власним бажанням до будь-якого нотаріуса на підконтрольній території України із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заводиться спадкова справа. Після вступу в спадщину на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на підконтрольній території, спадкоємець має право отримати пенсію, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю. Судом встановлено, що позивач своєчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з наявністю заповітів від імені [PERSON] , повні анкетні дані якої не встановлені. За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що за період з 15 липня 2018 року /день смерті спадкодавця/ по день розгляду справи по суті наявність інших спадкоємців не встановлена, жодна особа, крім позивача, із заявою про прийняття спадщини не зверталася, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем у позові не ставилося.

Outcome: approved