Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БК «АЗУР ГРУП» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 29493,52 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах на підставі наказу № 51 від 10.03.2015 про прийняття на роботу. Трудові відносини між сторонами були припинені на підставі наказу про звільнення №106-к від 30.07.2019 згідно ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. Відповідач всупереч статті 116 КЗпП України не здійснив виплату належних позивачу всіх коштів при звільненні в розмірі 46965,32 грн. 13.11.2019 відповідач сплатив частину грошових коштів позивачу у розмірі 17471,80 грн., а тому позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача різницю невиплаченої йому заробітної плати у розмірі 29493,52 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/2394/21; призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін та витребувано у ТОВ «БК «Азур Груп» копії наказу про прийом на роботу № 51-к від 10.03.2015, наказ № 106-к від 30.07.2019 про звільнення з роботи, розрахунок заборгованості із заробітної плати, розрахунок середньоденної заробітної плати. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. При цьому, ухвала про відкриття провадження по справі, матеріали позовної заяви з додатками були направлені відповідачу. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надав. ТОВ «БК «Азур Груп» не надало витребувані ухвалою суду документи. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Як встановлено судом, сторони перебували у трудових відносинах з 10.03.2015 по 30.07.2019. Згідно із записом трудовій книжці [PERSON] був звільнений з посади згідно зі ст. 38 КЗпПУ за власним бажанням відповідно до наказу № 106-к від 30.07.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як зазначає позивач, при звільненні йому не була виплачена заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 46965,32 грн., однак 13.11.2019 відповідач сплатив частину грошових коштів позивачу у розмірі 17471,80 грн. на підтвердження чого надав відповідний розрахунок, поточну виписку з банківського рахунку, відкритого в АТ «Асвіо Банк», станом на 25.01.2021 про ненадходження коштів від ТОВ «БК «Азур Груп», Довідку форми ОК-5 Пенсійного фонду України про суми заробітку для нарахування пенсії, яка містить відомості за 1998 - 2020 роки. Частиною першою стаття 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно із частиною 4 цієї статті, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Всупереч вказаним вимогами ТОВ «БК «Азур Груп» не надало витребувані ухвалою суду від 08.02.2021 докази на підтвердження проведення з позивачем повного розрахунку при звільненні, не навело причини неможливості подання таких документів, заявлені позивачем вимоги та обставини, на які посилався позивач, не спростувало. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу (рішення «Ермі проти Італії» (Hermi v. Italy) [ВП], заява № 18114/02, п. 73, ECHR 2006-ХІІ; «Сейдовіч проти Італії» (Sejdovic v. Italy) [ВП], 41 заява № 56581/00, п. 86, ECHR 2006-II). З огляду на викладені вище положення процесуального законодавства та обставини справи, суд визнає встановленою обставину нездійснення ТОВ «БК «Азур Груп» повного розрахунку з позивачем при звільненні. При цьому суд враховує, що працівник є слабшою ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах, обмежений у можливості збирання доказів на підтвердження своїх позовних вимог, які, враховуючи характер правовідносин у цій справі, перебувають у володінні відповідача (роботодавця) і від подання яких відповідач ухиляється. За таких обставин, оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач не здійснив належної виплати позивачеві при звільненні, у зв`язку із чим позовні вимог підлягають задоволенню. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, судовий збір сумі 908,00 грн. за подання позовної заяви, від сплати якого позивач звільнений, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved