Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на свою користь грошову компенсацію у розмірі 65000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. В обґрунтування позову зазначає, що перебував у трудових відносинах з відповідачем з 14.10.1992 до 23.07.2018, працюючи прохідником з повним робочим днем в шахті, звільнився за станом здоров`я. Стверджує, що під час роботи в шахті отримав професійні захворювання: - хронічну попереково-крижову радикулопатію L5, S1 праворуч в стадії загострення з помірними статико-дінамічними порушеннями, м`язково-тонічним та больовим синдромами, рецедивуючий перебіг, - хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІст, - порушення ліпідного обміну, гіпертонічну хворобу І ст., ст.1 СН 0 ст. ризик 2-3, міопію слабкого ступеня, складний міопічний астигматизм слабкого ступеня правого ока, пресбіопію, викривлення носової перетинки. Вказує, що йому спричинені моральні страждання, які полягають в тому, що він майже 26 років постійно працював в підземних умовах, весь час в умовах впливу шкідливих факторів; під наглядом лікарів перебуває з 2007 р., неодноразово лікувався амбулаторно та стаціонарно. Результатом професійного захворювання стало загальне погіршення стану здоров`я, а саме: постійний сухий кашель, слабкість, швидка стомлюваність, безсоння, дратівливість, біль у спині. Внаслідок захворювання позивач відчуває біль, розпач і хвилювання через стан здоров`я. Все це разом має вплив на життя позивача та стосунки з близькими. Позивач постійно перебуває в стані тривоги з урахуванням незворотності наслідків набутого профзахворювання, неможливості відновлення стану здоров`я. Наведене спричиняє позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 65 000 грн. Ухвалою суду від 02.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.13). 12.04.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за яким вимога позивача щодо стягнення з відповідача 65\~000 грн, враховуючи обставини отримання професійного захворювання та ступінь втрати працездатності (65%), не відповідає вимогам розумності і справедливості (ст.22 ЦК України), а також практиці, що склалася в судах Донецької області. Посилається на те, що вимога позивача про стягнення 200 000 грн, як компенсації моральної шкоди з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» є безпідставно завищеною та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, якщо суд вирішить задовольнити вимоги про відшкодування моральної шкоди, просить встановити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню з умовного розрахунку за 1% - 400 грн, тобто не більше 26 000 грн, в остаточній частині позову просить відмовити, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. Вказує, що за роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач відповідно до ст.7 Закону України «Про охорону праці» користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Стверджує, що хронічна хвороба має довготривалий повільний процес та позивач сам зазначає, що під наглядом лікарів перебуває з 2007 року, неодноразово лікувався амбулаторно та стаціонарно. Однак, усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, умисно, тривалий час не повідомляв адміністрацію відповідача про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я та продовжував працювати в умовах впливу шкідливих виробничих факторів до 23.07.2018. Звертає увагу, що в матеріалах цивільної справи відсутні розрахункові документи (касові чеки, квитанції) чи інші документи, які б свідчили про витрати, пов`язані з відновленням психологічного стану здоров`я, який був до виникнення ситуації (а.с.16-18). Враховуючи приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторонами визнано, копією трудової книжки [NUMBER] підтверджено, що позивач з 14.10.1992 по 23.07.2018 працював на підприємстві відповідача прохідником з повним робочим днем у шахті, звільнений 23.07.2018 за станом здоров`я (а.с.4-5). За медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання від 25.02.2020 №7/172 відносно позивача, місце останньої роботи: ПрАТ «ШУ «Покровське», прохідник підземний по 23.07.2018; діагноз вперше виявленого професійного захворювання: - хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; - хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.). Підґрунтям для визначення професійної категорії захворювань явились: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань, їх розвиток в період роботи; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці [PERSON] від 11.02.2020, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, вимушена робоча поза, вимушені нахили корпусу), параметри яких перевищували допустимі величини; дії пилу, концентрації якого перевищували ГДК; стаж в шкідливих умовах праці - 26 років 2 місяці. Протипоказана робота в умовах впливу фізичного навантаження, вимушеної робочої пози, пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату (а.с.9). Отриманню вказаного медичного висновку передувало перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 14.02.2020 (дата виписки 04.03.2020) із вказаним вище діагнозом (а.с.10). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 13.04.2020, затвердженого 14.04.2020 начальником головного управління Держпраці у Донецькій області, комісія у складі в тому числі представників відповідача провела розслідування вказаних вище хронічних професійних захворювань позивача, зазначивши також найменування супутнього діагнозу, який визначено у повідомленні про хронічне професійне захворювання (отруєння) - порушення ліпідного обміну, гіпертонічна хвороба Іст, ст.1. СН 0 т. ризик 1-2, міопія слабкого ступеня, складний міопічний астигматизм слабкого ступеня правого ока, пресбіопія, викривлення носової перетинки, та встановила, що професійні захворювання виникли у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом шкідливого фактора пил, вимушена робоча поза, фізичне навантаження, нахили корпусу (п.17); причина професійного захворювання: згідно лабораторно-інструментальних досліджень: пил переважно фіброгенного впливу - фактична величина 8.6-915,0 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3; виробничий шум фактична величина 80-94 дБА, при нормативному значенні 80 дБА; перебування в нахиленому положенні до 30° 5-30% зміни при нормативному значенні 25% часу зміни; перебування у вимушеній позі 52% часу зміни, в позі «стоячи» 40% часу зміни, при нормативному значенні періодичне перебування в незручній або фіксовані позі до 25%, тощо (п.18). У зв`язку з тривалою роботою [PERSON] в умовах дії шкідливих виробничих факторів осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити не є можливим (п.20); стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів - 26 років 02 місяці 17 днів (а.с.6-8). Відповідно до довідок МСЕК серія 12ААБ №416926 та серія 12ААА №088224 дата огляду позивача 04.05.2020, позивачу встановлено третю групу інвалідності довічно, за професійними захворюваннями, та визначено 65% втрати працездатності, переогляду не підлягає, визначена потреба в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні (а.с.8). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Приписами ст.173 КЗпП за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Обов`язки роботодавця з управління охороною праці визначені ст.13 Закону України «Про охорону праці», за змістом якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Факт установлення позивачу професійних захворювань, внаслідок яких його професійна працездатність втрачена на 65% безстроково, та яке виникло у зв`язку з тривалою роботою на підприємстві відповідача (в умовах впливу шкідливих факторів більше 26 років), що підтверджується Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання та не спростовано відповідачем, необхідність систематичного проходження позивачем лікування з приводу відповідного захворювання, встановлення позивачу 3 групи інвалідності довічно та визначення потреби у медичному та санаторно-курортному лікуванні, апріорі вказує на перенесення позивачем моральних страждань, втрати нормального життєвого укладу, притаманного віку позивача, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, а отже, вказує на спричинення відповідачем-роботодавцем позивачу моральної шкоди. Доводи відповідача наведених висновків не спростовують. Усвідомлена робота позивача у відповідача та обізнаність про тяжкість і шкідливість технологічного процесу, як і встановлення позивачу 3 групи інвалідності, яка є робочою, не знімає з відповідача відповідальності за відшкодування моральної шкоди, спричиненої фактом наявності у позивача професійних захворювань, обумовлених тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, які викликають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Покликання відповідача про відсутність висновку лікаря-психіатра лікувально- профілактичної установи або медично-консультаційної або медично-соціальної експертної комісії про стрес, що зазнав потерпілий в результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, не заслуговують на увагу, оскільки закону, який би передбачав можливість встановлення факту завдання моральної шкоди потерпілому внаслідок професійних захворювань лише на підставі висновку МСЕК, немає та не було, а наявність у МСЕК відповідного обов`язку не обмежує суд у праві встановити факт завдання моральної шкоди на підставі інших доказів, врахувавши ступень втрати працездатності, залишкову працездатність потерпілого, характер захворювань тощо. Доводи відповідача про користування позивачем пільгами та відпустками під час роботи у відповідача суд також не бере до уваги, оскільки законодавець не ставить право працівника на відшкодування моральної шкоди, спричиненої наявністю у позивача професійного захворювання, обумовленого тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на шахті підприємства відповідача, в залежність від користування таким працівником законодавчо визначеними пільгами та компенсаціями під час роботи на підприємстві. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Відповідно до наслідків, що наступили, які підтверджуються наведеними вище медичними документами, наявність у позивача 65% втрати професійної працездатності, встановлення з 04.05.2020 третьої групи інвалідності безстроково, стаж роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, глибину фізичних та моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості та одночасно зважуючи на те, що, як зазначає позивач, він з 2007 р. перебуває під наглядом лікарів, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем в розмірі 65 000 грн., є завищеним та з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди позивача підлягає стягненню сума в розмірі 48 000 грн. Відтак позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 672 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог (74% від 908 грн).

Outcome: partial