Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] 17 січня 2019 року звернувся до суду з позов до відповідача ЖБК № 142 «Іскра», третя особа: Друга дніпровська держнотконтора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог п. 3 ч. 2 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 29 січня 2019 року позивачем подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2019 року у Другої дніпровської держнотконтори було витребувано копію спадкової справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року підготовче провадження у справі було закрито і справу призначено до розгляду по суті. Позивач у позовній заяві посилався на те, що на підставі обмінного ордеру його матері [PERSON] належала квартира [ADDRESS] , пайовий внесок за яку було сплачено членом кооперативу у повному обсязі у 1986 році. Вказаний ордер було видано на сім`ю із трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] Позивач проживав разом з матір`ю з 1996 року, але зареєстрований був лише після отримання паспорту у 2005 році. Інший член сім`ї [PERSON] у 1997 році виїхав на постійне місце проживання в [PERSON] , де і проживає на теперішній час. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на зазначену квартиру. Спадкоємцями першої черги були позивач і його брат [PERSON] Інший спадкоємець першої черги [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. 28 липня 2015 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини, проте постановою Другої дніпропетровської державної нотконтори від 30 липня 2015 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про спадщину за законом на квартиру через пропуск строку для подачі заяви та відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Таким чином, відсутність правовстановлюючого документа на спірну квартиру перешкоджає [PERSON] у реалізації його права на отримання спадщини після смерті своєї матері [PERSON] , померло [INFO] , у вигляді квартири. Просив суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . У своїй заяві до суду просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач Дніпровська міська рада свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлялася в порядку ч. 1 ст. 130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, відзив до суду направлено не було, представником неодноразово до суду подавалися заяви про відкладення розгляду справи. Третя особа ЖБК № 142 «Іскра» у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила розглянути справу у відсутність представника, проти заявлених позовних вимог не заперечувала, просила їх задовольнити. Третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора у судове засідання свого представника не направила, про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином, суду надала заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника, ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] (а.с. 95). 25 вересня 1996 року [PERSON] з родиною у складі 3 осіб отримала ордер № 003155 на право зайняття в порядку обміну квартири [ADDRESS] ) (а.с. 96). У 1986 році членом кооперативу ЖБК 142 «Іскра» було сплачено у повному обсязі пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] Дніпропетровську) у розмірі 5\~222 рублів 00 коп. (а.с. 12). Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано не було. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 95 оберт), заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на вказану квартиру. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 грудня 2016 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини (а.с. 40-43) Спадкоємець першої черги [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини (а.с. 92 оберт). Спадкоємець першої черги [PERSON] заявою від 25 червня 2016 року від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] відмовився (а.с. 19). Згідно з відомостями КП «ДМБТІ» від 30 червня 2016 року реєстрація права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , станом на 31 грудня 2012 року не проводилася (а.с. 14). Постановою Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 липня 2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] ), яка залишилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 98-99). Підставою нотаріусом зазначено відсутність правовстановлюючого документа на зазначену квартиру. Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 7 Законом СРСР «Про власність в СРСР» (чинного на момент сплати пайового внеску) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Абз. 3 ч. 2 ст. 7 Законом СРСР «Про власність в СРСР» встановлено, що після придбання зазначеного майна у власність громадянин має право розпоряджатись ним на свій розсуд продавати, заповідати, здавати в оренду, вчиняти щодо нього інші угоди, які не суперечать законові. Ч. 1 п. 6 постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що законом\~може бути\~встановлений інший\~момент (підстава)\~набуття права\~власності.\~Зокрема,\~у разі\~повного внесення\~пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, в осіб, які мають право на частку в пайових внесках, виникає право спільної часткової власності на квартиру, дачу, гараж чи інші будівлі пропорційно розміру частки паю (стаття 18\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~Закон України «Про кооперацію», стаття 384 ЦК). Ч. 3 п. 6 постанови пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначає, що спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно з ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст.\~1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з Листом ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, за результатами узагальнення судової практики щодо розгляду спорів щодо прийняття спадщини, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Таким чином, суд приходить до висновку, що отримати спадщину на спірне майно, окрім, як в судовому порядку позивач не має можливості, оскільки [PERSON] , померла [INFO] , за життя право власності у встановленому законом порядку не зареєструвала. Тому, позивач як спадкоємець першої черги набув право на спадщину на спірну квартиру, оскільки [PERSON] , будучи членом кооперативу отримала ордер на право зайняття квартири, а у 1986 році нею було сплачено у повному обсязі пайовий внесок за квартиру, тобто вона набула право власності на неї. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , відкрилася спадщина на квартиру. Оскільки померла заповіт не залишила, спадкоємцями першої черги за законом є її сини позивач [PERSON] і [PERSON] . Частиною 1 статті 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, проте, оскільки [PERSON] подав нотаріусу заяву, у якій відмовився від прийняття спадщини після смерті матері, зареєстрований з померлою не був, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] раніше Дніпропетровську) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 874 гривень 20 коп. (а.с. 1, 71). Враховуючи, що відповідач по справі Дніпровська міська рада є бюджетною організацією та відшкодування позивачеві витрат зі сплати судового збору її бюджетом не передбачено, суд вважає понесені позивачем судові витрати у справі віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved