Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON], від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON], 20.01.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання 3-х неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дітьми повноліття. Свій позов мотивувала тим, що сторони по справі з 14.10.2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, позивачем подано до Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву про розірвання шлюбу (справа №127/24765/16-ц). За час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні. Позивач має складне матеріальне становище, офіційно не працює, інколи має підробіток, що не перевищує 1000 гривень на місяць та їй дуже важко забезпечувати дітей належним чином, сплачувати комунальні платежі та придбавати для дітей необхідні продукти харчування. Позивач не має можливості самостійно повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дітей. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач офіційно працює, аліменти нікому не сплачує, має гарний стан здоровя, інших неповнолітніх та повнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має. Позивач потребує допомоги батька дітей на їх утримання. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеним вище позовом. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не зявилися, представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі, просила позов розглядати без участі позивача та її представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України. Ознайомившись із матеріалами справи, враховуючи зміст представника позивача та відповідача, визнання відповідачем позову, встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами\~Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтв про народження батьками малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.4-6). Діти проживають разом з матірю та перебувають на повному її утриманні. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Судом встановлено, що відповідач по справі офіційно працює, а тому аліменти з нього слід стягувати у відповідній частці від його заробітку (доходу). Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільні діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Зважаючи на розмір заявлених вимог та визнання відповідачем позову, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі, про який просить позивач, а саме 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті\~ст. 191 СК України\~з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 20.01.2017 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved