Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] 01.08.2017 року звернувся до суду із первісним позовом, в якому згідно остаточної редакції просив суд розірвати укладений 24.12.2005 року з [PERSON] шлюб та поділити спільне майно подружжя, а саме автомобіль марки HYUNDAI, фургон вантажний малотонажний, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіль марки BMW 520, реєстраційний номер [NUMBER] , визнавши за [PERSON] право приватної власності автомобіль марки HYUNDAI, фургон вантажний малотонажний, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а за [PERSON] право приватної власності автомобіль марки BMW 520, реєстраційний номер [NUMBER] . Свої вимоги обґрунтував тим, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного та проживають тривалий час окремо один від одного. За час шлюбу набули спільне майно, два автомобіля, позивач [PERSON] користується автомобіль марки HYUNDAI, фургон вантажний малотонажний, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а відповідач [PERSON] користується автомобілем марки BMW 520, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідач [PERSON] звернулася 27.03.2018 року до суду із зустрічним позовом, в якому згідно остаточної редакції просила суд визнати спільним сумісним майном подружжя та поділити самохідний моторний плавзасіб Прогрес 2 - реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль марки HYUNDAI, фургон вантажний малотонажний, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а за [PERSON] право приватної власності автомобіль марки BMW 520, реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіль марки KIA Sportage, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , залишити у власності [PERSON] автомобіль марки HYUNDAI, фургон вантажний малотонажний, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , у власності [PERSON] автомобіль марки BMW 520, реєстраційний номер [NUMBER] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість Ѕ частини самохідного моторного плавзасобу Прогрес 2 - реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки KIA Sportage, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] з припиненням права власності [PERSON] на вказані об`єкти та виділити в натурі належне сторонам нерухоме майно, а саме виділити у власність [PERSON] Ѕ частки земельної ділянки, площею 0,12 га та садового будинку (літ. «А». «Б», літ. «В») загальною площею 255,6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] з відступом від ідеальних часток та стягненням з [PERSON] грошової компенсації та стягнути з [PERSON] на її користь Ѕ частини спільного майна, а саме автомобіля марки KIA SPORTAGE, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , Ѕ частини самохідного моторного плавзасобу Прогрес 2, реєстраційний номер [NUMBER] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони за час шлюбу набули спільного майна подружжя, [PERSON] без її відома під час їх окремого проживання продав належний їм на праві спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки KIA Sportage, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , не сплативши їй половину коштів від продажу автомобіля, зазначає, що [PERSON] самостійно користується самохідним моторним плавзасобом Прогрес 2, реєстраційний номер [NUMBER] , а також самостійно користується належними сторонам по Ѕ земельної ділянки, площею 0,12 га та садового будинку (літ. «А». «Б», літ. «В») загальною площею 255,6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із чим вважає, що будинок та земельна ділянка можуть бути виділені сторонам в натурі. Ухвалою суду від 10.08.2017 року було відкрито провадження за позовною заявою. Ухвалою суду від 30.01.2018 року було прийнято до свого провадження суддею [PERSON] у зв`язку із відстороненням від посади судді [PERSON] на підставі розпорядження керівника апарату суду № 382/18 від 29.01.2018 року. Ухвалою суду від 26.02.2019 року було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Ланжероновська, 21, на вирішення експертизи поставлено наступні питання: - Яка дійсна (ринкова) вартість домоволодіння, загальною площею 255,6 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON] ? - Яка дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки, загальною площею 0,12 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної власності по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] ? - Чи можна поділити домоволодіння та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , на дві рівні частини в натурі ? Якщо виділення в натурі 1/2 частини житлового будинку можливо, визначити всі можливі варіанти поділу в натурі домоволодіння та земельної ділянки між [PERSON] і [PERSON] згідно з належними їм частками в спільній власності (по 1/2 частці)? Ухвалою суду від 13.02.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 25.06.2020 року було вжито заходів забезпечення позову [PERSON] та накладено арешт на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 5122781700:01:002:0210 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] й садовий будинок, загальною площею 255,6 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , свідоцтво про право власності серії та номер [NUMBER] , видане 02.12.2014 р. У судовому засідання представник [PERSON] позовні вимоги первісного позову підтримала, просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. [PERSON] та її представник в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, у задоволенні первісного позову просили відмовити. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 24 грудня 2005 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що 22 липня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони подружніх та сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про розірвання шлюбу та наявність підстав для її задоволення. В частині позовних вимог про поділ майна подружжя, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що сторонам за час шлюбу було набуто майно, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а саме: - автомобіль марки HYUNDAI, фургон вантажний малотонажний, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний в 2007 році, зареєстрований за позивачем [PERSON] ; - автомобіль марки BMW 520, реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний в 2007 році, зареєстрований за відповідачем [PERSON] ; - земельна ділянка, площею 0,12 га, кадастровий номер 5122781700:01:002:0210, цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі виданого відділом земельних ресурсів у Комінтернівському районі Одеської області державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯД № 947483 від 21.04.2008 року, по Ѕ частці позивачу та відповідачу; - домоволодіння - садовий будинок (літ. «А». «Б», літ. «В») загальною площею 255,6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно Реєстраційної служби Комінтернівського району Одеської області від 02.12.2014 року, по Ѕ частці позивачу та відповідачу; Також судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі довідки-рахунку № ААВ491278 21.09.2013 року належав автомобіль марки KIA SPORTAGE, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який в подальшому 11.11.2016 року був перереєстований на підставі договору на [PERSON] . Судом встановлено, що згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи судового експерта Федотова Ф.В. № 7129 від 25.08.2021 року, середня ринкова вартість транспортного засобу KIA SPORTAGE, 2011 року випуску, номер шасі (рами) [NUMBER] , д/н [NUMBER] станом на 29.07.2021 року становить 396 960,00 гривень, а станом на 11.11.2016 року становить 524 900,00 гривень. Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положення 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ст. 372 ч.2 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Норми ст. ст. 317, 319 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Частиною 1 ст. 358 Цивільного кодексу України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ч.1 ст. 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Оскільки спору між сторонами щодо вартості та поділу автомобіля марки HYUNDAI, фургон вантажний малотонажний, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний в 2007 року та автомобіля марки BMW 520, реєстраційний номер [NUMBER] , немає, то суд вважає за можливе задовольнити вимоги сторін в цій частині та залишити у власності [PERSON] автомобіль марки HYUNDAI, фургон вантажний малотонажний, 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , у власності [PERSON] автомобіль марки BMW 520, реєстраційний номер [NUMBER] . Щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості Ѕ частини плавзасобу «Прогрес 2М», бортовий реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований у Судновій книзі України за [PERSON] 04.07.2007 року, то слід зазначити, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено наявність у [PERSON] такого плавзасобу станом на момент прийняття рішення, при цьому, судом враховано, що жодною із сторін не надано суду інформації щодо підстав виникнення права власності на вказаний плавзасіб та інформації щодо вартості спірного плавзасобу, а надані представником [PERSON] скріншоти з сайту оголошень «https://auto.ria.com та https://www.olx.ua не є належними доказами дійсної вартості спірного плавзасобу, оскільки суду не надано підтвердження року випуску та технічного стану такого плавзасобу на момент прийняття рішення. З приводу стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації вартості Ѕ частини автомобіля марки KIA SPORTAGE, 2011 року випуску, д/н [NUMBER] , зареєстрованого в 2013 році на [PERSON] , то слід зазначити, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження придбання спірного автомобіля за спільні сумісні кошти сторін, а також використання виручених від продажу автомобіля грошових коштів не в інтересах сім`ї, при цьому судом враховано, що [PERSON] відчужено спірний автомобіль на користь іншої особи ще в листопаді 2016 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі та до подання позову й відкриття провадження у справі. З приводу виділу належних сторонам земельної ділянки та садового будинку, то слід зазначити наступне. Судом встановлено, що згідно висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 19-1254-1256 від 27.08.2019 року, виконаного експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертизи при Міністерства юстиції України: - найбільш ймовірною ринковою вартістю садових будинків, загальною площею 255,6 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 1 323 000,00 гривень, - найбільш ймовірною ринковою вартістю земельних ділянок 69, 71, площею 0,12 га, кадастровий номер 5122781700:01:002:0210, цільове призначення - для ведення садівництва, що розташована за адресою: садівничий масив «Дорожник», [ADDRESS] становить 60 960,00 гривень. - Враховуючи фактичні архітектурно-планувальні особливості садових будинків, а саме їх нерівну площу, провести їх розподіл між співвласниками в рівних частках по Ѕ та виділити кожному із співвласників ідеально належну площу технічно не представляється. Враховуючи те, що розподілу підлягають два окремо розташованих садових будинків, особливість їх розташування на земельній ділянці та можливість експлуатувати їх окремо один від одного (за умови підключення у подальшому систем водо та електропостачання до будинку літ. «Б»), то на розгляд суду пропонується один варіант розподілу досліджуваних садових будинків, будівель та споруд з відступом від ідеальних часток, який передбачає розподіл садових будинків між співвласниками з послідуючою сплатою компенсації співвласником, частка якого буде більшою співвласнику з меншою часткою. Таким чином, згідно експертного висновку, одному із сторін пропонується до виділення частина домоволодіння літ. «А» з відповідними згідно висновку приміщеннями, що складатиме 65/100 від загальної частки у спільній сумісній власності сторін, а іншій стороні пропонується до виділення частина домоволодіння літ. «Б» та «В» з відповідними згідно висновку приміщеннями, що складатиме 35/100 від загальної частки у спільній сумісній власності сторін з подальшою компенсацією іншому співвласнику грошової суми у розмірі 197 428,00 гривень, а також пропонується до виділення в натурі земельна ділянка по 604 кв.м. кожному з забезпеченням кожному окремого входу та виходу. Згідно зустрічного позову [PERSON] , остання просить суд виділити їй на підставі експертного висновку частину домоволодіння літ. «Б» та «В» з відповідними згідно висновку приміщеннями, що складатиме 35/100 від загальної частки у спільній сумісній власності сторін з подальшою компенсацією [PERSON] на її користь грошової суми у розмірі 197 428,00 гривень. Заперечуючи проти виділення нерухомості в натурі, представник [PERSON] у відзиві на уточнену зустрічну позовну заяву зазначає, що садовий будинок літ. «Б» не має окремої системи забезпечення та не може складати окремий об`єкт нерухомості, оскільки першочергово водо та електропостачання підключено до будинку літ. «А», однак суд не приймає такі доводи, оскільки згідно ст. 181 Цивільного кодексу України встановлено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Таким чином, наявність чи відсутність в будинку окремого підключення до водо чи електропостачання зовсім не означає, що будинок не відноситься до об`єктів нерухомого майна. Крім того, судом враховується, що під час проведення експертизи, експертом було з`ясовано, що спірне домоволодіння перебувають в користуванні та власності одних й тих самих осіб, тому є необґрунтованими доводи представника [PERSON] щодо того, що не було необхідності до розподілу таких будинків в натурі підключати кожний із будинків до окремого водо та електропостачання. Більш того, саме виділення такого домоволодіння в натурі і дозволить новим власникам отримати відповідні дозвільні документи (технічні умови тощо) щодо окремого підключення поділеного будинку до окремого водо та електропостачання з отриманням нового особового рахунку тощо. Не є також на думку суду обґрунтованими посилання представника [PERSON] у відзиві на уточнену зустрічну позовну заяву на висновки, викладені в Постанові ВСУ від 18.01.2017 року по справі № 6-2565цс16 в частині того, що в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 Сімейного кодексу України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Тлумачення положень статті 71 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених Цивільного кодексу України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. У пунктах 1-3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18); від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084св19, ЄДРСРУ №94259288), від 17 лютого 2021 року у справі № 359/898/18 (ЄДРСРУ № 95241648), від 8 вересня 2021 року у справі № 645/873/18 (ЄДРСРУ № 99555960). Крім того, системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників (постанова Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18). За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] в частині виділу в натурі земельної ділянки та домоволодіння згідно висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 19-1254-1256 від 27.08.2019 року. При цьому, судом враховується фінансова спроможність [PERSON] сплатити на користь [PERSON] компенсацію за різницю часток при виділі садових будинків в сумі 197 428,00 гривень, адже згідно з витребуваної з Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України інформації, дохід [PERSON] за 2018 рік складає 159093,74 гривень, за 2019 рік складає 161473 гривень, за 2020 рік складає 175706 гривень. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: partial