Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про реальний поділ житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що на підставі свідоцтв про право на спадщину, виданих 9 жовтня 2007 року Другою державною нотаріальною конторою м.Миколаєва, їм на праві власності належить по ? частці житлового будинку [ADDRESS]. Співвласником іншої ? частки вказаного житлового будинку є відповідачка [PERSON] Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 531 кв.м. Посилаючись на те, що згоди щодо порядку користування спірним будинком і земельною ділянкою між ними не досягнуто, просили суд провести реальний поділ вказаного житлового будинку та визначити порядок користування спірною земельною ділянкою між сторонами. Ухвалою суду від 14.10.2013 року за клопотанням позивача та його представника у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів розподілу житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, проведення якої доручено експерту Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лєсків С.А. У судовому засіданні позивачі та їх представники позивача підтримали позов, просили провести реальний поділ житлового будинку та визначити порядок користування земельною ділянкою згідно другого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи. Наполягаючи на реальному поділі житлового будинку та порядку користування земельною ділянкою за другим варіантом експертизи, позивач [PERSON] також вказував на те, що він відмовляється від сплати іншими співвласниками на його користь грошової компенсації за отримання ними більшої частки, яка передбачена вказаним варіантом, а також бере на себе зобов'язання щодо витрат на переобладнання в будинку. Посилався також на те, що належну йому частку в будинку він має намір в подальшому подарувати позивачці [PERSON]. Відповідачка [PERSON] при розгляді справи проти позову заперечувала. Вказувала на те, що на спірній земельній ділянці позивач самовільно побудував новий житловий будинок, який незаконно зареєстровано за ним на праві власності, та він вже не має права на виділ його частки в спірному житловому будинку, оскільки таким чином використав свою частку. В судових дебатах відповідачка вказувала на те, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивачів, їх представників, відповідачки, експерта, вивчивши і оцінивши в сукупності наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 09.10.2007 року позивачам [PERSON], [PERSON] на праві власності належить по 1/4 частці житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Співвласником іншої ? частини будинку є відповідачка [PERSON] також на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.10.2007 року. Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 531 кв.м., відведеної його забудовнику [PERSON] під індивідуальну забудову на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 05.02.1953 року. Сторони перебувають між собою в неприязних стосунках та дійти згоди про реальний поділ спірного будинку не можуть. Згідно положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Під час вирішення зазначеного спору суди повинні враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Зокрема, виходячи з положень ст.ст. 183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.п.6,7 зазначеної постанови виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання або перепланування будинку, він провадиться за наявності на це дозволу виконавчого комітету місцевої ради. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області від 09 грудня 2013 року експертом запропоновано два варіанти розподілу спірного житлового будинку: з урахуванням порядку, що склався між сторонами та приближений до ідеальних часток співвласників і побажання позивача. Отже, для вирішення конфлікту між сторонами, враховуючи інтереси кожної з сторін та їх побажання, суд вважає, що найбільш доцільним є другий варіант висновку експертизи щодо розподілу житлового будинку між сторонами. При цьому, суд вважає доводи відповідачки безпідставними, оскільки як слідує зі справи та досліджених в судовому засіданні матеріалів інвентарної справи на житловий будинок, самочинні забудови на земельній ділянці, розташованій по [ADDRESS], відсутні, новозбудований житловий будинок належить позивачу на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке на час розгляду справи не визнано недійсним. Щодо вимог про визначення порядку користування земельною ділянкою, то суд вважає, що вони також підлягають задоволенню. З матеріалів справи вбачається, що сторони набули права часткової власності на спірний житловий будинок в порядку спадкування у 2007 році. Правила ч.2 ст.130 ЗК України визначають, що у разі набуття права власності на житловий будинок кількома особами до них у відповідних частках переходить право користування земельною ділянкою, якою користувався попередній власник. Як роз'яснено в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач, слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Висновком судової будівельно-технічної експертизи регіональної промислової палати Миколаївської області від 09 грудня 2013 року передбачено два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою: з урахуванням порядку, що склався між сторонами, а також згідно ідеальних часток співвласників у відповідності до другого варіанту розподілу житлового будинку. При проведенні експертизи експертом бралися до уваги ті обставини, що крім житлового будинку, що є предметом поділу між сторонами у справі, на спірній земельній ділянці знаходиться також житловий будинок (літ.Д-2), що належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. На думку суду, порядок користування земельною ділянкою між сторонами у справі має бути визначено за другим варіантом висновку експертизи, оскільки такий порядок відповідає ідеальним часткам сторін а також варіанту поділу будинку та надвірних споруд. На підставі викладеного,

Outcome: approved