Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, зацікавлена особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції, із заявою, в якій просила встановити факт, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та ж сама особа. Заявник в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд даної заяви без її участі, та просила заяву задоволити з підстав, викладених в даній заяві. Зацікавлена особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції, в судове засідання не з'явилась, однак подала клопотання про розгляд заяви без її участі (а.с.33). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством непередбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт,що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно свідоцтва про народження та довідки про укладення шлюбу [PERSON] була записана як [PERSON] (свідоцтво [NUMBER]). 03.11.1977 року [PERSON] видано паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER], в якому ім'я заявниці викладено як [PERSON]. Згідно з довідкою, що видана виконкомом Більшівцівської селищної ради об'єднаної територіальної громади, я 25.03.1988 року виписалася з [ADDRESS] в Іркутську область, місто Усть-Ілімськ (довідка №722 від 10.07.2018 р.). 29.04.1988 року [PERSON], уклала шлюб із [PERSON]. Після укладення шлюбу присвоєно їй прізвище - Дубницька (довідка №256 від 01.03.2018.). Згідно з довідкою №1921 від 07.06.2018 р., [PERSON] була зареєстрована у м. Усть-Ілімську Іркутської області за адресою: [ADDRESS] з 16.11.1998 р. до цього часу. 30.08.2006 року [PERSON] отримала паспорт громадянина Російської Федерації, де вона була записана як [PERSON]. Зі слів працівників паспортно-візової служби МВД Росії, імені- [PERSON] у них не існує, тому зроблено запис як [PERSON]. 03.03.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Станом на даний час, [PERSON] переїхала в Україну, і на даний час має намір проживати на території України. У зв'язку з цим вона звернулась до відповідних органів ДМС України з наміром подати заяву про надання дозволу на імміграцію. Проте, оглянувши документи працівник міграційної служби повідомив про неможливість подання заяви про отримання дозволу на імміграцію, повідомив про неможливість подання заяви у зв'язку з розбіжністю у записах: у свідоцтві про народження ім'я викладено як [PERSON] ,а в паспортному документі:[PERSON]. Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Зважаючи на вищевказані обставини, проаналізувавши викладені пояснення заявника, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved