Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], на підставі Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської радим від 14.11.2008, по 1/3 частині кожному (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть видане Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 418 (а.с. 6). [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть видане Саксаганським відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 1820 (а.с. 7). Померла [PERSON] є матір'ю позивача, що видно із свідоцтва про народження мерії [NUMBER] (а.с. 24), а померлий [PERSON] є його братом, що видно із свідоцтва про народження мерії [NUMBER] (а.с. 24). За життя померлі заповіт не складали. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦЕ України). Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як видно з довідок про надання інформації щодо реєстрації особи №727 від 30.05.2016 та №1393 від 15.02.2016 померлий [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS]. На день смерті [PERSON], за даною адресою були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41-зворот). [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], так як є рідною матір'ю спадкодавця, та відповідно, усуває від спадкування позивача [PERSON], який є спадкоємцем другої черги. В зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини - [INFO] (день смерті [PERSON].), [PERSON] проживала постійно із спадкодавцем, то вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. 16.02.2016 позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 36). На час відкриття спадщини - [INFO] (день смерті [PERSON]), позивач [PERSON] проживав постійно із спадкодавцем, що видно з довідки № 1392 від 15.02.2016 (а.с. 40-зворот). 31.05.2016 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 43) державний нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Донцова Н.Ю., відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON], померлої [INFO], яка фактично прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], померлого [INFO], але юридично не оформила своїх спадкових права, на 2/3 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з тим, що Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] видане 14.11.2008 органом приватизації Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської радим, згідно з розпорядженням № С 337 від 20.02.2007, не зареєстроване в уповноваженому на те органі, тобто право власності на 2/3 частки квартири у [PERSON] та [PERSON] не виникло в повному обсязі. Та запропоновувала звернутися до суду (а.с. 43). Відсутність реєстрації права власності в органах КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] підтверджується довідкою № 147117 від 16.05.2016 (а.с .42-зворот). З наведеного випливає, що право власності померлих [PERSON] та [PERSON] їх частки у праві власності на квартиру підлягало реєстрації, проте не було зареєстроване після отримання Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 14.11.2008, відповідно до діючого законодавства, зокрема ст. 182 ЦК України, згідно із якою право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Тобто [PERSON] та [PERSON] не звернулися у відповідний орган державної реєстрації та не зареєстрували своє право власності на квартиру. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або недійсність набуття права власності не встановлена судом. Так як, в позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо, позивач просилив суд визнати за ними право власності в порядку спадкування на вказану частку квартири. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно Відповідно до пункту 4.14. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до пункту 4.15. вищевказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього манна. Відповідно до пункту 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, державний нотаріус Донцова Н.Ю., повідомила про неможливість видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщину після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (стаття 1299 ЦК України). Отже, позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у статті 4 ЦПК України. Із наведеного вбачається, що право власності на спадкове майно виникає з часу прийняття спадщини, а відсутність державної реєстрації речового права на нерухоме майно лише позбавляє власника цього майна права розпоряджатись належним йому майном. А не свідчить про відсутність самого права власності, якщо воно набуте на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує реєстрацію права власності спадкодавця [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON] на частину спадкового майна, а саме на 2/3 частини квартири [ADDRESS], право власності на вказану частину квартири в порядку спадкування за законом підлягає визнанню за позивачем в судовому порядку. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав належні, допустимі та достовірні докази, які приймаються судом, та оцінюються як достатні та в своїй сукупності повністю доводять доводи позивача, в зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved