Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] 13.06.2018 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до [PERSON] із вимогами щодо розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 21.10.2016 року Жмеринським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №230. У позовній заяві позивачем [PERSON] викладена наступна позиція. З відповідачем у справі [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Тривалий час між сторонами були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків, взаємні відносини зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах та у поглядах на життя, внаслідок чого подружнє життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими. Із 04.06.2017 року разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між ними припиненні, спільного господарства не ведуть. Примирення чи збереження шлюбу вважає неможливим, тому шлюб між ними необхідно розірвати. Спору про майно не мають (а.с.2-4). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 05.07.2018 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до підготовчого розгляду на 10.09.2018 року (а.с.18). Відповідач [PERSON] 10.09.2018 року подав до суду відзив на позов, в якому визнав позовні вимоги позивача та просив розірвати шлюб між ним та позивачем. Надавши телефонограму №324 від 10.09.2018 року відповідач повідомив, що не зможе з'явитись в судове засідання на призначену дату у зв'язку з виробничою зайнятістю. Позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, просив справу розглянути у його відсутність. Позивач надала до суду заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, одночасно вказавши, що наразі вона не є вагітною та не має дитини віком до одного року; просила справу розглянути без її участі. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторін, неявка яких за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті. За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні установлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] та копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.5,7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) вбачається, що сторони є відповідно батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про зміну імені серія [NUMBER] від 05.05.2018 року позивач змінила своє прізвище [PERSON] на дошлюбне [PERSON] (а.с.7,8,9). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Вдповідно до положень ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно чи про місце проживання дитини між сторонами наразі не заявлено. Викладені позивачем обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам позивача, відповідачем визнані безумовно. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню судом. Питання про розподіл судових витрат суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України, щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого нею при поданні позову, що становить 352,40 грн. Решта 50 відсотків судового збору, що становить 352,40 грн, згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved