Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі\~-\~відповідач) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Ураховуючи те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, будучи зобов`язаним відповідно до діючого законодавства, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, позивач не в змозі забезпечувати утримання сина самостійно, тому наведене стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач направив до суду відзив відповідно до якого позовні вимоги визнав частково, вказав, що спроможний надавати утримання дитині у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, тобто у розмірі, який визначений законодавцем на одну дитину. Просив урахувати обов`язок матері надавати утримання дитині, а також його стан здоров`я та матеріальне становище на підтвердження чого надав довідки відповідного змісту. При цьому зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження додаткових витрат на дитину. Ухвалою суду від 25.02.2021 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши матеріали\~цивільної справи,\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються позовні\~вимоги,\~об`єктивно\~оцінивши усі\~зібрані у\~справі докази,\~встановив,\~що батьками\~дитини [PERSON] , [INFO] , є сторони спору, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , а також визнається сторонами у заявах по суті, отож такі обставини доказуванню в силу приписів ст.82 ЦПК України не підлягають. Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, вказуючи, що у добровільному порядку останній їх не надає. Статтею 180 ч.1 СК України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (ст.181 ч.2 СК України). Згідно довідки виданої Липовецькою міською радою №09-17-01/18 від 17.02.2021 (а.с.7), дитина [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Отож позивач наділена правом на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Пункти 1,\~2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України\~27 лютого 1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище як платника аліментів так і дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо стану здоров`я дитини. Водночас судом встановлено, що відповідач являється інвалідом ІІ групи загального захворювання, група інвалідності встановлена безстроково згідно із довідкою серія 10ААВ до акта огляду медико соціальної експертної комісії. Згідно із довідкою виданою КНП «Липовецький міський центр первинної медико санітарної допомоги» Липовецької міської ради Вінницького району за №108, [PERSON] перебуває на «Д» обліку із діагнозом стабільна стенокардія, гіпертонічна хвороба ІІІ, цукровий діабет, потребує довготривалого лікування. Доказів матеріального стану як платника так і дитини матеріали справи не містять. У відповідності з ч 1 ст. 183 СК України визначено що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини 2 ст.182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Правилами ст.141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, у тому числі щодо її утримання. За встановлених в ході судового розгляду обставин, з урахуванням рівного обов`язку батьків щодо утримання дитини, обставин передбачених ст.182 СК України, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати утримання своїй дитині у спосіб обраний позивачем у частці від його заробітку (доходу) у розмірі ј частки але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Визначаючи такий розмір аліментів, суд виходить із того, що позивачем не доведено наявність у відповідача на праві власності будь - якого майна, не наведено та не підтверджено інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, зокрема достатність заробітку (доходу) платника аліментів, які б давали суду підстави для стягнення аліментів у більшому розмірі. Доводи позивача в частині того, що дитина потребує додаткових витрат на неї є підставою для пред`явлення іншого позову про стягнення додаткових витрат на дитину та такі обставини підлягають доказуванню. Суд вважає, що такий розмір аліментів відповідатиме обов`язку батька на надання утримання дитині відповідно до її віку та його можливостей, що дозволить створити умови життя необхідні для життя та розвитку дитини, а також виконання матір`ю відповідно покладених на неї обов`язків. З огляду на викладене, суд задовольняє позов частково. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат керується правилами Глави 8 ЦПК України.

Outcome: partial