Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), діючи через свого представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що було успадковане ним після його матері [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 грудня 2002 року померла його матір [PERSON] Після смерті матері відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай), набуте нею за життя. Дане право посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай), в якому було допущено помилку в написанні прізвища та імені його матері і замість «Блохина Марія» вказано «Блоха Марина», факт допущення даної помилки підтверджує довідкою відповідача про те, що «Блоха Марина» на території Троїцької сільської ради не проживала, водночас проживала саме [PERSON]. Він належним чином прийняв спадщину своєї матері, однак через втрату сертифікату, який посвідчував право матері на земельну частку (пай), позбавлений можливості оформити прийняту спадщину. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, при цьому представник позивача подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову повністю. У звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та задоволення позову у звязку з цим, суд враховує наступне. Як вбачається, 16 грудня 2002 року в с. Стахорщина Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 8). 02 грудня 1996 року, на імя [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією Чернігівської області було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0106613, яким посвідчувалося право на земельну частку розміром 4,49 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСП «Нове життя», розташованих на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що підтверджується довідкою відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 14 листопада 2017 року (а.с. 10). З довідки виконавчого комітету Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 24 січня 2018 року вбачається, що в с. Стахорщина Новгород-Сіверського району Чернігівської області була зареєстрована та проживала [PERSON], яка померла 16 грудня 2002 року, водночас [PERSON] на території вказаної сільської ради не значилася (а.с. 9). Наведене вище свідчить, що саме [PERSON] набула за життя право на земельну частку (пай) розміром 4,49 умовних кадастрових гектарів, водночас у сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0106613 було допущено описку в зазначенні прізвища і власного імені особи, якій він видавався, та помилково вказано «Блоха Марина» замість правильного «Блохина Марія». Вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) позивачем був втрачений, у звязку з чим останній розмістив повідомлення про його недійсність в засобах масової інформації, що підтверджується повідомленням у газеті «Сіверський край» за 29 грудня 2017 року (а.с. 12). Позивач є сином [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про його народження (а.с. 7). Він належним чином прийняв спадщину своєї матері відповідно до статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР та є єдиним її спадкоємцем, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса [PERSON] від 20 лютого 2018 року (а.с.11). Отже, після смерті [PERSON] спадщина останньої, до складу якої входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема й право на земельну частку (пай) розміром 4,49 умовних кадастрових гектарів, з моменту її відкриття перейшла до єдиного спадкоємця [PERSON] за законом, тобто до позивача. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 4,49 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Нове життя», розташованих на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке належало його матері [PERSON], однак це право не визнається через втрату документа, що його посвідчував, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у звязку з цим для задоволення позову повністю. Враховуючи те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, який втратив документ, що посвідчував право власності спадкодавця на земельну частку (пай), відповідно до частини девятої статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне повністю покласти на позивача всі здійснені ним витрати, не стягуючи їх з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved