Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] 19 квітня 2017 року звернувся до суду з позовом, уточненим до початку розгляду справи, до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають 5 неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2005 року з нього стягують аліменти на утримання дітей на користь відповідача. На даний час діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Відповідач з сім'єю не проживає з березня 2017 року, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, вважає, що він не повинен сплачувати аліменти. Просив суд стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання дітей в розмірі 1/2 ч. з усіх видів її заробітку щомісячно до їх повноліття, та звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання дітей, що стягуються на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2005 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, про причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] За рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2005 року з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь відповідача [PERSON] на утримання дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до акту від 05 вересня 2017 року складеного фахівцем із соціальної роботи КРЦ СССДМ Кай І.В., заступника Кам'янопотоківського голови Курій С.І., депутата Кам'янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Міськевич В.В. неповнолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають з батьком [PERSON] в [ADDRESS] та знаходяться на його утриманні. Мати дітей [PERSON] з сім'єю не проживає, дітей матеріально не утримує, їх вихованням та навчанням не цікавиться. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру , строків платежів або звільнення від них. З огляду на викладене та враховуючи, що неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на його утриманні, суд вважає, що вимога позивача про звільнення його від сплати аліментів є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому необхідно стягнути з неї аліменти на їх утримання в розмірі 1/2 частини з усіх видів її заробітку. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved