Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

[PERSON] 29 липня 2021 року звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом, який згодом уточнила, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини і своє утримання до виповнення дитині трьох років. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог [PERSON] зазначила, що з відповідачем у справі вона проживала разом без реєстрації шлюбу з 2016 року по червень 2021 року. У них з відповідачем є спільна малолітня дитина син [PERSON] [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, в результаті чого відповідач почав проживати окремо від неї та дитини. З січня 2020 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач є малолітньої батьком дитини, тому повинен приймати участь в її утриманні. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивачка зазначила в позові, що враховуючи її потреби, що вона здійснює догляд за малолітньою дитиною та потребує матеріальної підтримки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, можливостей відповідача, працездатного віку, з [PERSON] слід стягнути на її користь аліменти на утримання малолітнього сина і аліменти на її утримання як матері дитини до досягнення дитиною трьох років, щомісячно. У зв`язку з зазначеним позивачка просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі однієї четвертої частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання як матері дитини, з якою проживає дитина, у розмірі однієї шостої частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Учасники справи належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання. Позивачка [PERSON] звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить справу розглянути без її участі без застосування засобів технічної фіксації. Свої позовні вимоги, в тому числі уточнені, підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги [PERSON] до нього про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини він визнає в повному обсязі, а в частині уточнених позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частини - не визнає, оскільки на його утриманні перебуває мати, яка є особою з інвалідністю. Просить судове засідання провести без його участі без застосування технічної фіксації. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, часткове визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 червня 2019 року, встановлено, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] . З копії довідки №582, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області 23 липня 2021 року, встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . При цьому дана довідка не містить відомостей про те, що батько дитини проживає разом з матір`ю дитини і з дитиною. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається із ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що дитина перебуває на утриманні матері, відповідач у справі працездатний, має постійне місце роботи у ПАТ «Запоріжсталь», за віком і станом здоров`я може сплачувати аліменти на утримання дитини. Судом встановлено, що відповідач позовні вимоги до нього [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері малолітньої дитини до виповнення дитині трьох років не визнав, але при цьому на пропозицію суду надати докази на підтвердження тому, що його мати, яка є особою з інвалідністю, є непрацездатною і перебуває на його утриманні, відповідач суду не надав. При цьому з заяви [PERSON] до суду від 24 вересня 2021 року судом встановлено, що проживає він у [ADDRESS] , місце реєстрації відповідач має в [ADDRESS] . Суд звертає увагу, що на пропозицію суду надати довідки про склад сім`ї і про свої доходи (ухвала суду від 08 вересня 2021 року про відкриття провадження у справі) відповідач проігнорував, звернувшись з письмовою заявою до суду про розгляд справи в його відсутність, будь-яких письмових доказів на підтвердження своєї позиції щодо визнання позовних вимог частково не надав суду. З огляду на зазначене, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, суд вважає, що заперечення відповідача проти частини позовних вимог не підтверджені будь-якими доказами, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки у справі підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 29 липня 2021 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] включно. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивачки до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, суд керувався положеннями ч.2 ст.84 СК України, відповідно до якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини та дитини, суд виходить з того, що відповідач є здоровою працездатною особою, працює і має стабільний дохід, позов визнав частково. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 908 грн. 00 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved