Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

[PERSON] будинок-інтернат для інвалідів та престарілих звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати належність земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах [PERSON] сільської ради загальною площею 3,09 га, кадастровий номер 7121286800:02:001:0040, [PERSON], яка померла 28.12.2001 року. Також просить визнати за [PERSON] будинком-інтернатом для інвалідів та пристарілих право власності в порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах [PERSON] сільської ради загальною 3,09 га, кадастровий номер 7121286800:02:001:0040, яка належала [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що 28 грудня 2001 року померла [PERSON], яка до смерті перебувала та доглядалась в [PERSON] будинку-інтернаті для інвалідів та престарілих. Згідно заповіту [PERSON]Т заповіла все своє майно [PERSON] будинку-інтернату для інвалідів та пристарілих. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Інших спадкоємців немає. При зверненні до відділу Держземагенства у [PERSON] районі було встановлено, що відповідно до книг записів реєстрації державних актів фізичних осіб за [PERSON] рахується земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах [PERSON] сільської ради загальною площею 3,9 га. Державний акт на право власності на землю серії ЧР № 044527 був виготовлений та зареєстрований 14.01.2004 року. Оскільки на час виготовлення державного акту [PERSON] померла, то він їй не видавався та на даний час встановити місце знаходження оригіналу документу не представляється можливості, що позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Звенигородського району Черкаської області в судове засідання не зявився. Звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторні на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2001 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20 лютого 2015 року серії І-СР № 250543 (а.с. 6). Згідно довідки, виданої [PERSON] будинком-інтернатом для інвалідів та престарілих, [PERSON] дійсно проживала в установі з 23 листопада 2001 року по день смерті 28 грудня 2001 року (а.с. 7). Відповідно до заповіту від 05 грудня 2001 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] будинку-інтернату для інвалідів та престарілих (а.с. 8). Згідно з повідомленням [PERSON] державної нотаріальної контори від 17.04.2015 року після смерті [PERSON], яка померла 28.12.2001 року спадкова справ не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. З довідки, виданої відділом Держземагенства у [PERSON] районі, вбачається, що відповідно до книг записів реєстрації державних актів фізичних осіб за [PERSON] рахується земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах [PERSON] сільської ради загальною площею 3,09 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 044527, зареєстрований 14.01.2004 року за № 638, кадастровий номер земельної ділянки 7121286800:02:001:0040 (а.с.9) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04 березня 2015 року [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] будинку-інтернату для інвалідів та престарілих, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на майно ( а.с. 10). Оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку було втрачено, про що позивачем зроблено відповідне оголошення в газеті (а.с. 12). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку що майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Звенигородського району Черкаської області загальною площею 3,09 га належала [PERSON], яка померла 28 грудня 2001 року. Оскільки позивач [PERSON] будинок-інтернат для інвалідів та пристарілих є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої [PERSON], однак не може отримати спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, суд вважає за можливе захистити його право шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно [PERSON], а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Звенигородського району Черкаської області загальною площею 3,09 га. На підставі викладеного та

Outcome: approved