Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє представник за довіреністю від 23.10.2015 року [PERSON], звернувся в суд із заявою, де заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про встановлення факту, що має юридичне значення. Посилається на те, що під час реєстрації його народження в актовому записі про народження його прізвище було записано як «[PERSON]» відповідно до родових прізвищ його батьків. У подальшому, вже після укладення шлюбу та народження дітей, він був змушений змінити своє родове прізвище з «[PERSON]» на прізвище його дружини «[PERSON]», при цьому станом на той час чинне законодавство передбачало обов'язкове внесення відповідних змін щодо прізвища у всі актові записи, де вживається попереднє прізвище заявника. У зв'язку з цим, внаслідок переміни прізвища, до актового запису про народження заявника, актового запису про шлюб заявника , а також до актових записів про народження дітей заявника були внесені зміни і в усіх випадках щодо заявника його прізвище було змінено на «[PERSON]». У 2015 році заявник вирішив повернути своє родове прізвище «[PERSON]» у своїх документах та документах дітей і дружини та виявив бажання привести всі ці документи сім'ї у відповідність до свого родового прізвища. Підтвердженням його родового прізвища є свідоцтво про народження та паспорт громадянина України, згідно з якими прізвище заявника зазначено як «[PERSON]». Однак, при зверненні до органу ДРАЦС йому було роз'яснено, що з 2001 року законодавство України в частині зміни родового прізвища змінювалось неодноразово і станом на сьогодні такої можливості законом уже не передбачено, що створює йому перешкоди для реалізації його цивільного права на ім'я. Встановлення факту належності заявнику родового прізвища та розбіжностей у документах необхідне заявнику для належної реалізації прав своїх дітей, для утвердження сімейних традицій та захисту прав членів його родини іменуватись одним спільним прізвищем. Враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, просить суд встановити факт про те, що відомості про його прізвище, що зазначені у актових записах про його народження, про шлюб та про народження його дітей не відповідають його родовому прізвищу «[PERSON]» та внести у них зміни з метою приведення їх у відповідність до його родового прізвища «[PERSON]». Заявник в судове засідання не з'явився, водночас, його уповноважений представник подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі документів. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання не з'явився. Разом з тим, головним спеціалістом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області Рябінічевою Ольгою Віталіївною, представником за довіреністю заінтересованої особи від 10.12.2015 року б/н, подано до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без їхньої участі, будь-яких письмових заперечень проти заяви [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, до суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи та письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за даними паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Хустським РВ ГУДМС України в Закарпатській області від 17.10.1997 року, прізвище заявника значиться як «[PERSON]». В обліковій картці фізичної особи-платника податків, виданій Ужгородською МДПІ 04.06.2004 року, прізвище заявника також зазначено як «[PERSON]». У судовому засіданні встановлено, що 22 липня 1988 року заявником було укладено шлюб з громадянкою України [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області складено актовий запис №460 від 22 липня 1988 року (свідоцтво про шлюб, видане повторно 28.05.2013 року серії [NUMBER]). Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з дівочого «[PERSON]» на родове прізвище заявника «[PERSON]». Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] серії [NUMBER], виданим повторно виконкомом сільської ради 07 квітня 2001 року, родові прізвища його батьків: [PERSON] та [PERSON], про що 10 вересня 1964 року виконкомом Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області складено в книзі записів актів громадянського стану про народження відповідний запис №147 Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, серії [NUMBER], виданим 27 липня 2005 року районним відділом РАЦС Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області заявником змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Внаслідок цього було внесено відповідні зміни до: актового запису про народження заявника №147 від 10 вересня 1964 року, складеного виконкомом Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, актового запису про шлюб заявника №460 від 22 липня 1988 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актового запису про народження дітей заявника №1886 від 17 грудня 1988 року, складеного відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, та №87 від 25 жовтня 1998 року, складеного виконкомом Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області, що стверджується наявними у матеріалах справи виданими свідоцтвами встановленого зразка, у яких прізвище заявника зазначено «[PERSON]», а не його родове прізвище «[PERSON]». Пунктом 2.12 Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2002 року № 86/5 (у редакції, чинній станом на час виникнення правовідносин щодо зміни прізвища заявником), було передбачено, що у разі переміни прізвища зміни вносяться також і у інші актові записи, що передбачені цим пунктом. Відповідно до п.2.16.23 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 року (у редакції, чинній станом на день прийняття рішення) державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актового запису цивільного стану, крім випадків, визначених у підпункті 2.13.9 пункту 2.13 цього розділу. Відповідно до ч.7 якої державна реєстрація зміни імені не тягне за собою внесення змін до актових записів цивільного стану, складених стосовно особи, яка змінила ім'я, та її малолітніх і неповнолітніх дітей, крім передбачених законом випадків, а також повнолітніх дітей. Згідно до ч. 1 ст.58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року «Кечко проти України», у випадках, коли з набуттям чинності певного закону, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. Згідно з ч.1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Відповідно до ст. 294 Цивільного кодексу України фізична особа має право на ім'я, яке не може бути відчужене. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні. В силу вимог ч. 1 ст. 296 ЦК України, фізична особа має право використовувати своє ім'я у всіх сферах своєї діяльності. Однією зі складових права на ім'я є право розпоряджатися ім'ям, одним з його найпоширеніших видів є право на зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові), яке передбачено ст.295 Цивільного кодексу України. Положення ст. 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачають, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Стаття 8 не містить ніяких явних положень щодо імен. Однак, імена, як і прізвища, є способом ідентифікації осіб у їх сім'ях і суспільстві (справа Бургхартц проти Швейцарії, рішення від 22 лютого 1994, №280-В, § 24, справа Stjerna проти Фінляндії, рішення від 25 листопада 1994, № 299-В, § 37), а тому стосуються особистого і сімейного життя...» (справа Guillot проти Франції, рішення від 24 жовтня 1996, § 21). Отже, практика Європейського суду з прав людини свідчить, що сфера дії статті 8 Конвенції розповсюджується також і на питання, пов'язані з реєстрацією та зміною імені та прізвища. Відповідно до ст.28 Цивільного кодексу України фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім'я фізичній особі надається відповідно до закону. За таких обставин суд приходить до висновку, що право заявника на зміну свого імені та право користуватись своїм родовим прізвищем «[PERSON]» не може бути обмежене законом, водночас розбіжності в паспортних даних та даних, які вказані в актових записах про народження та шлюб заявника, а також про народження його дітей, перешкоджають реалізації таких прав заявника, а відтак права заявника підлягають захисту у судовому порядку. Відповідно до п.2.13. 1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом міністерства юстиції №96/5 від 12.01.2011 року, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Підпунктом 2.13.12 Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України. За положеннями п.2.16.7. Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. У відповідності до вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 цієї статті передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян, а відтак, і для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. Беручи до уваги наведене, а також те, що встановлення відповідних фактів є необхідним для реалізації прав заявника і іншого порядку встановлення таких фактів законом не передбачено, суд вважає, що вимоги заявника є підставними, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved