Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до Сєвєродонецької міської\~ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування вимог позивачі посилаються на те, що в першій половині сімдесятих років батько позивачів [PERSON] у відповідності до вимог чинного на той час законодавства вступив до житлово-будівельного кооперативу з будівництва будинку № 9-а по вул. Дзержинського (на сьогоднішній день Вілєсова) у м. Сєвєродонецьку і одержав у ньому квартиру № 87. На підставі ордера, виданого 12.03.1974 року виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради на склад сімї з трьох осіб (батько, мати, позивач [PERSON]), сімя їх батька вселилась у зазначену квартиру. У 1981 році батьки позивачів розірвали свій шлюб. Починаючи із дня вступу до житлово-будівельного кооперативу їх батько сплачував свій пай за квартиру, який повністю сплатив до 01.01.1990 року. 03.06.2004 року батько позивачів помер, не здійснивши за життя державну реєстрацію свого права власності на зазначену квартиру. Позивачі разом з матірю звернулися до Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Оскільки за життя батько позивачів не оформив своє право власності на квартиру, то на сьогоднішній день вони позбавлені можливості відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України юридично оформити своє право власності на прийняте у спадщину нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори від 27.04.2018 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на квартиру, які в свою чергу відсутні з огляду на те, що їх батько після повної виплати паю не здійснив державну реєстрацію спірної квартири. Позивачі вважають, що їх батьком було правомірно набуто право власності на спірну квартиру, а позивачами правомірно успадкована дана квартира. У звязку з чим позивачі просять визнати за кожним із них окремо право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 9-а/87. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що квартира розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 9-а/87, власність його батька [PERSON], який помер 03.06.2004. Квартира кооперативна. Батько виплатив за неї пай, однак не здійснив реєстрацію права власності на неї. Він з братом спадкоємці після смерті батька. Коли вони з братом звернулись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], їм було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану квартиру. У звязку з чим був вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просив позовну заяву задовольнити. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 9-а/87, він мешкає з народження. Його батько не вважав за необхідне оформити право власності на вказану квартиру. У 2004 році батько помер. Мати була тоді ще жива. На час придбання даної квартири мати з батьком перебували у шлюбі. Пізніше вони розірвали шлюб. На час смерті батька, вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання призначене на 24.10.2018 не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день,\~час та\~місце розгляду\~справи, про причину\~неявки в\~судове засідання\~суд не\~повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача [PERSON] Вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що 12.03.1974 року виконкомом Сєвєродонецької міської ради [PERSON] з сімєю у складі 3 осіб ([PERSON] - квартиронаймач, [PERSON] дружина, [PERSON] син) був виданий ордер № 1021ж на право зайняти житлову площу 36 кв.м. [ADDRESS], по вулиці Дзержинського (на сьогоднішній день Вілєсова) м. Сєвєродонецька. Згідно із копією довідки директора ТЖБК № 7 від 10.01.1994 року [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], станом на 01.01.1990 року пайовий внесок виплатив повністю в сумі 6307,36 рублів. Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого 03 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції в Луганській області, [PERSON] помер 03 червня 2004 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 697. Згідно з відповіддю директора КП Сєвєродонецьке БТІ № 01/267 від 16.04.2018, згідно обліку КП «Сєвєродонецьке БТІ» станом на 29.12.2012, на підставі відомостей, що зберігаються на паперових носіях, право власності на нерухоме майно за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова (вул. Дзержинського)[ADDRESS], не зареєстровано. Як вбачається з довідки керівника ОСББ «Луч» № 24 від 20.04.2018 будинок № 9-а по вул. Вілєсова є кооперативним. Прийнятий в експлуатацію з квітня 1974 року. Згідно з копією постанови про відмову здійснення нотаріальної дії, винесеною 27.04.2018 року державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, 9-а/87. Таким чином,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачами\~свого права\~на спадкування\~за законом\~після смерті\~їх батька. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи надані суду докази та пояснення на їх підтвердження у позовній заяві, суд також враховує, що порядку набуття власності членами житлово-будівельного кооперативу станом на 01.01.1990 року, чинним та той час законодавством України не було вирішено, але згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», який набув чинності 24.04.1991\~року та втратив чинність на підставі Закону № 997-V від 27.04.2007\~року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Аналогічна норма закріплена і в ч. 3 ст. 384 ЦК України, згідно з якою у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. При цьому, відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно з абз. 2 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008\~року «Про судову практику у справах про спадкування» частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до пункту 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» судам слід мати на увазі, що згідно з ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, на підставі викладеного суд враховує, що спадкодавець [PERSON] за час свого життя і до своєї смерті повністю вніс пайовий внесок за спірну квартиру та набув право\~власності на\~квартиру і\~вправі був\~розпоряджатись нею\~на свій\~розсуд,\~тобто вказана\~квартира включається\~до складу\~спадщини. Крім того, позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, які спадкують усі права та обовязки після свого батька у рівних частках, оскільки спадкодавцем за життя не складався заповіт та відсутні підстави для усунення будь-кого зі спадкоємців від права на спадкування. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачами у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, а також підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій спадкодавця позивачів, якими судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, на думку суду, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивачів в даному випадку буде несправедливим.

Outcome: approved