Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення піклування, призначення піклувальника та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON] померла 25 серпня 2016 року. Відповідач самоусунувся від виховання дитини, покинув дитину, ще коли їй було 2 роки та з того часу з нею не спілкується. зараз [PERSON] проживає з позивачем, яка є її рідною сестрою. Матеріальної допомоги на утримання своєї доньки відповідач не надає, морально її не підтримує та взагалі не цікавиться її життям. 20 вересня 2016 року [PERSON] подав заяву про відмову від своїх батьківських прав щодо своєї доньки. На підставі вищевикладеного, з метою захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON]; стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на дитину, [PERSON], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; встановити над неповнолітньою [PERSON] піклування та призначити її піклувальником. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у позові. Суду пояснила, що її сестра проживала разом з матірю. З батьком, відповідачем, вона фактично не спілкувалася. Після смерті матері сестра проживає разом з нею, вона її утримує та піклується про неї. Інших родичів, з якими би вона могла та хотіла жити не має. Вона проживає разом з чоловіком і дитиною, вони працюють, можуть утримувати [PERSON] та виконувати обовязки піклувальника. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суду пояснив, що дійсно з донькою не спілкується, іноді телефонує, матеріальну допомогу надавав, але не часто. Проти позбавлення його батьківських прав та призначення позивача піклувальником не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала, оскільки це буде відповідати інтересам дитини, яка фактично залишилися без батьківського піклування, оскільки батько дитини фактично самоусунувся від виховання дитини, а мати дитини померла. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, виконавчого комітету Ганнівської сільської ради, виконавчого комітету Зарічанської сільської ради, в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та думку неповнолітньої дитини, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. 28 травня 2000 року народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Мати дитини померла 25 серпня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Батько дитини майже від народження з нею не проживає, не спілкується, не приймає участі в її вихованні та утриманні, що в судовому засіданні підтвердив сам відповідач та неповнолітня [PERSON], а також свідки. Так неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що раніше вона жила разом з мамою, але після її смерті вона проживає в с.Лихівка разом із сестрою [PERSON] З батьком вона майже не спілкувалася, можливо один раз на рік. Після смерті матері батько надавав їй кошти, проте вона бажає залишитися жити з сестрою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона була знайома з матірю [PERSON], оскільки вони жили по сусідству. Їй відомо, що коли [PERSON] було близько 2 років, відповідач від них пішов та вихованням і утриманням дитини займалася лише мати. За весь час відповідач до дитини не приїжджав, з нею не спілкувався. Після смерті матері [PERSON] почала жити разом з сестрою. Свідок [PERSON] суду показала, що батьки [PERSON] розійшлися, коли їй було близько 2 років. [PERSON] залишилася проживати разом з матірю, а відповідач з дитиною фактично не спілкувався. Після смерті матері [PERSON] проживає разом із сестрою, яка нею піклується, утримує її. 20 вересня 2016 року [PERSON] написав заяву, яка нотаріально посвідчена, про відмову від своїх батьківських прав щодо своєї неповнолітньої дитини [PERSON] (а.с.7). Рішенням органу опіки та піклування в особі Верхньодніпровської районної державної адміністрації № 10 від 14 грудня 2016 року було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] (а.с.32). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобовязані турбуватися про стан здоровя дитини, її фізичний та духовний розвиток. Статтею 51 Конституції України на батьків покладено обовязки утримувати дітей до досягнення повноліття. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, в тому числі, особа, в сімї якої проживає дитина. Судом встановлено, що [PERSON] свідомо не виконує своїх батьківських обовязків, не займається вихованням, утриманням, лікуванням своєї неповнолітньої доньки, що, на думку суду, слід розцінювати як підставу для позбавлення її батьківських прав, а тому позовні вимоги [PERSON], з якою проживає дитина, є законними та обґрунтованими. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку/піклування над малолітньою/неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна/піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Статтею 63 Цивільного кодексу України визначено, що опікуном/піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю за її письмовою заявою. При цьому опікун/піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обовязки опікуна. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] позбавлена батьківського піклування та проживає разом із сестрою [PERSON], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 1 листопада 2016 року (а.с.15). [PERSON] з серпня 2015 року проживає в [INFO], за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 3 жовтня 2016 року (а.с.14). [PERSON] проживає разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON], [INFO] (а.с.16-17). За станом здоровя [PERSON] може виконувати обовязки піклувальника (а.с.19), згідно з довідкою МВС України станом на 7 вересня 2016 року [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває (а.с.18). [PERSON] з родиною мешкає за адресою: вул.Степна, 6 , с.Степове Пятихатського району Дніпропетровської області та згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов від 1 листопада 2016 року в будинку створено належні умови для виховання та розвитку дітей, умови проживання відповідають санітарно-гігієнічним нормам (а.с.15). Органом опіки та піклування в особі виконавчого комітету Лихівської селищної ради 7 лютого 2017 року було зроблено висновок про можливість призначення [PERSON] піклувальником неповнолітньої [PERSON], оскільки це відповідає інтересам дитини (а.с.42). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що неповнолітня [PERSON] потребує встановлення над нею піклування з метою забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів. [PERSON] відповідає вимогам до особи, яка може бути призначена піклувальником, визначеним Цивільним кодексом України, а тому суд вважає вимоги про призначення її піклувальником законними та обґрунтованими. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує обовязки по утриманню своєї дитини, добровільно допомогу на її утримання не надає. Згідно з ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. ст. 166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, навіть якщо вони позбавлені батьківських прав. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у виді частки від його заробітку (доходу), а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги, що позивачем було понесено судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.1), суд приходить до висновку, що понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Також суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~\~ позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому\~\~відповідно до ч. 3 ст. 88\~\~Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч. 5 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved