Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Позов мотивовано тим, що позивачам на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1 / 3 частині кожному, належить квартира № 39, 39-а в будинку №23 по вул. С. Зулінського в м. Вінниці. Відповідач по справі [PERSON] був [PERSON] (попереднє прізвище «Павлюк») [PERSON], чоловіком. При реєстрації даного шлюбу [PERSON] змінила прізвище з «Керницька» на «Павлюк». Після нашого одруження відповідач за згодою всіх співвласників квартири заселився в квартиру на правах члена сімї, і 12.12.2008 року він був зареєстрований в ній. Однак, в 2010 році відповідач був заарештований за скоєння злочину, а після засудження відбував покарання в місцях позбавлення волі. Звільнившись в 2013 році з місць позбавлення волі, відповідач в сімю більше не повернувся, а пішов жити до своїх батьків. Тобто, шлюб між [PERSON], та відповідачем фактично розпався, і був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2015 року. 17.07.2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище з «Павлюк» на «Кардаш». В квартирі позивачів з 2013 року - часу звільнення з місць позбавлення волі, відповідач не зявлявся, своїх речей в квартирі не зберігав, однак, до даного часу не знявся з паспортної реєстрації. Позивачі неодноразово просили відповідача знятись з паспортної реєстрації в належній їм квартирі, але він ігнорує їх прохання. Отже, відповідач по справі [PERSON], який членом їх сімї не являється, вже кілька років, а саме з часу його звільнення з місць позбавлення волі в 2013 році, не проживає в спірній квартирі, своїх речей в її приміщенні не зберігає, участі в утриманні даного жилого приміщення та оплаті комунальних платежів відповідач не бере. Всі обовязки по утриманню даного приміщення покладені лише на позивачів - власників цього житла. Тому вважають, що відповідач втратив право користування спірним жилим приміщенням і повинний бути знятим з паспортної реєстрації, та бути зареєстрованим за місцем фактичного проживання. Просять визнати [PERSON], 27.02.1989р.н. таким, що втратив право користування\~ жилим приміщенням квартири №39, 39-а в будинку №23 по вулиці С. Зулінського в м. Вінниці. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Враховуючи думку позивачів, вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачів, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.02.2008року [PERSON]І, [PERSON] та [PERSON] є власниками в рівних частинах по 1-3 квартири №39, 39а в будинку №23 по вул. Тарногродської в м. Вінниці (а.с.12). Згідно особового рахунку №88453 в квартирі №39, 39а в будинку №23 по вул. С. Зулінського в м. Вінниці зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.13). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2015року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10-11). Згідно акту №211117 від 21.11.2017року [PERSON] розлучений з [PERSON] з 2013 року за адресою: м. Вінниця, вул. С. Зулінського, 23/39 не проживає (а.с.14). Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно вимог ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі, і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. Дана правова позиція Верховного Суду України згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою при застосуванні судами норм матеріального права у подібних правовідносинах. В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно),яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~ Частиною першою статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ ст. 109 ЖК України\~виселення з займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч. 2\~ст. 346 ЦК України\~право власності може буди припинене в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі без поважних причин більше одного року, але будучи зареєстрованим у даному будинку, він перешкоджає позивачу належним чином використовувати свої право власника на дану квартиру. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими. згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною йому власністю та підстав для визнання відповідача, такою, що втратила право користування житлом, так як вона без поважних причин понад рік відсутня в ньому, за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин передбачених законом, які вважаються поважними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що [PERSON] втратив право користування квартирою №39, 39-а в будинку №23 по вул. С. Зулінського в м. Вінниці, оскільки без поважних причин понад рік не проживав в помешканні за місцем реєстрації, тобто, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] 1290,00гривень, з яких: 640,00грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 650,00грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 3, 7 СК України, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 317, 321, 346, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved