Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

[PERSON] 25 лютого 2016 року звернулася до суду з позовом, який уточнила 23 березня 2016 року, в обґрунтування якого посилається на те, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі до 12 червня 2015 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач надав їй згоду на виїзд дитини до Російської Федерації. Вона має бажання вивезти доньку до родичів для відпочинку та оздоровлення в інші країни, але відповідач не погоджується надати дозвіл, у зв'язку з чим просить дозволити виїзд дитини до Російської Федерації, Білорусії та Автономної Республіки Крим, що є тимчасово окупованою територією, без згоди та супроводу батька до 01 вересня 2016 року. Позивачка у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, в заяві на ім'я суду просять розглянути справу за їх відсутністю, заперечень проти позову не мають. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради України №789 -ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до п. 2 ч. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» №3857-XІІ від 21 січня 1994 року зі змінами, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного контролю громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного контролю громадянами України» передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кремінського районного суду від 12 червня 2015 року розірвано (а.с. 4). Від шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач 22 квітня 2014 року надавав згоду на виїзд малолітньої доньки в Російську Федерацію (а. с. 8), дія якої закінчується 16 червня 2016 року. Мати бажає вивезти дитину за межі України для її відпочинку та оздоровлення в літній період, відповідач з позовними вимогами погодився, тому з метою захисту прав дитини суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved