Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] 24 березня 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], Луцької міської ради, [PERSON] про визнання договору укладеним, визнання права власності на майно, визнання договорів дарування та купівлі-продажу недійсними, скасування запису державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Позов мотивує тим, що 17 серпня 2007 року між нею та [PERSON] було укладено попередній договір про укладення в майбутньому у строк до 31.12.2007 року договору купівлі-продажу квартири. До встановленого договором строку основний договір укладений не був, однак позивачка вважає, що виконала усі умови, необхідні для укладення основного договору купівлі-продажу. Також позивачу стало відомо, що 13.02.2014 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір дарування цієї ж квартири, а в подальшому 07.05.2015 року квартира була продана [PERSON] відповідачу [PERSON], тому позивач змушена звернутись за захистом її порушених прав до суду. Посилаючись на наведене, позивач просить суд визнати укладеним договір купівлі-продажу квартири на умовах, визначених попереднім договором про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за № 2204, визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], визнати недійсним договір дарування квартири від 13.12.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Куртою Наталією Володимирівною та зареєстрований у реєстрі за № 126, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Рачковою Т.О., зареєстрований в реєстрі за № 927, скасувати запис державного реєстратора, приватного нотаріуса Рачкової Т.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21172604 від 07.05.2015 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, одночасно подав заяву про застосування строків позовної давності від 27.04.2015 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до змісту ст.635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ. За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Однак, сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України). Укладення такого договору між фізичними особами, зокрема при купівлі-продажу житлового будинку, законом не заборонено. У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України (постанова від 6 червня 2012 р. № 6-46цс12). Відповідно до п.38 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року за № 20/5: правочини про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється. При посвідченні правочинів про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна. В разі наявності заборони правочину про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчується лише у разі згоди кредитора і набувача на переведення боргу на набувача. За п.47 згаданої Інструкції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин: договори про відчуження або заставу майна (майнових прав) посвідчуються нотаріусом після перевірки відсутності заборони на відчуження або арешту за даними Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. У разі наявності заборони договори про відчуження майна, обтяженого боргом, посвідчуються за умови згоди кредитора на заміну боржника (переведення боргу). Як слідує із змісту ст.ст.257, 267 ч.4 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з матеріалів справи, попередній договір між [PERSON] та [PERSON] про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] було укладено 17.08.2007 року . Договір посвідчено приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 2204. Пункт 1 цього договору вказує на надання нотаріусу продавцем усіх необхідних правовстановлюючих документів. Крім того зазначено, що продовження терміну для укладання договору купівлі-продажу допускається за додатковим погодженням питання між сторонами, яке має бути оформлене відповідною нотаріально посвідченою угодою. Перехід права власності за п.2.2. договору сторони обумовили під час укладання основного договору, який за п.1 договору сторони зобов'язувались укласти до 31.12.2007 року. У відповідності до п.2.4. договору продаж квартири сторони обумовили за ціною 197500 (сто дев'яносто сім тисяч п'ятсот) гривень, що становило 39500 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот) доларів США за офіційним курсом НБУ на день укладення договору, при цьому сторони вказали, що станом на момент укладення цього договору покупцем сплачено продавцю 35000 (тридцять п'ять тисяч доларів) США авансу з договірної суми (п.3 договору). Пунктами 5, 6 та 7 договору були передбачені штрафні санкції та порядок врегулювання спорів, а в п.8 вказано, що зобов'язання по укладенню основного договору припиняються, якщо жодна із сторін не звернеться до другої сторони з пропозицією про підписання основного договору протягом трьох днів від дати, зазначеної в пункті 1 договору (тобто 31.12.2007 року). Як вбачається з актового запису про смерть №774 від 18 травня 2013 року, [PERSON] [INFO] помер. (а.с.63). Допитана в судовому засіданні 25.01.2016 року в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що станом на момент укладення попереднього договору 17.08.2007 року продавцем [PERSON] їй не було повідомлено про наявність у нього кредитного договору з Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» від 15.02.2006 року з відповідним іпотечним обтяженням, на суму 20800 (двадцять тисяч вісімсот) доларів США та датою остаточного повернення кредиту 12.02.2016 року. Про існування таких зобов'язань [PERSON] повідомив її через два тижні після підписання попереднього договору. При цьому позивач не змогла пояснити суду, чому вона почала сплачувати кредитні зобов'язання за [PERSON], при тому, що вона передала в момент укладення попереднього договору 35000 (тридцять п'ять тисяч доларів) США, а також вказала, що фактично між нею та [PERSON] була усна домовленість про повернення їй останнім сплачених кредитних коштів. Крім того, позивач не змогла пояснити необхідності, адреси призначення та підстави надіслання [PERSON] нотаріально посвідченої заяви від 19.11.2007 року з пропозицією до продавця квартири прибути в нотаріальну контору до 31.12.2007 року для укладення основного договору купівлі-продажу, як і не пояснила, чому жодна зі сторін попереднього договору не прибула в нотаріальну контору 17.12.2007 року у зв'язку з повідомленням [PERSON] від 03.12.2007 року про його готовність укласти основний договір купівлі-продажу . Також [PERSON] та її представник [PERSON] не повідомили суду жодних поважних причин, які перешкодили б позивачу звернутись до суду з позовом до [PERSON] про зобов'язання укласти основний договір купівлі-продажу чи визнання договору купівлі-продажу укладеним в межах трирічного строку позовної давності, передбаченого ст.ст.257, 261 ЦК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні показання. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що сторони про наявність іпотечного обтяження та кредитних зобов'язань щодо предмета договору купівлі-продажу його не повідомили, а у разі його обізнаності про такі обставини, він такий договір не посвідчував. Крім того, ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18.03.2015 року у справі № 161/9476/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерний комерційний банк «Райффайзенбанк Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Курта Наталія Володимирівна про визнання договору укладеним, визнання права власності на майно та визнання договору дарування недійсним, - за фактично ідентичною мотивацією позову та тими ж позовними вимогами, апеляційним судом було прийнято відмову позивача [PERSON] від позову у даній справі. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Луцької міської ради про визнання договору укладеним, визнання права власності на майно, визнання договору дарування недійсним підлягають відхиленню, оскільки позивачем не наведено жодних доказів відповідності волі та волевиявлення сторін попереднього договору від 17.08.2007 року укласти основний договір купівлі-продажу квартири до 31.12.2007 року, в тому числі повністю розрахуватися покупця з продавцем, а з боку продавця - передати покупцю - об'єкт нерухомості, адже [PERSON], за свідченнями [PERSON], не повідомив останню про наявність у нього кредитних та іпотечних зобов'язань перед банком, при тому, що жодні поважні причини, що перешкоджали б сторонам укласти основний договір купівлі-продажу і після 31.12.2007 року, в тому числі в межах строку позовної давності з боку позивача, були відсутні. Також, позовні вимоги позивача до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу недійсними, скасування запису державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, виходячи з вищенаведеного, підлягають відхиленню за безпідставністю.

Outcome: dismissed