Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON],\~28.09.2018\~звернулася в\~суд із\~позовом про\~розірвання шлюбу\~з [PERSON],\~мотивуючи тим,\~що їхній\~шлюб зареєстрований\~04.06.2002\~відділом РАГС\~Залізничного РУЮ\~м.\~Львова,\~актовий запис\~№ 131,\~у шлюбі\~мають дітей\~[PERSON],\~16.10.2002р.н.\~та [PERSON],\~04.04.2012р.н.,\~спільне життя\~між ними\~не склалося через\~різні погляди\~на шлюб\~та сімейні\~цінності,\~що хоч\~і проживають разом в будинку, проте стосунки як подружжя не підтримують, за таких обставин переконана про втрату до [PERSON] почуття поваги і любові, вважає збереження шлюбу та примирення неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 02.10.2018 провадження у справі відкрито. Позивачка в суді вимоги підтримала з мотивів наведених у заяві, окрім цього пояснила, що з листопада 2018 року проживають окремо, а з квітня 2018 року стосунки як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, що вона зустріла іншого чоловіка з яким має намір створити сімю, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підстав розірвання шлюбу - не заперечив. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№ 11\~від 21.12.2007 проголошена Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень сторін в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 04.06.2002 шлюб у відділі РАГС Залізничного РУЮ м. Львова, актовий запис № 131, у шлюбі мають дітей [PERSON] 16.10.2002р.н. та [PERSON] 04.04.2012р.н., що з листопада 2018 року проживають окремо, а з квітня 2018 року стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім'ї - різні погляди на шлюб та сім'ю, намір позивачки створити сімю з іншим чоловіком. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у суді настоює на розірванні шлюбу, заперечила можливість примирення, поновлювати сімейні стосунки не бажає. Відповідач позов визнав з мотивів наведених позивачкою в суді. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON], суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 СК України є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сімї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З огляду на вимоги ст. ст.\~133,\~141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved