Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] 10 листопада 2014 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що він є власником 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Дружківського міського суду від 29 квітня 2002 року з нього та його дружини було стягнуто моральну шкоду у розмірі по 750 грн. з кожного на користь [PERSON] Дане рішення було їми виконано ще в липні 2002 року. В наступний час він вирішив продати квартиру, але при зверненні до нотаріусу було з'ясовано, що на квартиру накладено арешт на підставі постанови суду від 29 квітня 2002 року за № 2-85. Просить зняти арешт з квартири, яка належить йому на праві власності. Позивач [PERSON] з'явився у судове засідання, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні також підтримав позовні вимоги позивача та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ВДВС у судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав та пояснив, що 06 жовтня 2014 року до відділу ВДВС Дружківського міського управління юстиції від [PERSON] надійшла заява про звільнення майна з під арешту, яку було розглянуто та позивачу повідомлено, що під час проведення перевірки ЄДРВП відкритих виконавчих проваджень по стягнення з [PERSON] будь-яких боргів не виявлено. Оскільки виконавчі документи зберігаються три роки, то у них не має можливості перевірити наявність або відсутність обтяження на його майно. Вважають, що підстав для зняття арешту у них не має. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, представника відділу ВДВС, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом і не оспорюєтся сторонами, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25837952 від 13 квітня 2010 року позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/3 частина квартири [ADDRESS] (а.с.7 ) . Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної і комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як передбачено ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Однак, 19 червня 2002 року постановою державного виконавця ВДВС Дружківського МУЮ на виконання рішення Дружківського міського суду від 29 квітня 2002 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] та належить в 1/3 частині [PERSON] (а.с.9) Зі змісту ст.391 ЦК України випливає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до вимог ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року 606-XIV, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. А згідно з ч.2 цієї ж статті, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Оскільки, право власності на 1/3 частина квартири [ADDRESS] (а.с.7 ) , належний позивачу, сторони не оспорюють, воно безперечно підтверджено наявними у справі письмовими доказами, то відповідно до вимог ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року 606-XIV арешт на майно, що належить позивачці, слід зняти, оскільки це перешкоджає володінню, користуванню, розпоряджанням ним позивачем на власний розсуд. Враховуючи викладене, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] треба задовольнити, та зняти арешт з квартири [ADDRESS] накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції від 19 червня 2002 р., по виконавчому провадженню ВП № 2-85 (а.с. 9 ). На підставі викладеного,

Outcome: partial