Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із земельної ділянки, що знаходиться на території Жванської сільської ради. Позивач є спадкоємцем частини майна за заповітом після смерті [PERSON], а також спадкоємцем першої черги за законом. З об'єктивних причин пропустивши строк для прийняття спадщини, тепер позивач не може оформити спадкові права у нотаріуса, а тому за захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом 09 листопада 2017 року звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутності (п. 3 позовної вимоги, а.с. 3). Представник відповідача - сільський голова Жванської сільської ради подала до суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у відсутності представника (а.с. 20). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.11), [PERSON] володів земельною ділянкою площею 1,6421 га, що розташована на території Жванської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. На випадок своєї смерті [PERSON] 22 червня 2005 року склав заповіт, яким вклад в Ощадному банку заповів [PERSON] та [PERSON]. За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти) № 49299509 від 30 вересня 2017 року (а.с. 13) заповіт від імені [PERSON] є чинним не зміненим і не скасованим. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про народження (а.с. 7) позивач довів, що спадкодавець є його батьком. Таким чином, позивач довів суду факт смерті спадкодавця і своє право спадкувати після його смерті. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області у роз'ясненні № 379 від 26 вересня 2017 року (а.с. 12) зазначив, що не вбачається можливим прийняти заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через пропущення ним строків, встановлених для подання такої заяви. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки в останній день строку, коли можна було звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, перебував на лікуванні у Майорівському фельшерсько-акушерському пункті з 06 вересня 2011 року до 15 вересня 2011 року (а.с. 9). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49299510 від 30 вересня 2017 року (а.с. 14) вбачається, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заведена). Суд вважає, що вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, практику Верховного Суду України, зокрема, постанову від 15 вересня 2017 року у справі 315/765/14-ц, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved