Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна в натурі. В обґрунтування позовних вимог, вказує, що позивач є власником Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 18.09.2017 року. Власником Ѕ частки вказаного житлового будинку є відповідач. Зазначений будинок поділений на квартири [NUMBER] та [NUMBER] з окремими виходами кожна, однак відповідач не бажає юридично оформити поділ будинку. Крім того, відповідач користується усіма надвірні будівлі та споруди, а також чинить перешкоди у користуванні частиною житлового будинку, шляхом проїзду до гаражу перед входом до будинку. У зв`язку з викладеним, просить виділити позивачу в натурі Ѕ частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , припинити право спільної часткової власності на вказаний житловий будинок, стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 06 лютого 2019 року провадження у даній справі було зупинено на час проведення судової оціночної та судової будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручено експерту Серединському О.А. , який є експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинь-Експерт». Ухвалою суду від 3 квітня 2019 року поновлено провадження у справі, у зв`язку із надходженням висновок №78/5 від 29.03.2019р. за результатами судової оціночної та судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 10 травня 2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечили. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися. Водночас, представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Водночас, доказів на підтвердження викладених обставин в клопотанні представник не подав. Таким чином суд здійснює розгляд справи у за відсутності відповідача, представника відповідача. Разом з тим, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] володіє на праві спільної часткової власності Ѕ ідеальної частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 18.09.2017 року, виданого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневич О.А., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-13). Іншим співласником є відповідач - [PERSON] , який володіє на праві спільної часткової власності житловим будинком у [ADDRESS] , розмірі його частки у майні становить Ѕ ідеальної частки вказаного майна. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна (а.с.14-20), житловий будинок за вказаною адресою поділений на дві квартири [NUMBER] та [NUMBER] з окремими входами. Квартира [NUMBER], якою фактично користується позивач, має загальну площу 48, м.кв. та складається з: 1-1 коридор - 9,6 м.кв., 1-2 кладова - 1,6 м.кв., 1-3 кладова - 1,0 м.кв., 1-4 кімната - 8,7 м.кв., 1-5 коридор - 4,7 м.кв., 1-6 кімната - 11,6 м.кв., 1-7 вбиральня - 1,3 м.кв., 1-8 вання - 3,5 м.кв., 1-9 кухня - 6,0 м.кв. Квартира [NUMBER], якою фактично користується відповідач, має загальну площу 52,1 м.кв. та складається з: 2-1 коридор - 4,7 м.кв., 2-2 санвузол - 6,2 м.кв., 2-3 кімната - 18,1 м.кв., 2-4 кімната - 9,4 м.кв., 2-5 кухня - 13,7 м.кв. варто зауважити, що приміщення 2-1, 2-2, 2-5, загальною площею 24,6 м.кв. є самочинно добудованими відповідачем, про що є відмітка в технічному паспорті. У позовні заяві позивач стверджує, що відповідач не бажає укласти договір про поділ в натурі житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. Крім того, вказує, що не має доступу до надвірних будівель та споруд, так як відповідач повністю забрав їх у своє користування. Відтак, між сторонами виник спір, який позасудовим шляхом в порядку ст. 358 ЦК України врегулювати неможливо. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У ч. 2 ст. 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Згідно з роз`ясненнями п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. У цьому випадку коли виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли у результаті поділу (виділу) співвласнику передається частка нежитлового приміщення, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає у рішенні про зміну часток у праві власності на це приміщення. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України 16.11.2016 року у справі № 6-1443цс16, який відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13.02.2019 р. по справі № 1316/304/11. Як вбачається з висновку судової оціночної та судової будівельно-технічної експертизи №78/5 від 29.03.2019 року, проведеної судовим експертом ТОВ «Волинь-Експерт» Серединським О.А. , розподіл в натурі будинку [ADDRESS] по фактичному користуванню частинами будинку співвласниками з метою обладнання окремих ізольованих квартир можливий з врахуванням самочинної добудови без перепланувань і переобладнань житлового будинку (а.с.63-80). Жодна з сторін, клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи не заявляла. Будь-яких інших експертиз, окрім тих, що долучені до справи суду не представлено. Тому, суд дійшов висновку, що вищевказаний висновок експерта є обґрунтованим, не суперечить матеріалам справи, у суду не виникло сумнівів щодо його правильності. Відповідно до розподілу будинку в частках Ѕ до Ѕ, пропонується виділити першому співвласнику (позивачу) приміщення: 1-1 коридор - 9,6 м.кв., 1-2 кладова - 1,6 м.кв., 1-3 кладова - 1,0 м.кв., 1-4 кімната - 8,7 м.кв., 1-5 коридор - 4,7 м.кв., 1-6 кімната - 11,6 м.кв., 1-7 вбиральня - 1,3 м.кв., 1-8 ванна - 3,5 м.кв., 1-9 кухня - 6,0 м.кв., сходи (а2), погріб (а1), гараж (Г-1), які становлять фактичну частку 66/100 будинковолодіння, загальною вартістю - 406 339,62грн. Решту приміщень, які становлять 34/100 будинковолодіння виділити другому співвласнику (відповідачу), загальною вартістю - 206 394,38грн. Невідповідність виділених часток житлового будинку та господарських будівель і споруд (враховуючи вартість спірного майна визначеного висновком експертизи) слід компенсувати у грошовому виразі, стягнувши з позивача на користь відповідача 99 972,62 грн. грошової компенсації за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння. Аналізуючи зміст позовних вимог позивача та зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Так, варіант поділу, який просить визначити позивач згідно висновку експертного дослідження від 23.03.2019 р., є максимально наближеним до ідеальних часток співвласників, не потребує проведення будівельних робіт та додаткових витрат, а тому суд дійшов висновку, що слід провести поділ будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з виділенням [PERSON] 1/2 його частки як першому співвласнику відповідно до поділу, вказаного у висновку судової оціночної та судової будівельно-технічної експертизи, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за відхилення від вартості ідеальних часток в розмірі 99 972,62 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді 3 465,00 грн. судового збору та 3 600,00 грн. за проведення експертизи.

Outcome: approved