Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] від імені якого діє [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього половини вартості автомобіля Hyundai Tucson, 2018 року випуску, білого кольору, VIN № [NUMBER] (надалі - Автомобіль) в розмірі 267930,51 гривень та припинення права спільної сумісної власності на Автомобіль. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що Автомобіль є спільною сумісною власністю сторін по справі, оскільки придбане під час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя. Оскільки Автомобіль є неподільною річчю, перебуває у володінні та користуванні відповідача просить стягнути з [PERSON] грошову компенсацію половини вартості Автомобіля Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно з яким не заперечує можливості часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення на її користь компенсації за Ѕ частку у спільному майні подружжя в сумі 77379,80 гривень та припинення права спільної сумісної власності на Автомобіль. При цьому, на його замовлення проведено експертизу щодо ринкової вартості Автомобіля, згідно з висновком якої ринкова вартість Автомобіля складає 315324,00 гривень. Крім того, він особисто погасив заборгованість по кредиту за спірний Автомобіль, внаслідок чого має право на відшкодування від позивача Ѕ частки сплачених коштів, що становить 80282,20 грн. Учасники справи, заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень частини п`ятої ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. 1. Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з того, що згідно із частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Матеріали справи свідчать про те, що предметом судового розгляду справи є аналіз спірних правовідносин з метою встановлення правового режиму майна, придбаного сторонами за час їхнього перебування у шлюбі та застосування у зв`язку з цим правових механізмів захисту та відновлення прав у контексті із вимогами за предметом позову. 2. Не оспорюється учасниками судового процесу той факт, що предметом спору, тобто матеріально - правовим об`єктом з привиду якого виникло конфліктне правовідношення між сторонами справи є Автомобіль. При вирішенні переданого на розгляд суду спору за позовом, у контексті із заявленими позовними вимогами позивача, доказуванню підлягають обставини щодо можливості визнання спірного майна спільною сумісною власністю подружжя з визначенням у ньому відповідних часток сторін по справі. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 6 жовтня 2012 року, який на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 20.12.2019 розірвано (а.с. 7-9). На підставі договору купівлі-продажу №АЛЗ-00033 від 16.04.2018 за відповідачем зареєстровано право власності на Автомобіль, дата реєстрації права власності 17.04.2018 3. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд застосовує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved