Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON], в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] в якому просить визнати недійсною заяву від 19.08.2015 року про відмову від прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] та визначити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що її батько за життя залишив заповіт за яким все своє майно заповів їй. [INFO] батько Позивача помер, після його смерті відкрилась спадщина, однак Позивач під впливом тяжких обставин написала заяву про відмову від прийняття спадщини, та наразі хоче визнати свою відмову від прийняття спадщини недійсною та просить суд дати їй додатковий строк для прийняття спадщини. Представник Позивача [PERSON], діюча за довіреністю від 14.06.2016 року (а.с. 25), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, зазначених в позовній заяві, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, в минулому судовому засіданні, яке відбувалося 17.11.2016 року заперечували проти задоволення позовних вимог. Вислухавши представника позивача, дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). [PERSON] був батьком Позивача, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7,8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з: - земельної ділянки, площею 0,1784 га у межах згідно з планом, кадастровий [NUMBER], розташованої на території Великобабчанської сільської ради Чугуївського району Харківської області, діл.[NUMBER] (за межами нас. пункту), призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі Розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 19 грудня 2011 року №944 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №632548201004109 (а.с. 11). - земельної ділянки, площею 6,6947 га у межах згідно з планом, кадастровий [NUMBER], розташованої на території Великобабчанської сільської ради Чугуївського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на підставі Розпорядження Чугуївської районної державної адміністрації від 11 травня 2004 року №205 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №245 (а.с. 12). Відповідно до ст. 1217 ЦКУ Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя залишив заповіт, за яким все своє майно де б воно не було та з чого б не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що по закону буде мати право заповідав [PERSON], що підтверджується заповітом від 22 червня 1999 року (а.с. 13). Після смерті [PERSON] спадкоємцями стали: - [PERSON], який є сином померлого [PERSON], та після смерті батька звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини; - [PERSON], яка є донькою померлого [PERSON], та після смерті батька звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини; - [PERSON], донька померлого, яка фактично проживала разом з померлим на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], а тому є такою що фактично прийняла спадщину, що підтверджується Актом місця проживання фізичної особи від 23 травня 2016 року, але в подальшому відмовилась від неї шляхом написання 19 серпня 2015 року Заяви, згідно якої вона відмовилась від спадщини за заповітом, що підтверджується Заявою серії НАО №438006 (а.с. 14, 15). Судом встановлено, що дана заява була написана Позивачем під впливом тяжких обставин, так як я після смерті батька Позивача вона тривалий час знаходилась у пригніченому, шоковому стані, не розуміла наслідки своїх дій не могла вільно керувати ними, оскільки дана подія дуже відобразилась на її психологічному, психічному та фізичному стані, крім того, невдовзі після смерті її батька, а саме [INFO] померла її матір, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). На той час їй здавалось, що їй в житті без батьків більш нічого не потрібно, та не замислившись над тим, що робить, перебуваючи в дуже тяжкому психологічному стані нею було написано відповідну заяву. Крім того, коли Позивач вирішила скласти заяву про відмову від спадщини, вона вважала, що відмовляється від спадщини на користь [PERSON], який є пасинком померлого [PERSON], однак через те, що останній не входить до кола спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] (так як згідно ЦКУ спадкування здійснюється почергово, а спадкоємцями першої черги є відповідачі) він не зміг прийняти спадщину. Згідно ст.ст.1273 та 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч. 5 ст. 1274 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Статтею 233 ЦК передбачається, що правочин, який вчинено під впливом тяжкої обставини, може бути визнано недійсним. Цей випадок поширюється і на відмову від прийняття спадщини, яка може бути вчинена спадкоємцем під впливом тяжкої обставини. Така відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною незалежно від того, хто був ініціатором такої з відмови, - сам спадкоємець чи інші зацікавлені особи. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки Частиною 3 статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Отже, через те, що Позивачем було написано під впливом тяжких життєвих обставин заяву про відмову від прийняття спадщини, (так як на її житті з різницею в 16 днів померли й батько, й матір), а також під впливом помилки, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved