Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] 03.09.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. 17.11.2014 року позивач подав до суду уточнений позов. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі в період з 06.06.2012 року по 26.06.2014 року. За час сумісного проживання ними було придбано наступне майно: електрична плита, пральна машина, холодильник, витяжка, сушка для білизни, пилосос, цифрова фотокамера, карта пам'яті, чохол, телевізор, на загальну суму 17142,60 грн. Крім того, ними були придбані меблі: диван, шафа купе, вбудована меблева стінка. У зв'язку з розірванням шлюбу відповідачка примусила його піти з їхньої квартири та сказала йому, що жодного майна він не отримає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлена відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавала. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки [PERSON] , повідомленої належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 06.06.2012 року по 26.06.2014 року. За час сумісного проживання ними було придбано наступне майно: електрична плита, пральна машина, холодильник, витяжка, сушка для білизни, пилосос, цифрова фотокамера, карта пам'яті, чохол, телевізор. Крім того, ними були придбані меблі: диван, шафа купе, вбудована меблева стінка. Дані обставини підтверджуються копіями квитанцій, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, судом з вірогідністю встановлено, що вищевказане майно було придбано сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, яке підлягає поділу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved