Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 22.07.1991 між нею та відповідачем був укладений шлюб. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично розірвані, вони мають різні характери та різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечитиме їхнім інтересам, примиритися не бажає. Ухвалою суду від 22.06.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.11). В судове засідання позивач не з`явилась, за змістом позову та поданої заяви просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.2, 6). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.128 ЦПК України рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованою адресою місця його проживання (а.с.17, 19, 22), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. Враховуючи приписи ст.ст.223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю її учасників та постановити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що сторони з 22.07.1991 перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом ЗАГС м.Красноармійська Донецької області, актовий запис №349; після державної реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] , дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.5). За змістом позову шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склались, вони перестали проживати як подружжя та вести спільне господарство, подальше сумісне з відповідачем життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, примиритися не бажає. Суд враховує такі норми права. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя; позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За приписами ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, а також добровільний характер шлюбу, суд доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз.2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved