Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] виклад позиції позивача і заперечення відповідача 12 листопада 2018 року за вх. № 8269 позивач [PERSON] (в подальшому позивач) звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 01 жовтня 2018 року між ним та відповідачем був укладений договір позики відповідно до якого, він позичив [PERSON] 1 700 дол. США, які останній зобовязався повернути до 26 жовтня 2018 року. \~ \~ \~ \~Посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань, просить суд постановити рішення, яким стягнути із [PERSON] 47 415 грн. 78 коп. основного боргу, моральної шкоди у розмірі 30\~000 грн.. Відповідач [PERSON] у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву не надав, доказів на спростування доводів позивача в судове засідання не представив. ІІ. Заяви і клопотання. Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. (а.с.55 ) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, згідно\~ст. 223 ЦПК України\~суд розглядає справу за відсутності відповідача. 17 грудня 2018 року за вх.№ 9239 на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника. 18 грудня 2018 року ухвалою Баришівського районного суду Київської області заяву позивача задоволено частково та накладено арешт на 1/2 частку квартири №42, по вул. Софіївській 34/33 в селищі Баришівка, Київської області, загальною площею 65,3 кв. м., житловою площею 30,5 кв. м., яка на праві власності зареєстрована за гр. [PERSON] та [PERSON] в рівних частках IV. Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 01 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики відповідно до якого, позивач передав відповідачеві 1700 доларів США, що на той час, згідно курсу Національного Банку України складало 47415, 78 грн. Про отримання вказаних коштів, [PERSON] власноруч написав розписку, яка долучена до матеріалів справи (а.с.7) Згідно умов договору позики позичальник зобов'язався повернути таку ж суму грошових коштів до 26.10.2018 року. В обумовлений договором строк до 26.10.2018 року відповідач борг не повернув, в зв'язку з чим, позивач і звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та просить стягнути із відповідача 47 415 грн. 78 коп. основного боргу, моральної шкоди у розмірі 30\~000 грн.. РОЗРАХУНОК ЗАБОРГОВАНОСТІ Станом на 26 жовтня 2018 року офіційний курс долара США за 100 одиниць, встановлений Національним Банком України, становить 2789,1641 грн., тобто сума заборгованості (1700 дол. США) складає 47415 грн. 78 коп. VІ. Норми права, які застосував суд Згідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина перша статті 15\~Цивільного\~кодексу\~України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16\~ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. В силу положень ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. З урахуванням вищенаведених обставин, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача за борговою розпискою від 26 жовтня 2018 року 47415 грн. 78 коп.. Вирішуючи питання про стягнення заподіяної моральної шкоди, суд виходить з наступного. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом встановлено в\~ст.16 ЦК України, а саме, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст.16 ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування моральної шкоди (п.9 ч.2 ст.16). Моральна шкода відшкодовується у випадках, передбачених законом або договором. У даному випадку, договором між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди. В тому числі і з підстав невиконання боржником своїх зобов'язань. Закон, що регулює дані правовідносини, також не передбачає відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання умов договору, в тому числі договору позики. Тому суд не вбачає законних підстав для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної шкоди за невиконання ним договірних зобов'язань.\~Стаття 1167 ЦК\~, яка передбачає відшкодування шкоди винними діями особи, на дані правовідносини, які виникли з договору, не розповсюджується, оскільки регулює випадки заподіяння шкоди, не пов'язаної з договірними правовідносинами між заподіювачем шкоди і постраждалою особою. Крім того, згідно\~ст. 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдана моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст.10,11,60 ЦПК України\~позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної (немайнової) шкоди, і її розмір, а також підстави для її відшкодування. Натомість позивачем надано суду копію медичної картки амбулаторного хворого від 09.11.2018 року за яким встановлено діагноз розлад адаптації із змішаною тривожно-депресивною реакцією . Водночас, суд вважає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку з наведеними у нього хворобою та не виплатою йому заборгованості по розписці. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даному випадку становить 768,40 грн. Враховуючи ту обставину, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору, у звязку з тим, що він є учасником бойових дій відповідно до копії посвідчення серії УБД № 114190 від 19 травня 2016 року, то суд вважає за необхідне стягнути дані кошти із відповідача на користь держави за розгляд справи в суді. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial