Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє представник [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], Далешівської сільської ради про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в цілому належав колгоспному двору, де головою була мати позивача [PERSON]. Станом на 15.05.1991 року членами даного двору були: [PERSON] та [PERSON], 1957р.н., їх частки в майні двору були рівними. Частки членів двору не визначались і не виділялись, відповідач [PERSON] у згаданому булинку не проживає з 1998 р. [PERSON] в Далешівській сільській раді 05.02.2010 року склала заповіт, яким все належне їй майно, крім земельного паю, заповіла позивачу, а земельний пай заповіла [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок її смерті відкрилася спадщина за заповітом. Земельні ділянки успадкувала [PERSON], отримавши 10.11.2016 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки розмірами 0,8295 га, 0,4282 га та 0,0565 га на території Далешівської сільської ради. Після смерті матері в житловому будинку по [ADDRESS] ніхто гне проживає. Позивач прийняв спадщину, однак постановою нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори від 24.03.2017 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як житловий будинок з господарськими будівлями належав колгоспному двору в якому частки членів двору не визначені. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS], складеного 12.12.2016р. ОКП «Коломийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації», даний житловий будинок збудований в 1956 році, житлові будівлі та споруди в 1940, 1956 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 138 254 грн. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує та просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] позов визнає. Далешівська сільська рада не заперечує щодо даного позову. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 03.12.1989 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 184 від 11 жовтня 1989 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 940 від 19.05.2017р., виданою виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, доводиться, що станом на 15.04.1991р. в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] [PERSON] померла [INFO] у віці 93 років в с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 29 від 19 жовтня 2015 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19 жовтня 2015 р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Випискою № 938 від 19.06.2017р. з погосподарських книг Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що в господарстві (колгоспний двір) в [ADDRESS] з 1986р. по 2015р. були зареєстровані: голова домогосподарства [PERSON], [INFO], померла [INFO] а/з № 29 від 19.10.2015р., та син [PERSON], [INFO]; з 2016р. по 2017р. зареєстрований [PERSON], [INFO] З довідки виконкому Далешівської сільської ради № 939 від 19.05.2017р. слідує, що [PERSON] фактично за місцем реєстрації не проживає з 02.06.1998 року (з його слів та слів родичів). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час смерті матері позивач проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], про що свідчить відмітка в його паспорті серії АН № 125124, виданому 14.01.2003 року Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області. За заповітом, посвідченим 05 лютого 2010 р. секретарем виконкому Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний код [NUMBER], уродженка с. Далешове, що мешкає в с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і на що вона за законом матиме право, крім земельного паю, заповіла сину [PERSON]; земельний пай, що знаходиться в с. Колінки Городенківського району Івано-Франківської області заповіла дочці [PERSON]. [PERSON] на підставі заповіту [PERSON] успадкувала земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 0,8295 га, 0,0565га та 0,4282 га на території Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, що доводиться копіями Свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 10.11.2016р. зареєстрованих в реєстрі за № 940, № 941, № 942 (спадкова справа № 74/2016) та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72761699, № 72769793 та № 72775268 від 10.11.2016р. До спадкового майна померлої [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 644/02-31 від 24.03.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON], відносилось до колгоспного двору, а отже, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого 12.12.2016 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1956 році, господарські будівлі в 1940, 1956 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 138 254 грн. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7864 від 22.11.2016р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 50 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] за [PERSON] головою колгоспного двору згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 3.12.1989р. на підставі рішення цього ж виконкому № 184 від 11.09.1989 р. Довідкою № 558, виданою 10.05.2017р. виконкомом Далешівської сільської ради стверджується, що за домогосподарством в [ADDRESS], згідно погосподарських книг, закріплена земельна ділянка в кількості 0,30 га, а саме: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства біля жилого будинку - 0,05 га. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved