Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] в січні 2019 року звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про усунення перешкоди в користуванні майном і виключення напису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Позов мотивований тим, що для продажу свого автомобіля, який належить [PERSON] на праві власності, звернувся до Вінницької філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» та на свою електронну заяву про надання витягу з державного Реєстру обтяжень рухомого майна від 21.11.2018 року № 508, отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 21.11.2018 року позивач дізнався, що транспортний засіб MAN 26.463 д.н.з. [NUMBER] № шасі [NUMBER] , яким він володіє з 07.08.2008 року, 08.01.2009 року (тобто через пів року) зареєстровано обтяження за № 8354314. Підстава: договір застави автотранспорту № 006 від 06.05.2008 року, укладений з ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач через свого представника направив відповідачу запит стосовно виявленого обтяження, яке залишилось без відповіді та задоволення. Після закінчення строку для відповіді позивач повторно звернувся із заявою про отримання витягу стосовно статусу транспортного засобу, який залишився без змін. При цьому, з витягу з Державного реєстру обтяжень на рухоме майно (№ 58037051 від 09.01.2019), стосовно обтяжень стосовно фізичної особи [PERSON] , вбачається, що обтяження відсутні. 08.01.2009 року накладено обтяження на належний позивачу на праві власності автомобіль, який він набув на законних підставах 07.08.2008 року, тобто, обтяження були встановлені більше ніж через пів року після набуття власності на автомобіль. Окрім цього, відповідач неодноразово продовжував строк обтяження, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості здійснювати право власності на власний розсуд. Позивач вважає, що порушено його право власності у зв`язку з наявністю перешкоди в користуванні автомобілем MAN 26.463 д.н.з. [NUMBER] № шасі [NUMBER] , і що поновлення його прав може бути вчинено шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення напису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Ухвалою суду від 28.01.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 27.03.2019 року закінчено підготовче провадження у справі, підготовче засідання закрито. Призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву. Відзив аргументований тим, що між AT КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 06.05.2008 року укладено договір застави № 006, відповідно до умов якого [PERSON] забезпечив виконання зобов`язання за кредитним договором № 05/08-018 від 05.05.2008 року. Отже, у банка на підставі договору застави та з урахуванням вимог ст. 15 Закону України «Про заставу» виникло право на реєстрацію, а не обов`язок. Після того, як основний боржник почав неналежним чином виконувати свої зобов`язання банк звернувся до суду за захистом свого права та скористався правом на реєстрацію предмету застави в 2009 році. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Жодного належного та допустимого доказу про наявність дозволу банку на відчуження спірного транспортного засобу [PERSON] до суду не надано, що взагалі ставить під сумнів законність договору купівлі-продажу, який укладено між [PERSON] та [PERSON] . Отже, позовні вимоги [PERSON] про скасування обтяження у вигляді застави та виключення запису про наявність обтяження з Державного реєстру обтяжень майна не підлягають до задоволення. Позивачем надано суду заперечення на відзив, з яких вбачається, що відзив за своїм змістом не спростовує доводи викладені в позовній заяві. Відповідач не надав жодного доказу в підтвердження своїх вимог та заперечень, які б підтверджували правомірність його дій стосовно накладення обтяження та подальшого неодноразового його продовження. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, давши оцінку доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних законних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником транспортного засобу реєстраційний номер [NUMBER] , Марка MAN, Модель 26.463, Тип БОРТОВИЙ:С, № шасі [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданим Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС Україні у Вінницькій області 07.08.2008 року. Як вбачається з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження зареєстровано 08.01.2009 року 14:40:45 за № 8354314 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 49005 Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Чернишевського, 32; вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: договір застави автотранспорту 006, 06.05.2008 р. Приват Банк; об`єкт обтяження: інший транспортний засіб MAN 26/463, номер об`єкта [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] ; обтяжувач ЗАТ КБ «Приват Банк»; боржник: [PERSON] . Строк Виконання зобов`язання: 06.05.2009. Змінено: 03.01.2014. Тип змін: Зміна відомостей про обтяження. Термін дії: 08.01.2014 Термін дії (після змін): 03.01.2019. Змінено:07.11.2018. Тип змін: Зміна відомостей про обтяження. Термін дії: 03.01.2019. Термін дії (після змін): 07.11.2023. Підстава: договір застави автотранспорту № 006 від 06.05.2008 року укладеного з ЗАТ КБ «Приватбанк». З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 58037051 від 09.01.2019 року, 11:56:45, вбачається, що обтяження відносно [PERSON] відсутні. Застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право\~в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 1\~Закону України\~«Про заставу» та стаття 572 ЦК України). Відповідно до статті 27\~Закону України\~«Про заставу» застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої\~статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом\~статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом Системний аналіз наведених норм та встановлені фактичні обставини у справі, дозволяють дійти висновку, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність договору, укладеного між ЗАТ «ПриватБанк» та [PERSON] . Реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації\~\~такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами. Відповідно до\~статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України\~за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.\~Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає\~\~відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Судом встановлено, що на час відчуження спірного автомобіля боржником, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, тому відсутні підстави вважати збереження сили застави для нового власника майна. Відповідно до частини першої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що 08.01.2009 року накладено обтяження на належний позивачу на праві власності автомобіль, який він набув на законних підставах 07.08.2008 року, тобто обтяження були встановлені через пів року після набуття [PERSON] права власності на транспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER] , Марка MAN, Модель 26.463, Тип БОРТОВИЙ:С, № шасі [NUMBER] , позивач позбавлений можливості здійснювати право власності на власний розсуд, а тому такі порушення підлягають усуненню шляхом зняття обтяження. Доводи представника відповідача, що в даному випадку застава зберігає силу у разі переходу права власності до іншої особи є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки на момент набуття права власності позивачем на транспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER] , Марка MAN, Модель 26.463, Тип БОРТОВИЙ:С, № шасі [NUMBER] , запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, позивач набув майно на підставі відплатного договору, а відтак є добросовісним набувачем. Таким чином, є підстави для задоволення позову у спосіб, який вибраний позивачем - шляхом усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення даного запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Адвокат Сидоров П.В., який в свою чергу є представником [PERSON] , в судовому засіданні просив стягнути з відповідача понесені [PERSON] судові витрати на правову допомогу в сумі 14\~000,00 грн. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку до задоволення про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача в сумі 2000,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved