Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

[PERSON], від імені та в інтересах якої дії представник - адвокат [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Підволочиської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON],[INFO], та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з відповідачем у шлюбі не перебуває, проте він записаний батьком дитини - [PERSON], яка народилась [INFO] року. Дочка проживає разом з нею. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дитини, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом її здоров'я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування турботи, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Разом з тим просить врахувати, що [PERSON] є здоровим, працездатним, може та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дочки. Ухвалою судді Підволочиського районного суду від 25 вересня 2017 року у справі відкрито провадження, призначено до судового розгляду. Ухвалою Підволочиського районного суду від 13 жовтня 2017 року за клопотанням представника позивача доручено компетентному суду Республіки Польща вручити документи та виконати окремі процесуальні дії відповідно до умов Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованим Постановою ВР № 3941-ХІІ від 04 лютого 1994 року. До виконання судового доручення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Підволочиської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав зупинено. 05 липня 2018 року на адресу суду клопотання Підволочиського районного суду про вручення документів повернено без виконання у зв'язку із не встановленням місця проживання відповідача, у зв'язку з чим ухвалою суду від 06 липня 2018 року провадження у справі поновлено. Позивач та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте подали заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, справу просять розглянути у їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Представник служби у справах дітей Підволочиської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, однак від них поступила заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та просять задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з'явився, не повідомивши про причину повторної неявки, відзиву не подав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 грудня 2013 року, виконавчим комітетом Староскалатської сільської ради Підволочиського району батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON], громадянин Республіки Польщі, та [PERSON], громадянка України. Згідно довідки про склад сім'ї, виданої Скалатською міською радою 10 серпня 2018 року № 1771, [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON], [INFO], та батьками [PERSON], [PERSON] в с. Полупанівка Підволочиського району Тернопільської області. З актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, складених депутатом [PERSON] зі слів [PERSON], убачається, що [PERSON], батько [PERSON], участі у вихованні дитини не приймає, матеріально не допомагає. [PERSON] є громадянином Республіки Польща, перебував в Україні з 10 грудня 2013 року по 03 березня 2014 року. Останній раз [PERSON] провідував свою дочку [PERSON] у червні 2014 року і більше не з'являвся. Згідно рішення комісії з питань прав дитини Підволочиської держадміністрації № 17-18 від 27 лютого 2018 року та розпорядження голови районної державної адміністрації від 27 лютого 2018 року № 73-од органу опіки та піклування Підволочиської райдержадміністрації рекомендовано надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], громадянина Республіки Польща щодо неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] року та відповідність його інтересам дитини. З висновку органу опіки і піклування Підволочиської районної державної адміністрації від 05 вересня 2018 року № 01-956/01-01-17 встановлено, що [PERSON], громадянин Республіки Польщі, є батьком малолітньої [PERSON]. Малолітня проживає в с. Полупанівка Підволочиського району з матір'ю [PERSON], яка забезпечує дитині належний догляд,створює умови для повноцінного розвитку та її виховання. З народження дитини батько не провідував жодного разу дитини за місцем проживання, станом здоров'я дитини не цікавиться, поштових переказів не здійснював, до органу опіки, піклування райдержадміністрації не звертався щодо здійснення матір'ю перешкод у спілкуванні з дитиною. Без участі [PERSON] мати малолітньої не може здійснити певні юридичні дії щодо захисту прав та інтересів дитини для яких необхідне обов'язкові погодження батька. З метою захисту прав та інтересів малолітньої [PERSON] звернулася з заявою в орган опіки, піклування райдержадміністрації про надання висновку органу опіки, піклування про позбавлення батьківських прав батька щодо їх доньки та відповідність його інтересам дитини. Заява та подані документи були розглянуті 27.02.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, де винесено відповідне рішення за № 17-18. Орган опіки, піклування райдержадміністрації вважає, що людина, яка не бере участі у вихованні, утриманні, не цікавиться потребами доньки не має морального права на прийняття рішень від яких може залежати подальша доля дитини. Вище вказане свідчить про те, що батько, батьківські обов'язки передбачені законом та моральними засадами суспільства щодо дитини, свідомо не виконує, самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, її виховання. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення [PERSON] від виховання дитини, закріплених ч. 1 - 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У зв'язку із тим, що батько ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання і виховання малолітньої доньки, не проявляє турботи про її здоров'я та фізичний розвиток, відповідно до ст.ст. 164, 165 Сімейного кодексу України, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, Підволочиська райдержадміністрація, як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його доньки [PERSON], [INFO] За вказаних обставин судом установлено, що відповідач [PERSON] не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не цікавиться її станом здоров'я, не допомагає матеріально, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, слід позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його дочки [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Так, визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.ст. 181-183 СК України, згідно яких, розмір аліментів може визначатися у частці від заробітку (доходу), котра не може бути меншою ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 1 до 6 років, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» 01 липня 2018 року становить 1559 грн . Крім того, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони би мали тоді, коли утримувалися обома батьками. Судом не встановлено, а відповідачем не подано ніяких доказів про те, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дочки. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами на принципах справедливості, сумлінності і розумності, суд вважає, що заявлений позов про стягнення аліментів на утримання дочки з урахуванням матеріального положення відповідача, стану здоров'я дитини, слід задовольнити частково, шляхом стягнення із [PERSON] в користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дочки:[PERSON], [INFO], в розмірі 1/4частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1409,6 грн. на користь держави, зокрема по 704,800 грн за дві позовні вимоги немайнового характеру. Також, суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 Сімейного кодексу України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial