Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] (далі відповідач), [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, будинком №11 по провулку Мостовий в м.Покровську Донецької області. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником зазначеного будинку, відповідач є сином позивача, з лютого 2017 року відповідач виїхав з означеного будинку та місце його перебування позивачу невідоме. Позивач в судове засідання не зявилась, представником позивача подана заява, в якій він просить розглянути справу за його відсутністю, позов задовольнити, заперечень проти заочного розгляду справи не висловив. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення на адресу місця його реєстрації повістки про виклик рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернуто на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідач відзив до суду не надав, в судові засідання 02.04.2019 та 22.04.2019 не зявився. Третя особа [PERSON] надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи та вирішити її на підставі наявних у ній доказів і постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником будинку, що розташований за адресою: пров.Мостовий, 11, м.Покровськ Донецької області, на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2016, що підтверджується Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №54771463 від 10.03.2016 (а.с.13-16). За змістом довідки від 19.02.2019 сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП м.Покровська у вказаному будинку зареєстровані відповідач - син позивача та третя особа онук позивача (а.с.21). Актом від 21.02.2019 №1171, підписаним інспектором Комунальної установи Покровський ККСН, головою квартального комітету та сусідами позивача, підтверджується, що відповідач не проживає в спірному будинку з лютого 2017 року (а.с.50). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами поважності причин його не проживання в спірному будинку з лютого 2017 року, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування таким житловим приміщенням. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved