Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] 23.08.2018 року звернулася до суду з позовом про відібрання дитини\~та повернення\~дитини матері,\~відшкодування моральної\~шкоди та\~визначення місця\~проживання дитини\~з матір`ю. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 18.01.2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] у них народилась дитина [PERSON] . 10.01.2018 року за рішенням суду шлюб між ними розірвано та позивачу змінено прізвище на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу за домовленістю з батьком дитина проживала разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . На даний час позивач проходить військову службу у Збройних Силах України на посаді радіотелеграфіста радіогрупи інформаційно-телекомунікаційного вузла Херсонського обласного військового комісаріату оперативного командування «Південь» за контрактом від 02.01.2018 року. У середині червня 2018 року батьки колишнього чоловіка запропонували позивачу щоб донька деякий час побула з ними, на що позивач погодилась. Проте, коли позивач приїхала забрати дитину, їй сказали, що дитина не бажає з нею проживати, та погрожували позбавити позивача батьківських прав та забрати дитину. 23.07.2018 року та 27.07.2018 року позивач зверталась до Херсонського відділу поліції із заявами про протиправні дії [PERSON] та [PERSON] в результаті чого з ними було проведено профілактичну роботу та рекомендовано позивачу звернутись до компетентних органів для вирішення даного питання. Всі інші спроби позивача повернути дитину виявилися безрезультатними. Викладені обставини свідчать про те, що відповідачі неправомірно та самочинно змінили місце проживання доньки позивача, тому позивач просить відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] та [PERSON] і повернути її позивачу. Крім того, діями відповідачів позивачу було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює у 20000,00 гривень та просить стягнути її солідарно з відповідачів на свою користь. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з розлукою з донькою. Ухвалою суду від 05.10.2018 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначив, що після розірвання шлюбу батьками не було вирішено з ким із них буде проживати їх донька [PERSON] . З моменту народження по теперішній час дитина проживає разом з бабусею та дідусем у їх квартирі. В квартирі також зареєстрований та проживає [PERSON] , який є батьком дитини. Таким чином, саме батько займається піклуванням та вихованням [PERSON] , а бабуся з дідусем допомагають йому в цьому. Тому відповідачі вважають, що вони не є належними відповідачами при вирішенні даного спору. За адресою: [ADDRESS] позивач зареєстрована формально та там не проживає, оскільки там не має належних умов для проживання. З липня 2018 року позивач брала [PERSON] на прогулянки, ходила з нею у кіно, залишала на ніч у себе в гуртожитку, а потім повертала її батьку для утримання та виховання. Таким чином, позивач жодних перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою не має, вважав, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 26.11.2018 року позивач надала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що згідно відповіді коменданта гуртожитку №6 від 22.11.2018 року позивач з дитиною [PERSON] зареєстрована в кімнаті [ADDRESS] з 27.01.2016 року. [PERSON] з січня 2018 року по червень 2018 року мешкала в гуртожитку разом з позивачем, однак з липня 2018 року по теперішній час [PERSON] у гуртожитку не проживає. Крім того, [PERSON] зарахований на військову службу за контрактом до лав Національної гвардії. У період з 27.03.2017 року по 08.08.2018 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] (м.Харків), також він приймав участь у зоні проведення антитерористичної операції в період з 03.04.2017 року по 07.07.2017 року та з 04.04.2018 року по 30.04.2018 року. Несення служби починається з прибуття о 14-00 годині та закінчується о 23-00 годині прибуттям у частину, також до службових обов`язків входить несення служби в добовому наряді. З 08.08.2018 року [PERSON] зараховано до особового складу військової частини [NUMBER] . А тому доводи відповідачів щодо проживання дитини з батьком є безпідставними. 03.12.2018 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, просила ухвалити рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від [PERSON] та [PERSON] і повернути її позивачу; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] ; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судові витрати. 18.02.2020 року третя особа [PERSON] надав до суду пояснення, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні позову, зазначив, що з моменту народження по теперішній час [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] , він особисто опікується її утриманням та вихованням. У вказаній квартирі разом з ним та донькою зареєстровані та проживають його батьки [PERSON] та [PERSON] . Будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною позивачу вчинено не було. Він як батько бажає, щоб дитина продовжувала перебувати на його вихованні та утриманні, а спір щодо місця проживання дитини повинен бути вирішений між батьками без участі бабусі та дідуся. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Позивач зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 2013 року по 2018 рік. У 2013 році у них народилися донька [PERSON] . Сім`я їх разом з дитиною проживала у гуртожитку по [ADDRESS] . Позивач з дитиною була зареєстрована у гуртожитку. В кінці 2016 року сімейні стосунки між подружжям були припинені. Чоловік [PERSON] повернувся проживати до батьків, а позивач з дитиною залишилася проживати у гуртожитку. Спору щодо місця проживання дитини не було. Дитина відвідувала дитячий садок. Позивач не заперечувала проти спілкування дитини з батьком, дідусем та бабусею (відповідачами за справою), та періодично дитина відвідувала їх. У середині червня 2018 року позивач надала доньку для оздоровлення на 1 місяць відповідачам, які після спливу цього строку відмовилися повернути її доньку. На цей час батько дитини перебував на військовій службі. З цього приводу вона звернулася до Служби у справах дітей Херсонської міської ради та до органів поліції, проте бажаних результатів звернення не надало. Позивач не заперечувала, що у грудні 2016 року підписала контракт на військову службу та на 3-4 місяця поїхала на фахову підготовку до м.Полтави. За домовленістю з відповідачами дитина проживала у них, а позивач щомісячно відраховувала кошти на картку дідуся [PERSON] (дитини). Після навчання позивач проходила службу у м.Миколаєві, але постійно навідувала дитину, в цей час дитина проживала з дідусем та бабусею. Проте, коли у січні 2018 року перевелася до м.Херсона, відповідачі повернули її дитину та вона проживала з нею у гуртожитку до середини червня 2018 року. Кімната у гуртожитку забезпечена усім необхідним для проживання та розвитку дитини. Відповідачі та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення. Зазначили, що після припинення сімейних відносин між позивачем та [PERSON] місце проживання дитини визначено не було. Позивач залишила дитину батьку та поїхала за місцем служби. Відповідачі не відбирали дитину у матері (позивача), не чинять перешкод у їх спілкуванні. Дитина не сприймає матір та її нового чоловіка. З середини липня 2018 року позивач не відвідує дитину. Дитина проживає з батьком, який має зареєстроване місце проживання разом з відповідачами, своїми батьками, які йому тільки допомагають в утриманні та вихованні дитини. У гуртожитку з матір`ю дитина ніколи не проживала. Вважали, що позивач самоусунулася від утримання та виховання дитини, на даний час спір щодо місця проживання дитини між батьками не вирішено, тому вимоги позивача про відібрання дитини та відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Висновок органу опіки та піклування вважали необґрунтованим. Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини, вважали, що ці вимоги пред`явлено до неналежних відповідачів (бабусі та дідуся), а тому задоволенню не підлягають. Представник третьої особи на стороні позивача Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги, вважав такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, що дитина проживає з ним. Не заперечував, що станом на липень 2018 року( на момент виникнення конфлікту між сторонами), він проходив до 08.08.2018 року військову службу (поза межами міста Херсона) у м.Харкові. Підтвердив той факт, що з січня 2018 року донька проживала у гуртожитку з матір`ю. З літа 2018 року проживає з його батьками (відповідачами), а з серпня 2018 року разом з ним. На момент розірвання шлюбу спору щодо місця проживання дитини не було.Дитина не сприймає матір та відмовилася йти з матір`ю до гуртожитку. Заслухавши сторін за справою та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною першою статті 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Згідно актового\~запису про\~народження №231,\~складеного 27.04.2013\~року Відділомдержавної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання, позивач та дитина [PERSON] мають зареєстроване місце проживання з 27.01.2016 року за адресою [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та третя особа [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС ДМС Ураїни у Херсонській області від 20.09.2018 року, копіями паспортів відповідачів та третьої особи. В кінці 2016 року сімейні відносини між позивачем та [PERSON] були припинені. Зазначені обставини сторони не спростовували. Згідно довідки від 22.11.2018 року Херсонського Державного Аграрного Університету (гуртожиток №6) повідомлено, що [PERSON] проживає у кімнаті [ADDRESS] . Згідно офіційної прописки у кімнаті [ADDRESS] з 27.01.2016 року прописані [PERSON] та її донька [PERSON] . Також повідомлено, що [PERSON] з січня 2018 року по червень 2018 року мешкала в гуртожитку разом зі своєю мамою [PERSON] . Однак, з липня 2018 року по теперішній час [PERSON] у гуртожитку не проживає. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10.01.2018 року за цивільною справою №766/15493/17 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 18.01.2013 року, після розірвання шлюбу [PERSON] прізвище змінено на « [PERSON] ». Згідно актового запису про шлюб №673, складеного 17.07.2019 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, 17 липня 2019 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно контракту про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України від 02.01.2018 року, [PERSON] , [INFO] , проходить військову службу у Збройних Силах України, строк дії контракту 3 роки. Зі службової характеристики вбачається, що позивач займає посаду радіотелеграфіста радіогрупи інформаційно-телекомунікаційного вузла Херсонського обласного військового комісаріату оперативного командування « [INFO] ». Згідно листа №3/56/23-1294, виданого 22.11.2018 року Військовою частиною [NUMBER] Національної Гвардії України, [PERSON] (батько дитини) зарахований на військову службу за контрактом до лав Національної гвардії України з 27.03.2017 року. З 27.03.2017 року по 08.08.2018 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] (м.Харків). З листів Херсонського відділу поліції Національної поліції в Херсонській області від 31.07.2018 року та 04.08.2018 року вбачається, що позивач 23.07.2018 року зверталась із заявами за фактом протиправних дій [PERSON] та [PERSON] , в ході проведення перевірки встановлено, що вбачаються цивільно-правові відносини та заявникові рекомендовано звернутись до компетентних органів для вирішення вказаного питання по суті, а також з [PERSON] та [PERSON] було проведено профілактичну бесіду за вказаним фактом. З листа до Херсонської міської ради від 31.07.2018 року вбачається, що [PERSON] зверталася до Херсонської міської ради з проханням службі у справах дітей вжити заходів до відповідачів, які утримують її дитину протиправно, не повертають, при цьому зазначила, що батько дитини на той час перебував на військовій службі. На звернення 31.07.2018 року позивача до міського голови Херсонської міської ради 14.08.2018 року повідомлено [PERSON] про те, що здійснено перевірку умов проживання та перебування її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає в родині бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] . Встановлено, що дитина проживає в належних умовах проживання, для неї виділено окрему кімнату, де створено всі умови для повноцінного розвитку, навчання та відпочинку. З бабусею [PERSON] проведено профілактичну бесіду щодо недопущення створення перешкод у вихованні та спілкуванні матері з донькою, оскільки це негативно відображається на їх взаємовідносинах. На зустрічі було домовлено, що в подальшому вони повинні зустрічатися з донькою на нейтральній території (парки, сквери, дитячі майданчики) спільно з батьком дитини (або бабусею). З акту обстеження умов проживання від 21.08.2018 року за адресою: [ADDRESS] , гуртожиток, встановлено, що для готування і для дитини є окреме спальне місце, місце для ігр, одяг, книжки, добре харчування, іграшки та інше. Мати офіційно працевлаштована, веде здоровий образ життя, дохід [PERSON] складає 8000,00 грн. Житлово-побутові умови задовільні, в наявності є усе необхідне для виховання та утримання [PERSON] , 2013 р.н. Актом обстеження умов проживання від 25.03.2019 року за адресою: [ADDRESS] , гуртожиток, встановлено, що малолітня [PERSON] мешкає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , зі слів [PERSON] не віддають дитину матері. Житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання задовільні. Створено належні умови для утримання та виховання малолітньої. Згідно висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради від 27.01.2020 року в інтересах дитини доцільним є визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , відібрання дитини від [PERSON] та [PERSON] та повернення її матері [PERSON] . Акт обстеження умов проживання від 23.10.2018 року, складений КК «Таврія» за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається, що в квартирі дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з листопада 2016 року по день складання акту з бабусею, дідусем та батьком, дитина має окрему кімнату, не спростовує встановлені судом обставини, оскільки встановлено, що у зв`язку з військовою службою батьків дитина тимчасово проживала у відповідачів за погодженням з матір`ю. Згідно характеристики Херсонського ясла-садка №77 [PERSON] , [INFO] , приводить та забирає з дитячого закладу батько [PERSON] , бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] , вони цікавляться всім, що відбувається в житті дитини протягом дня, приділяють велику увагу розвитку дитини. Дитина зажди охайна, привітлива та емоційно врівноважена. Згідно довідки Херсонського ясла-садка №77 станом на час її видачі 24.10.2018 року [PERSON] , [INFO] , відвідує Херсонський ясла-садок №77 з листопада 2015 року по теперішній час, зі слів вихователя мати [PERSON] з листопада 2016 року по січень 2018 року та з серпня 2018 року і по теперішній час не приймає участь у вихованні доньки, не приводила і не забирала дитину з ясел-садка, не цікавиться навчально-виховним процесом дитини. Дівчинку приводять та забирають з дитячого садка батько [PERSON] , бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . З відповіді Військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 22.02.2019 року вбачається, що [PERSON] приймає участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів в складі військової частини [NUMBER] НГУ у період з 06.02.2019 року до часу надання відповіді. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, зазначені позивачем. Так, свідок [PERSON] , яка є комендантом у гуртожитку, пояснила, що 08.10.2015 року подружжя [PERSON] (позивач, [PERSON] та їх донька) вселилися до гуртожитку по [PERSON] , 17-А, та стали проживати там. Позивач характеризується позитивно, добре відноситься до дитини, забезпечувала належний догляд за нею. Конфліктів між нею та донькою не було. Дівчинка життєрадісна. Після припинення відносин між подружжям, [PERSON] залишилася проживати з матір`ю. Вона була свідком відвідування кімнати позивача у гуртожитку відповідачами, при якому відповідачка [PERSON] кричала на позивачку, а потім вивезла з гуртожитку частину речей. Свідок [PERSON] пояснив, що після припинення відносин та розірвання шлюбу між його донькою та [PERSON] , їх дитина залишилася проживати з позивачем у гуртожитку, проте вона не заперечувала проти зустрічей з відповідачами. Онука перебувала по 1-2 тижня у дідуся та бабусі. Проте, вони повертали її матері. Влітку 2018 року відповідачі відмовилися повертати дитину. Також був конфлікт після випускного у дитячому садку, коли відповідачі не дали позивачу забрати дитину. З цього приводу донька зверталася до поліції. На той час батько дитини проходив війському службу поза межами м.Херсона. З урахуванням того, що станом на липень 2018 року відповідачі, які приходяться дитині бабусею та дідусем, не узгоджували з позивачем зміну проживання дитини разом з ними, відповідно до вимог частини другої статті 160 СК України, тобто відповідачі самостійно без згоди матері визначили місце проживання дитини за адресою їх спільного проживання по [ADDRESS] , без звернення до суду чи органу опіки та піклування, тобто без дотримання вимог частини першої статті 161 СК України. Доводи відповідачів про те, що дитина залишилася проживати з батьком суд до уваги не приймає, оскільки станом на липень 2018 року батько дитини проходив військову службу поза межами м.Херсона. Крім того, судом не встановлено підстав, передбачених частиною другою статті 161 СК України або будь-яких інших негативних обставин, за яких малолітню дитину не можна передавати матері. Відповідно до висновку Херсонської міської громадської асоціації психологів та психотерапевтів від 28.11.2018 року експертам не надано даних, що умови проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] можуть якимось чином завдати психологічної шкоди дитині. Негативне сприйняття [PERSON] матері обумовлено тим, що вона є предметом батьківських спорів. З пояснень допитаної у якості свідка [PERSON] вбачається, що за зверненням бабусі, дідуся та батька у листопаді 2019 року вона спілкувалася з [PERSON] , 2013 р.н., досліджувала її психоемоційний стан та діагностувала втручання дитини у конфлікт між дорослими щодо її місця проживання. Були надані рекомендації виключення з життя дитини стресогенних факторів, які можуть вплинути негативно на її життя та здоров`я. Суд, на підставі належно оцінених доказів, дійшов до висновку про те, що відповідачі без згоди позивача (матері), з якою проживала малолітня донька, залишили у себе малолітню [PERSON] , чим самочинно змінили місце проживання малолітньої [PERSON] на [ADDRESS] . Тому суд дійшов висновку про відібрання у [PERSON] та [PERSON] малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , та повернути доньку її матері [PERSON] . Покази свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що місця проживання дитини було місце проживання батьків та у позивача ніхто не відбирав дитину, вона сама залишила її проживати у відповідачів, суд до уваги не приймає, так як вони спростовуються тими доказами, на які суд посилався вище. Заявлені позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з матір`ю заявлені до неналежних відповідачів та задоволенню не підлягають, оскільки, спір щодо визначення місця проживання дитини вирішується між її батьками та належним відповідачем за вимогою про визначення місця проживання дитини є батько [PERSON] , до якого ці вимоги не заявлені. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до норми ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, враховуючи, що внаслідок відібрання відповідачами у позивача дитини та завдання перешкод у спілкуванні з нею, позивачу були завдані душевні страждання, у зв`язку з розлукою з донькою, був змінений уклад її життя, неправомірні дії відповідачів змусили її до додаткових зусиль для відновлення своїх прав, вважає, що розмір моральної шкоди в 6000,00 гривень буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем. Отже, з відповідачів солідарно підлягає стягненню на користь позивача моральна шкода у розмірі 6000,00 гривень. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК У країни, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Тому, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів пропорційно на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2466,80 гривень, понесені за заявлені позовні вимоги про відібрання дитини та відшкодуванню моральної шкоди, а саме: по 1233,40 гривень з кожного. З урахуванням положень ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] та [PERSON] та повернення її матері [PERSON] .

Outcome: partial