Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до Військово-цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лопаскине, Лобачеве та Оріхове-Донецьке Новоайдарського району Луганської області про визнання права власності за заповітом, третя особа державний нотаріус Слов`яносербської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [INFO] батька [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , на яке спадкодавцем було оформлено за життя заповіт, посвідчений 24.04.2012 виконавчим комітетом Трьохізбенської сільської ради Слов`яносербського району Луганської області, зареєстрований у реєстрі за № 30. Факт того, що власником будинку був [PERSON] підтверджується наступними документами: свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння [ADDRESS] , виданого Бюро технічної інвентаризації Слов`яносербського району; технічним паспортом від 27.07.1993 на житловий будинок (домоволодіння), розташованого за адресою: [ADDRESS] ; будинковою книгою на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . В межах встановленого строку [PERSON] звернулась до Слов`яносербської державної нотаріальної контори з приводу відкриття спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] . Однак, отримати свідоцтво про спадщину на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, який помер [INFO] не вдалося, оскільки розпорядженням КМУ від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» та Постановою ВРУ «Про визнання окремих районів, місць, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-VIII, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, було визнано тимчасово окупованими територіями. 17 листопада 2020 року [PERSON] , звернувшись до нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Малахова Сергія Олексійовича щодо прийняття спадщини та листом від 17.11.2020 за № 408/01-16 отримала відмову, оскільки згідно законодавства України спадкоємці, які відкрили спадщину на території, яка в теперішній час є тимчасово окупованою, зобов`язані вирішувати свої спадкові питання у суді. У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкове майно в позасудовому порядку та вимушений звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 08.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 05.04.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. Указом Президента України від 19 лютого 2021 року «Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій у Луганській області» № 62/2021 реорганізовано військово-цивільну адміністрацію сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лобачеве, Лопаскине та Оріхово-Донецьке Новоайдарського району Луганської області шляхом приєднання до Щастинської міської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області. Представник позивача адвокат Марченко С.Д., яка діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1026966 від 04.02.2021 року, у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Військово-цивільної адміністрації сіл Трьохізбенка, Кряківка, Лопаскине, Лобачеве та Оріхове -Донецьке Новоайдарського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа - державний нотаріус Слов`яносербської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Власов О.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 15). Факт того, що позивач [PERSON] є рідною донькою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.01.1957 року (а.с.16) та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.07.1980 року, яким підтверджується зміна прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » 9а.с. 14). За життя [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено секретарем Трьохізбенської сільської ради Слов`яносербського району Луганської області Буторіною В.О. 27.04.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 30, яким заповів все своє майно [PERSON] (а.с. 23). Право власності [PERSON] на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на будинок від 29.07.1993 року (а.с. 31), копією будинкової книги (а.с. 32-35) та копією технічного паспорту (а.с. 26-30). Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом та заявою про прийняття спадщини за заповітом, яка була засвідчена секретарем Трьохізбенської сільської ради Слов`яносербського району Луганської області Буторіною В.О. 18.04.2013 року, зареєстровано в реєстрі за № 70, у встановлений строк прийняла спадщину (а.с. 24) та було заведено спадкову справу № 89-2013, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 25). Однак, при зверненні позивача до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахова С.О. отримала роз`яснення, що згідно законодавства України спадкоємці, які відкрили спадщину на території, яка в теперішній час є тимчасово окупованою, зобов`язані вирішувати свої спадкові питання у суді та рекомендовано звернутись до суду з заявою про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування (а.с. 19). Окрім цього відповідно до інформації східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) на теперішній час за новим місцезнаходженням документи архіву та нотаріального діловодства Слов`яносербської державної нотаріальної контори не були переміщені, тому неможливо встановити фактичне місцезнаходження та забезпечення схоронності документів по спадковій справі № 89/2013, що була відкрита Слов`яносербською державною нотаріальною конторою. Обов`язки завідувача Слов`яносербської державної нотаріальної контори покладено на завідувача Сватівської державної нотаріальної контори (а.с. 21) та відповідно до інформації в.о. завідуючого Слов`яносербською ДНК передавання нотаріальних документів Слов`яносербської ДНК не проводилось, оскільки остання знаходиться в населеному пункті на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 22). Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7. Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як «визнання права». Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені представником позивача в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно в судовому порядку. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 16, 328, 392, 1218, 1220, 1221, 1268, 1269, 1296 ЦК України,

Outcome: approved