Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач-1) та [PERSON] (далі - позивач-2) звернулись до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про захист права власності шляхом визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі є власниками вказаного житлового будинку, в якому відповідач зареєстрована, але не проживає з 2006 року, що підтверджується актом №9838 від 30.01.2018. Крім того, 04.09.2017 відповідач надала позивачу-1 заяву, посвідчену приватним нотаріусом Капровою Н.Ю., за змістом якої вона надає згоду своїй матері [PERSON] на виконання всієї законодавчої процедури, пов'язаної із зняттям її з реєстраційного обліку та реєстрації місця її проживання за адресою: [ADDRESS]. Позивачі надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, на заявлених вимогах наполягають та проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в силу п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається такою, що отримала судову повістку 21.03.2018, в судове засідання не з'явилась, відзив на позов у встановлений судом строк не подала, причини неявки до суду не повідомила. Покровська міська рада (далі - третя особа), будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, правом участі в судовому засіданні не скористалась, свого представника до суду не направила, пояснення не надала. За приписами п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, надані позивачами, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. Позивачі є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 02.09.1998, посвідченого старшим державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1240 та в реєстрі КП «Красноармійське бюро технічної інвентаризації за №5888, та на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., від 02.12.2011, зареєстрованого в реєстрі за №4971, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №119303673 від 02.04.2018 та №119302780 від 02.04.2018 (а.с.5-7, 43-46). Згідно з довідкою №9838 від 30.01.2018, виданою КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» в зазначеному житловому будинку зареєстровані позивачі та відповідач (а.с.10). Згідно з актом №9838 від 30.01.2018, складеним зі слів та в присутності сусідів, секретаря та голови квартального комітету, посвідченого інспектором Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення», відповідач за вищевказаною адресою не проживає з 2006 року, фактично перебуває за кордоном, адреса та місцезнаходження її невідоме (а.с.11). 04.09.2017 відповідач склала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Капровою Н.Ю., про те, що вона просить зняти її з реєстраційного обліку та реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS], та надає згоду своїй матері [PERSON] на виконання всієї законодавчої процедури, пов'язаної зі зняттям її з реєстраційного обліку та реєстрації місця проживання за вказаною адресою (а.с.8). Розв'язуючи спір, враховуючи доведені письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, обставини, суд зазначає таке. Зважаючи на приписи ст.334 ЦК України, позивачі є власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved