Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить надати дозвіл неповнолітньому [PERSON] , [INFO] , на нетривалі неодноразові поїздки на тимчасову неконтрольовану територію Донецької області без дозволу (згоди) і супроводу його батька [PERSON] (далі - відповідач), протягом одного року з дня набрання рішенням суду законної сили у супроводі матері [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що з 17.07.2009 позивач перебувала з відповідачем в шлюбі, який рішенням суду від 20.11.2017 розірваний. Вказує, що у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на сході України, а також небезпекою, яка виникла в м. Донецьку, влітку 2014 року вона з дитиною переїхала до м.Вінниці; за даними позивача, відповідач переїхав до м. Феодосії Автономної Республіки Крим і за весь час з моменту від`їзду відповідач жодного разу не відвідав свою сім`ю, участі у вихованні свого сина не приймає. Стверджує, що в м. Донецьк у позивача залишились родичі похилого віку, а саме бабуся, яку час від часу необхідно відвідувати. Посилаючись на приписи законодавства, неможливість отримати дозвіл від відповідача та на рішення судів, якими подібні дозволи строком на 1 рік вже надавалися, позивач просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 28.05.2021 дана цивільна справа, направлена ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області за підсудністю, прийнята судом до провадження, розгляд справи призначений за правилами загального позовного провадження (а.с.49). Позивач в судове засідання не прибула, направила заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та позов задовольнити (а.с.53), проти заочного розгляду справи заперечень не висловила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, відзив на позов/клопотань не надав (а.с.52, 60, 66). За даними з відділу ведення ДРВ м.Вінниці від 15.03.2021 відповідач зареєстрований в м.Донецьку (а.с.23). За даними Міністерства соціальної політики станом на 11.06.2021 інформація про відповідача в ЄІБД ВПО відсутня (а.с.59). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю її учасників та на підставі наявних у ній доказів постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2017 у справі № 127/19594/17 розірвано шлюб між сторонами (а.с.11). Зі змісту довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради №0000315144 від 31.08.2017 вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактичне місце її проживання: [ADDRESS] (а.с.9). Аналогічні відомості про місце реєстрації та фактичне місце проживання відносно сина сторін підтверджуються довідкою №0000315164 від 31.08.2017 (а.с.10). Рішеннями Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2017 (справа №127/19592/17), від 09.01.2019 (справа №127/25967/18) та від 17.01.2020 (справа №127/30219/19) вже надавались дозволи неповнолітньому [PERSON] на поїздки на тимчасово неконтрольовану територію Донецької області без дозволу (згоди) і супроводу батька дитини (а.с.42-47). За змістом судових рішень судом встановлено, що в м.Донецьку залишилась проживати бабуся позивача - [PERSON] , [INFO] , та у позивача виникає необхідність її відвідувати. Вирішуючи спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ч.1 та 3 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. За приписами ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Окремі питання здійснення контролю за переміщенням в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (далі - АТО), а також вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, осіб визначений Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженим Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 14.04.2017 № 222-ог. Приписами п.5.1.1 розділу V вказаного Тимчасового порядку визначено, що в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57. За п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється, зокрема без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами доводи позивача щодо відсутності можливості отримати згоду у відповідача на виїзд дитини на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області, а саме в м.Донецьк, де проживає бабуся позивача. Враховуючи викладене, вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачу на виїзд її сина на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області, суд враховує те, що на території, яка тимчасово непідконтрольна державі Україна, проживає бабуся позивача, яка є прабабкою її сина, в той час як позивач та її син тимчасово проживають в м.Вінниця. За таких обставин, неможливість отримати від відповідача - батька дитини письмової нотаріально засвідченої згоди на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України позбавляє дитину можливості особистого спілкування зі своїми родичами. Отже, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, зважаючи, що у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області, а також беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 908 грн (а.с.40,41).

Outcome: approved