Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].), яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] (далі - [PERSON].), звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (далі - відповідач, ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON].), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 18 676,00 грн., стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 67 396,00 грн., стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 601,40 грн., стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні витрати в розмірі 623,60 грн., стягнути з відповідача на користь позивача три проценти річних в розмірі 120,92 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що [INFO] року водій [PERSON] допустив наїзд на пішохода - [PERSON], внаслідок чого останній загинув. Вироком суду [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та засуджено. Загиблий [PERSON] був батьком [PERSON] та на його утриманні перебували донька та дружина - [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО». Згідно полісу № АА/5363770, страхове відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілих, становить 100 000,00 грн. Рішенням суду від 21.11.2013 року позов [PERSON] до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого за період з 14.10.2013 року по 31.12.2013 року в розмірі 734,66 грн. та 2 550,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, та стягнуто з відповідача на користь позивача в інтересах малолітньої [PERSON] страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого за період з 14.10.2013 року по 31.12.2013 року в розмірі 8 333,75 грн. та 2 550,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Проте, відповідач зобов'язання не виконує, від взятих на себе обов'язків по виплаті страхового відшкодування утримується. Відповідно до норм чинного законодавства, у зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті. Частина неотриманих доходів визначається з середньомісячного доходу померлого. Оскільки [PERSON] до смерті не працював, доходів не мав, розмір відшкодування визначається з розміру мінімальної заробітної плати. Отже, відповідач повинен виплатити позивачу одноразово страхове відшкодування в розмірі 18 676,00 грн., а [PERSON] - в розмірі 67 396,00 грн. Крім того, позивач нараховує також за прострочення виплати страхового відшкодування пеню, три проценти річних та індекс інфляції. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON], до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у зв'язку з втратою годувальника, та справу призначено до судового розгляду. 11.07.2014 року на адресу суду надійшли письмові пояснення ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», в яких останнє зазначило, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого, становить 100 000,00 грн., проте воно вже виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 32 429,49 грн., а розмір позовних вимог становить 86 072,00 грн., що перевищує ліміт відповідальності. Відтак різниця між страховою виплатою та заявленою суму позовних вимог відшкодовується за рахунок винної особи - [PERSON] Позовні вимоги щодо стягнення пені, інфляційних витрат та трьох процентів річних не підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] не зверталась до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» із заявою про виплату страхового відшкодування, відтак прострочення виплати не відбулось. 29.09.2014 року на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення позовних вимог в якій остання просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] в інтересах якої виступає позивач 67 396,00 грн. страхового відшкодування одноразово та покласти на відповідача судові витрати. (а. с. 57-58). В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог з викладених у позовні заяві підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в межах наданих йому довіреністю від 23.05.2014 року № 123-1-4/37-Ю повноважень, в судовому засіданні 02.09.2014 року позов визнав частково, а саме, в розмірі 67 570,51 грн. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON], керуючи власним технічно-справним автомобілем «Шкода», державний номерний знак [NUMBER], здійснив наїзд на пішохода - [PERSON], який загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди. Вироком Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2013 року [PERSON]. визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та останньому призначено покарання. (а. с. 6-11). Як визначено у п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, вирок Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2013 року обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій [PERSON], стосовно якого ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як визначено у ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», відповідно до полісу № АА/5363770 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідності власників наземних транспортних засобів (а. с. 50). Відповідно до ст.. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як визначено у ст.. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 2 полісу № АА/5363770 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) становить 100 000,00 грн. Франшиза становить 510,00 гривень. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно п. 27.1, п. 27.2, п. 27.5 ст.. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Як визначено у ст.. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Так, потерпілий [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] та мав неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], отже [PERSON] та [PERSON] мають право на відшкодування шкоди у зв'язку із смертю [PERSON] за рахунок ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» в межах ліміту відповідальності в розмірі 100 000,00 грн. на кожного. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.11.2013 року позов [PERSON] в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» за участю третьої особи [PERSON] про стягнення страхового відшкодування задоволено частково: стягнути з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» на користь [PERSON] страхове відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого за період з 14.10.2011 року по 31.12.2013 року в розмірі 734,66 грн., та 2 550,00 грн. у відшкодування моральної шкоди; стягнуто з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО»на користь [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] страхове відшкодування за шкоду, пов'язану зі смертю потерпілого за період з 14.10.2011 року по 31.12.2013 року в розмірі 8 333,75 грн., та 2 550,00 грн. у відшкодування моральної шкоди; стягнуто з ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» в дохід держави судовий збір за вимоги майнового характеру в розмірі 229,40 грн. та за вимоги немайнового характеру в розмірі 229,40 грн.; в іншій частині позову відмовлено. Відповідно до ст.. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Потерпілий [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не працював, відтак, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. На 2014 рік мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1 218,00 грн., відтак, ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» зобов'язано відшкодувати [PERSON] втрачений дохід до досягнення нею повноліття, який становить 67 396,00 грн. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виплати страхового відшкодування ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» не надало. Більш того, представник відповідача в межах наданих йому довіреністю від 23.05.2014 року № 123-1-4/37-Ю повноважень, в судовому засіданні 02.09.2014 року позов визнав частково, а саме, в розмірі 67 570,51 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, враховуючи, що відповідач визнав позов в повному обсязі, що не суперечить чинному законодавству та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а суд задовольняє позов повністю, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 673,96 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved