Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] 13.03.2014 року звернулася до Дебальцевського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. 20.05.2014 року [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про розподіл майна подружжя, який відповідно до ухвали Дебальцевського міського суду Донецької області був обєднаний в одне провадження з первинним. 27.04.2015 року справу було передано з Дебальцевського міського суду Донецької області на розгляд до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» №1632-VІІ від 12.08.2014 року та Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №19/о/38-15 від 27.03.2015 року. Ухвалою суду від 08.09.2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя залишено без розгляду. Свої заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнення позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що з 08.09.2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вони припинили шлюбні стосунки, але шлюб між ними не розірваний. В теперішній час між ними виник спір щодо розподілу спільного сумісного майна. В 2008 році під час шлюбу вони придбали житловий будинок №21 по вул. Піонерській у м. Дебальцеве Донецької області, вартість якого становить 60000,00 грн. Право власності на зазначений будинок зареєстроване за [PERSON]. Правовстановлюючі документи на житловий будинок знаходяться у відповідача. Також за час шлюбу ними спільно було придбане наступне майно:пральна машина «Самсунг» вартістю 3000,00 грн., ялинка штучна висотою 180 см вартістю 650,00 грн., планшет «Леново» білого кольору вартістю 2400,00 грн., скутер «Шторм» вартістю 3000,00 грн., зварювальний апарат вартістю 1500,00 грн., цифровий фотоапарат «Нікон» вартістю 1000,00 грн., ванна вартістю 900,00 грн., унітаз вартістю 650,00 грн., груша боксерська червоного кольору вартістю 650,00 грн., диван синього кольору вартістю 2000,00 грн., кухня коричнево-бежева вартістю 2000,00 грн., телевізор «Самсунг» білого кольору плазмений вартістю 2700,00 грн., мікрохвильова піч сірого кольору вартістю 1200,00 грн., а всього на загальну суму 21650,00 грн. Загальна вартість майна, придбаного ними під час шлюбу становить 81650,00 грн. Житловий будинок та все зазначене нею майно знаходиться у володінні та користуванні відповідача. Також позивач зазначила, що між нею та відповідачем не існує будь-яких домовленостей щодо зміни розміру часток у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, порівняно із законом. Шлюбний договір між ними також не укладався. Вважає, що вона має право на половину майна, яке було придбано нею з відповідачем під час шлюбу. Просить суд, розділити майно, що є їх з відповідачем спільною сумісної власністю, виділивши їй в натурі наступне майно: пральну машину «Самсунг», ялинку штучну висотою 180 см, на загальну суму 3650,00 грн.; а відповідачу - житловий будинок, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Дебальцеве, вул. Піонерська, буд. 21, а також планшет «Леново» білого кольору, скутер «Шторм», зварювальний апарат, цифровий фотоапарат «Нікон», ванну, унітаз, грушу боксерську червоного кольору, диван синього кольору, кухню коричнево-бежеву, телевізор «Самсунг» білого кольору плазмений, мікрохвильову піч сірого кольору на загальну суму 78000,00 грн. В якості грошової компенсації за різницю у вартості виділеного їй та відповідачу майна просить стягнути з відповідача на її користь 37175,00 грн. Також просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, електронною поштою (з адреси: marina.romantsova98@gmail.com) надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом друкування відповідного оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 22.08.2015 року №154 (5528). Оскільки позивачем не надано згоду на заочний розгляд справи і суд позбавлений можливості зясувати позицію позивача щодо цього питання в судовому засіданні через її відсутність, суд вважає за необхідне розглядати справу в загальному порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року (актовий запис №103 від 08.09.2007 року у ВРАЦС Дебальцевського міського управління юстиції Донецької області). [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину сина [PERSON] [INFO] (актовий запис № 68 від 18.03.2008 року у ВРАЦС Дебальцевського міського управління юстиції Донецької області). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №22363243 від 30.05.2014 року, [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою: Донецька обл., м. Дебальцеве, вул. Піонерська, буд. 21, на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Дебальцевської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під №1069. Державна реєстрація права власності відбулася 17.06.2009 року. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджено документально, що будинок №21 по вул. Піонерській у м. Дебальцеве Донецької області, який належить на праві приватної власності [PERSON], придбаний ним під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Враховуючи положення ч. 1 ст. 60 СК України, згідно з якою майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), суд прийшов до висновку, що будинок №21 по вул. Піонерській у м. Дебальцеве Донецької області є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] в силу закону. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно розяснень, викладених в п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок», під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий у даному населеному пункті чи місцевості. Заявляючи вимоги про розподіл житлового будинку шляхом виділення його в натурі відповідачу та стягнення з нього грошової компенсації за половину його вартості, позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження можливості або неможливості розподілу будинку в натурі, його дійсної вартості, не заявлено клопотань про витребування таких доказів, вартість будинку визначена позивачем на власний розсуд, отже висновок про вартість нерухомого майна, що підлягає поділу, ґрунтується на припущеннях. В пункті 25 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, враховуючи відсутність згоди відповідача з визначеною позивачем вартістю будинку, а також його згоди на виділення йому в натурі цілого будинку та на виплату компенсації на користь позивача, враховуючи недоведеність реальної можливості сплати відповідачем грошової компенсації та не внесення суми компенсації на депозитних рахунок суду, відсутність доказів можливості розподілу будинку в натурі, суд вважає, що позовні вимоги в частині розподілу житлового будинку, що є спільною сумісною власністю подружжя підлягають частковому задоволенню шляхом визнання за кожним з них права власності на ? частину спірного будинку, тобто залишення спірного будинку у спільній частковій власності подружжя виходячи з презумпції рівності часток задля забезпечення недопущення зловживання позивачем, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майна. Крім того, позивачем заявлені вимоги про розподіл рухомих речей, які, начебто, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки були придбані сторонами в період шлюбу, а саме: пральна машина «Самсунг», ялинка штучна, планшет «Леново» білого кольору, скутер «Шторм», зварювальний апарат, цифровий фотоапарат «Нікон», ванна, унітаз, груша боксерська червоного кольору, диван синього кольору, кухня коричнево-бежева, телевізор «Самсунг» білого кольору плазмений, мікрохвильова піч сірого кольору, але не надано суду жодного доказу на підтвердження реального існування цих речей, факту їх придбання саме в період шлюбу, їх вартості, не заявлено клопотання про витребування доказів на підтвердження цих відомостей, тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 300,00 грн. (1% від вартості ? частини спірного будинку, визначеної позивачем). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial