Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] 05.01.2021 року звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що в жовтні 2020 року, з метою реєстрації свого права власності на квартиру [ADDRESS] вона подала необхідні документи до Державної реєстраційної служби. Однак, у проведенні реєстрації права власності їй було відмовлено з посиланням на розбіжності у поданих документах. Так, нею заявлено право на державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а у відповідності до договору купівлі-продажу від 18.11.1993 року заявник придбала 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Просить суд визнати договір купівлі-продажу укладений між радгоспом « Березанський » та [PERSON] посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 18 листопада 1993 року дійсним і таким, що укладений як купівля - продаж квартири [ADDRESS] загальною площею 77,1 кв. м., житлова площа -38.3 кв. м. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Гонтар Галина Дмитрівна будучи належним чином повідомлені, на розгляд справи не з`явилися надавши суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність. Представник Баришівської районної державної нотаріальної контори будучи належним чином повідомленим, на розгляд справи не з`явилися надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що відповідно до згідно спільного рішення радгоспу «Березанський» та Баришівської районної ради, позивачу була виділена ізольована квартира [ADDRESS] . В дану квартиру позивач вселилась разом із своєю сім`єю в 1983 році. Під час проживання в даному будинку в період з 1989 по 1991 роки, позивачем, з дозволу адміністрації радгоспу за особисті кошти, було проведено переобладнання даної квартири та її добудова. Побудовано господарські будівлі , а саме: гараж, літню кухню Відповідно до спільного рішення адміністрації, Ради трудового колективу, профспілкового комітету даного радгоспу від 30 березня 1992 року позивачу було дозволено придбати займану квартиру в особисту власність Договір купівлі-продажу було укладено та посвідчено нотаріусом Баришівської держаної нотаріальної контори Маховка Ю.І. 18 листопада 1993 року був посвідчений договір купівлі-продажу ( зареєстровано в реєстрі за № 2601) однак, при його нотаріальному оформлені, державним нотаріусом в текстовому змісті було помилково вказано, що [PERSON] купила, а радгосп « Березанський» від імені якого діяв [PERSON] продав 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . З метою реєстрації свого права власності на придбане житло, в жовтні 2020 року [PERSON] звернулась з заявою у Державну реєстраційну службу. Однак, в реєстрації права власності їй було відмовлено з посиланням на розбіжності в поданій ним заяви. Так в поданій заяві, [PERSON] просить зареєструвати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а у відповідності до договору купівлі-продажу від 18.11.1993 року заявник придбала 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що не відповідає дійсності. Так, підтвердженням того, що [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , а не 1/3 частину будинку являється в тому числі: схематичний план земельної ділянки квартири житлового будинку ( а.с.19), технічний паспорт на квартиру (а.с.18), план квартири (а.с.20), експлікація приміщень до плану квартири (а.с.21-22), будинкова книга квартири [ADDRESS] (а.с.22-27), копіями свідоцтв про право власності на квартири [ADDRESS] , які приватизовані жильцями цих квартир відповідно до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду », що набрав чинності з 22 липня 1992 року(а.с.16,17). Таким чином судом встановлено, що із-за допущених Баришівською державною нотаріальною конторою та представником радгоспу «Березанський» при складанні та посвідченні договору купівлі-продажу в текстовому запису помилок, [PERSON] купивши квартиру та сплативши за неї грошові кошти, не має реальної можливості вільно розпоряджатися та володіти нею. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. За нормою ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Статтею 657 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Судом встановлено, що при укладанні договору купівлі квартири [ADDRESS] були дотримані всі вимоги законодавства до правочинів: письмова форма, оплата та передача майна, нотаріальне посвідчення, його державна реєстрація в Переяслав-Хмельницькому бюро технічної інвентаризація. Разом з тим, в текстовому викладенні договору купівлі-продажу від 18.11.1993 року допущені помилки, які із-за відсутності такої юридичної особи як радгосп «Березанський» виправити не представляється можливим. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. За таких обставин суд вважає за можливе захистити право власності [PERSON] шляхом визнання договору купівлі-продажу, який укладений між радгоспом «Березанський» та нею, посвідчений Баришівською районною державною нотаріальною конторою 18 листопада 1993 дійсним і таким що укладений як купівля - продаж квартири [ADDRESS] загальною площею 77,1 кв. м., житлова площа -38.3 кв. м.. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved