Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

[PERSON] 4 червня 2018 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи позов тим, що йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 1 березня 2008 року, належить житловий будинок № [ADDRESS]. В зазначеному житловому будинку зареєстрована [PERSON] - відповідачка по справі, однак за місцем реєстрації з грудня 2016 року не проживає. . Просив визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, житловим будинком № [ADDRESS]. В судове засідання позивач не прибув, однак надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав, не заперечував, щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом розміщення оголошення на вебпорталі судової влади України; про причини неявки суд не повідомила. Відзив від відповідачки не надходив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах в порядку положень ст. ст. 279, 280 ЦПК України. Суд, вивчив матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Матеріалами справи встановлено: Відповідно до договору дарування від 1 березня 2008 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30 квітня 2008 року, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] Згідно довідки виконавчого комітету Білозерської селищної ради Херсонської області № 8833 від 17 травня 2018 року, в житловому будинку № [ADDRESS], дійсно зареєстрована [PERSON]. Відповідно до акту від 8 серпня 2018 року, який був складений уповноваженою на те комісією та засвідчений заступником селищної голови Білозерської селищної ради Білозерського району Херсонської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але з грудня 2016 року за вказаною адресою фактично не проживає. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що позовні вимоги, заявлені позивачем, є обґрунтованими, позов підлягає задоволенню, так як відповідачка в спірному житловому приміщенні не проживає понад рік, а тому втратила право користування ним.

Outcome: approved