Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на: - 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Покровський район, с.Лисівка, вул.Центральна, буд.38, що залишилась після смерті [PERSON], який помер 17 грудня 2012 року в селі Лисівка Красноармійського району Донецької області; - земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4503 га, кадастровий номер 1422782800:11:000:0405, що розташована на території [PERSON] сільської ради ІІокровського району Донецької області та залишилась після смерті [PERSON], який помер 17 грудня 2012 року в селі Лисівка Красноармійського району Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи статей 1266, 1297, 1216, 1270 ЦК України та зазначає таке. Після смерті [PERSON], який є його рідним дядьком, відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за вищезазначеною адресою. Власником іншої частини вказаного будинку є мати позивача третя особа по справі. 15.01.2018 державний нотаріус Другої красноармійської нотаріальної контори своєю постановою відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину), оскільки ним не надано правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області правом участі в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує та вважає обґрунтованими. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Матеріалами справи підтверджено, що позивач є сином [PERSON], [INFO], який, в свою чергу, є рідним братом [PERSON], [INFO]. [PERSON] батько позивача - помер 05.12.2010, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО №513543 (а.с.8). [PERSON] рідний дядько позивача - помер 17.12.2012, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-НО №668144 (а.с.10). Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради від 29.03.2017 [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав за адресою: село Лисівка [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області, вул.Центральна (колишня Леніна), буд.38 з 1970 року по день його смерті (а.с.11). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1400547422013 [PERSON] за життя на праві власності належала земельна ділянка, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4503 га, кадастровий номер 1422782800:11:000:0405, що розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Донецької області, документ, що посвідчує право державний акт від 13.12.2006 ЯГ 365062 (а.с.18-19). За змістом листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 13.08.2018 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Покровський район, с.Лисівка, вул.Центральна, буд.38, належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом 21.11.2000 р.реєстр 1305 а.с.14), інша 1/2 частина вказаного будинку [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом 15.03.2001 р.реєстр. 289 (а.с.65). Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.08.2017 підтверджується, що 1/2 частину зазначеного вище будинку, яка належала [PERSON], успадкувала його дружина [PERSON] (спадкова справа №147/2011, в реєстрі за №411 (а.с.13), про що внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідним витягом №95999227 (а.с.15). На виконання ухвали суду Друга покровська державна нотаріальна контора повідомила, що спадщина після смерті [PERSON], померлого 17.12.2012, відкривалась; заяву про прийняття спадщини за законом 24.05.2013 подав племінник спадкодавця [PERSON] (позивач), зазначивши, що спадкоємців першої черги [PERSON] не має, в зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не має, спадкоємцем другої черги був батько позивача, який помер 05.12.2010 (а.с.50-51). 15.01.2018 державний нотаріус Другої красноармійської державної нотаріальної контори своєю постановою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину спірні житловий будинок та земельна ділянка, оскільки спадкоємцем нотаріусу не надано правовстановлюючих документів на зазначені обєкти нерухомого майна (а.с.12). Листом від 17.07.2013 №02/907/1 Управління Держземагенства у Красноармійському районі повідомило, що видати дублікат втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку неможливо, оскільки такі державні акти видаються до 01.01.2013 (а.с.19). На підставі наведених доказів суд, розвязуючи спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; ч асом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Приписами ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України). За приписами ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК України). Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Матеріалами справи підтверджено, що позивач, який є племінником спадкодавця [PERSON] та батько якого, будучи братом спадкодавця [PERSON], не був живим на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, у звязку з чим спадкова права заведена. Про існування спадкоємців першої та другої черги спадкодавця [PERSON] державним нотаріусом не повідомлено. Факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності спірних 1/2 частини житлового будинку, яка отримана ним у власність в порядку спадкування після смерті 09.07.1999 його матері, та земельної ділянки підтверджується відомостями з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, листом КП «Бюро технічної інвентаризації» від 13.08.2018. Також суд зазначає, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР (втратив чинність 01.01.2004), застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР, за приписами яких спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що позивач прийняв спадщину, що залишилась після смерті 17.12.2012 його рідного дядька [PERSON], а відтак вона належить йому з часу відкриття спадщини. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Враховуючи наведене, позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, Покровський район, с.Лисівка, вул.Центральна, буд.38, та земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4503 га, кадастровий номер 1422782800:11:000:0405, розташовану на території [PERSON] сільської ради ІІокровського району Донецької області, які належали на праві власності [PERSON], який помер 17.12.2012, підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved