Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] 24 грудня 2014 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 08 серпня 1987 року по 04 жовтня 2011 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], народження 21 листопада 1996 року, який на даний час навчається на першому курсі Полтавської державної аграрної академії на контрактній основі, вартість навчання якого становить 1000 гривень щомісячно. Самостійно утримувати сина не має змоги, тому прохає стягти з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1000 гривень. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, оскільки він добровільно надає сину матеріальну допомогу, хоча в даний час не працює. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: З 08 серпня 1987 року по 04 жовтня 2011 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], народження 21 листопада 1996 року (а.с. 4, 5). Повнолітній [PERSON], проживає разом із матірю [PERSON] та є студентом першого курсу Полтавської державної аграрної академії на контрактній основі, вартість навчання якого згідно договору про навчання становить 750 гривень щомісячно (а.с 33). Крім того, син сторін проживає в гуртожитку академії і вартість проживання в ньому 250 грн, що підтверджується копією договору № 48 від 01.09.2014 (а.с. 34). Син сторін проживає з позивачем, у відповідача склалась нова сімя. Відповідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач постійно добровільно надає допомогу сину сторін [PERSON], який хоча і досяг повноліття, проте, продовжує навчання. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що знає про те, що батько сплачує за його навчання, зокрема, знає про передачу ним матері 3000 грн для оплати його навчання. Крім того, син сторін повідомив суду, що відповідач також, крім грошей за навчання, надавав йому особисто кошти для придбання необхідного. Свідок [PERSON] у судовому засіданні також підтвердила про надання допомоги відповідачем своєму сину [PERSON] Крім того, відповідач надав суду копії квитанцій про оплату ним навчання та проживання сина на суму 1500 та 500 гривень (а.с. 40). У даний час відповідач не працює, що підтверджується копією його трудової книжки (а.с. 41), а тому позбавлений можливості сплачувати аліменти. Ураховуючи викладене, матеріальне становище відповідача, те, що він несе витрати на утримання своєї нової сімї, а також сплачує постійно кошти за навчання сина та надає йому іншу матеріальну допомогу, ураховуючи, що дитина сторін проживає з матір'ю, яка також повинна приймати участь в утриманні своєї дитини, крім того, син сторін є повнолітньою працездатною особою і при бажанні він не позбавлений можливості самостійно працювати одночасно з навчанням, суд приходить до висновку що позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed