Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON], від імені та в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.01.2017 між ним, [PERSON], та відповідачкою [PERSON] укладено усну угоду про надання допомоги у виготовлені документів, згідно якої ним передано грошові кошти в сумі 2200 доларів США. Однак, з моменту отримання грошових коштів [PERSON] умови договору не виконала та грошові кошти не повернула. Про зазначене свідчить розписка відповідача від 25.01.2017 року. Згідно розпорядження НБУ офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 25 січня 2017 року становив: 100 доларів США дорівнює 2723,1902 гривень. Посилаючись на ст.ст.192, 526, 530, 533, 1046, 1047, 1049 ЦК України, просив стягнути з відповідачки суму боргу у розмірі 2200 доларів США, що еквівалентно 59906 гривень. Представник позивача [PERSON] подав письмову заяви про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності, погодився на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 25.01.2017 року [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 2200 доларів США та зобов'язалась вчинити певні дії - надати послуги з виготовлення виїзних документів [PERSON], проте своїх зобов'язань [PERSON] не виконала. Згідно розпорядження НБУ офіційний курс гривні до іноземних валют станом на 25 січня 2017 року становив: 100 доларів США дорівнює 2723,1902 гривень. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його божникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі змісту ч.2 ст.192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 ЦК України). За вищенаведених положень чинного законодавства вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. При подання позову сплачено судовий збір у розмірі 599,06 гривень. Заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, тому з відповідачки належить стягнути зазначену суму сплаченого позивачем судового збору. Витрати на правову допомогу на суму 5000 гривень підтверджуються належними і допустимими доказами: Акта виконаних робіт від 13.11.2018р. та розрахунковою квитанцією серії ЯААА № 676726 від 13.11.2018р., тому наявні підстави для їх стягнення. Враховуючи наведене, ст.ст. 15, 16, 192, 526, 545, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved