Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Меланчук І.В., звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд стягнути з АТ «Марганецького гірничо-збагачувального комбінату» на свою користь 390 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я (без урахування податку з доходів фізичних осіб, інших зборів і платежів). Позовні вимоги мотивував тим, що позивач впродовж 27 років 10 місяців перебував в трудових відносинах з Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником прав та обов`язків якого на теперішній час являється відповідач. Первинним оглядом МСЕК від 07.03.2001 року у зв`язку професійним захворюванням йому встановлено 50% втрати працездатності за професійним захворюванням та третю групу інвалідності. Повторним оглядом МСЕК від 01.03.2004 року йому залишено 50% втрати працездатності безстроково за професійним захворюванням та третю групу інвалідності. Крім того, 26.10.1993 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, в результаті якого він отримав інфіковану рану лівого стегна, про що було складено акт №42/6 форми Н-1 від 01.12.2009 року. Оглядом МСЕК від 18.05.2011 року йому встановлено 65% втрати працездатності безстроково за професійним захворюванням та третю групу інвалідності (50% повторно по радикулопатії, 15% первинно по трудовому каліцтву. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його постійно турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги. Оцінюючи розмір завданої моральної шкоди позивач виходив з огляду на ступінь втрати працездатності, а також розмір мінімальної заробітної плати, який визначений Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік», враховуючи глибину, характер та тривалість душевних страждань, переживань, істотних недоотриманих благ внаслідок втрати працездатності в сумі 390 000 грн. яку просить стягнути з відповідача на свою користь. 07 квітня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27 квітня 2021 року через канцелярію суду відповідач надав відзив на позовну заяву. У якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем пропущений строк для звернення до суду в порядку ст. 257 ЦК України. Також, з моменту коли позивачу було встановлено 50% втрати працездатності безстроково за професійним захворюванням та третю групу інвалідності та зверненням позивача до суду для захисту своїх прав пройшло багато часу, ніж передбачено діючим законодавством. Крім того. з 23.06.1993 року питання про відшкодування шкоди працівнику було врегульовано правилами відшкодування власником підприємства шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я. У зв`язку з чим, на підставі наказу ВАТ «Марганецький ГЗК» від 27.03.2001 року [PERSON] в період з 06.03.2001 року по 01.03.2002 рік нараховувалась та виплачувалась відшкодування шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я в розмірі 374,71 грн. з розрахунку 50% середньомісячного заробітку за кожний процент втрати працездатності та було виплачено одноразову допомогу в розмірі 37470,50 грн. Крім того, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07.04.2004 року залишено без змін Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.06.2004 року та з ВАТ «Марганецький ГЗК» га користь [PERSON] стягнуто 2000,00 грн. моральної шкоди в зв`язку з професійним захворюванням. Рішенням набрало законної сили 21.06.2004 року. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Даним Законом визначено механізм відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків. Основу цього механізму становить страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, завданням якого є відшкодування матеріальної шкоди застрахованим та члена їх сімей. Зазначені виплати здійснюються не роботодавцем, а Фондом соціального страхування України. Підприємством своєчасно здійснюється перерахування соціальних внесків. Позивач при приманні на роботу пройшов інструктаж та його було попереджено про наявність джерела підвищеної безпеки та шкідливих умов праці на підприємстві в зв`язку зі специфікою виробництва. Вважають, що для притягнення АТ «Марганецький ГЗК» до відповідальності за нанесені моральні страждання відсутні усі умови правопорушення, а саме: наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дії або бездіяльності відповідача, причинний зв`язок між протиправним порушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила, вина сторони (винні дії). Розмір моральної шкоди має відповідати засадам розумності, виваженості, справедливості. Наведений позивачем розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами. Наведений позивачем розрахунок розміру компенсації моральних страждань не підтверджується жодними належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами. Згідно абзацу «а» пп.164.2.14 Податкового кодексу України зобов`язано відповідно до чинного законодавства здійснити утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору від суми моральної шкоди (оподаткованого доходу), та перерахувати належну суму утриманого податку до бюджету. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] працював на підприємстві відповідача впродовж 27 років 10 місяців. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги обласної МСЕК від 07.03.2001 року, [PERSON] вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50% та третю групу інвалідності. Повторним оглядом МСЕК від 01.03.2004 року позивачу безстроково встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50% по радикулопатії та третю групу інвалідності. Потреба у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення (а.с.10-15). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2004 року з ВАТ «Марганецький ГЗК» на користь [PERSON] стягнуто 2000 тис. грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди в зв`язку з професійним захворюванням, встановленим лікарсько-трудовою експертною комісією у 2001 році за результатами якої йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності 50% та встановлено 3 групу інвалідності (а.с.77-78). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 червня 2004 року рішенням Марганецького міського суду від 07.04.2004 року залишено без змін (а.с.79-80). Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області набрало законної сили 21.06.2004 року. Відповідно до ч.5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, судом встановлено, що [PERSON] вже звертався до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодження здоров`я за втрату професійної працездатності 50% по радикулопатії, рішення суду набрало законної сили, а тому позивні вимоги в частині стягнення моральної шкоди за 50% втрати професійної працездатності задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог в частині стягнення 15% втрати працездатності встановлених первинно по трудовому каліцтву суд приходить до наступного. 26 жовтня 1993 року о 13-30 год. зі [PERSON] при виконанні трудових обов`язків стався нещасний випадок, внаслідок якого позивачу спричинено травми у вигляді інфікованої рани лівого стегна. За даним випадком складено акт за формою Н-1 №42/6 від 01.12.2009 року (а.с.21-24). Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги обласної МСЕК від 18.05.2011 року, [PERSON] вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності 15% по трудовому каліцтву (а.с.16-17). З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробничу травму отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Доводи АТ «МГЗК» про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця. Крім того, доводи представника відповідача факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із виробничою травмою, встановлений виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивач відчуває болі та слабкість у лівій нозі, особливо у стопі, хромоту та тугорухомість у нозі при русі, болі посилюються після фізичного навантаження, роздратованість, що вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, що порушує його нормальні життєві зв`язки. Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц). В своєму Рішенні від 27.01.2004 №2 Конституційний Суд України визначив, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії. Дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15. Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на той факт, що на користь відповідача вже сплачено моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, не може свідчити про те, що позивач звернувся із аналогічними вимогами, оскільки право на компенсацію за моральну шкоду виникло у позивача з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії серія 10 ААА №000456 від 18.05.2011 року. Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, розміру втрати працездатності, постійний характер страждань, з того приводу, що позивач відчуває болі та скутість, обмеження руху в лівій нозі, болі посилюються після фізичного навантаження, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності, суд вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 30 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно до Закону №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. В зв`язку з вищевикладеним, розмір моральної шкоди необхідно стягнути з урахуванням утримання з нього обов`язкових податків і зборів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 908 гривень.

Outcome: partial