Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] 26 серпня 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів (а. с. 4-5). Позивач у своїй позовній заяві в обґрунтування позовних вимог послалась на те, що [PERSON] за судовим рішенням зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки Тетяни до досягнення нею повноліття щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, але не менше 1/2 неоподаткованого податком мінімуму, починаючи стягнення з 09 листопада 2000 року. Проте відповідач не виконує належним чином даний обовязок, у звязку з чим заборгованість по сплаті аліментів станом на 18 серпня 2015 року становить 37\~614,84 грн., тому позивачка просила суд стягнути на її користь з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів у сумі 79\~726,90 грн. (а. с. 4-5). Позивач надала суду заяву про розгляд даної цивільної справи без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 23). Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення. За таких обставин суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути дану цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2000 року, ухваленого по цивільній справі № 12-219/2000 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів присуджено до стягнення щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки Тетяни, [INFO] до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи стягнення з 09 листопада 2000 року (а. с. 9). На підставі відповідного виконавчого листа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська на виконання вказаного судового рішення постановою державного виконавця державної виконавчої служби у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 23 лютого 2006 року було відкрито відповідне виконавче провадження (а. с. 10). З довідки-розрахунку Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 18 серпня 2015 року вбачається, що станом на 18 серпня 2015 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом № 12-219 становить 37\~614,84 грн. (а. с. 11-12). Відповідно до розрахунку неустойки (пені) за період з 01 серпня 2012 року по 01 серпня 2015 року, наданого позивачем, сума пені за прострочення сплати аліментів становить 79\~726,90 грн. (а. с. 13). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, наявну суму заборгованості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 79\~726,90 грн. Приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені останньою документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у сумі 797,27 грн. (а. с. 3). На підставі викладеного та

Outcome: approved