Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2013 року звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 122 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 20.06.2013 року він передав відповідачу гроші в борг з терміном повернення до 17.08.2013 року. Відповідач гроші не повернув, ухиляється від зустрічі, що змусило позивача звернутись до суду з позовом. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві. Надав заяву про ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи. Причин неявки та заяв по відкладення судового засідання не надав. Згідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за можливим розглянути справу по суті та постановити заочне рішення згідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України сторонам був наданий достатній строк для надання доказів та заперечень по справі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Так, судом встановлено, що згідно розписки, [PERSON] отримав 20.06.2013 року від [PERSON] гроші в розмірі 122 000,00 грн., та зобов'язався повернути до 17.08.2013 року. Доказів, які б підтверджували повернення боргу, суду надано не було. Суд також приймає до уваги, що оригінал розписки, долучений до справи, знаходився у позивача, що підтверджує факт наявності непогашеного боргу. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В ч. 1 ст. 1049 ЦК України закріплено, Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В ст. 526 ЦК України вказується, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] являються обґрунтованими, такими, що засновані на законі, тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати в відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved