Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] 02.07.2018 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з 22.10.2011 року вона перебувала в шлюбі із відповідачем, який 23.02.2016 року рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області було розірвано. Від цього шлюбу з відповідачем у них є діти: син - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею, і знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків з січня 2016 року, дітей не підтримує матеріально із травня 2017 року. Також не спілкується зі своїми синами, не проявляє щодо них щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно двох малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 05.11.2018 року дану справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10 годину 00 хвилин 11.03.2019 року. Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.06.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судовго розгляду на 10 годину 00 хвилин 03 лютого 2020 року. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Бущак Р.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Позивачка додатково пояснила, що з січня 2016 року відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не спілкується з дітьми, не проявляє до них турботи, хоча має можливість. Старший син [PERSON] хворий на ДЦП, не ходить, молодшому сину [PERSON] 5 років, якого він останній раз бачив, коли дитині було три місяці, аліменти на дітей їй не платить. На даний час відомо, що [PERSON] 04.01.2017 року зареєстрував шлюб з [PERSON] та в них [INFO] народилася дочка - [PERSON] .. У жовтні 2018 року мати відповідача, знаючи, що вона подала позов до суду, за відповідача сплатила аліменти, також вона цікавиться життям дітей. Відповідач неодноразово у судові засідання не з`являвся, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. А тому при таких обставинах, суд вирішує справу у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України. Представник Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування Сич Т.А. проти позову не заперечила та пояснила, що відповідач [PERSON] самоусунувся та тривалий час свідомо ухиляється від обов`язку по вихованню та навчанню дітей, не проявляє щодо них батьківської турботи, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дітей здійснює позивачка, а тому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно двох малолітніх дітей. Суд, заслухавши позивачку та її представника, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Частинами 2, 3 та 5 статті 150 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтв про народження (а.с.10, 11) батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 23.02.2016 року розірвано (а.с.6-7). Згідно акту від 05.06.2018 року (а.с.15), довідки №717 від 05.06.2018 року, виданої виконкомом Старосамбірської міської ради Старосамбірського району Львівської області, характеристики (а.с.14, 19), відомо, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають спільно з матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] . З витягу з медичної карти стаціонарного хворого №525 Львівської обласної клінічної лікарні відділу потології недоношених новонароджених дітей (а.с.12) та витягу з медичної карти стаціонарного хворого №3757 Комунального закладу Львівської обласної ради «Західноукраїнського спеціалізованого дитячого медичного центру» відділення для лікування та реабілітації дітей з ураженнями нервової системи та психіки вбачається, що старший син сторін є хворим (а.с.13). З довідки №22 від 19.06.2018 року, яка надана Дошкільним навчальним закладом «Дзвіночок» м. Старий Самбір, відомо, що дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад «Дзвіночок», який знаходиться в м. Старому Самборі, з 17.04.2017 року по даний час. В дошкільну установу його влаштувала мама. Протягом періоду, який дитина відвідує навчальний заклад, мама бере активну участь в навчально-виховному процесі дошкільної установи (відвідує батьківські збори, святкові ранки, вчасно приводить та забирає дитину з дошкільної установи). Заборгованість за дитиною в ДНЗ «Дзвіночок» м. Старий Самбір відсутня. Батька дитини, [PERSON] , працівники дошкільної установи протягом періоду відвідування дитиною садочка, не бачили (а.с.20). Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 26.02.2016 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] , аліменти на синів, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі одної третьої частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.12.2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.8-9). З розрахунку заборгованості по аліментах, наданого 11.06.2018 року заступником начальника Старосамбірського РВ ДВС Винар А.А., вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів відповідно до виданого виконавчого документа, станом на 01.06.2018 року, становила 21653,00 гривні (а.с.16-17), а з розрахунку (а.с.72-75) станом на 01.11.2019 року заборгованість становить 19719 гривень 50 копійок. Аналізуючи ці два документи, суд прийшов до висновку, що відповідач до подання позивачкою позовної заяви до суду, аліменти на дітей з травня 2017 року включно по вереснь 2018 року зовсім не сплачував. Позивач звернулася із даним позовом 02.07.2018 року, після цього відповідач у жовтні 2018 року сплатив заборгованість по аліментах повністю, в тому числі і за два місяці на перед, тобто включно по листопад 2018 року, в подальшому знову тривалий час не сплачує аліменти. Згідно пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] ,сусідів позивачки, відомо, що відповідач залишив сім`ю, коли меншому сину [PERSON] було 2-3 місці, більше дитина його та він дитину не бачив, старша дитина - син [PERSON] є інвалідом 1-ої групи, потребує додаткової допомоги, не забезпечує дітей необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, більше 4-х років здоров`ям дітей не цікавиться, ніколи не дзвонить, чи в інший спосіб з ними не спілкується, не вітає їх з днем народження, не приймає участі у їх вихованні. Дітьми опікується позивачка, разом зі своїм братом та батьками. У суду не виникає сумніву у правдивості цих свідчень, оскільки вони підтверджуються змістом наведених вище достовірних документів. Старосамбірська районна державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що надала суду висновок (а.с.43-44). Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] жодної уваги дітям не приділяє протягом тривалого часу, суд вважає доведеною належними доказами ту обставину, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. В той же час, у відповідності до ч. 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров`я та матеріальне становище відповідача [PERSON] позбавляло його можливості приймати участь у вихованні та навчанні дітей, сприяти їхньому духовному та фізичному розвитку, цікавитися їхнім життям та здоров`ям, приймати участь у їх становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Неявка відповідача в судове засідання також свідчить про його байдуже ставлення до дітей. Аналіз наведених обставин свідчить, що відповідач [PERSON] тривалий час не дбає про своїх дітей [PERSON] та [PERSON] , про їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує їх до самостійного життя, тобто без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, за таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Задовольняючи позов суд також враховує той факт, що жодних доказів чинення відповідачу перешкод у спілкуванні з дітьми суду не надано, до державних органів, органів внутрішніх справ, судових органів відповідач за захистом своїх прав як батько не звертався. Також у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України необхідно з відповідача на користь позивачки стягнути сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 704,80 гривень, оскільки рішення прийнято в її користь (а.с.1).

Outcome: approved