Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: житлового будинку «А» площею 88,3 м.кв., прибудови «а» площею 23,3 м.кв., веранди «а1» площею 13,9 м.кв., сараю «Б» площею 33,7 м.кв., сараю «В» площею 8,7 м.кв., гаражу «Г» площею 12,2 м.кв., підвалу «Ж» площею 16,1 м.кв., убиральні «З», гаражу-літньої кухні «К» площею 51,4 м.кв., душу «Л» площею 1,9 м.кв., сараю «М» площею 21,7 м.кв., сараю «Н» площею 27,3 м.кв., сараю «О» площею 10,9 м.кв., ганку до «а1», басейну «Д» площею 1 м.кв., колодязя «Е» площею 18 м.кв., паркану N1, воріт N2, хвіртки N3, басейну «П» площею 1 м.кв., козирка «К». Стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не з`явився, надіслав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Зеленівської сільської ради Приморського району в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти заявлених вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи - реєстраційної служби Приморського районного управління юстиції в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти заявлених вимог позивача не заперечує. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи не інше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Судом встановлено, що згідно договору від 17.06.1980р. позивач - [PERSON], придбав цегляний критий черепицею житловий будинок площею 12 м.кв. в с. Зеленівка Приморського району. Цього ж дня договір посвідчено секретарем Зеленівської сільської ради (а.с.6). Рішенням № 178 від 10.06.1982 р. виконкому Приморської райради народних депутатів позивачеві було надано дозвіл на перебудову індивідуального жилого будинку, дозволено будівництво будинку на 4 кімнати площею 42 м.кв. та господарських будівель для особистого підсобного господарства площею 40 м.кв. З цього рішення також вбачається, що для цієї мети рішенням № 4 від 04.11.1981 р. загальних зборів членів колгоспу ім. 50 річчя Жовтня позивачеві була виділена земельна ділянка площею 1500 м.кв. (а.с.7). В зв'язку з тим, що питання про виділення земельної ділянки вирішувалося в 1981 p., до введення кадастрової реєстрації землі, кадастровий номер ділянці не присвоювався. 05.04.1990р. Приморською районною радою народних депутатів позивачеві було видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з належними до нього будівлями і спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Таке свідоцтво на час видання було належним право встановлювальним документом на будинок та прибудовані до нього споруди. В подальшому позивачем було здійснене будівництво нових споруд та переобладнання житлового приміщення будинку в нежитлове приміщення, у зв'язку з чим змінилась загальна площа будинку та кількість споруд, що відносяться до будинку. Через деякий час Зеленівської сільської ради було складено акт прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом гаражу-літньої кухні «К», веранди «а1», сараю «М», сараю «К», сараю «О», переобладнаного житлового приміщення № 4 в нежитлове приміщення № 4 - санвузол, розташованих за адресою: [ADDRESS] і належних Позивачеві (а.с.12). В зв'язку з цим, 20.02.2007 р. Приморським комунальним підприємством технічної інвентаризації було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS], до якого внесені відомості про вищенаведені об'єкти (а.с.14-16). У зв'язку з тим, що не був сформований та не виданий новий правовстановлювальний документ - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державним реєстратором Приморського КПТІ до Реєстру прав власності на нерухоме майно були внесені відомості, а в подальшому сформовано витяг 13734444 від 28.02.2007 p., де підставою виникнення права власності значиться Свідоцтво про право власності від 05.04.1990 p., а до переліку будівель та споруд включені, окрім іншого, новозбудовані і прийняті 27.02.2007 р. в експлуатацію об'єкти. Термін дії витягу - три місяці (а.с.17). Така реєстраційна дія була вчинена державним реєстратором БТІ неправомірно, оскільки Порядком ведення реєстру прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 28.01.2003 p., який був чинний станом на 28.02.2007 р., а саме розділом V «Перенесення записів з паперових носіїв до Реєстру прав» передбачено, що перенесення записів з паперових носіїв до Реєстру прав не є проведенням державної реєстрації прав. Внаслідок вищенаведеного, на сьогоднішній день у позивача відсутній правовстановлювальний документ на домоволодіння [ADDRESS]. На час придбання позивачем домоволодіння в 1980 р. діяв Земельний кодекс Української РСР (далі за текстом - ЗК УРСР), введений в дію з 01.01.1971 р. Ст.ст. 3, 13 ЗК УРСР було передбачено, що земля є виключною власністю держави і надається тільки в користування, в т.ч. громадянам. При цьому, згідно ст. 15 ЗК УРСР, земля надається в безстрокове або тимчасове користування. Безстроковим (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку. Статтею 77 ЗК було передбачено, що колгосп за рішенням загальних зборів членів колгоспу (зборів уповноважених) надає присадибні земельні ділянки вчителям, лікарям та іншим спеціалістам, які працюють і проживають у сільській місцевості. В рішенні № 178 від 10.06.1982 р. виконкому Приморської районної ради народних депутатів «Про дозвіл будівництва (перебудови) індивідуального житлового будинку», містяться відомості про виділення [PERSON] земельної ділянки площею 1500 м.кв., на підставі рішення № 4 від 04.11.1981 р. загальних зборів членів колгоспу ім. 50-річчя Жовтня (а.с.7). 17.03.2014 року позивач звернувся до Державного архіву Запорізької області із заявою про надання архівної копії вказаного рішення колгоспу. Державним архівом Запорізької області йому видано архівний витяг, яким підтверджується виділення [PERSON] земельної ділянки площею 1500 м.кв., на підставі рішення № 4 від 04.11.1981 р. загальних зборів членів колгоспу. Рішенням № 5-рп/2005 від 22.09.2005 р. по справі 1-17/2005 Конституційний суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України норми Земельного кодексу України, в частині зобов'язання землекористувачів переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Статтею 20 ЗК УРСР передбачалось, що право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в погосподарських книгах сільських Рад. 16.04.2014 року позивач звернувся до Зеленівської сільської ради із заявою про надання копії погосподарської книги стосовно його домоволодіння. На вказану заяву, відповідач надав копію Погосподарської книги за 2011-2014 p.p., де вказані відомості про наявні у позивача земельні ділянки, в тому числі стосовно землі, наданої для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель, площа якої складає на даний час 0,22 га., з урахуванням додатково наданої ділянки. Таким чином, позивач використовує земельну ділянку під домоволодінням [ADDRESS] на належній правовій підставі. Згідно положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на нерухоме майно підлягає задоволенню за ст. 392 ЦК України. Окрім того, у зв'язку з повним визнанням відповідачем позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач по сплаті судових витрат. На підставі ст. 392 ЦК України,

Outcome: approved