Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] 01.09.2016 року звернулася до Сокирянського районного суду з позовом до Сокирянської районної державної адміністрації Чернівецької області як органу опіки та піклування, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] та [PERSON] про повернення малолітньої дитини на виховання та утримання матері. Посилалася на те, що вона є матірю трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії 1-МИ №246961 батьком дитини у відповідності до ст.135 СК України записаний її батьк [PERSON]. Відповідно до вироку Кельменецького районного суду Чернівецької власті її було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України, та засуджено до 5-ти років позбавлення волі. 25.02.2011 року її було взято під варту за вчинення вищевказаного злочину. У звязку з цим, Сокирянською районною державною адміністрацією було видано розпорядження №527-р від 10.10.2011 року «Про утворення прийомної сімї [PERSON] і [PERSON] та влаштування дитини позбавленої батьківського піклування [PERSON] на виховання та спільне проживання», згідно якого її донька [PERSON] з кінця 2011 року по даний час перебуває на вихованні у сімї [PERSON], які проживають в [INFO]. Під час відбування нею покарання у місцях позбавлення волі її малолітня дитини [PERSON] набула статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідно до довідки про звільнення серії І-ФР №05184 від 24.07.2014 року її було звільнено з місць позбавлення волі, а невідбуту частину покарання було замінено на виправні роботи строком на 1 рік. З 06.08.2014 року дане покарання вона відбувала в ПАТ «Монастирське заводоуправління будівельних матеріалів» на посаді полірувальник кахеля, а з 25.11.2014 року невідбуту частину покарання відбувала у ФОП [PERSON] в с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області. Маючи на меті згодом забрати свою дитину [PERSON] до себе на виховання, починаючи з часу роботи у ФОП [PERSON], вона періодично розпочала відвідувати свою дитину [PERSON] у прийомній сімї [PERSON] з метою адаптації дитини до неї. На даний час дитина її цілком сприймає, називає її мамою, вільно розмовляє та грається з нею. Також, вона познайомила дитину з її старшою сестрою [PERSON] та старшим братом [PERSON], яких вона також повністю сприймає та визнає їх як своїх брата та сестру. 10.05.2016 року вона відбула кримінальне покарання та на даний час працює технічним працівником у ФОП [PERSON] в с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області. Після відбутого покарання та маючи на меті повернути дитину до себе на виховання, вона звернулася із заявою до Сокирянської РДА, як органу опіки та піклування, щодо повернення у її сімю [PERSON], [INFO] Вказану заяву було розглянуто 05.07.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Сокирянській РДА. За результатами розгляду заяви комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення, яким надано термін до 6 місяців для психологічної адаптації малолітньої [PERSON], [INFO], до [PERSON] [INFO], та надано можливість рідній матері налагодити контакт із донькою; рекомендовано прийомним батькам надати допомогу матері у налагодженні контакту з дитиною; в разі встановлення контакту [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON], мати дитини може звернутися повторно із заявою до органу опіки та піклування Сокирянської РДА для вирішення даного питання. Відповідно до вказаного рішення комісії з питань захисту прав дитини було складено висновок Сокирянської РДА, як органу опіки та піклування, за №02-355/1447 від 21.07.2016 року, в якому зазначено про недоцільність передачі малолітньої дитини [PERSON] їй на виховання. Вважає, що під час розгляду її заяви комісією не було враховано той факт, що на протязі майже двох років вона регулярно відвідувала свою доньку [PERSON], остання сприймає її як матір та цілком відкрито та відверто спілкується з нею, у звязку чим надання 6-ти місячного терміну для психологічної адаптації дитини до неї було недоцільним. Крім цього, Сокирянська РДА, як орган опіки та піклування, у своєму висновку не вказала виняткових обставин, за яких виникла необхідність встановлення додатково 6-ти місячного терміну для психологічної адаптації її дитини до неї та жодним чином не було обгрунтовано недоцільність передачі [PERSON] до її матері. При розгляді її заяви органом опіки та піклування не були встановлені виключні обставини, які можуть бути підставою для висновку про те, що проживання її доньки з нею створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або суперечитиме її інтересам, навпаки, обставини, що були підставою відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, які перешкоджали належному вихованню нею дитини, відпали. Також, вказувала на те, що батьківських прав її не позбавляли, а її доньку [PERSON] було передано на виховання до прийомної сімї [PERSON] до моменту закінчення відбування нею покарання. Тобто, підставами відібрання дитини від неї без позбавлення батьківських прав стали тимчасові обставини, повязані з тим, що у звязку з її засудженням вона не могла належним чином виконувала свої батьківські обовязки та, повернувшись з місць позбавлення волі, на той час не могла створити належні умови для проживання дитини. На даний час вона працює, має стабільний дохід, здатна утримувати свою сімю, алкогольні напої не вживає, скарг та претензій до неї не має, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, для виховання, розвитку, проживання та утримання доньки вона забезпечила всі необхідні умови. Після того як вона розпочала вчиняти дії щодо повернення доньки, прийомні батьки почали її обмежувати в часі для відвідування доньки, посилаючись на різні обставини. Останнім часом її донька поводить себе дуже напружено, стала замкнутою, не так відверто розмовляє з нею при зустрічі, у звязку з чим у неї склалося враження, що прийомні батьки, не маючи бажання віддати їй доньку, налаштовують її проти неї. За таких обставин, вважає, що порушуються як права дитини на проживання разом з матірю, так і її права як матері на виховання та утримання своєї дитин. Просила повернути малолітню дитину [PERSON], [INFO], на виховання і утримання її матері; визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на утримання та виховання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] В судовому засіданні 06.12.2016 року представник позивача [PERSON] в порядку ч.2 ст.31 ЦПК України збільшив позовні вимоги, про що подав до суду відповідну письмову заяву, у якій просив зобовязати Сокирянську РДА як орган опіки та піклування винести розпорядження, яким повернути малолітню дитину [PERSON], [INFO], на виховання та утримання матері [PERSON]; зобовязати [PERSON] та [PERSON] передати малолітню дитину [PERSON], [INFO], на виховання та утримання матері [PERSON] та не чинити перешкод в частині передачі малолітньої дитини до її матері. На підставі клопотання представника позивача [PERSON], заявленого в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України, ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06.12.2016 року залучено до участі у даній цивільній справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], виключивши при цьому їх зі складу осіб, які беруть участь у справі, в якості третіх осіб. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені до відповідачів збільшені та уточнені позовні вимоги підтримали в повному обємі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та письмових поясненнях на позов. Представники відповідача [PERSON] РДА [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали та з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов, просили у їх задоволенні відмовити. При цьому зазначали, що відповідно до п.14 п.27 постанови КМУ №866 від 24.09.2008 року дитина втрачає статус, дитини позбавленої батьківського піклування на підставі довідки про повернення матері з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері та висновку органу опіки та піклування про можливість передачі дитини на виховання матері. Комісією з питань захисту прав дитини при Сокирянській РДА 05.07.2016 року було прийнято рішення про надання терміну до 6-ти місяців для психологічної адаптації малолітньої [PERSON] до позивачки [PERSON] та надати можливість матері налагодити контакт із донькою. На підставі вказаного рішення комісії прийнято висновок від 21.07.2016 року про неможливість передачі дитини рідній матері. 20.01.2017 року вказаною комісією прийнято також рішення про продовження терміну перебування малолітньої [PERSON] в прийомній сімї та продовження [PERSON] терміну для налагодження контакту з дитиною з метою її адаптації до рідної матері. Вважають, що за таких обставин малолітня [PERSON] не втратила статусу дитини, позбавленої батьківського піклування. Погодилися з тим, що чинним законодавством не передбачено прийняття подібного роду рішень, однак вважають, що рішення комісії приймалися виключно в інтересах дитини та із урахуванням її думки, згідно якої дитина виявила бажання залишитися в прийомній сімї. Вважають, що позивачка не довела неправомірності прийнятих комісією рішень та висновку органу опіки та піклування. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали та просили у їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що повернення дитини позивачці буде суперечити інтересам дитини, а також може завдати шкоди її здоровю. Крім цього, зазначали, що позовні вимоги в частині зобовязання Сокирянської РДА прийняти відповідне розпорядження, виходячи із вимог ст.17 КАС України, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки стосуються реалізації відповідачем як органу державної влади своїх владних повноважень. Щодо позовних вимог в частині зобовязання відповідачів [PERSON] не чинити перешкод в частині передачі малолітньої дитини до її матері, вважають, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не доведено обставин чинення відповідачами таких перешкод. Крім цього, з приводу повернення дитини позивачка особисто до відповідачів взагалі не зверталася і рішення про відмову у передачі позивачці дитини вони не приймали, у звязку з чим вважають, що предмет спору в цій частині відсутній. Також зазначали, що рішення комісіїз питань захисту прав дитини при Сокирянській РДА, якими фактично відмовлено у поверненні дитини до рідної матері, позивачкою не оскаржувалися. При цьому, звернули увагу на особисту думку малолітньої [PERSON]В, яка в судовому засіданні зазначила про своє небажання повернутися до рідної матері. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює на посаді голови Сокирянської райради, бере участь у засіданнях комісії з питань захисту дитини при Сокирянській РДА. Про сімю позивачки[PERSON] йому відомо ще з вересня 2009 року, коли у неї народилася третя дитина. У служби у справах дітей була інформація, що дитина проживає в неналежних умовах та залишається без нагляду, а тому працівниками служби вперше було проведено обстеження умов проживання та складено відповідний акт. У звязку з цим мати і дитина були поставлені на облік як сімя, яка проживає у складних життєвих умовах. Після арешту позивачки, дитину було поміщено до Сокирянської ЦРЛ, після чого її влаштували у будинок дитини в м.Чернівці. На початку 2011 року, на підставі відповідних документів та прийнятих рішень дитину було передано у прийомну сім'ю [PERSON], яка доклала багато зусиль для виховання дитини. У позивачки є троє дітей, з якими він особисто спілкувався,завжди були проблеми з вихованням її дітей, оскільки мати мало приділяла їм часу та уваги. Батьківських прав відносно дітей позивачка не позбавлена. Вважає, що уповноважений орган недопрацював в цій частині, не порушивши питання на той час про позбавлення позивачки батьківських прав. Двоє старших дітей позивачки навчаються в інтернаті в м.Хотин, однак додому позивачка їх не повертає, мотивуючи необхідністю завершення навчання. Під час засіданні комісії з питань захисту дитини при Сокирянській РДА, де він був присутній, була заслухана думка всіх присутніх, в тому числі і малолітньої [PERSON] Дитина була налякана та в категоричній формі повідомила, що не бажає повертатися до рідної матері. З урахуванням всіх обставин та думки дитини, комісією було вирішено надати позивачці 6-місячний термін для психологічної адаптації дитини до позивачки та надати можливість матері налагодити контакт із донькою. Цим же рішенням позивачці було надано можливість без обмежень відвідувати дитину в прийомній сімї, однак йому відомо, що такі візити рідної матері були нечасті та недовготривалі. Із спілкування з дітьми із сімї [PERSON] стало відомо, що малолітня [PERSON], в разі її повернення до рідної матері, має намір тікати з дому, що є небезпечним для дитини. Вважає, що позивачка звернулася за поверненням дитини лише через фінансовий інтерес, оскільки в такому разі їй буде виплачуватися грошова допомога. Свідок [PERSON] під час первинного та повторного допиту суду пояснила, що вона працює на посаді начальника відділу освіти, молоді та спорту Сокирянської РДАта входить до складу комісії з питань захисту прав дитини при РДА. Їй відомо, що малолітня [PERSON]була передана у сімю [PERSON], у якій проживає по даний час. В прийомній сімї дитина себе почуває добре і комфортно. На даний час дитина навчається в 2-му класі Вітрянського НВК, комунікабельна, добре вжилася у колектив. Під час засідання Комісії їй доручили окремо поспілкуватися з малолітньою [PERSON], в ході чого дитина повідомила, що у прийомній сім'ї їй дуже добре і вона не бажає повернутися до біологічної матері.Психолог із відділу освіти теж розмовляла з дитиною, вивчаючи її тривожність. Дитина бачить себе в прийомній сімї, спокійно малює маму, тата, сестру і брата, що свідчить про її спокій в цій сімї. Вивчивши всі обставини, на засіданні комісією було прийнято рішення про надання 6-місячного терміну для адаптації дитини до рідної матері. Вважає, що на даний час дитину із прийомної сімї не доцільно забирати, оскільки це може бути психологічною травмою для неї. Свідок [PERSON] під час первинного та повторного допиту суду пояснила, що вона працює на посаді психолога ЗОШ №1 м.Сокиряни. Службою в справах дітей Сокирянської РДА її було залучено до відвідування прийомної сім'ї [PERSON]. Присутня при відвідуванні була також і позивачка [PERSON] З метою налагодити контакт з дитиною, вона увійшла до будинку, а всі решта залишилися на вулиці. В будинку була малолітня [PERSON] та діти відповідачів - [PERSON] та [PERSON]. Дитина була доброзичлива до неї, посміхалася, але зовсім з нею не розмовляла. Вона намагалася різними шляхами її розговорити, однак їй це не вдалося. Після того, як вона натякнула дитині, чи не бажає вона побачити рідну матір, дитина взагалі замкнулася, вже не посміхалася, а тільки горнулася до [PERSON], у якої сиділа на руках. Після цього її спілкування з дитиною завершилося. Також з дитиною намагалася спілкуватися позивачка [PERSON], запитуючи чи памятає вона її, однак дитина з нею не бажала розмовляти. За час відвідування вона помітила, що дитина привязана до прийомної сімї та почувається у ній комфортно. Вважає, що повернення дитини до біологічної матері може призвести до психологічної травми. Свідок [PERSON] під час первинного та повторного допиту суду пояснила, що в 2009 році вона працювала на посаді спеціаліста служби в справах дітей Сокирянської РДА. Сімя позивачки [PERSON] була на обліку як неблагополучна. Позивачка виховувала 3-х дітей, з яких дві старші дитини від першого шлюбу, а [PERSON] від чоловіка, з яким позивачка проживала в цивільному шлюбі.В сімю [PERSON] працівники служби у справах дітей неодноразово виїжджали, оскільки були повідомлення щодо неналежного виконання позивачкою батьківських обовязків, оскільки вона належним чином не доглядала за дітьми та не забезпечувала належних умов для їх виховання та утримання. Мав місце також випадок, коли прокуратурою було відібрано від позивачки дітей, однак в подальшому дітей їй було повернуто.Після арешту позивачки, дитину було влаштовано на обстеження до Сокирянської ЦРЛ, де на той час знаходилася на лікуванні [PERSON] зі своїм сином. Познайомившись в лікарні з малолітньою [PERSON], відповідачка переживала за долю дитини, після чого зібравши протягом семи місяців всі необхідні документи, відповідачі взяли дитину на виховання до своєї сімї. Вважає, що позивачка із-за фінансового інтересу бажає повернути дитину. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює на посаді директора Вітрянського НВК, в якому навчається малолітня [PERSON] Дитина активна, постійно охайна та доглянута, навчається добре, відносини з іншими дітьми в класі у неї добрі. Йому відомо, що малолітня [PERSON] особисто звернулася до класовода за допомогою, повідомивши, що її хочуть забрати до рідної матері, на що вона не згідна. У звязку з цим, стан дитини з цього часу пригнічений. З позивачкою він не знайомий, оскільки вона до нього не зверталася і дитиною не цікавилася. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює на посаді вчителя Вітрянського НВК та є класоводом у 2-му класі, в якому навчається малолітня [PERSON] Позивачку [PERSON] до судового розгляду справи вона не бачила та не була з нею знайома. Вперше малолітню [PERSON] вона побачила в червні 2015 року, коли проводився набір дітей у перший клас. В першому класі дитина була активною і життєрадісною. З 01.09.2016 року вона помітила, що дитина постійно сидить за партою засмучена, у звязку з чим вона вирішила зателефонувати до [PERSON] Остання розповіла їй, що дитину хоче забрати рідна мати. На одному із уроків дитина розплакалася, після чого просила у неї про допомогу, оскільки її хочуть забрати в с.Коболчин. Про даний випадок вона також повідомляла директора Вітрянського НВК. У спілкуванні дитина їй повідомляла, що рідну мати вона не знає та не бажає бути з нею. Дитина проживає в прийомній сімї у належних умовах, до школи постійно приходить з бутербродами, біля себе має кишенькові гроші. Батьки про неї постійно дбають та цікавляться її навчанням. Навчається дитина на достатньому рівні, однак на даний час стала замкнутою, пригніченою і вразливою. Свідок [PERSON] під час первинного та повторного допиту суду пояснила, що вона працює на посаді психолога Вітрянського НВК. З малолітньою [PERSON] знайома ще з підготовчої групи, тобто протягом двох останніх років. До початку 2016 навчального року дитина була енергійна, комунікабельна, розкута, весела, мала багато друзів. З 01.09.2016 року її емоційний стан змінився, дитина тривожна. Намагаючись зясувати, що сталося, у дитини відразу зявлялися сльози та повідомляла про те, що її хочуть забрати. З того часу, як дитина дізналася, що її хочуть передати рідній матері, у неї зявився страх. Під час спілкування із [PERSON], вона повідомляла, що любить маму [PERSON], тата, брата та сестру, маючи на увазі прийомну сім'ю. У вересні 2016 року нею з метою вивченняемоційного стану дитини проводилося тестування по методиці «малюнок сімї», в ході якого[PERSON] намалювала яскравими кольорами малюнок, на якому зобразила маму, тата, себе, [PERSON] і [PERSON]. Усі члени родини на малюнку зображені з посмішками та в одну шеренгу, що свідчить про те, що в сімї дуже близькі, доброзичливі стосунки, її люблять і про неї піклуються. Однак, дитина не зобразила на малюнку біологічну матір. Зясовуючи у дитини дану обставину, вона повідомляла, що рідну матір вона не знає, малювати її не бажає та не хоче бути з нею. Вважає, що повернення до біологічної матері може бути психологічною травмою для дитини. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2004 по 2010 роки він працював сільським головою с.Коболчин. З приводу неналежної поведінки [PERSON] чи ведення нею аморального способу життя з відповідними скаргами до сільської ради ніхто не звертався. На підставі чого та за яких обставин у [PERSON] відібрали дитину він не памятає. На час його роботи в сільській раді в будинку, де проживає [PERSON], було прибрано, тепло та прибрано. Стверджувати, якими були умови проживання [PERSON] на час, коли відібрали дітей, він не може. Однак, якщо ним підписувалися з цього приводу будь-які документи, то їх зміст відповідав дійсності. Також він не памятає обставин, внаслідок яких не було виконано рішення сільської ради від 2009 року. Свідок [PERSON] під час первинного та повторного допиту суду пояснила, що з сімєю [PERSON] вона знайома та товаришує тривалий час. З часу проживання малолітньої [PERSON] в прийомній сімї за дитиною здійснюється належний догляд та лікування, прийомними батьками дитині створені всі умови для її навчання та розвитку. Вона була присутня при всіх зустрічах позивачки із дитиною. За весь час позивачка лише три рази відвідувала дитину в прийомній сімї, один з яких приїхала разом із своїми старшими дітьми. У всіх випадках позивачка з дитиною довго не спілкувалася. 05.12.2016 року мав місце випадок, коли [PERSON] разом з іншими дітьми відпустили зі школи, але вона не пішла додому, залишившись в школі. Під час розмови з'ясувалося, що дитина боялася йти додому, оскільки в цей день до неї мала прийти позивачка. Заслухавши особисті пояснення сторін, їх представників та показання свідків, вислухавши думку малолітньої дитини, дослідивши подані сторонами письмові докази на підтвердження їх вимог і заперечень, а також письмові докази витребувані судом під час судого розгляду справи, оцінивши вказані докази щодо їх належності та допустимості, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого 28.07.2016 року Сокирянським районним відділом ДРАЦС, матірю дитини є [PERSON], батьком [PERSON] (Т.1 а.с.8). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, виданого 30.08.2016 року Сокирянським районним відділом ДРАЦС, відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], зазначені у відповідності до ч.1 ст.135 СК України (Т.1 а.с.15). Як вбачається із довідки виконавчого комітету Сокирянської міської ради с.Коболчин №1399 від 29.07.2016 року, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO]. Членами сімї позивача, які зареєстровані за вказаною адресою, є: мати [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; донька [PERSON], [INFO] (Т.1 а.с.12). 23.02.2011 року [PERSON] затримано в порядку ст.115 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.п.11, 12 КК України. На підставі постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 25.02.2011 року відносно [PERSON], підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.п.11, 12 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту з утриманням її в СІЗО ДДУПВП в Чернівецькій області (Т.1 а.с.124). Вироком Сокирянського районного суду Чернівецької області від 20.12.2011 року [PERSON] засуджено за ст.15 ч.2, 115 ч.2 п.п.11, 12, ст.ст.69, 70 ч.1, 4 КК України до 5-ти років позбавлення волі (Т.2 а.с.71). Згідно повідомлення служби у справах дітей Сокирянського РДА №84 від 16.03.2011 року, малолітню [PERSON], [INFO], відповідно до повідомлення Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області від 23.03.2011 року малолітню [PERSON], [INFO], було влаштовано до інфекційного відділення Сокирянського ЦРЛ з метою обстеження та надання висновку про стан здоровя (Т.1 а.с.145, 158). На підставі подання служби у справах дітей №64 від 25.02.2011 року Сокирянською РДА винесено розпорядження №117-р від 01.03.2011 року, яким надано малолітній [PERSON], [INFO], статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та направлено для влаштування у Чернівецький обласний спеціалізований будинок дитини на повне державне забезпечення (Т.1 а.с.153-154). 25.08.2011 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Сокирянської РДА із письмовою заявою, у якій заявили про бажання створити прийомну сімю та взяти на виховання дитину-сироту (Т.2 а.с.37). 03.10.2011 року службою у справах дітей Сокирянської РДА відповідачів [PERSON] та [PERSON], які були кандидатами у прийомні батьки, направлено у Чернівецький обласний спеціалізований будинок дитини для знайомства та встановлення контакту з дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO]. Як встановлено із повідомлення Чернівецького обласного спеціалізованого будинку дитини №467 від 11.10.2011 року, [PERSON] та [PERSON] з малолітньою [PERSON] познайомилися, встановили контакт з дитиною та висловили бажання взяти дівчинку в прийомну сімю, у звязку з чим адміністрація не заперечує проти передачі дитини в прийомну сімю. (Т.2 а.с.30, 33). 06.10.2011 року службою у справах дітей Сокирянської РДА надано висновок №446, згідно якого визнано за можливе утворити на базі сімї [PERSON] та [PERSON] прийомну сімю з подальшим влаштуванням до неї однієї дитини, позбавленої батьківського піклування (Т.2 а.с.35). 10.10.2011 року Сокирянською РДА винесено розпорядження №527-р, яким утворено прийомну сімю на базі сімї [PERSON] та [PERSON] за адресою: с.Вітрянка Сокирянського району Чернівецької області та вирішено влаштувати з 11.10.2011 року в прийомну сімю [PERSON] на виховання та спільне проживання дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON], [INFO], яка перебуває на первинному обліку дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування (Т.2 а.с.26). На виконання вказаного розпорядження, 10.10.2011 року між Сокирянською РДА та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір №30 про влаштування дитини на виховання та спільне проживання до прийомної сімї, згідно якого останні приймають на виховання та спільне проживання дитину, позбавлену батьківського піклування, [PERSON], [INFO], та зобовязуються виконувати покладені на них обовязки, передбачені Розділом І вказаного Договору (Т.2 а.с.28). 11.10.2011 року малолітню [PERSON], [INFO], адміністрацією КМУ «Обласний спеціалізований будинок дитини» передано в прийомну сімю [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний акт про вибуття дитини у сімю (Т.2 а.с.29). Відповідно до п.п.14 п.27 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі довідки про повернення матері, батька з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері, батька, поданої районній, районній у мм.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті ради, про повернення їм дитини та висновку цього органу про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові. Служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі заяви матері, батька, які повернулися з місць позбавлення волі, про повернення їм дитини обстежує їх житлово-побутові умови, перевіряє наявність або відсутність заробітку чи іншого доходу, про що складає відповідний акт та готує висновок районної, районної у мм.Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері чи батькові. Якщо за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, які повернулися з місць позбавлення волі, районна, районна у мм.Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради зробить висновок про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав.\~ Пунктом 30 вказаного Порядку передбачено, що рішення про втрату дитиною статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування на підставах, зазначених у пунктах 26 і 27\~цього Порядку, приймається районною, районною у мм.Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті ради за місцем її походження за поданням служби у справах дітей. Як встановлено із виданої Галицькою ВК №128 довідки про звільнення серії І-ФР №05184, [PERSON] відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 23.02.2011 року по 24.07.2014 року. На підставі ухвали Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16.07.2014 року, у відповідності до ст.82 КК України, [PERSON] замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш мяким покаранням у виді 1 року 4 місяців виправних робіт, яке позивач відбула повністю (Т.1 а.с.7). 08.06.2016 року позивач [PERSON] звернулася до Сокирянської РДА із письмовою заявою, в якій просила надати висновок про можливість повернення у її сімю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у звязку із її бажанням виконувати батьківські обовязки по відношенню до дитини, а також виховувати та утримувати дитину (Т.1 а.с.90). У відповідності до вимог п.27 вказаного Порядку службою у справах дітей Сокирянської РДА проведено обстеження житлово-побутових умов позивача [PERSON], про що складено відповідні акти. Зокрема, як вбачається із змісту актів від 09.06.2016 року та від 30.06.2016 року, під час проведення обстеження житлово-побутових умов [PERSON] за адресою: с.Коболчин, вул.Жовтнева,1 Сокирянського району Чернівецької області, встановлено, що житло розташоване на 1-му поверсі 1-поверхового будинку, який складається з 3-х кімнат і коридора. Умови проживання задовільні, будинок без зручностей з пічним опаленням. На момент обстеження в будинку чисто, прибрано, наявний запас продуктів харчування, для дітей створені місця для відпочинку. [PERSON] має постійне місце роботи у ПП [PERSON] в с.Білоусівка. (Т.1 а.с.215-216). Як встановлено із довідки від 04.06.2016 року, позивач [PERSON] працює у ПП [PERSON] в с.Білоусівка. Загальна сума отриманої нею заробітної плати за період з грудня 2015 року по травень 2016 року становить 8268 грн. (Т.1 а.с.38). Вказана вище заява [PERSON] разом із зібраними на її підставі відомостями щодо житлово-побутових умов та матеріального стану позивача, була розглянута 05.07.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Сокирянській РДА, за наслідками якої було прийнято рішення №1 про надання терміну до 6 місяців для психологічної адаптації малолітньої [PERSON], [INFO], до позивача [PERSON] та про надання можливості рідній матері налагодити контакт із донькою. Цим же рішенням рекомендовано прийомним батькам надати допомогу матері у налагодженні контакту з дитиною. В разі встановлення контакту позивачем [PERSON] з малолітньою донькою, матері дитини повторно звернутися із заявою до органу опіки та піклування Сокирянської РДА про вирішення даного питання (Т.1 а.с.217). 21.07.2016 року Сокирянською РДА як органом опіки та піклування за результатом розгляду заяви [PERSON] від 08.06.2016 року складено висновок, згідно якого з метою соціального захисту дитини, права на її здоровий розвиток, створення належних умов для психологічної адаптації і виховання визнано за неможливе передати дитину [PERSON], [INFO], для подальшого виховання матері [PERSON] (Т.1 а.с.218). При цьому, судом встановлено, що при наявності висновку Сокирянської РДА як органу опіки та піклування про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері [PERSON], службою у справах дітей Сокирянської РДА у визначені п.27 вказаного Порядку строки не було вжито дій, необхідних для порушення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки.\~ Під час судового розгляду даної справи 22.12.2016 року позивач [PERSON] повторно звернулася до Сокирянської РДА із письмовою заявою, в якій просила визнати малолітню [PERSON] такою, що втратила статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та повернути дитину на її утримання і виховання (Т.2 а.с.97). На підтвердження обставин, зазначених у даній заяві, позивачем [PERSON] було надано також вказані вище довідку про звільнення, акт обстеження житлово-побутових умов, довідку про доходи, а також характеристику від 29.07.2016 року №1400 з місця постійного проживання та реєстрації та від 28.07.2016 року №1700 з тимчасового місця проживання. Із змісту характеристики від 29.07.2016 року №1400 встановлено, що позивач [PERSON], проживаючи в [INFO], характеризується із задовільної сторони, в сімї та побуті поводиться задовільно, спокійна, врівноважена, спиртними напоями не зловживає, на даний час з боку виконкому та адмінорганів зауважень до неї немає (Т.1 а.с.13). Із змісту характеристики від 28.07.2016 року №1700 встановлено, що позивач [PERSON] працює техпрацівником в продовольчому магазині Сокирянського РСТ с.Білоусівка, за час проживання в селі зарекомендувала себе як трудолюбивий, чуйний і ввічливий житель села, користується повагою серед жителів села, до сільської ради скарг на неї не надходило (Т.1 а.с.14). 20.01.2017 року вказану заяву [PERSON] розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Сокирянській РДА та прийнято рішення №1, яким продовжено термін перебування малолітньої [PERSON], [INFO], в прийомній сімї [PERSON] та [PERSON], а позивачу [PERSON] продовжувати налагоджувати контакт з малолітньою дитиною з метою адаптації останньої до рідної матері. В разі виявлення встановлення контакту малолітньої дитини з матірю, винести дане питання на комісію з питань захисту прав дитини (Т.2 а.с.185). 26.01.2017 року Сокирянською РДА як органом опіки та піклування за результатом розгляду заяви [PERSON] від 20.01.2017 року складено висновок, згідно якого з метою соціального захисту дитини, права на її здоровий розвиток, створення належних умов для психологічної адаптації і виховання визнано за неможливе передати дитину [PERSON], [INFO], для подальшого виховання матері [PERSON] (Т.2 а.с.111-112). При цьому, встановлено, як за наявності висновку від 21.07.2016 року, так і при наявності висновку Сокирянської РДА як органу опіки та піклування про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері [PERSON] від 26.01.2017 року, службою у справах дітей Сокирянської РДА у відповідності до вимог п.27 вказаного вище Порядку станом на час ухвалення даного судового рішення не було вжито дій, необхідних для порушення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Із урахуванням встановлених по справі обставин, суд не погоджується із висновками Сокирянської РДА як органу опіки та піклування від 21.07.2016 року та від 26.01.2017 рокущодо неможливості передачі малолітньої дитини на виховання матері, виходячи з наступних підстав. Так, висновки органу опіки та піклування в більшій їх частині грунтуються на обставинах, які негативно характеризували особу позивача в минулому, натомість обставини щодо житлово-побутових умов позивача, її матеріального стану та її поведінки в суспільстві, які мали місце на час складення висновків, повно і всебічно у їх змісті не відображені. Також, у висновках не врахована та не відображена та обставина, що позивач не позбавлена батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки. Крім цього, вказані висновки зроблені органом опіки та піклування на підставі рішень комісії з питань захисту прав дитини при Сокирянській РДА від 05.07.2016 року та від 20.01.2017 року, прийняття яких за своїм змістом не передбачено чинним законодавством України. За таких обставин, суд вважає, що висновки органу опіки та піклування від 21.07.2016 року та від 26.01.2017 року є недостатньо обґрунтованими та, враховуючи фактичні обставини справи, суперечать інтересам малолітньої дитини, зокрема щодо її права на проживання в сімї разом із матірю. Відповідно до ст.51\~Конституції України та ст.5 СК України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (ч.ч.2, 3\~ст.5 СК України) Згідно ст.21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. У статтях 151 та 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання малолітніх дітей та на те, щоб вони проживали з ними.\~ Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.1 ст.12 вказаного Закону виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитинивід\~20.11.1959\~року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матірю. Згідно частин 1 та 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Конвенції визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Із урахуванням встановлених обставин щодо існуючих на даний час житлово-побутових умов позивача, її матеріального стану та поведінки в суспільстві, а також тієї обставини, що позивач не позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини, враховуючи наведені вище вимоги національного законодавства та міжнародних правових актів, суд вважає за можливе передати малолітню дитини на виховання і утримання матері, оскільки в іншому випадку це порушує як права позивача [PERSON] щодо особистого виховання малолітньої дитини та проживання з нею, так і права малолітньої [PERSON] щодо проживання в сімї разом з матірю та на піклування батьків. Відповідно до ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. З огляду на викладені обставини та положення ч.3 ст.171 СК України, а також враховуючи те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в добровільному порядку не бажають передати малолітню [PERSON] на виховання і утримання матері, про що ними підтверджено в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині зобовязання прийомної сімї передати малолітню дитину на виховання і утримання матері є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, як підстави для розлучення на даний час малолітньої дитини зі своєю матірю, відповідачами суду не надано. Позовні вимоги [PERSON] в частині зобовязання відповідачів [PERSON] та [PERSON] в разі задоволення позову не чинити перешкод щодо передачі малолітньої дитини до її матері задоволенню не підлягають, оскільки вони стосуються виникнення лише можливих спірних правовідносин сторін, яких на даний час не існує. Доказів на підтвердження виникнення таких правовідносин між сторонами в майбутньому позивачем суду не надано. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині зобовязання Сокирянської РДА винести розпорядження про повернення малолітньої дитини на виховання та утримання матері. При цьому, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази. Відповідно до п.п.1, 6 ч.1 ст.13 вказаного Закону до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань: забезпечення законності, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян; науки, освіти, культури, охорони здоров'я, фізкультури і спорту, сім'ї, жінок, молоді та дітей. Згідно п.9 ч.1 ст.16 вказаного Закону місцеві державні адміністрації в межах, визначених Конституцією і законами України, здійснюють на відповідних територіях державний контроль за додержанням законодавства з питань науки, мови, реклами, освіти, культури, охорони здоров'я, материнства та дитинства, сім'ї, молоді та дітей, соціального захисту населення, фізичної культури і спорту. Пунктом 9 ч.1 ст.23 вказаного Закону передбачено, що місцева державна адміністрація вирішує питання щодо встановлення опіки і піклування, створення передбачених законодавством умов для виховання та/або влаштування дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, щодо захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей, а також вживає інших заходів щодо соціального захисту дітей, віднесених до її компетенції законом. Таким чином, вказаними положеннями Закону чітко визначена компетенція місцевого органу виконавчої влади щодо вирішення питань в частині охорони прав, свобод і законних інтересів дітей, в тому числі створення передбачених законодавством умов для виховання та/або влаштування дітей. Виходячи із положень ст.15 ЦПК України щодо компетенції судів під час розгляду цивільних справ, суд не вправі втручатися у повноваження іншого органу державної влади шляхом його зобов'язання вчинити певні дії, вирішення яких законодавством віднесено до компетенції цього органу державної влади. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] в цій частині слід відмовити. Відповідно до п.29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 « Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» рішення державних адміністрацій районів, районних державних адміністрацій у місті Києві та Севастополі, виконавчих комітетів районних у містах, сільських, селищних рад про встановлення опіки та піклування над дітьми стосується відносин, що регулюються цивільним (глава 6 ЦК) та сімейним (глава 19\~СК) законодавством, і не належать до сфери публічно-правових відносин. Тому вимоги заінтересованих осіб про визнання таких рішень незаконними або визнання незаконними дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб (стаття 18 СК) є спорами про захист прав і інтересів і відповідно до статті 15\~ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Враховуючи зазначені вище розяснення постанови Пленуму, суд вважає безпідставними доводи представника відповідачів [PERSON] з приводу того, що позовні вимоги в частині зобовязання Сокирянської РДА прийняти відповідне розпорядження підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім цього, виходячи із вимог ч.4 ст.60 ЦПК України, суд вважає необгрунтованими доводи відповідачів та їх представників щодо можливого настання негативних наслідків для психологічного стану дитини в разі її передачі до рідної матері та фінансової зацікавленості останньої у поверненні дитини, оскільки такі доводи є лише припущеннями, які не грунтуються на доказах. З цих же підстав суд не бере до уваги показання свідків в цій частині. Також суд не бере до уваги показання свідків щодо належного виконання прийомною сімєю своїх обовязків по вихованню та утриманню малолітньої дитини, оскільки з приводу даних обставини спору між сторонами не виникало. На підставі викладеного,

Outcome: partial