Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до [PERSON] (далі - Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу за наступних обставин. 29 вересня 1989 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис за № 1158. 31 жовтня 2012 року Відповідачем було проведено зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON], яка зареєстрована Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 101. За час перебування в шлюбі, сторони мають двох спільних дітей: неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Останні два роки ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Сторони втратили почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Примирення між ними неможливе. Суперечки з приводу спільно придбаного майна у сторін немає. Позивач вважає, що за вказаних обставин шлюб існує формально, сім'я розпалася остаточно. Відповідач на розірвання шлюбу згоден. Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 1989 року згідно свідоцтва (повторно) про укладання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). 31 жовтня 2012 року Відповідачем було проведено зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.13). Від шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], та син [PERSON], [INFO]., згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5-6). На протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Останні два роки ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. Сторони втратили почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Сторони не бажають перебувати у сімейних відносинах. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України чинним законодавством України запроваджено принцип добровільності шлюбу. За змістом положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу будь-яке примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, суд вважає, що відсутність взаємопорозуміння, несумісність характерів, призвели до розпаду сім'ї , а також факт припинення шлюбних відносин сторін ,окреме проживання, небажання сторін знаходитись у шлюбних відносинах свідчать, що сім'я розпалась, примирення неможливе, шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved