Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] 05 жовтня 2015 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 1997 по 2005 рік вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають повнолітню дочку [PERSON], народження [INFO], яка з 01 вересня 2014 року навчається на денному відділенні Сполученої академії наук м. Варшави на платній основі. Самостійно утримувати дочку позивач [PERSON] не має змоги. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання своєї дочки не надає. Тому позивач прохає стягти з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник позивача у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували обставини, передбачені ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України), що є підставою для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Розглянувши надані учасниками процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, свідка, представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до приписів ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивач [PERSON] та [PERSON] мають повнолітню дочку [PERSON], народження [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 12), яка навчається на першому курсі денного відділення Сполученої академії наук м. Варшави на платній основі, що не заперечується сторонами. Проте, позивач [PERSON], у відповідності до приписів ст. 60 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів того, що її повнолітня дочка [PERSON], яка продовжує навчання, проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, що батько [PERSON] спроможний надавати таке утримання. Так, позивач [PERSON] згідно ксерокопії паспорта зареєстрована за адресою [ADDRESS], проживає, як указано в позовній заяві, в [ADDRESS] (а.с. 1, 5), хоча постійно працює в селищі Семенівка Семенівського району Полтавської області (а. с. 13). Зареєстрованим місцем проживання дочки сторін є [ADDRESS], (а.с.7). Тобто, в матеріалах справи відсутні докази, що дочка сторін проживає з позивачем. Відповідач не має місця роботи, що підтверджується копією його трудової книжки (а.с. 42), у звязку з чим має заборгованість по сплаті аліментів як на утримання третьої особи так і малолітньої дитини від іншого шлюбу (а.с. 16-17, 78), що свідчить, на думку суду, про відсутність можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання. При цьому суд приймає також до уваги, що відповідач, не дивлячист на вказані обставини, все ж приймає участь у витратах як на утримання малолітньої дитини від другого шлюбу (а.с. 45), так і на утримання дочки [PERSON] Так, сама [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що батько - відповідач у справі, придбав на її прохання мобільний телефон, давав кошти на придбання одягу та на інші витрати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання про те, що її син [PERSON] надає по можливості допомогу своїй дочці як придбанням продуктів харчування так і наданням грошових коштів, через відсутність роботи фактично син знаходиться на її утриманні, протягом року перебував на обліку в Пирятинському районному центрі зайнятості, проте, допомогу по безробіттю не отримував так як колишній роботодавець не перераховував необхідні платежі. Також, позивачем не надано належних письмових доказів, які б підтверджували вартість навчання та інші витрати. При таких обставинах позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed