Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після смерті їхньої матері [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається: на житловий будинок № 17 з господарчими будівлями, розташований на земельній ділянці площею 610 м2 по вулиці Франко в місті Марганець Дніпропетровської області та на земельну ділянку площею 610 м2, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в м. Марганець Дніпропетровської області по вулиці Франко, 17. 10 жовтня 2005 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно вона заповідала [PERSON] та [PERSON]. Позивачі у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку через те, що не було надано правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Переоформити на себе право власності на земельну ділянку у них не має можливості, оскільки власник помер, не переоформивши на себе, у встановленому порядку, право власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON] надав заяву про збільшення позовних вимог, додатково просив встановити факт належності йому [PERSON] заповіту його матері [PERSON] від 10 жовтня 2005 року зареєстрованому за реєстром № 2716. Оскільки, в заповіті зазначено його по батькові як Вініамінович, а згідно паспорту його по батькові [PERSON], що перешкоджає йому отримати свідоцтво на право власності на спадщину за заповітом. Позивачі надали суду заяву про слухання справи без їхньої участі у наданих заявах зазначили, що позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити. Представник позивачів надала суду заяву про слухання справи без її участі у наданій заяві зазначила, що просить позовні вимоги позивачів задовольнити. Представник відповідача надала суду заяву про слухання справи без її участі, у наданій заяві не заперечувала проти задоволення позовних вимог Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 січня 2014 року померла [PERSON], про що 20 січня 2014 року ВДРАЦС реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть серії І-КИ № 546900, актовий запис № 42. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 610 м2, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в м. Марганець Дніпропетровської області по вулиці Франко, 17, та належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.10.2005 року нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори [PERSON]. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку. 10 жовтня 2005 року [PERSON] склала заповіт, за яким все своє майно вона заповідала [PERSON] та [PERSON]. Після звернення до нотаріальної контори позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, розташовану на за адресою: м Марганець, вул. Франко, 17. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Обєкт спадкування земельна ділянка має майновий характер, а тому, приймаючи спадщину, позивачі прийняли права і обовязки спадкодавця щодо цієї земельної ділянки. Неможливість отримання позивачами правовстановлюючих документів на земельну ділянку, так як вони не були належним чином оформлені спадкодавцем за життя, перешкоджає їм належним чином оформити на себе право власності на дану земельну ділянку. У звязку з цим, через відсутність можливості іншим шляхом захистити свої права, позивач має право на визнання у судовому порядку права власності на спірну земельну ділянку. Судом встановлено, що 10 жовтня 2005 року на [PERSON] склала заповіт за яким заповіла [PERSON], [PERSON] усе своє майно. Згідно заповіту, посвідченого 10.10.2005 року державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 2716 по батькові позивача [PERSON] зазначено як Веніамінович. Згідно паспорта громадянина України по батькові позивач [PERSON] зазначається як [PERSON]. З перелічених документів вбачається, що по батькові позивача [PERSON] - [PERSON]. Встановити факт належності заповіту необхідно йому для вирішення питання щодо оформлення спадщини. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судами в тому числі справи про належність правовстановлюючих документів та інших фактів , від яких залежить виникнення , зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Таким чином, виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне, встановити факт належності [PERSON] заповіту, складеного [PERSON] 10.10.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі № 2716.

Outcome: approved