Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому вказала, що з 17.11.2011 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому, у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось з самого початку, у відповідача були постійні претензії до мене, він довгий час не працював, а тому не міг забезпечити свою сім`ю елементарними речами. З часом втратили почуття любові та поваги один до одного, зникло взаєморозуміння. З березня 2019 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Окрім того між ними не досягнуто згоди щодо матеріального забезпечення дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Зазначила, що спору про поділ спільного майна подружжя між ними немає. Враховуючи викладене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 17.11.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції, актовий запис №179, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Також просила суд стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 22.05.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали суду від 22.05.2020 року та позовна заява з додатками, які були надіслані відповідачу за адресою реєстрації, повернулись до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», поштове відправлення №0800104996783 (а.с. 37), що відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи. Відповідно у встановлений судом строк, з урахуванням п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, яким процесуальні строки, визначені Кодексом та встановлені судом, продовжуються на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2011 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровали шлюб 17.11.2011 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції зроблено актовий запис №179. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] » (а.с. 26). В період шлюбу у них народився син, [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 19.06.2012 (а.с. 27). Як вбачається з Акту, складеного депутатом Макарівської селищної ради Нищенко В.М., в присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] , проте, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, [PERSON] , в квартирі своєї бабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як вказала позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, сімейне життя з відповідачем не склалось з самого початку через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, з часом втратили почуття любові та поваги один до одного. З березня 2019 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Окрім того між ними не досягнуто згоди щодо матеріального забезпечення дитини, яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Зазначила, що спору про поділ спільного майна подружжя між ними немає. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Також між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох з подружжя, також судом встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати сина до досягнення ним повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено, а з урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, розмір заявлених до стягнення аліментів відповідає вимогам закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати за позовні вимоги про стягнення аліментів компенсується за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати і відсутні особи, які їх понесли; судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. за позовні вимоги про розірвання шлюбу (а.с. 1, 38), слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved