Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] 04 червня 2018 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 20 листопада 2015 року між ним та [PERSON] виникли грошові зобов'язання, відповідно до яких останній зобов'язався в строк до 25 лютого 2016 року повернути борг у розмірі 80 000 російських рублів та відсотки за їх затримку у розмірі 56 000 російських рублів, на загальну суму 136 000 російських рублів. Частину боргу з грудня 2015 року по 22 березня 2017 року у розмірі 36 000 російських рублів відповідач повернув. Невиплачена сума боргу складає 100 000 російських рублів, що відповідає 42 000 грн., яку він разом з інфляційною складовою у розмірі 6 796 грн. 28 коп. та 3 відсотками річних у розмірі 1 464 грн., що разом складає 50 260 грн. 28 коп., з посиланням на ст.ст. 509, 526, 530, 611 та 625 ЦК України просить стягнути з відповідача. Позивач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно судовими повістками з повідомленням та викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив, тому суд вирішив справу розглянути за його відсутності заочно. Дослідивши матеріали справи, вислухавши показання позивача, свідків, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші, тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, яка встановлює, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно до ст.526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства… Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч.2 ст.625 цього Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, письмова форма договору грошового зобов'язання є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми кредитору. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови виконання такого зобов'язання та дату його виконання. У даній справі наявна розписка, складена 20 листопада 2015 року, з якої вбачається, що [PERSON] заборгував [PERSON] 80 000 російських рублів за виконану в серпні 2014 року роботу і зобов'язується до 25 лютого 2016 року повернути вказану суму та 5 відсотків за несвоєчасне виконання ним своїх зобов'язань, що складає 56 000 російських рублів (а.с.12). Із роздруківок смс-повідомлень (а.с.44-61) вбачається наявність грошового зобов'язання однієї особи перед іншою особою - Олексійовичем. Позивач та свідки [PERSON], [PERSON] стверджують, що смс-повідомлення відправленні з телефону відповідача і адресовані позивачу. Крім того, свідки, крім [PERSON], вказують на те, що відповідач у якості виконробу отримував гроші від замовника робіт і розподіляв їх між працівниками, у тому числі позивачу. Пізніше ним була складена розписка, згідно до якої відповідач взяв на себе зобов'язання повернути позивачу зароблені ним гроші. Свідок [PERSON] суду повідомив, що він разом з позивачем та відповідачем працювали в Російській Федерації на будівельних роботах. [PERSON] в якості виконроба отримував від замовника робіт гроші та розподіляв їх між працівниками. З ним він розрахувався. Чи розрахувався він з позивачем, йому не відомо. Вказане свідчить, що між сторонами виник цивільно-правовий договір, який було укладено на виконання позивачем певної роботи, предметом якого було надання певного результату праці, але з цього виду договору не вбачається трудових відносин, на який поширюється трудове законодавство. На це вказував неодноразово ВССУ в ухвалі від 15 квітня 2015 року у справі №6-48369св14, в ухвалі 29 жовтня 2014 року у справі №6-29652св14, в ухвалі від 05 лютого 2014 року у справі №6-48920св13, в ухвалі від 02 грудня 2015 року у справі №6-30147ск15, тощо. Розрахунок 3 % річних за період визначений позивачем (а.с.16) з 23 березня 2017 року по 21 травня 2018 року від суми заборгованості у розмірі 42 000 грн. складає 1 464 грн. Індекс інфляції за цей період складає 6 796 грн. 28 коп. А всього сума боргу становить 50 260 грн. 28 коп. Відповідно до вимог ст.ст. 6, 626, 627 ЦК України сторони мають право укласти договір, який відповідає загальним засадам цивільного законодавства, спрямований на встановлення цивільних прав та обов'язків і вони є вільними в цьому. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про наявність між сторонами цивільно-правових відносин з приводу виконання певної роботи, відповідно до яких у відповідача перед позивачем виникли грошові зобов'язання, які повинні регулюватися загальними положеннями про зобов'язання та засадами про цивільно-правовий договір. Крім того, відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересів особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст.141 цього Кодексу судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved