Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк») у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 12 080,00 грн. як безпідставно списані з карткового рахунку грошові кошти та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що він відкрив у АТ КБ «ПриватБанк» картковий рахунок № [NUMBER] . 12.12.2019 року позивач, в черговий раз перевіривши свій картковий рахунок № [NUMBER] , дізнався про мінусовий баланс, а саме, баланс на картці складав - («мінус») 12 067,49 грн. Оскільки умови використання картки не передбачають можливості користуватися кредитними коштами, позивач подумав, що це збій у програмі. Проте, 17.12.2019 року на вказаний рахунок надійшов платіж «помилково сплачені кошти до бюджету» у сумі 13 437,37 грн., з яких одразу було списано суму вищевказаної «заборгованості». Після цього, позивач звернувся до відповідача через онлайн допомогу в системі «Приват24», де йому повідомили, що заборгованість по карті виникла після списання 11.12.2019 року суми у розмірі 12 080,00 грн. Така ситуація виникла у зв`язку з тим, що за операцією в банкоматі на суму 8 000,00 грн. від 28.11.2019 року були переплутані касети і позивачу замість 8 000,00 грн. було видано 20 000,00. Після проведення інкасації банкомату була виявлена помилка і відповідач списав помилково видану суму. Таке пояснення представника відповідача не відповідає дійсності, оскільки позивач не отримував суми більші за ті, що запитував (8 000,00 грн.), крім того, на запит позивача підтвердити таку позицію відеодоказами з камери, яка розташована на банкоматі, відповідач записів з камер не надав. Таким чином, не отримавши вичерпної відповіді у ситуації, яка склалася, позивач особисто звернувся до відповідача з листом, в якому просив повернути безпідставно списані грошові кошти у сумі 12 080,00 грн. Проте, листом від 16.01.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» відмовив позивачу в поверненні безпідставно списаних коштів, а також зазначив, що начебто з 28.11.2019 року 0:45:16 по 30.11.2019 року 20:22:20 в банкоматі САК41471, який розташований за адресою: вул. Маршала Тимошенка, 13А в м. Києві , клієнти замість купюр номіналом 200,00 грн., помилково отримували купюри номіналом 500,00 грн., при чому з рахунків списувалося 200,00 грн., відтак, в подальшому проведено списання зайво отриманих клієнтами коштів, які проводили зняття готівки за номіналом 200,00 грн. у вказаний період часу. Позивач не надавав банку розпорядження щодо списання з його рахунку грошових коштів, крім того, відсутні рішення суду щодо такого списання. Будь-яких договорів з відповідачем щодо неправомірного списання з його рахунку грошових коштів позивач не укладав. Судові рішення про стягнення з позивача 12 080,00 грн., а також передбачені законом чи договором правові підстави для списання з карткового рахунку позивача грошових коштів відсутні, а тому, відповідні дії відповідача щодо списання 12 080,00 грн. є неправомірними і ця сума підлягає стягненню на користь позивача. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2020 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.08.2020 року. 14.07.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останнє просило відмовити в задоволенні позову, оскільки зі з`ясованих банком фактичних обставин щодо здійснених клієнтами транзакцій 28.11.2019 року в банкоматі САК41471 було встановлено, що при здійсненні 28.11.2019 року 0:45:16 год інкасації банкомату САК41471 в касету, яка була налаштована на номінал купюр 200 грн. - були закладені купюри номіналом 500 грн., а до касети, яка була налаштована на номінал купюр 500 грн. - були закладені купюри номіналом у 200 грн. Отже, під час отримання позивачем коштів по першій транзакції о 07:01:55 год, замість 8 000,00 грн., які він запитав у банкоматі та повинен був отримати, він отримав 20 000,00 грн., тобто 12 000,00 грн. були надлишково одержані кошти. Враховуючи встановлений в банку порядок проведення списання коштів з рахунків клієнтів, які отримали в банкоматі надлишкові кошти у зв`язку з помилковим закладенням купюр, якщо нестача виникла з технічних причин (технічного збою), з некоректних зарахувань, чи переплутаних номіналів банк повинен провести врегулювання рахунків пристрою шляхом списання коштів з карти клієнта незалежно від суми, у тому числі, проведення списання в овердрафт, яке регламентовано договором між клієнтом та банком. Отже, у спірному випадку банк діяв законно та у відповідності до вимог чинного законодавства здійснив правомірне списання коштів з рахунку позивача № [NUMBER] в овердрафт. 11.08.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Віданової О.В. надійшла заява про здійснення судового засідання без фіксування технічними засобами та надання часу для підготовки відповіді на відзив. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2020 року, у зв`язку з неявкою учасників в судове засідання та задоволенням клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 25.11.2020 року. 26.08.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Віданової О.В. надійшла відповідь на відзив, в якій остання просила позов задовольнити. 25.11.2020 року в судове засідання з`явились представник позивач та представник відповідача. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві та відповіді на відзив підстав та просила позов задовольнити. Представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав та просив в позові відмовити. Вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Суд встановив, що у [PERSON] був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується випискою по картці (а.с. 10-13). Зазначені обставини сторони не заперечували, відтак, в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вони не потребують доказування. 12.12.2019 року позивач в черговий раз перевіривши свій картковий рахунок № [NUMBER] , дізнався про мінусовий баланс, а саме баланс на картці складав - «мінус» 12 067,49 грн. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» через онлайн допомогу в системі «Приват24», де йому повідомили, що заборгованість по карті виникла після списання 11.12.2019 року суми у розмірі 12 080,00 грн. Така ситуація виникла у зв`язку з тим, що за операцією в банкоматі на суму 8 000,00 грн. від 28.11.2019 року були переплутані касети і позивачу замість 8 000,00 грн. було видано 20 000,00 грн. Після проведення інкасації банкомату була виявлена помилка і відповідач списав помилково видану суму. Позивач попросив підтвердити таку позицію відеодоказами з камери, яка розташована на банкоматі, проте відповідач жодних записів з камер не надав (роздруківка онлайн переписки на а.с. 14-23). У листі від 16.01.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» повідомило про те, що встановлено, що з 28.11.2019 року 0:45:16 по 30.11.2019 року 20:22:20 в банкоматі САК41471, який розташований за адресою: вул. Маршала Тимошенка, 13А в м. Києві , клієнти замість купюр номіналом 200,00 грн. помилково отримували купюри номіналом 500,00 грн., при чому, з рахунків списувалося 200,00 грн., тому надалі проведено списання зайво отриманих клієнтами коштів, які проводили зняття за номіналом 200,00 грн. у вказаний період часу. У претензії з приводу повернення грошових коштів в сумі 12 000,00 грн., які були списані з карткового рахунку, позивачу було відмовлено (а.с. 24). Як визначено у ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1071 ЦК України визначає, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (ст. 1073 ЦК України). Частиною 3 ст. 1092 ЦК України передбачено, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Згідно зі ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. Статтею 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що платник несе перед банком або іншою установою - учасником платіжної системи, що його обслуговують, відповідальність, передбачену умовами укладеного між ними договору. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Платник має відшкодувати банку або іншій установі - учаснику платіжної системи шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації. Платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну банку або іншій установі - учаснику платіжної системи, що його обслуговують, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і проведенням незаконних операцій з компонентами платіжних систем (платіжні інструменти, обладнання, програмне забезпечення тощо). При цьому банк або інша установа - учасник платіжної системи, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за проведення переказу. Результат аналізу наведених вище норм вказує, що крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк також виконує й функцію зберігання його грошових коштів, які перебувають на банківському рахунку і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи, а значить і грошових коштів. В свою чергу клієнт несе відповідальність за проведення незаконних операцій. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, АТ КБ «ПриватБанк» зазначає, що банком встановлено, що при здійсненні 28.11.2019 року о 0:45:16 год. інкасації банкомату САК41471 в касету, яка була налаштована на номінал купюр 200 грн. - були закладені купюри номіналом у 500 грн.. А до касети, яка була налаштована на номінал купюр 500 грн. - були закладені купюри номіналом у 200 грн. На підтвердження зазначених обставин відповідач надав службову записку заступника керівника напрямку по касовій роботі РП АТ КБ «ПриватБанк» від 09.12.2019 року № З.К4.0.0.0.0/3-65 87 «О неправильно обученных номиналах при проведений инкассации на банкомате САК41471» та витяг з «Журналу банкоматного» за дату 28.11.2019 року (період часу з 07:01:33 год по 07:02:43 год), картка № [NUMBER] (а.с. 39-42). Проте, суд критично відноситься до вказаного доказу, оскільки він може свідчити лише про допущені помилки при завантаженні цього банкомату і не підтверджує того факту, що саме [PERSON] отримав надлишкову суму. Належних, достатніх та допустимих доказів, як то, відео з камери, яка встановлена на банкомат САК41471, який розташований за адресою: вул. Маршала Тимошенка, 13А в м. Києві , тощо відповідач не надав. Наявні у матеріалах справи докази не містять беззаперечних даних про отримання позивачем зайвих 12 000,00 грн. Службове розслідування, яке було проведено АТ КБ «ПриватБанк», не може бути беззаперечним доказом того, що позивач отримав грошові кошти не у замовленій у банкоматі сумі. Схожий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 року у справі № 634/16659/15-ц за подібних фактичних обставин. Отже, суд не встановив незаконності дій позивача при проведенні транзакцій зі зняття готівки в банкоматі, а банк не надав доказів на підтвердження цих обставин. На підтвердження правовірності списання кошів з рахунку позивача, банк не надав доказів, що такі дії здійснені на підставі розпорядження позивача, а також доказів про те, що між сторонами укладений правочин, який дає банку право на таке списання в односторонньому порядку. Згідно з ч. 1ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин, суд дійшов висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» без належної правової підстави списав грошові кошти у розмірі 12 080,00 грн. (з яких 12 000,00 - сума безпідставно списаних коштів, 80,00 грн. - комісія за зняття цих коштів) з рахунку [PERSON] , відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У позовній заяві представник позивача - адвокат Віданова О.В. просила стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 2 500,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду письмові докази. Так, в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги адвокатом від 29.01.2020 року, ордер на надання правової допомоги від 29.01.2020 року, акт наданих послуг (правової допомоги) від 29.01.2020 року, розрахунок судових витрат з детальним описом робіт, виконаних адвокатом, та квитанція 04.02.2020 року на суму 2 500,00 грн. (а. с. 5-9). За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 500,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 11, 15, 1066, 1071, 1073, 1092, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,

Outcome: approved