Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) в особі представника адвоката Живаги О.В., звернувся до суду із позовом до Плахтянської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач), в якому вказав, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з погосподарськими спорудами та земельної ділянки під ним, у [ADDRESS] . Вказану спадщину після смерті [PERSON] , прийняв його син - позивач по справі, звернувшись у встановлений термін до Макарівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. 14.01.2015 року Макарівською ДНК було відкрито спадкову справу №176/2014 та видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом на житлову квартиру у м. Києві та земельну ділянку у [ADDRESS] . При цьому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у [ADDRESS] , було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. Факт належності будинку спадкодавцю підтверджується відповідними документами, з яких вбачається, що померлому [PERSON] , протягом 1984 року колгоспом «Прогрес» у [ADDRESS] було виділено земельну ділянку для будівництва власного житлового будинку, який він побудував у 1990 році. Не зважаючи, що житловий будинок був збудований та являвся власністю померлого [PERSON] , він у встановлений законом порядок відповідних правовстановлюючих на вказане майно не оформляв та не отримував. Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст. ст. 1216, 1218, 1261, 1268, 1297 ЦК України просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірних будівель та господарських (присадибних) споруд у [ADDRESS] . Житловий будинок (А) 1990 року побудови, загальною площею 162,2 кв.м, житловою площею 46,2 кв.м; (під А) погріб, балкон, ганок, сходи; (Б) убиральня; (В), (Г) сарай; (Д) навіс; № 1 колодязь; № 2-4 огорожа. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 23.03.2020 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.04.2020 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою суду відповідно до ст. 84 ЦПК України витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копії спадкової справи №176/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Витребувані докази надійшли до суду та приєднані до матеріалів справи. У встановлений судом строк, з урахуванням п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України (в редакції Закону України №540-IX від 30.03.2020 року), яким процесуальні строки, визначені Кодексом та встановлені судом, продовжуються на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. Поряд з тим, 17.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18.06.2020 року, відповідно до якого процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України №540-IX від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06.08.2020 року (включно). Протягом цього 20-денного строку учасники справи мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Проте, протягом зазначеного 20-денного строку відповідач не заявляв до суду клопотання про продовження йому процесуального строку, встановленого судом, для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 10.06.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 12.08.2020 року. У судове засідання позивач не прибув, що не перешкоджає розглядові справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання представника не направив, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] , що підтверджується підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження позивача та довідкою сільської ради про останнє місце проживання померлого (а.с. 6, 7, 20). Після смерті батька позивача відкрилася спадщина, яка складається із житлової квартири у м. Києві, житлового будинку з погосподарськими спорудами та земельної ділянки під ним, у [ADDRESS] . Вказану спадщину після смерті [PERSON] , прийняв його син - позивач по справі, звернувшись у встановлений термін до Макарівської ДНК про прийняття спадщини. 14.01.2015 року Макарівською ДНК було відкрито спадкову справу № 176/2014 та видано [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом на житлову квартиру у м. Києві та земельну ділянку у [ADDRESS] . При цьому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у [ADDRESS] було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. Дані факти та обставини підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом з державного реєстру прав та постановою Макарівської ДНК (а.с. 8, 9, 23). Факт належності спадкодавцю житлового будинку у [ADDRESS] , підтверджується: витягом з рішення виконавчого комітету Макарівської районної ради народних депутатів № 357 від 15.12.1984 року (а.с. 11); свідоцтвом на забудову індивідуальної садиби №5 від 22.10.1984 року (а.с. 10); актом відведення в натурі земельної ділянки для будівництва житлового будинку у [ADDRESS] від 20.11.1984 року (а.с. 12); витягом з протоколу № 10 від 16.10.1984 року засідання виконкому Плахтянської сільської ради про надання дозволу на будівництво житлового будинку (а.с. 13); технічним паспортом на житловий будинок у [ADDRESS] від 11.07.2014 року (а.с. 14-18). Згідно технічного паспорту на вказане домоволодіння, до його складу входять: Житловий будинок (А) 1990 року побудови, загальною площею 162,2 кв.м, житловою площею 46,2 кв.м; (під А) погріб, балкон, ганок, сходи; (Б) убиральня; (В), (Г) сарай; (Д) навіс; № 1 колодязь; № 2-4 огорожа. Позивач як спадкоємець першої черги за законом майна померлого [INFO] [PERSON] , спадщину прийняв, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Інших спадкоємців щодо спадкового майна ні за законом/заповітом не має, що вбачається з копії спадкової справи №176/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 31-43). Державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами, оскільки правовстановлюючі документи на будинок відсутні, за результатами проведення пошуків у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено, що інформація у ДРРРП щодо вказаного будинку відсутня, що вбачається з постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії № 250/02-31 від 21.02.2020 року (а.с. 44). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст. ст. 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом майна померлого [INFO] [PERSON] , спадщину у встановленому законом порядку прийняв, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, до складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, щодо якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати за клопотанням позивачів стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved