Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] 17 лютого 2016 року звернулася до суду з заявою, в якій зазначає, що [PERSON] проживав в [INFO]. З 1992 року вона зі своїми батьками та [PERSON] мешкали постійно, безвиїзно, спільно в одному домогосподарстві, однією сім'єю. Так як [PERSON] був у похилому віці, самотній, вони наглядали за ним, надавали йому допомогу у фізичному плані, так як він в силу свого пенсійного віку, а також з урахуванням хвороби серця самостійно не був спроможний в повній мірі піклуватися про себе та вести домашнє господарство, а тому це все вони робили спільно по мірі фізичної спроможності кожного з них. Вона та [PERSON] проживали за рахунок отримуваної останнім пенсії та отримуваних доходів від ведення ними спільного домашнього господарства. Заявник зазначає, що 30 березня 1997 року [PERSON] помер, та після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заповіту він не залишив. Інших спадкоємців в нього немає. Заявник вказує, що встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю зі спадкодавцем необхідне їй для успадкування майна, що залишилось після смерті [PERSON], у звязку з чим вона звернулася до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні під час розгляду справи не заперечила проти задоволення заявлених вимог. Суд, взявши до уваги пояснення заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснив, що заявника та померлого знає добре. З заявником він вчився в одній школі, часто приходив до неї в гості. Також він знає, що з заявником однією сімєю проживав і [PERSON]. Він був похилого віку. Це було приблизно в 1992-1993 роках. Допитаний судом свідок [PERSON] пояснила, що знає заявника та померлого, оскілки він проживав з заявником однією сімєю, та остання доглядала за ним, готувала йому їжу, допомагала у фізичному плані. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Крім того, судом установлено, що згідно копії паспорту заявник [PERSON], [INFO], уродженка м. Білгород-Дністровський Одеської області, мешканка с. Долинське, пров. Гвардійський, 16, Ананьївського району Одеської області (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 30 березня 1997 року в с. Долинське Ананьївського району Одеської області(а.с.6). У відповідності до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №759016, виданого 08 лютого 23001 року на підставі Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області №245 від 06 серпня 1996 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Кірова, с. Долинське Ананьївського району Одеської області(а.с.7). Згідно з копією витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №42796380 від 29 січня 2016 року стосовно [PERSON], який помер 30 березня 1997 року, у спадковому реєстрі інформація відсутня(а.с.8). З довідки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області №2224 від 05 листопада 2015 року встановлено, що [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав по день своєї смерті 30 березня 1997 року, в с. Долинське Ананьївського району Одеської області(а.с.9). Також відповідно до довідки Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області №228 від 05 лютого 2016 року [PERSON] проживала однією сімєю, вели спільне господарство разом з померлим [PERSON] з 1992 року по день смерті останнього 30 березня 1997 року(а.с.10). Встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON], оскільки відсутні документи, які можуть підтвердити факт її проживання однією сімєю разом зі спадкодавцем, а також відсутні правовстановлюючі документи на право на земельну частку (пай) розміром 4,73 в умовних кадастрових гектарах, яка належала [PERSON], та рекомендовано звернутися з даного приводу до суду(а.с.11). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст.1265 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не зазначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] має для заявника значення для вирішення питання щодо належного оформлення спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту проживання [PERSON] однією сімєю з [PERSON] з 1992 року по день смерті останнього, тобто по 30 березня 1997 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved