Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

[PERSON] 21.05.2015 звернувся з позовом до [PERSON], в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку автомобіля марки «Hyunday Tucson», реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску; стягнути з відповідача на його користь 1/2 частку вартості автомобіля та витрат на утримання спільного майна у розмірі 26 300,56 грн. Згідно заяви від 30.11.2015 [PERSON] збільшив позовні вимоги, просив: - операції, здійснені у ВРЕР м. Чернігова (центр ДАІ 7401), починаючи з 19.05.2015 із зняття з обліку, перереєстрації автомобіля марки HYUNDAI ТUCSON, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску, який придбаний під час шлюбу та є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, на третіх осіб, скасувати, визнати їх недійсними та такими, що суперечать чинному законодавству та нормам постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів»; - операцію з купівлі-продажу автомобіля марки HYUNDAI ТUCSON, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску, між [PERSON] та третіми особами скасувати та визнати недійсною як таку, що здійснена в порушення чинного законодавства (с.с.141-146 том 1) 26.07.2017 [PERSON] подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати його особистим майном: телевізор Philips 46 PFL9707S|12; ікону «Божої Матері з немовлям» з каміння бурштину розміром 30 X 50 см.; ікону «Божої Матері з немовлям» ручної роботи з бісеру розміром 60 X 80 см.; книги БРЕМ «Жизнь животных» та «Жизнь растений»; інші книжки (енциклопедії, юридична література, рукописи); власні фотоальбоми, в тому числі за часів служби в Збройних силах, навчання у військовому училищі з документами про участь у бойових діях, грамоти; стінку ручної роботи різаної з дерева (білий ясень); ноутбук марки Samsung, діагоналлю 15.6 см, сріблясто - сірого кольору з глянцевою поверхнею. Також позивач просив поділи порівну спільне майно подружжя: холодильник марки LG двокамерний сталевого кольору, спортивний тренажер, мікрохвильову піч LG сталевого кольору (а.с. 67-72 том 5) 24.02.2016 представник [PERSON] - адвокат Жилінський О.В. пред'явив зустрічний позов до [PERSON], в якому просив визнати автомобіль марки «TOYOTA 4 RUNNER», реєстраційний номер [NUMBER], спільною сумісною власністю подружжя, поділити майно, набуте сторонами за час шлюбу, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частку вартості цього автомобіля. У заяві про зміну позовних вимог від 12.04.2016 представник позивача за зустрічним позовом просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля марки «TOYOTA 4 RUNNER», реєстраційний номер [NUMBER], як на майно, набуте сторонами за час шлюбу (а.с.72-73, 228 том 2) За клопотанням позивача судом залучено до участі у справі в якості відповідачів [PERSON], якому був проданий спірний авомобіль HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску та [PERSON], який на даний час є власником цього автомобіля, враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на 1/2 частину цього автомобіля. Також судом зі згоди позивача залучено до участі у справі в якості відповідача Регіональний сервісний центр в Чернігівській області, оскільки заявлені позивачем вимоги стосуються цієї юридичної особи. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог, проти задоволення зустрічного позову заперечували, посилаючись на те, що автомобіль «TOYOTA 4 RUNNER», реєстраційний номер [NUMBER] не є спільним майно подружжя, а є особистою власністю позивача, бо придбаний в той час, коли подружжя вже спільно не проживало та спільного господарства не вело. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що автомобіль HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску є особистим майно відповідача, а тому поділу не підлягає, а також безпідставними є вимоги про стягнення 26300 грн. 56 коп. витрат на автомобіль, адже позивач сам користувався автомобілем, який йому не належав і ніс витрати на його обслуговування без згоди власника. Також відповідач заперечує наявність у неї іншого рухомого майна, про поділ якого заявлено вимогу позивачем. Зустрічний позов представник [PERSON] підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Також представником відповідача заявлено про необхідність застосування строків позовної давності до вимог позивача про поділ майна подружжя, адже шлюб між сторонми розірвано у 2010 році, а з позовом позивач звернувся у 2015 році, тобто з пропуском трирічного строку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно і належним чином. Представники Регіонального сервісного центру в Чернігівській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, що стосуються цієї юридичної особи заперечували, посилаючись на те, що операції по перереєстрації спірного автомобіля були проведені у відповідності до чинного законодавства. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.01.2018 провадження у справі в частині вимог, заявлених позивачем до [PERSON] про визнання особистим майном: телевізора Philips 46 PFL9707S|12; ікони «Божої Матері з немовлям» з каміння бурштину розміром 30 X 50 см.; ікони «Божої Матері з немовлям» ручної роботи з бісеру розміром 60 X 80 см.; книги БРЕМ «Жизнь животных» та «Жизнь растений»; інших книжок (енциклопедії, юридичної літератури, рукописів); власних фотоальбомів, в тому числі за часів служби в Збройних силах, навчання у військовому училищі з документами про участь у бойових діях, грамот; стінки ручної роботи різаної з дерева (білий ясень) - закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, його представника, представників відповідачів, дослідивши наявні у справі докази, суд знаходить підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та задоволення зустрічного позову [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.08.1991, який був розірваний згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва 20.05.2010 (а.с.91 том 1) В рішенні суду про розірвання шлюбу між сторонами зазначено, що від шлюбу сторони мають трьох доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON], обидві [INFO]. 25.04.2008, тобто під час перебування сторін у шлюбі, було придбано автомобіль HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER], який зареєстрований на [PERSON] (а.с.10-12, 89 том 1) 11.12.2008 вказаний автомобіль перереєстровано на [PERSON] з відміткою про право керування ним [PERSON] (а.с.59 том 1) Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні пояснив та надав копію біржової угоди від 08.05.2008, згідно якої [PERSON] продав автомобіль, а саме належну позивачу частку у ньому, своїй дружині [PERSON] за 10 грн., у зв'язку з чим, на думку відповідача, вказаний автомобіль перестав бути об'єктом спільної сумісної власності і став особистим майном [PERSON], а тому вона вчиняла угоду по його продажу без згоди позивача (а.с.90 том 1) Відповідач [PERSON] вважала спірний автомобіль HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску, д.н.з [NUMBER] своїм особистим майном, а тому у 2012 році зверталася до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] з вимогою про витребування автомобіля, свідоцтва про його реєстрацію та комплекту ключів від нього з чужого незаконного володіння та відшкодування моральної шкоди. Проте, рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25.09.2012 у справі №2518/1331/2012, яке набрало законної сили, їй було відмовлено у задоволенні позову. Суд мотивував своє рішення тим, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], а не особистою власністю позивача [PERSON], як вважає остання. Враховуючи те, що віндикаційний позов пред'являється власником, що не володіє майном до не власника, який незаконно володіє цим майном, а в данному випадку [PERSON] нарівні з [PERSON] являється співвласником спірного автомобіля, набутого під час шлюбу, тобто не є особою, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа автомобілем (а.с.13-14 том 1) Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд не може погодитися з доводами відповідача [PERSON], що на підставі біржової угоди від 08.05.2008 вона стала одноосібним власником автомобіля, адже цей автомобіль був придбаний подружжям у період шлюбу, зареєстрований на позивача, а пізніше перереєстрований на іншого члена сім'ї, проте залишився об'єктом права спільної власності подружжя, адже договору про відчуження одним із подружжя на користь другого з подружжя своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя, який відповідно до ч.2 ст. 64 Сімейного кодексу України може бути укладений без виділу цієї частки, укладено між подружжям не було. Згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Частиною 2 ст. 369 Цивільного кодексу України визначено, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх власників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згідно ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 статті 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки [PERSON] 19.06.2015 здійснила відчуження автомобіля HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску [PERSON] через ТОВ «Денал Автотрейдінг» без згоди іншого співвласника, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача та стягнути з відповідача половину вартості автомобіля, право на який він мав. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно висновку експерта №172 від 16.12.2017 судової автотоварознавчої експертизи, складеного судовим експертом Чернігівського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України, ринкова вартість автомобіля HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску, об'єм двигуна 1991 куб.см., з урахуванням зносу, станом на час проведення експертизи (14.12.2017) становила 280820, 79 грн. (а.с.198-207 том 5) Відповідачем не надано належних і допустимих доказів на спростування визначеної висновком експерта ринкової вартості спірного автомобіля, з урахуванням його зносу. Враховуючи, що частка позивача у спільній сумісній власності подружжя становила 1/2, а тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину вартості автомобіля, що визначена висновком експерта. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що спірний автомобіль було продано відповідачем за 98274 грн. 40 коп. суд не може вважати належним доказом дійсної ринкової вартості автомобіля, адже автомобіль продано за договірною ціною (а.с.194-195 том 1) Суд також не може погодитися з доводами представника відповідача [PERSON] про пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з позовом про поділ майна подружжя (зокрема, спірного автомобіля), адже перебіг строку позовної давності починається з часу порушення права позивача, а не з дати розірвання шлюбу. Оскільки позивач завжди вважав автомобіль HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску спільним майном подружжя, безперешкодно користувався ним, а відповідач [PERSON] вважала вказаний автомобіль її особистим майном, а тому після постановлення 25.09.2012 Ріпкинським районним судом Чернігівської області рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позову до [PERSON] про витребування автомобіля, свідоцтва про його реєстрацію та комплекту ключів від нього, [PERSON] 21.05.2015, тобто в межах строку позовної давності, звернувся до суду з позовом про поділ автомобіля, як спільного майна подружжя. Проте, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь 26300 грн. 56 коп. витрат на утримання автомобіля упродовж 2012-2013 років, виходячи з наступного. Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи, що винесена Десняським РУ ГУ МВС України в м. Києві 20.09.2010 встановлено, що після розлучення [PERSON] залишив автомобіль у себе і ніяких документів силою не забирав (а.с.93 том 1) У своєму позові [PERSON] також зазначає, що після розлучення він використовував автомобіль з метою утримання не поділеного майна, а також проживаючи в дачному кооперативі для ведення підсобного господарства він використовував автомобіль і для даних цілей (а.с.3 т.1) Факт знаходження спірного автомобіля у позивача доводиться також довідкою ВДАІ м. Чернігова УМВС України в Чернігівській області за №8/7-492 від 26.03.2015 про те, що під час ДТП, яке мало місце 24.01.2014 в м. Чернігові по вулиці Любецькій, 42, спірним автомобілем керував [PERSON] (а.с.31, 94 том 1) Крім того, саме [PERSON] звертався до ПАТ «УСК «Гарант - Авто» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.43, 44 том 1) Згідно довідки слідчого відділу ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 30.04.2015, [PERSON] 27.04.2015 виявила по проспекту Перемоги, 91 в м. Чернігові свій автомобіль марки HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску д.н.з [NUMBER], а вже 30.04.2015 в ДАІ м. Чернігова по вулиці Старобілоуській даний автомобіль було передано [PERSON], про що складено відповідний акт. При передачі автомобіля відповідачу був присутній [PERSON], який і відчинив автомобіль і якому працівники міліції по опису передали все майно, яке знаходилося в цей час в автомобілі (а.с.96, 235, 236, 237 том 1) Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Суд приходить до висновку, що оскільки позивач користувався спірним автомобілем одноосібно, а тому і ніс витрати на його обслуговування, і такі витрати не є витратами на утримання спільного майна в розумінні ст. 360 Цивільного кодексу України, що не дає суду підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 26300 грн. 56 коп., витрачених позивачем на ремонт автомобіля у 2012 - 2013 роках, тобто у період, коли шлюб між сторонами вже було розірвано і [PERSON] зверталася до суду з позовом про витребування спірного автомобіля у позивача, вважаючи його особистою власністю. Позивачем згідно заяви про збільшення позовних вимог від 26.07.2017 заявлено вимогу про поділ порівну між бувшим подружжям наступного майна: холодильника марки LG двокамерного сталевого кольору, спортивного тренажера, мікрохвильової печі LG сталевого кольору. Також позивач просить визнати його особистим майном ноутбук марки Samsung діагоналлю 15,6 см., сріблясто - сірого кольору з глянцевою поверхнею. Представник відповідача [PERSON] суду повідомив, що у відповідача відсутнє вказане вище майно. Суд приходить до висновку, що в цій частині позов також не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не зазначено індивідуальні ознаки речей, про поділ яких він заявив вимогу, не надано доказів щодо їх придбання та часу придбання, року виготовлення тощо, що робить неможливим ідентифікацію таких речей, а також не надано жодних доказів фізичної наявності у когось з бувшого подружжя таких речей на час розгляду справи судом. Також суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині визнаня недійсними та скасування операцій із зняття з обліку, перереєстрації автомобіля марки HYUNDAI ТUCSON, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску та операцій з купівлі-продажу вказаного автомобіля. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388 (далі - Порядок) встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації) та зняття з обліку транспортних засобів. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Відповідно до п.6 Порядку (в редакції чинній на момент проведення першої реєстрації спірного транспортного засобу), транспортні засоби реєструються за фізичними та юридичними особами. Транспортний засіб, що належить декільком фізичним чи юридичним особам (співвласникам), за письмовою згодою співвласників реєструється за одним із них. У графі «Особливі відмітки» свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) щодо іншого співвласника може бути зроблено запис, що конкретна особа має право рувати (експлуатувати) та є співвласником такого транспортного засобу. Із заперечення Регіонального сервісного центру в Чернігівській області вбачається, що відповідно до даних НАІС МВС України, ні під час першої реєстрації транспортного засобу HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску на позивача [PERSON], ні під час перереєстрації спірного автомобіля на [PERSON] сторонами не було заявлено про бажання зробити відповідний запис щодо співвласників у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, що в подальшому потребувало б згоди другого співвласника на вчинення з автомобілем будь- яких дій. 19.05.2015 [PERSON] звернулася до Центру ДАІ 7401 із заявою про видачу дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на її ім'я. Разом із заявою [PERSON] надала висновок експертного дослідження вищевказаного транспортного засобу № 25/274/4212 від 19.05.2015 та власноруч написану заяву, в якій пояснила, що 27.05.2015 за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, 91, вона знайшла свій автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, д.н.з. [NUMBER], місцезнаходження якого певний час було їй невідомо. Технічний паспорт було втрачено. У своєму запереченні відповідач зазначає, що працівниками Центру ДАІ 7401 були вчинені всі дії, передбачені п. 18, 19, 24, 33 чинної на той час редакції Порядку. Відповідно до п. 19 Порядку за місцем обліку транспортного засобу (м.Київ) було направлено запит, на який отримано роздруківку на наявність обмежень щодо проведення реєстраційних операцій за наявними базами «АІС». Відповідно до отриманої відповіді, за заявою [PERSON] були накладені обмеження на проведення реєстраційних операцій без власника. Також містилася інформація про відміну доручення (прив.нотаріус Солодовник) та скасування права керування вказаним транспортним засобом гр. [PERSON] Інформація про наявність інших обмежень на проведення реєстраційних операцій до Центру ДАІ 7401 на той час не надходила. Інформація про втрачений бланк свідоцтва про реєстрацію була занесена до НАІС ДДАІ МВС України. За результатом проведення операції було отримано новий державний номерний знак [NUMBER] (оскільки місце реєстрації власника змінилося з м. Києва на м.Чернігів) та нове свідоцтво про реєстрацію. Того ж дня (19.05.2015) [PERSON] звернулася із заявою про зняття транспортного засобу з обліку для реалізації. Пункт 40 Порядку (у редакції на момент звернення [PERSON].) передбачав, що зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса тощо. Пункт 41 Порядку передбачав, що забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. На час проведення вказаної операції щодо транспортного засобу обмеження були відсутні, автомобіль було зареєстровано на [PERSON] і вона особисто звернулася до Центру ДАІ 7401, а тому автомобіль було знято з обліку. Проведеними службовими перевірками за заявами [PERSON] не виявлено будь-яких порушень чинного законодавства в діях працівників Регіонального сервісного центру при проведенні реєстраційних операцій з автомобілем HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску, про що складені висновки (а.с. 44-51, 57 том 5) Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Оскільки судом не встановлено порушень прав позивача з боку Регіонального сервісного центру в Чернігівській області, а тому відсутні підстави для задоволення його вимог про скасування та визнання недійсними операцій по перереєстрації спірного автомобіля у вказаний позивачем у позовній заяві спосіб. Так як ефективним способом захисту порушеного права позивача є стягнення з відповідача [PERSON] грошової компенсації половини вартості придбаного під час шлюбу автомобіля, а тому суд також не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про скасування та визнання недійсною операції з купівлі-продажу автомобіля марки HYUNDAI ТUCSON, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску, між [PERSON] та третіми особами. Також відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину автомобіля HYUNDAI ТUCSON, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску, оскільки на час розгляду справи вказаний автомобіль є власністю [PERSON], тобто даний автомобіль не є спільною сумісною власністю подружжя. Суд знаходить підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ автомобіля марки «TOYOTA 4 RUNNER», номер кузова (шасі) [NUMBER], 1991 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], оскільки вказаний автомобіль придбаний під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі і [PERSON], заперечуючи проти позову, не надав суду доказів на підтвердження того, що вказаний автомобіль придбаний за його особисті грошові кошти. Оцінивши всі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що автомобіль марки «TOYOTA 4 RUNNER», номер кузова (шасі) [NUMBER], 1991 року випуску є спільним майном подружжя і підлягає поділу у рівних частинах з урахуванням вимог ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач [PERSON] поніс витрати по сплаті судового збору та витрати на судову експертизу для доведення вартості автомобіля з метою стягнення грошової компенсації, то у зв'язку із задоволенням його вимог в цій частині з [PERSON] на користь [PERSON] мають бути стягнуті судові витрати, а саме 243 грн. 60 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2812 грн. 80 коп. витрат за проведення судової експертизи, а всього 3056 грн. 40 коп. Так як [PERSON] при поданні заяви про збільшення позовних вимог від 30.11.2015 (а.с.141-146 том 1) не сплатив судовий збір, і йому відмовлено в цій частині вимог, то з [PERSON] має бути стягнутий судовий збір на користь держави за ставкою, що діяла на час подання вказаної заяви. У зв'язку із задоволенням зустрічного позову, з [PERSON] належить стягнути на користь [PERSON] 551 грн. 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial