Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Остафійчук І.Б., звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме орденської книжки, виданої 21 грудня 1973 року та посвідчення до знаку «Переможець соціалістичних змагань 1973 року»,заповнене 24 грудня 1973 року на російській мові на « [PERSON] ». Заява обґрунтована тим, що відповідно до паспорта громадянина України ім`я та по батькові заявника [PERSON] , проте згідно орденської книжки та посвідчення до знаку «Переможець соціалістичних змагань 1973 р.», її ім`я невірно зазначено « [PERSON] » замість [PERSON] . У зв`язку із зазначеною розбіжністю при зверненні до Підволочиського відділу обслуговування громадян ГУПФ України в Тернопільській області їй відмовлено у прийнятті документів для встановлення та перерахунку пенсії за особливі заслуги перед Україною згідно Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». Враховуючи, те, що описка не може бути виправлена в позасудовому порядку, проте безпосередньо впливає на права та інтереси заявника, - просить заяву задовольнити. Заінтересована особа - представник Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області подала відзив на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у якому просить у задоволенні заяви відмовити, мотивуючи тим, що у заяві не зазначено жодних доказів, які б підтверджували,що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Крім того як, убачається із змісту заяви, встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, а саме право на пенсію, що у відповідності до Постанови Пленуму ВС України № 5 від 31 березня 1995 року є підставою для відмови в прийняття заяви до розгляду в окремому провадженні. Представник заявника падав заперечення на відзив, в якому зазначив, що з архівної довідки про нагородження від 17.03.2020р. за №62/04-11 Державного архіву Тернопільської області, вбачається, що видані на адвокатський запит правовстановлюючі документи, а саме: орденська книжка видана 21 грудня 1973р. та посвідчення до знаку «Переможець соціалістичних змагань 1973р.» були видані ланковій колгоспу Ф. Енгельса Підволочиського району [PERSON] (так у документі) Указом президії Верховної Ради СРСР від 08 грудня 1973р. Однак дані документи на зберігання в державний архів Тернопільської області не надходили. Відтак в Державному архіві Тернопільської області наявні лише відомості про нагородження, але немає відповідних первинних документів. Як вдалося встановити зі слів заявниці [PERSON] вказані вище орденська книжка та посвідчення до знаку «Переможець соціалістичних змагань їй були видані представниками місцевої влади Української PCP, яка існувала на той час. Українська PCP у складі СРСР припинила своє існування 1991 року, з розпадом СРСР: фактично - із ухвалою Акту проголошення незалежності України 24 серпня 1991, а формально - із підписанням Біловезької угоди 7-8 грудня 1991р. Крім того на спростування твердження заінтересованої особи, про те що встановлення факту пов`язане з вирішенням спору про право, представник заявника зазначає, що саме після встановлення факту належності орденської книжки, виданої 21 грудня 1973 р. та посвідчення до знаку «Переможець соціалістичних змагань 1973 р.»,у заявника виникне законне право звернутися до ГУПФ України із заявою про розгляд питання про нарахування їй надбавки за заслуги для основної пенсії, а у разі такої відмови - право на оскарження до відповідного адміністративного суду. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності заявнику правовстановлюючих документів не передбачає автоматичного перерахування пенсії, та не породжує жодного спору про право, іншим чином захистити свої інтереси заявник немає можливості, а тому просить визнати заперечення заінтересованої особи необґрунтованими, а заяву такою, що підлягає до задоволення. В судове засідання представник заявника подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із вимогами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. В судовому засіданні судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 04 липня 1996 року, прізвище ім`я та по батькові заявника [PERSON] , [INFO] . Таке ж прізвище - [PERSON] , дошлюбне [PERSON] , значиться у свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 21 грудня 1967 року, свідоцтві про одруження [NUMBER] від 10 лютого 1968 року, Окрім того, як убачається з трудової книжки колгоспника № [NUMBER] [PERSON] , 1943 року народження, з 1962 року є членом колгоспу, з 1963 року по 1969 рік працювала різноробочою, з 30 жовтня 1970 року по 1998 рік - член ланки колгоспу «Колос». Згідно орденської книжки, виданої Союзом Радянських Соціалістичних Республік на підставі указу Президії Верховної ради СРСР 21 грудня 1973 року [PERSON] (так у документі) нагороджено орденом трудового червоного прапора № 886329. Також на ім`я « [PERSON] » на підставі Тернопільського обласного виконкому від 24 грудня 1973 року видано посвідчення до знаку «Переможець соціалістичного змагання 1973 року». У відповідності до архівної довідки, виданої Державним архівом Тернопільської області 17 березня 2020 року № 62/04-11 у документах архівного фонду є відомості, що Указом Президії Верховної Ради СРСР від 08 грудня 1973 року орденом Трудового червоного прапора нагороджено [PERSON] (так у документі) ланкову колгоспу і. Ф.Енгельса Підволочиського району. Однак дані документи на зберігання в державний архів Тернопільської області не надходили. Крім того, із витягів з копії книги указів про нагородження орденами і медалями СРСР працівників с/г за 1972-1977 р убачається запис [PERSON] , ланкової колгоспу ім.. Ф.Енгельса Підволочиського району, яку нагороджено орденом трудового червоного прапора. Згідно листа Підволочиської РДА № 693/06 від 06 липня 2020 року на запит адвоката Остафійчука І.Б. № 52 від 24 червня 2020 року виправлення та видача офіційного документу іншого зразка до орденської книжки та посвідчення до знаку «Переможець соціалістичних змагань», виданого 24 грудня 1973 року (Указ Президії ВР СРСР 08 грудня 1973 р.) на ім`я [PERSON] , жительки с. Галущинці Підволочиського району Тернопільської області, управління не може здійснити, оскільки такі документи управлінням не видавались. Інформація щодо видачі зазначених документів на ім`я [PERSON] в управлінні відсутня. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п.12 постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - відеозаписів, висновків експертів . Таким чином судом встановлено, що заявнику [PERSON] належить орденська книжка, видана 21 грудня 1973 р та посвідчення до знаку «Переможець соціалістичних змагань 1973 р.»,заповнене 24 грудня 1973 року, проте прізвище, ім`я, по батькові, що зазначені в даних документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем цієї особи, вказаними у паспорті громадянина України, внаслідок чого заявник позбавлена можливості щодо виникнення юридичних наслідків у майбутньому, зокрема виникнення права на отримання надбавки до пенсії за особливі заслуги перед Україною. Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що для заявника важливо не саме одержання документа, а оформлення особистих чи майнових прав, які випливають з цього факту, суд приходить до переконання, що заява [PERSON] про встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів, а саме орденської книжки, виданої 21 грудня 1973 р та посвідчення до знаку «Переможець соціалістичних змагань 1973 р.», заповнене 24 грудня 1973 року на російській мові на « [PERSON] »,- є підставною та підлягає до задоволення, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Outcome: approved