Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] 22.06.2016 предявила позов до Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: земельні ділянки площею 1,05 га і 0, 06 га, які призначені для ведення особистого підсобного господарства та розташовані на території Стрілковицької сільської ради у порядку спадкування за заповітом після смерті її батька [PERSON], котрий помер 07.05.2003 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що на момент смерті батька вона була зареєстрована та проживала разом із батьком по вул. Самбірській, 23 у селі Стрілковичі Самбірського району, а тому є такою, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, і тим самим прийняла спадщину та в червні 2016 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки. Крім неї із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ніхто не звертався, тобто спадкоємців, що претендують чи прийняли спадщину немає. Під час судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримала. Представник відповідача позов визнала. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із свідоцтва про смерть відомо, що 7 травня 2003 року помер [PERSON] (а.с. 7). Із копії державного акта на право приватної власності на землю вбачається, що на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 5 лютого 2002 року № 50 у приватну власність [PERSON] передано земельну ділянку площею 1,11 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Стрілковичі Стрілковицької сільської ради та призначена для ведення особистого підсобного господарства(а.с. 10). Із заповіту, складеного 22 лютого 2001 року, вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] (а.с. 8). Правилами статтей 548 та 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, встановлено, що для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, що вбачається із довідки, виданої виконавчим комітетом Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області (а. с. 12). Із відповіді приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки з посиланням на те, що відсутній оригінал державного акта (а.с. 13). Із повідомлення у ЗМІ «Голос Самбірщини» видно, що загублено Державний акт на право приватної власності на землю, виданий [PERSON](а.с. 14). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, визнання позову представником відповідача, який не обмежений у повноваженнях на його вчинення, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно за заповітом.

Outcome: approved