Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

[PERSON] 04.11.2014 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що з 31.08.1991 р. по 31.05.1995 р. відповідач перебував у шлюбі із [PERSON], від якого [INFO]. народився син - [PERSON] - позивач. На даний час позивач є повнолітнім, але з 29.07.2013 р. навчається у Військовій академії м. Одеса. Спочатку він не звертався з позовом про стягнення аліментів, оскільки знаходився на повному державному забезпеченні. Але через те, що в квітні 2014 р. він захворів на туберкульоз, наказом начальника Військової академії № 92 від 07.05.2014 р. був виключений зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення з 07.05.2014 р. Саме тому, позивач вимушений був перейти на платну форму навчання, строк дії контракту з 09.01.2014 р. до 01.09.2017 р. Загальна вартість освітньої послуги становить 12 000,00 грн. на рік, тобто 2000 грн. за семестр. Позивач навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, відповідач добровільно не бажає допомагати матеріально. Мати позивача через незадовільний стан здоров'я не може працевлаштуватись. Просить стягувати з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно і до закінчення ним навчального закладу. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] не з»явились, представником подано заяву (а.с. 58) про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача відповідно до ст. 158 ч.2 ЦПК України, враховуючи, що сторона скористалась своїми процесуальними правами. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліментів у 1/8 частці його доходу та до досягнення останнім 23-х років, тобто до [INFO], суду пояснив, що його середньомісячний дохід в середньому складає 4000 грн., а тому сума в 500 грн. буде достатньою для утримання повнолітнього сина. На його утриманні також знаходиться дружина [PERSON], яка не працює, та неповнолітній син [PERSON], який навчається та також потребує утримання. [PERSON] не працює, так як доглядає батьків похилого віку. Заробітної плати відповідача не вистачає на утримання сім»ї, а стягнення 1/4 частки його доходу значно погіршить його матеріальне становище. Крім того він надає допомогу матері - пенсіонерці, яка хворіє. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат [PERSON] позов [PERSON] визнала частково, не заперечила проти стягнення з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] аліментів у 1/8 частці його доходу та до досягнення останнім 23-х років, тобто до [INFO]. Вважає, що стягнення аліментів в 1/4 частці від доходу відповідача поставить його та його сім»ю, що складається із дружини та сина [PERSON] у погане матеріальне становище, що буде нижче від встановленого законом мінімального рівня доходів. Крім того вимога позивача про стягнення аліментів до закінчення навчання не ґрунтується на законі. Суд, заслухавши пояснення відповідача та його представника, оглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітнього [PERSON], [INFO] - позивача. (а.с.28) Відповідно до довідки № 1/55/502 від 30.08.2013 р. курсант [PERSON] навчався на першому курсі Військової академії м. Одеси з 29.07.2013 р. та з 29.07.2013 р. знаходиться на повному державному забезпеченні. (а.с. 7) Згідно свідоцтва про хворобу № 608 від 15.04.2014 р. [PERSON] через захворювання легень кат.3 ког.1 (2014) та хронічний вірусний гепатит «С», пов'язані з проходженням військової служби визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час. (а.с. 8) Наказом начальника Військової академії № 92 від 07.05.2014 р. курсанта першого курсу навчання за спеціальністю «Ракетно-артилерійське озброєння» спеціалізацією «Експлуатація та ремонт артилерійського озброєння» факультету підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення Військової академії (м. Одеса) солдата [PERSON] відраховано 07.05.2014 р. з Військової академії за станом здоров'я на підставі висновку військово-лікарської комісії. Виключено зі списків особового складу академії та всіх видів забезпечення з 07.05.2014 р. Звільнено з лав Збройних Сил України та направлено в розпорядження Жмеринського РВК Вінницької області для постановки на військовий облік. (а.с. 9) В даний час позивач навчається у Військовій академії (м. Одеса) з очною формою навчання за напрямом «електромеханіка», відповідно до контракту від 05.08.2014 р. Термін дії контракту з 01.09.2014 р. по 01.09.2017 р. Загальна вартість освітньої послуги становить 12000,00 грн., варість навчання за семестр становить 2000,00 грн. (а.с.10-11, 53-55, 48) та ним 22.10.2014 року здійснено оплату за навчання у розмірі 1700 грн. (а.с.12,56) З 1.09.2014 року [PERSON] поновлений студентом другого курсу Військової академії очної форми навчання на контрактній основі за напрямком підготовки: «Електромеханіка», що вбачається із копії наказу начальника Військової академії від 04.08.2014 року № 239 (а.с.57), що отриманий судом на відповідний запит. За рішенням суду від 07.04.2011 з [PERSON] стягувались аліменти на утримання його сина [PERSON] на період навчання у розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно до закінчення сином навчання у Чернятинському сільськогосподарському технікумі, із якого надалі [PERSON] 11.07.2011 року був відрахований за неуспішність(а.с.32-33, 35) Відповідач [PERSON] працює машиністом електровоза ДТГО ПЗЗ Локомотивне депоо Жмеринка де отримує стабільний дохід у виді заробітної плати, що за період з травня по жовтень 2014 року до видачі склала 24628,73 грн. (а.с. 36), однак допомогу на утримання повнолітнього сина не надає. Відповідач [PERSON] є сином [PERSON], яка проживає за адресою, відмінною від адреси відповідача, хворіє та потребує тривалого медикаментозного лікування (а.с.46,39) Також [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який навчається у Жмеринському ВПУ до 20.06.2015 року (а.с.38), з 26.11.1995 року перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON]. (а.с.37), яка згідно наказу з трудової книжки № 120326 від 26.03.2012 року, що зафіксовано довідкою квартального комітету від 24.11.2014 року, не працює (а.с.40). Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язку утримувати повнолітнього сина, судом не встановлено. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків. В роз'ясненнях, викладених у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст. 10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, що визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальний стан повнолітнього сина - позивача: [PERSON], який є студентом, навчається в населеному пункті відмінному від місця проживання, навчається за контрактом на платній основі, має хворобливий стан здоров'я, що потребує постійного медикаментозного лікування; добрий стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, який працює і має стабільний заробіток, має сім»ю, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається, має матір непрацездатного віку, яка проживає окремо та хворіє, а позивач не має достатніх доходів на своє утримання, та у зв'язку із навчанням потребує допомоги, мати позивача не може належним чином забезпечити утримання сина; те, що відповідач позов визнав частково, а отже може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Суд приймає до уваги твердження відповідача про наявність у нього на утриманні неповнолітнього сина, як на підставу визначення частки аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частки доходу та неможливість сплати аліментів у більшому розмірі. Суд не приймає до уваги посилання у позовній заяві на норми ст. 185 СК України, щодо додаткових витрат на дитину, оскільки вказані норми закону не поширюються на встановлені судом відносини, а також вимога позивача про стягнення аліментів на період навчання до закінчення навчання обмежується законом досягненням повнолітньої особи, на яку стягуються вказаний вид аліментів 23-х річного віку. Також суд враховує, що позивачем не доведено неможливість іншого з батьків, а саме його матері [PERSON] працевлаштуватись та надавати допомогу синові, хоча на це він посилається у власному позові. Таким чином суд приходить до висновку про наявність сукупності юридичних фактів за яких виникає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, а тому розмір аліментів у 1/6 частки доходу відповідача щомісяця, що буде стягуватись на утримання позивача, буде обґрунтованим та законним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 182, 191, 199 - 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial