Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро» (далі - відповідач, ТОВ «Акріс Агро»), в якому просить стягнути з відповідача шкоду, завдану самовільним зайняттям земельної ділянки, у розмірі 8 232,25 грн. та судові витрати в розмірі 704,80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер [NUMBER], площею 2,51 га, яка розташована на території Корнинської сільської ради, Рівненського району, Рівненської області. У вересні 2015 року відповідач самовільно зайняв вказану вище земельну ділянку та на прохання звільнити ділянку або сплатити орендну плату відповідач не реагував. 19.10.2017 року старшим державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Рівненській області проведено перевірку відповідача щодо дотримання вимог земельного законодавства та складено Акт № 487-ДК/409/АП/09/01/-17, згідно якого відповідач самовільно зайняв належну позивачеві земельну ділянку та вирощує на ній сільськогосподарську культури - сою, чим порушив вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), тим самим заподіявши позивачу шкоду. 20.10.2017 року старшим державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Рівненській області винесено постанову № 487-ДК/0000195По/08/01/-17 про накладення адміністративного стягнення на інженера-землевпорядника відповідача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Після чого, у листопаді 2017 року відповідач звільнив земельну ділянку. Разом з тим, старшим державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Рівненській області проведено розрахунок розміру заподіяної позивачу шкоди та визначено, що розмір шкоди складає 4 281,04 грн. Проте, старшим державним інспектором ГУ Держгеокадастру у Рівненській області визначено лише середньомісячний розмір шкоди і не враховано, що відповідач самовільно займав ділянку у період з вересня 2015 року по листопад 2017 року включно, тобто 27 місяців. Отже, розмір шкоди становить 9 632,25 грн. Відповідач частково відшкодував завдану шкоду у розмірі 1 400,00 грн. Отже, на даний час відповідач зобов'язаний відшкодувати 8 232,25 грн., а також понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21.02.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро» про стягнення шкоди та справу призначено до судового розгляду. 19.03.2018 року на адресу суду надійшов відзив ТОВ «Акріс Агро»з доказами направлення позивачу в якому останнє просило в позові відмовити, оскільки, згідно Акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 487-ДК/409/АП/09/01/-17 від 19.10.2017 року, розмір шкоди встановлено 4 281,04 грн. та завдано шкоду відповідачем частково відшкодовано в розмірі 1 400,00 грн., отже, розмір не відшкодованої шкоди становить 2 881,04 грн. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні жодні докази того, що ТОВ «Акріс Агро» самовільно використовувало земельну ділянку позивача, оскільки з наданих позивачем документів вбачається, що земельною ділянкою користувалось ТОВ «Агро XXI», а відповідач не є правонаступником останнього. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 26.03.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро» про стягнення шкодипередано за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро» про стягнення шкоди прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд на 05.07.2018 року. 04.07.2018 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2018 року, згідно п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, у зв'язку із необхідністю виклику позивача для дачі особистих пояснень, розгляд справи було відкладено до 07.08.2018 року. 30.07.2018 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. 03.08.2018 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача на відзив в якій останній просив розглядати справу без урахування відзиву відповідача та задовольнити позов в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.08.2018 року, згідно п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, у зв'язку із необхідністю виклику позивача для дачі особистих пояснень, розгляд справи було відкладено до 26.09.2018 року. 20.08.2018 року на адресу суду надійшли письмові заперечення ТОВ «Акріс Агро» на відповідь на відзив в якому останнє просило в позові відмовити, оскільки позов є необґрунтованим. 26.09.2018 року на адресу суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. В судовому засіданні представник відповідача щодо задоволення позову заперечував з викладених у відзиві та запереченнях підстав та просив в позові відмовити. Вислухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер [NUMBER], площею 2,51 га, яка розташована на території Корнинської сільської ради, Рівненського району, Рівненської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Герасимчуком А.В., 19.10.2017 року проведено позапланову перевірку земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER]. За результатом перевірки старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Герасимчуком А.В. складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 487-ДК/409/АП/09/01/-17 від 19.10.2017 року, згідно якого встановлено, що ТОВ «Акріс Агро» самовільно зайняло земельну ділянку, площею 2,4112 га, кадастровий номер [NUMBER], що належить [PERSON] та вирощує на ній сільськогосподарську культуру - сою, чим порушило вимоги ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), тим самим заподіявши позивачу шкоду. 20.10.2017 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Герасимчуком А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 487-ДК/0000195По/08/01/-17 згідно інженера-землевпорядника ТОВ «Акріс-Агро» [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.Крім того, у постанові зазначено, що правопорушенням [PERSON]заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 4 281,04 грн. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно вимог ст. 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як визначено у ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - цебудь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки. Отже, обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи відповідних правовстановлюючих документів, а їх відсутність свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки. Так, старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Герасимчуком А.В. у постанові про накладення адміністративного стягнення № 487-ДК/0000195По/08/01/-17 від 20.10.2017 року встановлено факт самовільного зайняття ТОВ «Акріс-Агро» земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER],яка на праві власності належить [PERSON], та розмір заподіяної позивачу матеріальної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, яківизнаютьсяучасникамисправи, зазначаються в заявах по сутісправи, поясненняхучасниківсправи, їхніхпредставників. Оскільки учасники справи визнають вказані обставини, вони не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків. Так, ТОВ «Акріс Агро» відшкодувало [PERSON] завдану матеріальну шкоду в розмірі 1 400,00 грн., що визнається позивачем. Отже, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачеві 2 881,04 грн. При цьому, суд не приймає до уваги наданий позивачем розрахунок завданої матеріальної шкоди, оскільки старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Герасимчуком А.В. розмірзавданої позивачу матеріальної шкоди здійснено згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963, про що зазначено у розрахунку. Доказів оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення № 487-ДК/0000195По/08/01/-17 від 20.10.2017 року сторонами не надано. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні. Позивачем не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України на підтвердження заподіяння йому матеріальної шкоди неправомірними діями ТОВ «Акріс Агро» у період з вересня 2015 року по листопад 2017 року, а також з наданих позивачем доказів не вбачається причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, на підтвердження відшкодування позивачеві матеріальної шкоди, визначеної у постанові про накладення адміністративного стягнення № 487-ДК/0000195По/08/01/-17 від 20.10.2017 року,в повному обсязі відповідач не надав. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, а саме, в розмірі 2 881,04 грн. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23 від 15.02. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненнюсудові витрати в розмірі 246,68 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial