Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просили визнати за ними право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] - по 1/6 частині за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що їх батьки уклали шлюб 16.12.1952 року і стали проживати в будинку по [ADDRESS], який був зареєстрований за батьком - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.1952 року. В 1960 році батьки за спільні кошти побудували за вказаною адресою новий будинок, при цьому старий був демонтований. [INFO] мати - [PERSON] померла, і хоча за життя вона не виділяла свою частку, їй на момент смерті належала ? частина будинку - як дружині власника. Спадкоємцями після смерті [PERSON] стали: чоловік [PERSON] та діти - [PERSON], [PERSON], які фактично прийняли спадщину, так як на момент смерті проживали разом із спадкодавцем в спірному будинку. Після смерті матері батько уклав шлюб із [PERSON] - відповідачкою у справі. [INFO] року [PERSON] помер та залишив заповіт на все належне йому майно на ім'я відповідачки. Позивачі звернулись до нотаріальної контори після смерті батька із заявами про прийняття спадщини на частку матері, проте їм було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. В судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Представник позивачів в судовому засіданні також позовні вимоги підтримав, пояснив, що будинок, побудований померлими [PERSON] та [PERSON] не був прийнятий в експлуатацію, але будувався на підставі дозволу виконавчого комітету Богодухівської міської ради. Зазначив, що позивачі фактично прийняли спадщину після смерті матері, так як позивачка [PERSON] на той час була неповнолітньою, а позивач [PERSON] проживав та був зареєстрований в будинку. Таким чином, враховуючи, що померлій відповідно до положень КпШС належала ? частина будинку [ADDRESS] та після її смерті було три спадкоємця - діти та чоловік, то за позивачами слід визнати право власності по 1/6 частині будинку за кожним. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що після смерті [PERSON] відповідачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, так як померлий чоловік залишив заповіт на її ім'я, однак видача свідоцтва про праву на спадщину була зупинена через звернення позивачів до суду з даним позовом. Зазначив, що правовстановлюючий документ існував лише на старий будинок, на реконструйований в 1960 році будинок правовстановлюючі документи відсутні, в експлуатацію він не введений, проте в технічному паспорті єдиним власником зазначений [PERSON], тому, враховуючи, що заповіт був складений лише на ім'я відповідачки, вважав, що відсутні підстави визнавати право власності на частину будинку за позивачами. Крім того вказав, що [PERSON] померла в 1972 році, тобто у позивачів сплинув строк позовної давності для звернення до суду і поновити цей строк вони не просили. Представник третьої особи - Богодухівської міської ради у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивачів, представників позивачів та відповідачки, дослідивши надані письмові докази у справі, приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками позивачів [PERSON] та [PERSON] /копії свідоцтв про народження - а.с.60,14, копія свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] - а.с.13/. [PERSON] належав будинок по [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого 30.11.1953 року Богодухівською міською радою на підставі рішення Богодухівського народного суду /а.с.44/. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи, земельна ділянка по пров. Курглому 2 була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення виконкому Богодухівської міської ради від 12.12.1953 року /а.с.90/. Як вбачається з архівного витягу протоколу засідання виконавчого комітету Богодухівської міської ради від 25.03.1958 року, було вирішено дозволити [PERSON] перебудову житлового будинку по [ADDRESS] /а.с.85/. Згідно відповіді КП «Богодухівське БТІ» від 26.07.2012 року, будинок по пров.Круглому 2 був демонтований і в 1960 році побудований новий житловий будинок, який до теперішнього часу не введений в експлуатацію. [INFO] [PERSON] померла /копія свідоцтва про смерть - а.с.10/. Після смерті дружини [PERSON] 15.09.1979 року вдруге уклав шлюб - з відповідачкою [PERSON] /а.с.39/ та при житті залишив не її ім'я заповіт на все належне йому майно /а.с.39-а/. [INFO] року [PERSON] помер /а.с.9/. Після його смерті до нотаріальної контори звернулись діти - позивачі у справі та дружина [PERSON] - відповідачка, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи. Відповідно до п. 23 ППВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як було зазначено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Згідно з матеріалами справи, позивачі відповідно до положень ЦК УРСР фактично прийняли спадщину після смерті матері - [PERSON], однак як вбачається з відповіді Богодухівської нотаріальної контори, спадкова справа була заведена після смерті [PERSON], тобто після смерті матері [PERSON] позивачі не звертались із заявами про отримання свідоцтва про право на спадщину, що не заперечували і вони самі у судовому засіданні. Главою 86 ЦК України, розділом VII ЦК УРСР 1963 року, ЗУ «Про нотаріат» визначено нотарільний порядок оформлення права на спадщину. Таким чином, враховуючи, що неможливість отримання позивачами свідоцтва про право на спадщину після смерті матері в нотаріальній конторі не підтверджена належним чином, відсутні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed