Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Іващенко І.Ю., звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити юридичний факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Заяву обґрунтовує тим, що він народився [INFO] у м. Кременчук Полтавської області і на даний відбуває покарання у Державній установі Кропивницька виправна колонія № 6. На підтвердження своєї особи мається військовий квиток, який перебував у особовій справі заявника. У липні 1991 року він звільнився після відбуття покарання з Божківської виправної колонії № 16 м. Полтава. Станом на 24.08.1991 року він фактично проживав на території України за адресою: [ADDRESS] . У 1993 році був прописаний на [ADDRESS] . У реєстрі територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради відсутні відомості про його реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю у нього паспорта громадянина України він звернувся до адміністрації колонії із заявою про надання допомоги у отриманні адміністративної послуги з питання оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі картки. Листом Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області мені було відмовлено у видачі паспорта громадянина України у формі картки, оскільки мною не було документально доведено факту реєстрації місця проживання на території України до 24 серпня 1991 року. З метою отримання паспорта громадянина України виникла необхідність у встановленні юридичного факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, тобто на 24.08.1991 року. Посилаючись на викладене, вимоги чинного законодавства у інший спосіб встановити вищезазначений факт неможливо, а тому просить задовольнити заяву. Встановлення вказаного факту має значення для створення умов здійснення особистих немайнових чи майнових прав і не стосується спору про право. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву, посилаючись на викладені в ній обставини та просили її задовольнити. Заявник в судовому засіданні пояснив, що за межі України ніколи не виїздив, неодноразово засуджений, фактично проживав у м. Кременчук. Представник заінтересованої особи також підтримав заяву [PERSON] . Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи, наданоїДержавною установою Кропивницька виправна колонія № 6, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п.5 ч.2 вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; установлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народився [INFO] в м. Кременчук Полтавської області. На даний час заявник відбуває покарання у Державній установі Кропивницька виравна колонія № 6. Особа заявника також підтверджена військовим квитком, який перебуває у особовій справі заявника. У липні 1991 року він звільнився після відбуття покарання з Божківської виправної колонії № 16 м. Полтава. Станом на 24.08.1991 року він фактично проживав на території України за адресою: [ADDRESS] . У 1993 році був прописаний на [ADDRESS] . У реєстрі територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради відсутні відомості про його реєстрацію за адресою: [ADDRESS] . Має неодноразові судимості, за які відбував покарання на території України. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. У зв`язку з відсутністю у заявника паспорта громадянина України останній звернувся до адміністрації колонії із заявою про надання допомоги у отриманні адміністративної послуги з питання оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі картки. Листом Крюківського районного відділу у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області мені було відмовлено у видачі паспорта громадянина України у формі картки, оскільки мною не було документально доведено факту реєстрації місця проживання на території України до 24 серпня 1991 року. Факт про встановлення якого просить заявник підтверджений в судовому засіданні наданими ним доказами та матеріалами особової справи засудженого. Згідно з абзацом шостим підпункту «в» пункту 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006), для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону України від 18.01.2001 року № 2235-111 «Про громадянство України» належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті З Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України , ч.1 ст. 17 Закону України «Про судовий збір», суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: approved