Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

[PERSON] 03.12.2018 року пред'явив позов до Галицької міської ради, і просить постановити рішення, яким визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті діда, [PERSON], який помер 20.05.1985 року, право власності на спадкове нерухоме майно житловий будинок та по господарські споруди, інвентаризаційною вартістю 216\~215 грн., що розташовані по вул. Б.Хмельницького, 27 (36) в м. Галич. Позивач посилається на ті обставини, що 20 травня 1985 року помер його дід [PERSON], який постійно проживав [INFO], що у м. Галич, Івано-Франківської області. За життя ним складено заповіт 11 лютого 1970 року, яким все своє майно, а саме: житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі він заповів мені, онуку. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Я, за реєстром № 282, який не змінювався і не скасовувався. Після смерті діда [PERSON] прийняв спадщину, оскільки відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, як єдиний спадкоємець за заповітом. [PERSON] звернувся до Галицької районної державної нотаріальної контори із заявою про про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: м. Галич, по вул.\~Б.\~Хмельницького,\~36,\~що у\~м.\~Галич,\~Івано-Франківської\~області, нотаріус йому відмовила через те, що за відсутній правовстановлюючий документ на спірне домоволодіння. Просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, однак звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, а також у заяві зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги і просить задоволити з викладених у позовній заяві підстав (а.с.24). Відповідач - Галицька міська рада в судове засідання представника не направила, проте нею скеровано на адресу суду заяву, в якій позов [PERSON] визнається повністю, справу просять розглядати у відсутності представника. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Дослідивши представлені доводи позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20 травня 1985 року помер дід [PERSON] [PERSON], який постійно проживав [INFO], що у м. Галич, Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 439799 від 20.05.1985 року (а. с. 7). Як вбачається із копії заповіту, за життя ним складено заповіт 11 лютого 1970 року, яким все своє майно, а саме: житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі він заповів позивачу [PERSON] (а.с.8). З відмови Галицької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області за № 28/0214 від 26.01.2019 року вбачається, що державний нотаріус не міг видати [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ (а.с.25). 10 жовтня 2018 року Обласним комунальним підприємством «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок за адресою: м. Галич, вул. Б. Хмельницького, 27, Івано-Франківської області та видано довідку № 195 від 10.10.2018 року про те, що 03.01.1952 року за [PERSON] (дід позивача) було зареєстровано право власності на домоволодіння по вул. Б. Хмельницького, 36 (27) в м. Галич. Підстава для реєстрації права власності договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідчений Галицькою державною нотаріальною конторою 11.12.1951 року, за р№ 1621 (а.с. 15- 17, 18). Відповідач, Галицька міська рада Івано-Франківської області, щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно - не заперечує, про що свідчать подана заява (а.с.23). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 р. для придбаня спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Встановлено, що позивачем, [PERSON], понесено витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 2 162 грн., згідно квитанції №ПН606306 від 26.11.2018р. (а.с.1), а тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків вищезгаданої суми, що становить 1\~081 грн. На підставі ст. ст. 317, 319, 392, 1233 ЦК України,

Outcome: approved