Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 12 червня 2019 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що за час спільного проживання між ними часто виникали скандали та сварки у зв`язку неспівпаданням поглядів на питання сімейного життя, ведення спільного господарства, витрат коштів сімейного бюджету, вихованням дитини. З липня 2019 року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Їх сім`я фактично розпалась, примирення між ними неможливе. Від шлюбу дітей не мають. На примирення він категорично не згоден, шлюб зберігати не має наміру, тому і змушений звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання Позивач не з`явився, при цьому ним подано до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши при цьому, що позовні вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленою про розгляд справи по суті в порядку статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) пункт 4 частини 8, частина одинадцята, відзиву на позов не надіслала. Ухвалою суду від 14 січня 2020 року суд вирішив розглянути справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 червня 2019 року Глухівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 59(а.с.4). Від шлюбу дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що у сторін часто виникали скандали та сварки у зв`язку із неспівпаданням поглядів на питання сімейного життя, ведення спільного господарства, витрат коштів сімейного бюджету. З липня 2019 року шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини життя Позивача та Відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між Позивачем та Відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved