Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] в особі представника за законом - матері [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири. Крім того, до початку судового засідання представник позивача [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати недійсним договір дарування квартири від 06.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 06.12.2011 року та зареєстрований в реєстрі за №780, укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині обдарованого [PERSON] Визнати [PERSON] обдарованою у договорі дарування квартири від 06.12.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] 06.12.2011 року та зареєстрований в реєстрі за №780. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали за мотивів, викладених у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог, просили позов задоволити повністю. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечили проти задоволення позову, додатково пояснили, що укладення договору було спрямоване на передачу квартири у власність малолітньої [PERSON], а коли помер [PERSON] то було з'ясовано, що подарована квартира належала йому, а не позивачу. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та представника відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 06 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування квартири. За умовами вказаного договору [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] Однак, укладення даного договору було спрямоване на передачу вказаної квартири у власність малолітньої [PERSON], що є внучкою [PERSON] Обдаровуваним за даним договором виступав її батько [PERSON], оскільки як було пояснено нотаріусом процедура укладання договору дарування на батька малолітньої дитини є простішою та менш тривалою. [INFO] року [PERSON] помер у зв'язку з чим було з'ясовано, що подарована квартира належала останньому, а не [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Норми ст. 203 ЦК України встановлюють загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника процесу має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У свою чергу не додержання вищевказаних вимог, відповідно до ст.. 215 ЦК України є підставою визнання укладеного договору недійсним. Таким чином, оскільки договір дарування був спрямований на передачу квартири у власність малолітньої [PERSON], а не [PERSON], то при укладенні не було дотримано вимог ст..203 ЦК України. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин). Відповідно до ч.2 ст.39 ЦК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їх батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави визнання недійсним договору в частині обдарованого, визнання позивача обдарованою у договорі дарування та визнання за позивачем права власності на квартиру, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Виходячи із вище наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved