Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд із позовом до Білівської сільської ради Ізяславського району, Ізяславської районної державної адміністрації , в якому зазначив, що 18 березня 2005 року помер [PERSON], який був батьком [PERSON]. За життя [PERSON] склав заповіт, згідно якого належне для нього майно заповів для своїх дітей - [PERSON] та [PERSON]. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 2.6424 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Білівської сільської ради Ізяславського району і право на яку посвідчене державним актом серії Р1 № 817901. Спадкоємці звернулися до Ізяславської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та нотаріусом була заведена спадкова справа. 05 жовтня 2015 року позивач отримав свідоцтво про право на 1/2 частки у спадщині щодо майнових паїв та грошових коштів, однак на земельну ділянку площею 2,6424 га відповідно до державного акта Р1 № 817901 свідоцтво про право на спадщину не видано, оскільки в державному акті зазначено ще одну земельну ділянку площею 1,4505 га, що належала спадкодавцю після смерті його дружини. Внаслідок цього нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Через неможливість реалізувати свої спадкові права у нотаріальній конторі позивач змушений звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 2,6424 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 817901. В судовому засіданні [PERSON], який є опікуном недієздатного [PERSON], позовні вимоги підтримав та доповнив вимогою визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,4505 га, що належала спадкодавцю [PERSON] після смерті його дружини. Відповідачка [PERSON], яка залучена до участі у справі в якості співвідповідача за ініціативою суду, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала та заявила зустрічний позов, в якому зазначила, що вона також є спадкоємцем майна померлого [PERSON] і просила визнати за нею право власності на 1/2 частину земельних ділянок площею 2,6424 га і 1,4505 га, що належали спадкодавцеві. Ізяславська районна державна адміністрація, Білівська сільська рада Ізяславського району проти позову не заперечили, у поданих заявах просили розгляд справи провести у відсутність їх представників. Суд, заслухавши [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, проходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-БВ № 006418 [PERSON] помер 18 березня 2005 року в с. Припутні Ізяславського району. За життя він склав заповіт, посвідчений Білівською сільською радою Ізяславського району, відповідно до якого все належне для нього майно заповів для [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. 05 жовтня 2011 року Ізяславською державною нотаріальною конторою були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, згідно яких спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер 18 березня 2005 року, є його дочка [PERSON] та син [PERSON] (по 1/2 частині). Разом із тим нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, розташовані на території Білівської сільської ради, що належали померлому [PERSON] Із постанови нотаріуса від 20 вересня 2011 року вбачається, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що в державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 817901, виданого Білівською сільською радою Іззяславського району 15 січня 2002 року на імя [PERSON] було виявлено, що земельна ділянка розміром 1,4505 га, яку він отримав у спадщину після смерті своєї дружини [PERSON], була домальована в державний акт [PERSON], а також були здійснені дописи про опис меж. Дані дописки не були застережені особою, яка їх вчиняла і не поставлена печатка відповідного органу. Внесення таких дописок суперечать вимогам нормативних актів в цій частині, а тому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Судом встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю серії Р1 № 817901, яким посвідчувалося право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,6424 га, міститься допис земельної ділянки площею 1,4505 га, та опис меж даної земельної ділянки, яку [PERSON] Спадкував після смерті своєї дружини [PERSON]. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1297 зазначеного Кодексу передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст.. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до приписів ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі викладеного суд дійшов висновку про підставність позовних вимог [PERSON] та [PERSON], а тому за ними в порядку спадкування слід визнати право власності кожному на 1/2 частину земельних ділянок, що належали їх батькові [PERSON], який помер 18 березня 2005 року. На підставі ст.ст. 328, 1217, 1218, 1220, 1225, 1268, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved