Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] 19.06.2015 р. звернувся до Московського суду м. Харкова з позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, в обґрунтування вказавши наступне: Він є власником 79/100 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.1995 року та рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.04.2008р. Право власності зареєстровано за ним у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Будинок газифікований, має зручності та складається з жилих кімнат, кухні, вбиральні, тамбурів. 01.02.2015 р. він уклав договір оренди житлового приміщення (79/100 ч. зазначеного домоволодіння) з [PERSON], [PERSON] Сторони домовились, що розмір орендної плати (плати за комунальні послуги) буде становить 2000 гр. щомісяця. Після вселення в будинок відповідачі жодного разу не сплатили орендну плату, не відшкодували витрати на оплату комунальних послуг. Більш того, за час проживання в будинку відповідачі привели орендні приміщення до нежилого стану: повністю пошкодили шпалери на всіх стінах і стелі шляхом демонтажу; дозволу на проведення ремонтних робіт у будинку він не надавав. У зв*язку з пошкодженням жилого приміщення, не внесенням орендної плати, договір був розірваний та наприкінці квітня 2015 р. відповідачі звільнили приміщення. Тому, просить суд стягнути з відповідачів в рахунок матеріальної шкоди та орендної плати 15 682 гр. 60 коп. Стверджує, що діями відповідачів йому була спричинена моральна шкода: внаслідок пошкодження майна він хвилювався, що призвело до погіршення стану здоров*я. Моральну шкоду оцінює в 20 000 гр. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути за його відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Відповідачі в судове засідання не з*явились, про день, час розгляду справи повідомлені належним чином і суд розглянув справу за їх відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. За правилом ст.1166 ЦК України «Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.» Судом установлено, що власником 79/100 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.1995 року та рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.04.2008р. є [PERSON] Відомості про права власності за вказаною особою внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно. Дані обставини підтверджуються копіями приведених документів, які містяться в матеріалах цивільної справі. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як вбачається зі змісту висновку від 27.04.2015 р., проведеного в межах матеріалів ЖЄО 4629, та наданого начальником СДІМ Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківської області, станом на 17.04.2015 р. був зафіксований факт пошкодження майна, що належить [PERSON], громадянами [PERSON], [PERSON], та відмова останніх від внесення орендної плати за мешкання у будинку. Цей висновок також узгоджується з фотозображеннями від 11 травня цього року, з яких впливає, що у жилих кімнатах будинку зіпсовані шпалери на стенах та стелі. Отже, у [PERSON] є речове право на пред'явлення позову про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням належного йому майна. Як вбачається з кошторису, вартість ремонтно-будівельних робіт житлових приміщень (кімнат) становить 9682 гр. 60 коп. Тому, в цієї частині позовні вимоги належать задоволенню. Що стосується позовних вимог щодо стягнення орендної плати та відшкодування моральної шкоди, то в цієї частині позову суд відмовляє, беручі до уваги нижче викладене. Цивільним Кодексом України визначено поняття договору. Так, частиною 1 статті 626 закріплено, що «Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.» «Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди» (ст.638 цього Кодексу). Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON], договір оренди житла між ним та відповідачами був укладений усно; в письмової формі цей договір не викладався та сторонами не підписувався. Тому, встановити, яких істотних умов досягли сторонами по справі при укладені договору оренди частки домоволодіння [ADDRESS], колі саме відповідачі поселилися у будинку, за якій період, в якому розмірі не внесли орендну плату- суд не може. Разом з тим, порушенням зобов'язання, за приписом статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Отже, доказів порушення [PERSON], [PERSON] або невиконання ними умов договору оренди позивачем не надано. Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, частиною 1 зазначено, що «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.» З оглядом на приписи статті 60 ЦПК України, яка вимагає, що «кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень» суд не знаходить підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки, належних доказів спричинення такої шкоди позивачем також не надано. Лікарняний листок та витяг з історії хвороби позивача, які є в матеріалах справи, самі по собі не свідчать про наявність причинного зв*язку між хворобою [PERSON], діями відповідачів та спричиненням останньому моральної шкоди. Суд розглядає справи відповідно до ст.11 ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Судові витрати суд стягує з винної особи в порядку ст.88 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного,

Outcome: partial