Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за виконані роботи. (а.с.65) У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та показала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] в період з листопада 2007 року по квітень 2013 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період сумісного проживання був укладений попередній договір від 28.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] стосовно майбутньої купівлі будинку [ADDRESS], в рахунок чого [PERSON] передала [PERSON] 10000 доларів США. З огляду на вказаний договір відповідачі в грудні 2011 року вирішили провести на території домоволодіння [ADDRESS] роботи по благоустрою, з приводу чого уклали усний договір з позивачем [PERSON] Така домовленість стосувалася пиляння дерев, вивезення сміття, копання ями, виготовлення вольєру, ремонту даху на будинку тощо, при цьому за купівлю будівельних матеріалів та їх транспортування повинен був сплачувати [PERSON], а за будівельні роботи - [PERSON] Також сторони домовилися, що вартість робіт встановлюється позивачем [PERSON] на його розсуд в залежності від середніх ринкових цін на такі роботи та орієнтовно буде складати 63847 грн. З лютого по листопад 2012 року [PERSON] виконав всі обумовлені усним договором роботи. За цей час відповідачі сплатили йому 16 та 24 липня 2012 року всього 22285 грн. Заборгованість перед позивачем складає 41562 грн. за виконані покрівельні роботи на даху будинку, які не були сплачені ні по закінченню робіт, ні в гарантований строк у травні 2013 року. Фактично вказана заборгованість утворилася за відповідачкою [PERSON], оскільки відповідач [PERSON] за будівельні матеріали з позивачем розрахувався. Згідно рішення Краматорського міського суду від 11.09.2013 року та рішення Апеляційного суду Донецької області від 03.12.2013 року покупцем житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2012 року визнано [PERSON], зазначений будинок визнано спільною сумісною власністю відповідачів та визнано за кожним з них право власності на 12 частку вказаного будинку. З огляду на вказане позивач [PERSON] вважає, що заборгованість за виконані підрядні роботи відповідачі повинні відшкодувати йому порівну, кожний в сумі 20562,20 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст.ст.526, 530, 599 ЦК України (виконання зобов'язання), ст.ст.627, 642 ЦК України (укладання, виконання договорів). Просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав та показав, що під час його спільного життя з [PERSON] вони вирішили придбати будинок [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що останній потребував ремонту, вони залучили до господарсько-будівельних робіт його знайомого [PERSON] з бригадою, з яким усно домовилися щодо об'єму та вартості робіт, кошторис не складали. Він ([PERSON]) займався закупкою та доставкою будівельних матеріалів, а оплату за роботи проводила [PERSON] Всі роботи позивачем були проведені та закінчені з лютого по листопад 2012 року. Акти виконаних робіт йому для підписання не пропонувалися. 24.11.2012 року був укладений договір купівлі-продажу будинку, але оформлений на доньку [PERSON] - [PERSON] як покупця. В судовому порядку він ([PERSON]) поновив свої порушені права та за ним було визнано право власності на ? частку будинку [ADDRESS]. З квітня 2013 року фактичні сімейні відносини між ним та [PERSON] були припинені через її зраду, що призвело до неприязні між ними. Він не має заборгованості перед [PERSON], але як співвласник будинку та порядна людина готовий сплатити позивачу заявлену ним половину заборгованості в розмірі 20562,20 грн. У судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов не визнав та показав, що у 2011 році [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу. В цей час [PERSON] вирішила придбати своїй дочці [PERSON] жилий будинок [ADDRESS]. З цього приводу на біржі нерухомості «Євгенія» у м.Краматорську 28.11.2011 року вона уклала попередній договір з продавцем [PERSON] та сплатила йому аванс, а 24.11.2012 року її донька [PERSON] уклала договір купівлі-продажу вказаного будинку. До моменту купівлі будинку відповідач [PERSON] запросив свого знайомого [PERSON] для виконання ремонтно-будівельних робіт на території домоволодіння, на що [PERSON] своєї згоди не давала та договорів з позивачем не укладала. Але у липні 2012 року [PERSON] повідомив їй, що [PERSON] на території обраного для купівлі домоволодіння вже зроблені певні роботи, за які потрібно сплатити приблизно 22000 грн. [PERSON] прибувши на [ADDRESS], вимушено розрахувалася з [PERSON] та вимагала від нього припинення подальших робіт. З цього часу між нею та [PERSON] стосунки погіршилися, переросли у неприязні та в подальшому були припинені. У зв'язку з припиненням на початку 2013 року сімейних відносин з [PERSON], останній в судовому порядку оспорив вищевказаний договір купівлі-продажу та за ним було визнано право на ? частку зазначеного будинку. Право власності на іншу ? частку будинку було визнано за [PERSON] Будучи в дружніх стосунках [PERSON] та [PERSON] стали погрожувати їй та вимагати гроші, нібито за будівельні роботи, вчинені по [ADDRESS], у зв'язку з чим [PERSON] у червні 2013 року була змушена звернутися до міліції. Даний позов [PERSON] не визнає, оскільки ніяких договорів з [PERSON] не укладала, роботи йому не доручала, кошторисів чи актів виконаних робіт не підписувала, ніяких зобов'язань перед позивачем не має та в той час, коли позивач зазначає про виконання ним будівельних робіт, договір купівлі-продажу ще був не укладений. Представник відповідачки просить в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, свідка [PERSON], який у судовому засіданні показав, що він разом з [PERSON] та [PERSON], який у них був за головного, з лютого по вересень 2012 року виконували будівельні роботи по [ADDRESS]. Вони не зареєстровані як приватні підприємці, працюють неофіційно. Як йому відомо вказані роботи замовили [PERSON] та [PERSON] Останній привозив будівельні матеріали, а [PERSON] розраховувалася з [PERSON] Як йому відомо від [PERSON] [PERSON] по закінченню робіт не заплатила гроші приблизно в сумі 40000 грн. за ремонт даху, фронтонів. З приводу вказаних робіт кошторисів та актів він не бачив, свідка [PERSON], який у судовому засіданні показав, що з лютого по вересень 2012 року разом з [PERSON] та [PERSON] на чолі виконували господарсько-будівельні роботи по [ADDRESS]. Суб'єктами підприємницької діяльності вони не є, працюють неофіційно. На замовлення [PERSON] та [PERSON] вивозили сміття, пиляли дерева, побудували дах над будинком та гаражем. [PERSON] завозив будівельні матеріали. Від [PERSON] він чув, що оплачувати роботи повинна була [PERSON], дослідивши матеріал №5308 з висновком від 04.06.2013 року за результатами перевірки Краматорським МВ ГУМВС України в Донецькій області заяви [PERSON], згідно якому 03.06.2013 року [PERSON] звернулася до міліції із заявою про проведення профілактичної роботи з незнайомим чоловіком, який спонукав її до виконання цивільно-правових зобов'язань. З письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що останнім в 2012 році були виконані роботи по перекриттю даху на будинку [ADDRESS], за які оплата проведена не в повному обсязі, дослідивши надані докази - копії актів прийому-передачі виконаних робіт (а.с.7,8), копії замовлень покупця та товарні чеки на придбані будівельні матеріали (а.с.9-12), копію нотаріального договору купівлі-продажу жилого будинку від 24.11.2012 року та витягу про державну реєстрацію права власності (а.с.53-57), копію рішення Апеляційного суду Донецької області від 03.12.2013 року за результатами розгляду апеляцій на рішення Краматорського міського суду від 11.09.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та розділ спільного майна, визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та розділ спільного майна (а.с.66-74), вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, в ст.60 ЦПК України зазначається, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, з сукупності представлених доказів об'єктивно встановлено, що - 24.11.2012 року продавці [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила жилий будинок по [ADDRESS], що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, зареєстрованому в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.53-57). Покупець [PERSON] доводиться донькою відповідачці [PERSON] (а.с.51-52). Згідно копії рішення Апеляційного суду Донецької області від 03.12.2013 року, прийнятого за результатами розгляду апеляцій на рішення Краматорського міського суду від 11.09.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та розділ спільного майна, визнання договору купівлі-продажу недійсним в частині покупця та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та розділ спільного майна, був зокрема встановлений факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без шлюбу з 13.11.2007 року до 01.04.2013 року; визнано договір купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] від 24.11.2012 року недійсним в частині покупця, сторону якого замінено з [PERSON] на [PERSON]; вказаний жилий будинок визнано спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON] та проведено його поділ з визнанням за кожним з них права власності на ? частку цього будинку. (а.с.66-74) Як вбачається з мотивувальної частини вищевказаного судового рішення, договору купівлі-продажу жилого будинку [ADDRESS] від 24.11.2012 року передувало укладення попереднього договору від 28.11.2011 року між продавцем [PERSON] та [PERSON], за яким був переданий аванс в рахунок майбутньої купівлі-продажу. (а.с.69) Показаннями у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що у період з лютого по вересень 2012 року ними на чолі з [PERSON] проводилися певні будівельні роботи на території домоволодіння [ADDRESS], зокрема ремонт покрівлі даху, за які замовники повністю не розрахувалися. Посилаючись на показання вказаних свідків позивач [PERSON] просить суд про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] по 20562,20 грн. з кожного як заборгованості за виконані роботи по ремонту даху на будинку по [ADDRESS]. Однак [PERSON] та [PERSON] на момент виконання робіт ще не мали ні права користування, ні права власності вказаним будинком, у зв'язку з чим не мали права вчиняти щодо нього будь-які дії (ст.319 ЦК України), нести тягар по його утриманню (ст.322 ЦК України). Чи надавав такі права попередній договір в судовому засіданні не доведено, вказаний договір суду не надано. Посилання позивача [PERSON] на свідків [PERSON] та [PERSON], на думку суду, є недостатнім для доведення позовних вимог, оскільки зазначені особи були у підлеглості позивача, самостійно роботи не організовували, їх об'єм та ціну не визначали. Позивач [PERSON] в позові зазначає, що ним були виконані підрядні роботи з будівництва. Загальні положення про підряд зазначені у ст.ст.837-864 ЦК України, будівельний підряд - ст.ст.875-886 ЦК України та передбачають обов'язкове укладання письмового договору, складання проектно-кошторисної документації, актів прийому-передачі виконаних робіт. Як встановлено по даній справі, позивачем договір підряду не укладався, проектно-кошторисна документація не складалася, акти виконаних робіт відсутні та сам позивач не є суб'єктом підприємницької діяльності. Позивач [PERSON] посилається на наявність усної домовленості між ним та відповідачами щодо виконання певних робіт та ціни на неї. Зазначене підтверджує відповідач [PERSON], однак з огляду на заперечення відповідачки [PERSON] таки твердження позивача не можуть сприйматися як безумовні та підлягають обов'язковому доведенню відповідно до ст.60 ЦПК України. Позивач [PERSON], посилаючись на ст.ст.526, 530, 599 ЦК України щодо виконання зобов'язання, ст.ст.627, 642 ЦК України щодо укладання та виконання договорів, зазначає про невиконання відповідачами своїх зобов'язань по оплаті за вчинені ним будівельні роботи по ремонту даху. Однак позивачем не надано достатніх доказів, які б свідчили про виконання ним конкретно визначених робіт та про наявність конкретних зобов'язань відповідачів по відношенню до нього. З показань свідків [PERSON] та [PERSON], дослідженого матеріалу №5308 вбачається, що [PERSON] були виконані роботи по ремонту даху на будинку [ADDRESS], але саме з чого складаються ці роботи даних немає, їхня ціна не визначена, про розмір заборгованості не йдеться. Представлені позивачем копії актів прийому-передачі робіт (а.с.7,8) стосуються робіт за адресою: [ADDRESS], а не будинку відповідачів за адресою: [ADDRESS]. Вказані акти не містять дати виконання робіт, даних про замовників та їхніх підписів про прийнятті робіт. Представлені копії замовлень та чеків (а.с.9-12) стосуються придбання будівельних матеріалів та не мають відношення до предмету позову, яким є заборгованість по оплаті за роботи, а не за будівельні матеріали. Клопотань про проведення будівельно-технічної експертизи в судовому засіданні не заявлено. Позивач [PERSON] в позові зазначає про усну домовленість щодо загальної вартості робіт в розмірі 63847 грн., з яких недоплата складає 41562 грн. Окрім того, що такі твердження позивача є взагалі недоведеними, вимоги про стягнення з відповідачів вказаної заборгованості в рівних частках по 20562,20 грн. з кожного є незрозумілими, оскільки складатимуть при поділі по 20781 грн. (41562/2=20781). Підсумовуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] є необґрунтованими та відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України недоведеними, оскільки остання ніяких договорів з [PERSON] не укладала, роботи йому не доручала, кошторисів не узгоджувала, актів виконаних робіт не підписувала, об'єктивних даних про наявність зобов'язань [PERSON] перед позивачем та їх розмір не має. Незважаючи на визнання відповідачем [PERSON] позову [PERSON], суд на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України вважає, що таке визнання порушує права та інтереси відповідача, у зв'язку з чим не приймає його, оскільки заявлені позовні вимоги не мають юридично доведених підстав для їх задоволення. Крім того, відповідно до ст.15 ЦПК України судами розглядають справи по спорах про право. Справи, де відсутній спір про право, законодавець виключає із судової юрисдикції чи встановлює спрощений порядок їх розгляду. В даній справі встановлено, що [PERSON] вимоги по відшкодуванню заборгованості раніше до [PERSON] не висувалися, на даний час спір між ними відсутній, оскільки відповідач згоден відшкодувати позивачу заборгованість, що вправі зробити в добровільному порядку та про наявність перешкод для цього позивачем не заявлено. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові випрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, йому не відшкодовуються, у зв'язку з прийняттям рішення про відмову в позові.

Outcome: dismissed