Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до Овлочинської сільської ради Турійського району Волинської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що 21 грудня 2004 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла усе належне їй майно [PERSON] та [PERSON] Вказуючи, що встановлений законом шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини вони пропустили з поважних причин, інших спадкоємців немає, просили визначити їм додатковий строк два місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] У підготовче засідання позивачі не зявилися, однак подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов підтримують із викладених у ньому підстав, просять його задовольнити та розглядати справу без їхньої участі. Представник відповідача у підготовче засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій вказав, що Овлочинська сільська рада позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за відсутності представника. Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не зявилися, то відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 3 статті 1223, частина 1 статті 1220, частина 1 статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до часини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина 3 статті 1272 ЦК України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] на день смерті проживала сама у [INFO], дітей та родичів не мала, померла 21 грудня 2004 року і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно (а.с. 6, 17, 47). За життя [PERSON] 05 січня 2004 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла у рівних частинах [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Чоловік спадкодавця [PERSON] помер 31 серпня 2000 року (а.с. 13). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, заповіт від 05 січня 2004 року є чинним, що обєктивно підтверджується інформаційними довідками зі спадкового реєстру (а.с. 34-35). Аналіз наведених обставин справи дає підстави для висновку, що позивачі є єдиними спадкоємцями за заповітом, а спадкоємці за законом після смерті [PERSON] відсутні. На час смерті [PERSON] позивачі з нею постійно не проживали, а тому для прийняття спадщини після її смерті відповідно до вимог статей 1269, 1270 ЦК України останні у шестимісячний строк зобовязані були подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із даним позовом позивачі покликалися на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є те, що про складений на їхнє імя заповіт їм відомо не було, оскільки вони не є близькими родичами з спадкодавцем, після смерті [PERSON] вони тривалий час перебували на заробітках у місті Москва, в звязку з чим з обєктивних причин не могли подати у встановлений законом строк заяви про прийняття спадщини. Аналіз наведених\~причин пропуску\~строку для\~прийняття спадщини\~та обставин\~справи в\~їх сукупності\~дає підстави\~для визнання\~таких причин\~в контексті\~положень частини\~3\~статті 1272\~ЦК України\~поважними,\~оскільки вони\~обєктивно унеможливили\~подання позивачами\~нотаріусу заяв\~про прийняття\~спадщини за\~місцем її\~відкриття та\~реалізацію ними\~передбаченого і\~гарантованого законом\~права на\~спадкування в\~межах встановленого\~шестимісячного строку\~для прийняття\~спадщини. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, враховуючи, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачам додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] два місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачами нотаріусу заяв про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачам з державного бюджету по 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 352 грн 40 коп. кожному позивачу; стягнути з відповідача в користь позивачів 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, - по 352 грн 40 коп. кожному позивачу. На підставі викладеного, статей 1220, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved