Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на його користь 1/2 частину сплачених за Договором про іпотечний кредит №DO1FGI0000000221 коштів по основній заборгованості за період з 16.06.2015 по 24.04.2018 в розмірі 46\~070 грн. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 21.05.2010. За час перебування у шлюбі 14.09.2007 між позивачем та ЗАТ КБ «Приватбанк» був укладений вищезазначений Договір про іпотечний кредит, за яким позивач отримав кредит в розмірі 94\~687,50 грн. на придбання у власність квартири, розташованої за адресою: Донецька область, м.Красноармійськ, пр.Шахтобудівників, 23/28. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.06.2014 зазначена квартира визнана спільною сумісною власністю подружжя - позивача та відповідача, за кожним з них визнано право власності на 1/2 частину квартири кожному. Посилаючись на приписи ст.ст.60, 65 СК України та Постанову Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», позивач просить стягнути з відповідача сплачену ним за період з 16.06.2015 по 24.04.2018 суму кредиту в розмірі 46070 грн. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.22). Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про відмову від частини позову, підтримав та просив їх задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові. Відповідач позовні вимоги визнала, проте подала зустрічний позов, в якому просить: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: меблевий гарнітур для спальні коричневого кольору, що складається з ліжка, 2-х тумбочок та шафи для одягу, придбаний у 2009 році за 11\~800 гривень, соковижималку Moulinex, придбану у 2008 році за 699 гривень, музичний центр Aiwa, придбаний в 1995 році за 1500 гривень, відеокамеру LG, придбану в 1997 році за 2000 гривень, тостер Moulinex, придбаний у 2008 році за 193 гривні, ваги BOSCH, придбані у 2008 році за 285 гривень, чайник, придбаний у 2008 році за 220 гривень, фільтр для води Philips, придбаний у 2008 році за 460 гривень, набір вогнетривкого посуду, придбаний у 2009 році за 243 гривні, хлібницю, придбану у 2009 році за 200 гривень, пательню, придбану у 2009 році за 200 гривень, стіл-підставку під TV, придбаний в 1998 році за 300 гривень; всього на суму 18180,00 грн. - cтягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом 1/2 частину вартості майна, яка перебуває у його користуванні у розмірі 9090 грн.; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом 1/2 частину витрат на ремонт та утримання спільного майна у розмірі 3500 грн.; - стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом 5032,00 грн. сплаченого за нього боргу за спожитий газ. В обґрунтування вимог зустрічного позову позивачем [PERSON] з посиланням на приписи ст.60 СК України зазначено, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі та спільному проживанні з [PERSON] вони придбали вищевказане майно, яке знаходилось у квартирі за адресою: Донецька область, м.Покровськ (колишня назва Красноармійськ), пр.Шахтобудівників, 23/28, за період з 2016-2018 роки [PERSON] забрав вищеперелічене майно в особисте користування та вивіз з квартири. Також позивачем за зустрічним позовом [PERSON] зазначено, що за час проживання у спільній квартирі [PERSON] заборгував за спожитий газ 5032,00 грн., і для того, щоб не відрізали газопостачання, позивач уклала договір на погашення цього боргу, сплативши його. Крім того, [PERSON] зазначено, що за період з 2016 по 2018 роки нею за власний рахунок відремонтовано спільне майно на суму 5050 грн., а саме: газова колонка (виклик майстра) - 300 грн.; заміна замків вхідних дверей - 250 грн.; ремонт душової кабіни - 350 грн.; придбання насосу для води - 2000 грн.; установка домофону з щоквартальною оплатою - 1500 грн.; ремонт пральної машини - 650 грн., а також сплачені комунальні послуги за 2018 рік 1\~950 грн. В судовому засіданні відповідач та її представник адвокат [PERSON] навели доводи, викладені у відзиві на позов, а також просили задовольнити зустрічний позов. Представник відповідача за зустрічним позовом адвокат [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши таке. [PERSON] не заперечує, що майно, наведене [PERSON] в зустрічному позові як спільне сумісне, дійсно придбавалось ними в період шлюбу та є їхньою спільною сумісною власністю. Проте позивачем [PERSON] не доведена вартість заявленого нею майна на момент звернення до суду з відповідним позовом. Крім того, частина майна, як-то ваги BOSCH, пательня, стіл-підставка під TV, як і фільтр для води Philips та набір вогнестійкого посуду знаходяться у [PERSON] Щодо іншого майна, як-то меблевий гарнітур для спальні коричневого кольору, що складається з ліжка, 2-х тумбочок та шафи для одягу, соковижималка Moulinex, музичний центр Aiwa, відеокамера LG, тостер Moulinex, чайник, хлібниця, відповідач не заперечує, що воно є у нього в розпорядженні, але його вартість на час звернення [PERSON] до суду з відповідним позовом останньою не доведена. Разом з тим відповідач через свого представника висловив думку щодо вартості такого майна з урахуванням зносу, за якою вартість спірних меблевого спального гарнітуру коричневого кольору складає 6000 грн., соковижималки Moulinex 300 грн., музичного центру Aiwa 100 грн., оскільки він в неробочому стані; відеокамери LG - 500 грн., тостера Moulinex 100 грн., чайника 130 грн., хлібниці 120 грн. [PERSON] не погоджується, що має відшкодувати [PERSON] сплачену нею суму боргу за газ, оскільки відсутні докази на підтвердження того, за який період виникла ця сума, та хто саме в цей період проживав в квартирі. З приводу відшкодування позивачу сум, витрачених на ремонт та утримання спільного майна представник відповідача зазначає, що з відповідачем такі витрати не узгоджувались, необхідність проведення такого ремонту не доведена позивачем. Ухвалою суду від 21.08.2018 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та стягнення коштів прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 1/2 частини боргу, сплаченого за кредитним договором; вимоги за зустрічним позовом об'єднані в одне провадження з первісним позовом (а.с.72). Ухвалою суду від 19.09.2018 клопотання відповідача за первісним позовом про витребування доказів задоволено витребувано з АТ КБ «Приватбанк» виписку (помісячно) про погашення кредиту [PERSON] по договору про іпотечний кредит за період з травня 2015 року по квітень 2018 року (а.с.84). На підставі доводів учасників судового процесу та досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач та відповідач з 24.09.1988 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 21.05.2010 розірвано (а.с.7-8). 14.09.2007 між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладений Іпотечний договір №DO1FGI0000000221, за яким позивач отримав кредит в розмірі 94\~687,50 грн. на придбання у власність квартири за адресою: Донецька область, м.Красноармійськ, пр.Шахтобудівників, 23/28 (а.с.9-11). 14.09.2007 вказана квартира придбана позивачем за договором купівлі-продажу у [PERSON] у власність (а.с.12-14). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.06.2014 квартира за вказаною адресою визнана спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності на 1/2 частину квартири за кожним. Вказана обставина встановлена рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2015, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення 1/2 частини боргу, сплаченої за кредитним договором, задоволені частково; з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто суму в розмірі 12\~958,05 грн. в рахунок сплаченої 1/2 частини заборгованості за договором іпотечного кредиту №DO1FGI0000000221 та судові витрати (а.с.15-16). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 13.01.2016 рішення Красноармійського міськрайонного суду від 17.09.2015 в частині вирішення вимог за період з 14.05.2012 по 14.05.2015 та в частині стягнення судових витрат скасоване; позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину боргу, сплаченого за кредитним договором №DO1FGI0000000221 від 14.09.2007 за період 14.05.2012 по 14.05.2015 в сумі 18\~786,78 грн. та судові витрати (а.с.19-20). За змістом довідки від 27.04.2018, виданої ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованості за кредитним договором №DO1FGI0000000221 від 14.09.2007 немає, дата закриття кредиту 24.04.2018, за період з 01.05.2015 по 24.04.2018 внесено 93201,92 грн. (а.с.21). Внесення такої суми за вказаний період підтверджується також випискою банку, наданою на виконання ухвали суду від 19.09.2018, зі змісту якої вбачається, що за спірний період з 16.06.2015 по 24.04.2018 позивачем в рахунок погашення кредитного договору внесено 92\~140 грн. (а.с.90-119). Також з матеріалів справи вбачається, що між Красноармійським УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» та [PERSON] укладена угода від 17.08.2016, за якою [PERSON] зобовязується протягом 12 місяців здійснити погашення заборгованості за газ, яка утворилась за адресою: м.Красноармійськ, пр.Шахтобудівельників, 23/28 та яка станом на 01.08.2016 дорівнює 5032,01 грн. (а.с.60). Наданими [PERSON] копіями квитанцій підтверджується здійснення нею сплати комунальних послуг вказаної квартири всього на суму 1950 грн., погашення заборгованості за газ в розмірі 5032 грн., а також придбання меблевого спального гарнітуру у 2009 році за 11 800 грн.; соковижималки Moulinex у 2008 році за 699 грн.; музичного центру Aiwa у 1995 році за 1500 грн.; відеокамери LG у 1997 році за 2000 грн.; тостера Moulinex у 2008 році за 193 грн.; вагів BOSCH у 2008 році за 285 грн.; чайника у 2008 році за 220 грн.; фільтру для води Philips у 2008 році за 460 грн.; набору вогнетривкого посуду у 2009 році за 243 грн.; хлібниці у 2009 році за 200 грн., пательні у 2009 році за 200 грн., столу-підставки під TV у 1998 році за 300 грн. (а.с.61-72). Зі змісту довідки від 17.01.2019 КУ ПККСН вбачається, що [PERSON] з 01.09.2010 по теперішній час проживає в [INFO] разом з чоловіком [PERSON] та дочкою [PERSON] Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлені позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами, виходить з таких норм права. За приписами\~ст.60\~СК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 с.61 СК України). Відповідно до ч.2 ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (ч.4 с.65 СК України). Наведеним приписам кореспондують приписи ст.368 ЦК України, за якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналіз наведених законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що у випадку укладення одним із подружжя кредитного договору в інтересах сім'ї, подружжя є солідарними боржниками за цим договором, а тому один із подружжя, який виконав зобов'язання, що виникло з кредитного договору, має право пред'явити до іншого вимогу про відшкодування частини сплачених за кредитним договором коштів. При цьому, майно, яке набуто подружжям за час шлюбу за кошти, одержані в кредит, який не сплачений на час вирішення спору, все одно підлягає поділу між подружжям. Одночасно суд зважає на приписи ч.4 ст.82 ЦПК України, за якими обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, а також рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.06.2014, яким вищевказана квартира визнана спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] із визнанням за кожним права власності на 1/2 частини квартири, оскільки матеріалами справи доведений факт сплати позивачем зобовязань за кредитним договором №DO1FGI0000000221 від 14.09.2007 за період з 16.06.2015 по 24.04.2018 в розмірі 92\~140 грн., то 1/2 частина від сплаченої суми, а саме 46 070 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] На підставі наведених приписів СК України, оскільки [PERSON] визнається факт придбання зазначеного в зустрічному позові майна за час шлюбу з [PERSON], суд доходить висновку, що в силу приписів ст.60 СК України таке майно є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] За приписами ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст.69 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). За змістом ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі; якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи наведені законодавчі приписи, оскільки за поясненнями представника [PERSON] адвоката [PERSON] таке майно як меблевий гарнітур, соковижималка Moulinex, музичний центр Aiwa, відеокамера LG, тостер Moulinex, чайник, хлібниця, знаходиться у [PERSON], суд доходить висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1/2 частина вартості такого майна. При цьому суд враховує розяснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в п.22 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11, за якими вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Оскільки [PERSON], визнаючи, що зазначене вище майно знаходиться у нього, погоджується з такою його вартістю на час розгляду справи як меблевий спальний гарнітур коричневого кольору 6000 грн., соковижималка Moulinex 300 грн., музичний центр Aiwa 100 грн.; відеокамера LG - 500 грн., тостер Moulinex 100 грн., чайник 130 грн., хлібниця 120 грн., що разом дорівнює 7 250 грн., а позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведена належними та допустимим доказами заявлена нею вартість такого майна як дійсна вартість на час розгляду справи, суд, виходячи із приписів ч.1 ст.82 ЦПК України, доходить висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 3\~625 грн. (1/2 від 7250), із залишенням у його власності такого майна. При цьому суд зазначає, що позивачем за зустрічним позовом - [PERSON] не надано жодного доказу на підтвердження того, що таке майно, як ваги BOSCH, пательня, стіл-підставка під TV, фільтр для води Philips, набір вогнетривкого посуду знаходиться у відповідача [PERSON] Позовні вимоги за зустрічним позовом в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] частини витрат на ремонт та утримання спільного майна у розмірі 3500 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що, по-перше, дійсно відбулась поломка чи інша причина, що обумовила виклик майстра щодо газової колонки, заміни замків вхідних дверей, ремонту душової кабіни, необхідність придбання насосу для води, установку домофону, ремонту пральної машини; по-друге, питання необхідності проведення відповідних ремонтних робіт та придбання таких речей вирішено за згодою обох співвласників як [PERSON], так і [PERSON]; по-третє, сума відповідних ремонтних робіт та вартість придбаного майна узгоджена зі співвласником [PERSON] Разом з тим з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1/2 частина сплачених останньою комунальних послуг, а саме 975 грн. (1/2 від 1950 грн.), а також 1/2 частина сплаченої неї заборгованості за газ, а саме 2516 грн. (1/2 від 5032 грн.), оскільки [PERSON], як і [PERSON], є співвласником квартири за адресою: Донецька область, м.Покровськ (колишня назва м.Красноармійськ), пр.Шахтобудівельників, 23/28. За імперативними приписами ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З наведеними приписами узгоджуються положення ч.1 ст.360 ЦК України, за якими співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Підстави для стягнення з [PERSON] всієї сплаченої [PERSON] суми заборгованості за газ відсутні, оскільки доказів на встановлення саме такого порядку утримання сумісного майна в частині витрат на газ не надано, як не надано і доказів на підтвердження виникнення такої заборгованості саме внаслідок використання газу у відповідному обємі виключно [PERSON] Між тим, за приписами ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує, а [PERSON] не надано до суду жодного доказу на підтвердження понесення ним як співвласником вказаної квартири витрат, повязаних зі сплатою комунальних послуг на її утримання. Отже, зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Таким чином, враховуючи, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума в розмірі 46 070 грн., а з [PERSON] на користь [PERSON] 7116 грн. (3\~625+975+2516), в підсумку з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума в розмірі 38\~954 грн. Таким чином первісний позов підлягає частковому задоволенню. Приписами ч.12 ст.265 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму. Заявлені позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом відшкодування судових витрат на правничу допомогу розподілу між сторонами не підлягають, оскільки ані договорів про надання правничої допомоги, ані доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті, як це передбачено вимогами ст.137 ЦПК України, сторонами не надані. Судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто за первісним позовом з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 599 грн., за зустрічним позовом з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 352,40 грн.

Outcome: partial