Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Назаренко М.В. звернувся до суд з позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та просив суд зняти арешти з усього майна, належного [PERSON] , які були накладені постановами Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 24.10.2014 року та 01.10.2015 року в межах виконавчого провадження № 45162445, від 24.10.2015 року в межах виконавчого провадження № 45162300 та від 08.09.2016 року в межах виконавчого провадження № 47484177. Свої вимоги мотивує тим, що 24.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено кредитний договір № 2619/0708/71-061, відповідно до умов якого позивачу надано кредит в розмірі 92 000, 00 дол. США на строк до 24.07.2038 року, зі сплатою 11,9 % річних. Також, було укладено іпотечний договір № 2619/0708/71-061-Z-1, згідно якого у якості забезпечення виконання умов кредитного договору в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS] . В подальшому, рішенням Апеляційного суду м. Києва (пр. 2/759/5320/13) від 25.03.2014 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачу, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, яка станом на 01.06.2013 року становить 1 196 169, 52 грн., стягнуто також судові витрати у розмірі 3 441, 00 грн. та видано два виконавчі листи, відповідно до яких відкрито виконавче провадження № 45162445 від 23.10.2014 року, на підставі виконавчого листа № 2/759/5320/13 про стягнення боргу у розмірі 1 196 169, 52 грн., виконавче провадження № 45162300 від 23.10.2014 року на підставі виконавчого листа № 2/759/5320/13 про стягнення боргу у розмірі 3 441, 00 грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.02.2015 року (759/8504/14-ц) стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором кредиту № 2619/0708/71-061 від 24.07.2008 року в розмірі 90 330, 55 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.02.2014 року становить 722 012, 09 грн., за відсотками - 51 630, 25 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.02.2014 року становить 412 680, 59 грн., пеню за останній рік в розмірі 19 071, 07 дол. США, що по курсу НБУ станом на 01.02.2014 року становить 152 435, 05 грн., а також судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн., видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 47484177 від 30.04.2015 року на підставі виконавчого листа № 2/759/3635/15 про стягнення 1 290 781, 73 грн. По виконавчим провадженням №№ 45162445, 47484177 накладено арешт на майно боржника [PERSON] , однак зазначені виконавчі провадження повернуто стягувачу. По виконавчому провадженню № 45162300 накладено арешт на майно боржника [PERSON] , 26.06.2015 року виконавче провадження закінчено. У зв`язку з повним погашенням позивачем заборгованості, поверненням виконавчих документів стягувачу, арешти майна, накладені постановами Святошинського районного ВДВС наразі є такими, що порушують права позивача на розпорядження своїм майном. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила позов задовольнити. Представники відповідача та третьої особи в судові засідання не з`являлись. Про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявний лист від представника відповідача про розгляд справи без його участі. Згідно з частиною 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25.03.2014 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної державної адміністрації про звернення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 2619/0708/71/061 від 24.07.2008 року, яка станом на 01.06.2013 року становить 1 196 169, 52 грн., шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на даний вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, стягнуто також судові витрати у розмірі 3 441, 00 грн. В задоволені зустрічних позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання кредитора таким, що прострочив прийняття виконання зобов`язання за договором відмовлено у повному обсязі ( а.с. 5-10). З інформаційної довідки про виконавче провадження № 45162445 вбачається, що постановами Святошинського районного ВДВС від 24.10.2014 року та від 01.10.2015 року накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Виконавчі документи 02.10.2015 року повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 15-16). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в межах виконавчого провадження № 45162300 24.10.2014 року накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Вказане виконавче провадження 26.06.2015 року закінчено на підставі пункту 8 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 17-18). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11.02.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором кредиту № 2619/0708/71-061 від 24.07.2008 року в розмірі 90 330, 55 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.02.2014 року становить 722 012, 09 грн., за відсотками - 51 630, 25 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.02.2014 року становить 412 680, 59 грн., пеню за останній рік в розмірі 19 071, 07 дол. США, що по курсу НБУ станом на 01.02.2014 року становить 152 435, 05 грн., а також судовий збір в розмірі 3 654, 00 грн. В задоволені позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту солідарно відмовлено (а.с. 11-14). Матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця постановами Святошинського районного ВДВС від 08.09.2016 року накладено арешт на майно [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження в межах виконавчого провадження № 47484177. Виконавчий документ 04.10.2016 року повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 19-21). Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції яка діяла станом на день винесення постанови про повернення виконавчого листа в межах виконавчого провадження № 45162300) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції яка діяла станом на день винесення постанови про повернення виконавчого листа в межах виконавчих проваджень № 45162445, 47484177) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що включає можливість виконання відповідного рішення. Згідно частини 1 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції яка діяла станом на день винесення постанови про повернення виконавчого листа в межах виконавчих проваджень №№ 45162445, 45162300) у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно з частинами 1, 2 статті 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. [PERSON] звернувся до Святошинського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про зняття арешту, проте листом від 14.03.2019 року № 20700 позивача повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення заяви (а.с. 24). Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з частиною 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. З копії довідки виданої ТОВ «Кредитні ініціативи» 19.12.2018 року № 191218/3 вбачається, що у [PERSON] відсутня заборгованість за кредитним договором № 2619/0708/71-061 від 24.07.2008 року у зв`язку з відступленням права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Кредо-Аверс» на підставі договору факторингу від 14.12.2018 року. Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на даний час існують обставини, що стали підставою для накладення арешту вищезазначеного майна. У статті 319 Цивільного кодексу України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( частина 2 статті 15 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає за можливе вирішити питання про відновлення порушених прав позивача шляхом зняття арешту з майна, оскільки на час звернення з цим позовом до суду відсутні обставини, що слугували підставою для арешту майна [PERSON] .

Outcome: approved