Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

[PERSON] 21.03.2018р. звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності [PERSON], що померла [INFO] правовстановлюючого документу - Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок на [ADDRESS], виданого Самбірським МБТІ 07.07.1989р. на ім'я [PERSON]. Заяву мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], після смерті останньої відкрилась спадщина, в т.ч. на жилий будинок на [ADDRESS], він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через розбіжності в правовстановлюючому документі і свідоцтві про смерть спадкодавця, зокрема згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] прізвище спадкодавця «[PERSON]», тоді як у Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок виданого Самбірським МБТІ 07.07.1989р. - «[PERSON]». Вказана помилка не може бути виправлена шляхом внесення змін у правовстановлюючий документ, що унеможливлює прийняття спадщини, тому він змушений звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок. В судове засідання [PERSON] не з'явився, 04.05.2018р. подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.29). Представник Градівської сільської ради Городоцького району Львівської обл. в судове засідання не з'явився, 04.05.2018р. сільський голова подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с.27). Суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім»я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Як убачається із копій свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 6), [PERSON] народився [INFO], його матір'ю значиться [PERSON], батьком - [PERSON] З копії свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.6) видно, що [PERSON], 1927 р.н. і [PERSON], 1929 р.н. одружились 19.05.1954р., що після одруження останній присвоєно прізвище [PERSON]. Із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 5) убачається, що [PERSON] померла [INFO] 22.03.2000р. [PERSON] склала заповіт, за яким житловий будинок та інше належне їй рухоме і нерухоме майно заповіла своєму синові [PERSON] (а.с.7). З копії погосподарської книги с. Градівка за 1996-2000р.р. та довідки Градівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 80 від 06.02.2018р. (а.с. 16, 28) видно, що [PERSON], [INFO] була головою двору та до дня смерті проживала і була зареєстрована на [ADDRESS], що рішенням виконкому від 09.11.1989р. № 17 змінено назву вулиці на [ADDRESS]. Разом з тим, із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Самбірським МБТІ 07.07.1989р. та копії довідки Самбірського МБТІ № 536 від 19.03.2018р. (а.с.11, 15) убачається, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами на [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Із постанови приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Павлишин Х.М. від 19.03.2018р. (а.с.8) убачається, що в т.ч. через невідповідність прізвища спадкодавця в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки розбіжності у зазначенні прізвища спадкодавця [PERSON] у правовстановлюючому документі не можуть бути виправлені шляхом внесення змін до такого, що унеможливлює прийняття спадщини заявником, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved