Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Б.Хмельницького, 22 в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що 22 червня 2016 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 37 від 23.01.2017р. житловий будинок з надвірними спорудами, які розташовані по вул. Б.Хмельницького,22 в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області належали колгоспному двору, головою якого був [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 16.08.1988 року. У відповідності до технічної документації житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 71,9 м. кв, житловою площею 37,7 м.кв, літньої кухні, стодоли, двох сараїв, комори, гаража, вбиральні, криниці, огорожі та вимощення. На час смерті чоловіка позивачка була зареєстрованою та проживала разом з ним, що підтверджується довідкою сільської ради № 451 від 16.09.2016р. Отже, позивачка прийняла спадщину. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину позивачка звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] Однак, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з тим, що частка померлого в житловому будинку не визначена, та відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. З довідки Сороківської сільської ради № 88 від 01.03.2017 року вбачається, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві по вул. Б.Хмельницького,22 в с. Сороки проживали: [PERSON], позивачка, її мама, яка померла, дочка [PERSON] та онук [PERSON]. Дочка та онук на час смерті [PERSON] разом з ним не проживали, з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Після смерті чоловіка позивачка постійно проживає в житловому будинку, користується предметами домашнього вжитку, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію. Згідно Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністровя», вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою с. Сороки по вул. Б. Хмельницького,22 Городенківського району, станом на 11.12.2017 р. - становить 121005 грн. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, зазначили, що позов підтримують повністю. Від відповідачки [PERSON] до суду поступила заява про розгляд справи у її відсутності, позов [PERSON] визнає повністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав. Пояснив, що позивачка є його бабкою по маминій лінії, вони проживають спільно за однією адресою. Він не заперечує щодо визнання за бабкою [PERSON] права власності на житловий будинок по вул. Б.Хмельницького,22 в с. Сороки після смерті її чоловіка [PERSON]. Ствердив, що не звертався до нотаріуса з заявою з приводу виділу частки з майна колишнього колгоспного двору. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 7927 від 23.01.2017 року, виданої Обласним комунальним підприємством «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 37 зареєстроване право власності на житловий будинок та господарські будівлі по вул. Б.Хмельницького,22 в с. Сороки Городенківського району за [PERSON], головою колгоспного двору, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 17.08.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988р. Станом на 15.04.1991 року (час припинення колгоспних дворів) у господарстві по вул. Б.Хмельницького,22 в с. Сороки Городенківського району Івано-Франківської області проживали: голова [PERSON], [INFO]; дружина [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], яка померла 02.04.2000 року а/з №5, дочка [PERSON], [INFO] та онук [PERSON], [INFO], про що свідчить копія довідки № 666, виданої виконавчим комітетом Сороківської сільської ради 14.12.2017 року . [PERSON] помер 22 червня 2016 р. у віці 74 років, актовий запис № 7 від 22.06.2016 р., що стверджує копія Свідоцтва про смерть серії І-НМ № 232387, виданого 22 червня 2016 року виконкомом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Про те, що позивачка є дружиною спадкодавця [PERSON], свідчить копія повторного Свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 579378, якою стверджено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], одружилися 15 серпня 1962 року, актовий запис № 22; після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з «Грицюк» на «Аннюк». [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO], разом із ним була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON], що стверджено копією довідки № 451, виданої 16.09.2016 року виконавчим комітетом Сороківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Копією спадкової справи № 121/2016 р., наданою суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] стверджено, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON]. 15.08.2017 року їй видані свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Сороківської сільської ради, зареєстровані в реєстрі за № 1477 та № 1178. Копіями Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48765549 та № 48765726, виданих 15.08.2017 року стверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкодавця [PERSON], номер в спадковому реєстрі 59517118, номер у нотаріуса 121/2016. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовані вул. Б.Хмельницького, 22 в с. Сороки. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1965 р., інші господарські будівлі збудовані в 1967, 1975, 1988 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО «Придністровя», вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою с. Сороки по вул. Б.Хмельницького,22 Городенківського району, станом на 11.12.2017 р. - становить 121005 грн. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець, яка прийняла спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] від 15.08.2017 р. слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться по вул. Б.Хмельницького,22 в с. Сороки Городенківського району після смерті [PERSON], який помер 22.06.2016 року у звязку з тим, що частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена, крім того, відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом першої черги спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 316,317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved