Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної неправомірними діями посадових осіб зазначивши, що [INFO] року, під час виконання трудових обов`язків в наслідок нещасного випадку на виробництві загинув їх чоловік, син та батько [PERSON]. 21 травня 2001 року, наказом № 215 по територіальному управлінню Державного нагляду охороні праці було призначено розслідування вказаного нещасного випадку. До складу комісії ввійшли: заступник начальника Горлівської ГІОТ у хімічної промисловості; директор по виробництву ВАТ «Концерн Стирол»; голова профспілкового комітету ВАТ «Концерн Стирол»; експерт ФССНС в Калінінському районі м. Горлівки; головний інженер Горлівського казенного хімічного заводу в якості представника Державного комітету промислової політики. За результатами спеціального розслідування нещасного випадку, який відбувся з [PERSON] [INFO] року, комісія прийшла до висновку вказаний нещасний випадок слід вважати не пов`язаним з виробництвом і відповідно не складати акт за формою Н-1. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 2 жовтня 2008 року було визнано, що смерть [PERSON] сталася в наслідок нещасного випадку на виробництві. У зв`язку з цим позивача було призначено та сплачено одноразову допомогу та проводились щомісячні виплати по втраті годувальника. Однак позивачі вважають, що в наслідок того, що своєчасно не було складено акт за формою Н-1 по факту загибелі під час виконання трудових обов`язків [PERSON] вони недоотримали передбачені законом виплати, а саме: одноразову допомогу [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 1165 гривень 80 копійок; недоплату по щомісячним виплатам за період з 21 квітня 2001 року по 9 серпня 2007 року [PERSON] в розмірі 23647 гривень 68 копійок; недоплату по щомісячним виплатам за період з 21 квітня 2001 року по 10 серпня 2010 року [PERSON] в розмірі 10475 гривень 10 копійок. Тому просили стягнути зазначені суми солідарно з відповідачів. Крім того, в наслідок неправомірних дій відповідачів, [PERSON], [PERSON], [PERSON], як сім`ї загиблого на підприємстві, не було виконано належного відшкодування шкоди. В наслідок цього у дочки загиблого виникли великі проблеми зі здоров`ям, у навчанні, вона була позбавлена можливості влаштуватись на роботу в правоохоронні органи. Сім`я загиблого [PERSON] тривалий час була вимушена, в різних державних установах доказувати наявність факту загибелі рідної людини при виконанні трудових обов`язків. Вказане привело до моральних втрат, а тому позивачі вважають, що відповідачі повинні відшкодувати моральні збитки в наступному розмірі: дочці загиблого [PERSON] - [PERSON] 200 00 гривень; матері загиблого [PERSON] - [PERSON] 200 000 гривень; дружині загиблого [PERSON] - [PERSON] - 200 000 гривень. Саме ці суми і просять стягнути з відповідачів солідарно ні їх користь. В судовому засіданні позивачіі та їх представник надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, та підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що в задоволені позову слід відмовити, оскільки позовні вимоги відносно ФССНС, профспілкового комітету ВАТ «Концерн Стирол» були предметом розгляду іншого позову по якому постановлено рішення суду, яке набуло чинності. Стосовно позовних вимог до територіальної інспекції з питань праці в Донецькій області, то зазначеної установи в 2001 році, тобто на день загибелі [PERSON], взагалі не існувало. Представник даної інспекції не брав участі в роботі державної комісії і будь-яких рішень у зв`язку з цим не прийма, а тому не міг заподіяти позивачам ні матеріальної, ні моральної шкоди. Представник ФССНС в Калінінському районі м. Горлівки позов не визнала зазначивши, що дійсно на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 2 жовтня 2008 року підприємством ПАТ «Концерн Стирол» 15 жовтня 2008 року, було складено акт за формою Н-1 по факту загибелі під час виконання трудових обов`язків [INFO] року [PERSON]. Відділення Фонду нарахувало та сплачувало одноразову та щомісячні виплати у відшкодування шкоди заподіяною втратою годувальника. Позивачі не погодившись з розмірами виплат звернулись до суду, однак рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 жовтня 2009 року в задоволені позовних вимог [PERSON] про стягнення щомісячних страхових виплат відмовлено у повному обсязі, на користь [PERSON] стягнуто щомісячні виплати в розмірі з 18 грудня 2008 року по 29 жовтня 2009 року 2063 гривні 18 копійок та з 1 грудня 2009 року встановлена щомісячна страхова виплата в розмірі 201 гривня 79 копійок з послідовною коректировкою у відповідності з діючим законодавством. Таким чином судом було визначено суми належні до сплати сім`ї загиблого, а відповідачі ВАТ «Концерн Стирол» та ФССНС в Калінінському районі м. Горлівки вказані суми сплатили. Крім того представник ФССНС в судовому засіданні зробила заяву про застосування строку позовної давності, щодо зазначеного позову. Представник Територіальної Державної інспекції з питань праці у Донецькій області також позов не визнала, оскільки представники вказаної установи не входили до складу комісії, яка розслідувала нещасний випадок, який стався [INFO] року з [PERSON]. Державна інспекція з питань праці була утворена тільки в 2011 році на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 17 серпня 2011 року. Позивачі не зазначили в позові, яким чином державна установа утворена в 2011 році могла завдати моральної шкоди в 2001 році. Представник профспілкового комітету ПАО «Концерн Стирол» позовні вимоги не визнав з тих підстав, що вказаний позов за даним обставинами вже був предметом судового розгляду. По ньому було постановлено рішення суду, яке на сьогоднішній день набрало чинності та виконано перед позивачами. Тому у зв`язку з тим, що рішення суду винесено відносно одного з солідарних боржників, позовні вимоги на підставі п.4 ст.543 ЦПК України, яка передбачає виконання солідарних обов`язків у повному обсязі одним з боржників припиняє обов`язок інших солідарних боржників перед кредитором. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явилась, надавши письмове клопотання про розгляд справи за її відсутністю. Представник Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України позов не визнала з тих підстав, що згідно п.8 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на підприємствах в установах і організаціях», затвердженого Постановою КМУ від 10 серпня 1993 року № 62 державна служба в даному випадку коли приходила до висновку, що нещасний випадок, який відбувся з [PERSON] керувалась листом прокуратури за № 1/126 від 1 червня 2001 року згідно якого останній самостійно відкрив наглядовий люк абсорбційної колони з метою викрадення кольорових металів, однак загинув в наслідок отруєння парами кислоти. Згодом коли рішенням суду було зобов`язано скласти Акт за формою Н-1 за фактом смерті [PERSON], рішення було виконано та складено акт за вказаною формою, згідно якого смерть [PERSON] була пов`язана з виробництвом. Тому будь-якої провини зі свого боку не вбачають, а тому в задоволені позову просять відмовити. Суд вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що в наслідок нещасного випадку, який відбувся [INFO] року, загинув [PERSON]. Згідно наказу № 215 від 21 травня 2001 року Територіального управління Держнаглядохоронпраці по Донецькій області, з метою розслідування нещасного випадку була утворена комісія у складі: заступника начальника Горлівської ГІОТ у хімічній промисловості (голови) Мішустіна В.К. та членів комісії: директора по виробництву ВАТ «Концерн Стирол» Склярова В.Л.; голови профспілкового комітету ВАТ «Концерн Стирол» Пономаренко М.М.; страхового експерта Калінінського відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Горлівки Кібєрєва Ю.А.; головного інженера Горлівського казенного хімічного заводу Беляніна І.В. (а.с.9). За наслідками розслідування, вищевказаною комісією, згідно акту від 20 червня 2001 року, було встановлено, що нещасний випадок з [PERSON] стався з причини того, що останній самостійно без відома начальника зміни, таємно від інших робітників зміни, відкрив люк на кубі абсорбційної колони № 6, з метою викрадення шламу до складу якого входили дорогоцінні метали. [PERSON] було порушено п.2.1 та п.3.1.4 «Інструкції ПР-5-16 аппаратчика абсорбції по експлуатації та безпечному обслуговуванню обладнання виробництва не концентрованої азотної кислоти під тиском 7,3 ати.» (а.с.10-16). Відповідно до цього було складено Акт № 50 від 20 червня 2001 року, що нещасний випадок, який стався з [PERSON], [INFO] року, та який не пов`язаний з виробництвом (а.с.25). Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 2 жовтня 2008 року (а.с.26-30) встановлено, що факт нещасного випадку, який стався з [PERSON], [INFO] року, є пов`язаним з виробництвом. Вказаним рішенням суду, ВАТ «Концерн Стирол» зобов`язано скласти акт за формою Н-1 відповідно до діючого законодавства. На виконання рішення суду, зазначеним відповідачем, на підставі засідання комісії по повторному розслідуванню нещасного випадку, який стався з [PERSON], [INFO] року (а.с.184-185) було складено акт за формою Н-1, тобто зазначений нещасний випадок було визнано таким, що він пов`язаний з виробництвом. Позивачам було призначено та сплачувались одноразова допомога та щомісячні виплати у відшкодування шкоди пов`язаною з втратою годувальника. Рішення Апеляційного суду Донецької області від 2 жовтня 2008 року представником позивачів було отримано 9 жовтня 2008 року, про що свідчить письмова розписка (а.с.200). Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, у відповідності з вимогами ст. 267 ЦК України застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Зазначена заява в судовому засіданні була зроблена представником відповідача - ФССНС в Калінінському районі м. Горлівки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмовлення у позові. Позивачами, представником позивачів, не було зроблено до суду заяв, клопотань про поновлення строку позовної давності. Статею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Оцінюючи встановлені в судовому засіданні факти, викладені норми законодавства, суд вважає, що у задоволенні позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної неправомірними діями посадових осіб слід відмовити, так як позивачами пропущено строк позовної давності, а також не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються. Станом на момент подання позову позивачами строк позовної давності сплив, про що було заявлено представником відповідача ФССНС в Калінінському районі м. Горлівки. Позивачі, представник позивачів не надав суду доказів переривання позовної давності або поважних причин її пропуску. Відповідач по справі зробив заяву про застосування строку позовної давності, щодо зазначеного позову. Позивачі не навели причин, а суд не визнав причини його пропущення поважними, а тому позов слід залишити без задоволення. На підставі ст.ст. 256,257,261,267, 1166, 1190 ЦК України,

Outcome: dismissed