Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання права власності на спадщину після смерті свого батька [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтували тим, що після смерті батька [INFO] відкрилась спадщина, до складу якої поряд з іншим майном входить земельна ділянка для садівництва, отримана [PERSON] в ході приватизації, та автомобіль «Фольксваген Пассат». Оскільки оригінали правовстановлюючих документів на це майно втрачені, і отримання їх дублікатів в даний час неможливо, оформити свої спадкові права в органах нотаріату позивачі не можуть. Просили визнати за ними право власності на автомобіль «Volkswagen-Passat 1.8», номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER] та земельну ділянку площею 0,1023 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за межами населеного пункту на землях Старорафалівської сільської ради, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №277672, кадастровий номер земельної ділянки 5620889300:04:001:0552. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги, надав пояснення в межах позову. Відповідач [PERSON] заперечила первісний позов та звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила у відповідності до ст.62 Сімейного Кодексу України визнати спільною сумісною власністю земельну ділянку площею 0,1023 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за межами населеного пункту на землях Старорафалівської сільської ради, а також покращення, зроблені на цій ділянці - незавершений будівництвом садовий будиночок, доріжку з бетону, металеві ворота, огорожі, сарай, вимощення під бесідку, та визнати за нею право власності на ? частину вказаної земельної ділянки та матеріалів. [PERSON] та [PERSON] заперечили проти зустрічного позову [PERSON] з тих підстав, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, була набута батьком [PERSON] внаслідок приватизації, і не являється спільним майном подружжя. Представники відповідачів - Старорафалівської сільської ради та управління Держземагентва у Володимирецькому районі - пояснили суду, що спірна земельна ділянка розташована на землях Старорафалівської сільської ради, за межами населеного пункту, дана ділянка була передана у приватну власність [PERSON] за його заявою. Представник управління Держземагенства надав суду завірену копію Державного акта, оригінал якого втрачено. Представники відповідачів клопотали про розгляд справи у їх відсутності. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кузнецовської державної нотаріальної контори - в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, в т.ч. показання свідків, фотографії, письмові докази, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов - повному задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 29.01.2013 року, що підтверджується рішенням апеляційного суду Рівненської області від 08.04.2014 року. Дана обставина не потребує повторного доказування з огляду на склад сторін у справі, як це передбачено ст.61 ч.3 ЦПК України. Як вбачається з ч.1 ст.74 Сімейного Кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. В період спільного проживання вказаних осіб [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,1023 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за межами населеного пункту на землях Старорафалівської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки 5620889300:04:001:0552, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №277672. Вказана земельна ділянка перебувала в користуванні [PERSON] з 2001 року, що підтверджується письмовими доказами - заявою [PERSON] про переоформлення земельної ділянки на [PERSON] від 23.04.2001 року, довідкою садово-городнього товариства «Відродження» від 21 січня 2015 року, посвідченням члена СГТ «Відродження» №32, і передана у приватну власність [PERSON] на підставі розпорядження голови Володимирецької РДА №422 від 18 жовтня 2010 року. У відповідності до п.5 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю чоловіка, дружини є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Для застосування передбачених зазначеною статтею правил збільшення вартості майна повинно відбуватися якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів, (зокрема, тенденцій до загального подорожчання чи здешевлення конкретного майна) і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкту, його якісних характеристик. Позивач [PERSON] надала суду достатні та допустимі докази того, що після придбання [PERSON] земельної ділянки для індивідуального садівництва, внаслідок спільних затрат та праці [PERSON] та [PERSON] вартість цієї земельної ділянки істотно збільшилась, як внаслідок покращення самої земельної ділянки, так і завдяки спорудженню на ній об'єктів нерухомого майна, конструкцій та споруд. Так, будучи допитаною за правилами допиту свідка, під присягою, [PERSON] пояснила, що в 2001 році вона разом з чоловіком [PERSON] ([PERSON]) придбали земельну ділянку із садовим будиночком в садово-городньому кооперативі «Відродження», що неподалік м.Кузнецовськ. Ділянка та будинок були у занедбаному стані, і після придбання [PERSON] спільно з [PERSON] почали приводити її в порядок - відремонтували будинок, встановили огорожу з сітки-рабиці, металеві ворота з хвірткою, залили бетоном доріжки та площадку під облаштування бесідки, залили фундамент для збільшення садового будинку, спорудили сарай з блоків, встановили дерев'яну загорожу, провели світло. Ці роботи виконувались подружжям спільно, орієнтовно у 2008-2010 рр, за рахунок спільних коштів. Крім того, на земельній ділянці висаджено кущі, плодові дерева, квіти, земля щороку оброблялась, на ній висаджувались городні рослини, вносились органічні та неорганічні добрива. Пояснення [PERSON] повністю підтверджені наданими письмовими доказами - копіями касових чеків та накладних про придбання будівельних матеріалів, фотографіями, які оглянуті в судовому засіданні, та показаннями свідків. Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] та її чоловіка [PERSON], оскільки вони є її сусідами по дачі. Коли сусіди придбали дачу, вона була запущена, на ділянці був старий будиночок, рвана теплиця, майже нічого не росло. [PERSON] та [PERSON] почали працювати на дачі, будувались, ремонтували будиночок, поставили сарай, тримали там курей, обгородили ділянку, зробили доріжки, площадку для бесідки, провели світло. [PERSON] багато садила городини, квітів, також посадили кущі, виноград. На ділянку привозили гній, обробляли землю. Аналогічні показання дала в судовому засіданні свідок [PERSON] Свідок [PERSON] - голова товариства «Відродження» - дала аналогічні показання, крім того пояснила, що [PERSON] оплачувала вартість проведення електроенергії на дачну ділянку в сумі 5500 грн. Ділянку [PERSON] та [PERSON] купляли разом, оформили на [PERSON], але потім разом її облаштовували, обробляли. Всі сприймали їх як подружжя. Показання свідків [PERSON], [PERSON] та допитаного як свідка під присягою позивача [PERSON] не спростовують надані [PERSON] докази, оскільки в своїх показаннях ці свідки та позивач також підтвердили, що [PERSON] працювала на земельній ділянці [PERSON], приймала участь в будівництві сараю, огорожі, облаштуванні ділянки та будиночку, обробляла землю. З наданого суду витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1023 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за межами населеного пункту на землях Старорафалівської сільської ради, становить 773,3 грн. В той же час, вартість будівель та споруд, розміщених на вказаній земельній ділянці, які є її невід'ємними частинами - садового будиночку, фундаменту (вимощення) під садовий будинок, доріжки з бетону загальною площею 28 кв.м.; огорожі з металевої сітки на бетонному вимощенні; металевих в металевих стовпах воріт з хвірткою довжиною 4,2 м., сараю, дощатої огорожі довжиною 9,3 м., дощатої в залізобетонних стовпах хвіртки довжиною 0,9 м., металевої в металевих стовпах хвіртки довжиною 0,9 м., бетонного вимощення під спорудження бесідки становить 112934 грн., що підтверджується матеріалами технічної інвентаризації. Вказані матеріали інвентаризації в частині опису будівель та споруд, а також їх вартості, позивачі [PERSON] та [PERSON] не оспорювали. Враховуючи вартість робіт по підведенню електроенергії в сумі 5500 грн, яка підтверджена довідкою СГТ «Відродження», загальна вартість покращень становить 118434 грн. При цьому суд враховує, що до поліпшень земельної ділянки відносять результати будь-яких заходів, що призводять до зміни якісних характеристик земельної ділянки та її вартості. До земельних поліпшень належать матеріальні об'єкти, розташовані у межах земельної ділянки, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, а також результати господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів, розміщення посівів, багаторічних насаджень, інженерної інфраструктури тощо); невід'ємне поліпшення нерухомого майна - результати заходів, спрямованих на покращення фізичного (технічного) стану та (або) якісних характеристик земельної ділянки та (або) земельних поліпшень, відокремлення яких призведе до зменшення ринкової вартості відповідно земельної ділянки та (або) земельних поліпшень, як це вбачається з пп.14.1.15, 14.1.75, 14.1.143 ст.14 Податкового Кодексу України та Постанови КМУ від 28.10.2004 року № 1442 «Про затвердення Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна». Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка, яка належала [PERSON], за час спільного проживання чоловіки та жінки однією сім'єю істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя, що є підставою для визнання даної земельної ділянки та розташованих на ній будівель та споруд об'єктами права спільної сумісної власності. Разом з тим, до часу судового розгляду, садовий будинок з господарськими будівлями не введені в експлуатацію, і право власності на них не зареєстроване у встановленому законом порядку. Таким чином, вказані будівлі є об'єктами незавершеного будівництва. У відповідності до ч. 2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Разом з тим, як вбачається з ч.3 цієї ж статті, до завершення будівництва особа вважається власником матеріалів, обладнання, яке було використано в процесі цього будівництва. Перелік та вартість матеріалів і обладнання, використаного при спорудженні спірних будівель наведено у матеріалах технічної інвентаризації, яка ніким із сторін не оспорювалась. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Також є підставними і підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на ? частину земельної ділянки та будівельних матеріалів і обладнання. При цьому суд виходить з положень ст.ст.70, 74 Сімейного Кодексу України, згідно з якими у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а також із положень ст.372 ч.2 Цивільного Кодексу України, з якої вбачається, що в разі поділу майна, що перебуває у спільній сумісній власності, частки співвласників вважаються рівними. З урахуванням висновків суду відносно зустрічного позову, первісний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю. За життя [PERSON] належали автомобіль «Volkswagen-Passat 1.8», номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], що підтверджується довідкою УДАІ УМВС №799 від 03.10.2014 року та обліковою карткою транспортного засобу [NUMBER] від 11.06.2013 року, а також ? частина земельної ділянки площею 0,1023 га для ведення індивідуального садівництва, яка розташована за межами населеного пункту на землях Старорафалівської сільської ради, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №277672 та доказами, дослідженими в судовому засіданні. Оскільки оригінали правовстановлюючих документів на це майно втрачені, оформлення спадкових прав позивачів в органах нотаріату є неможливим, що зумовило їх звернення до суду. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] першої черги, що підтверджується їх свідоцтвами про народження. Сторони у справі визнали ту обставину, що позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька за законом. Крім того, вказана обставина підтверджується рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.02.2014 року, яке набрало чинності 08.04.2014 року. Враховуючи сукупність вказаних обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON], у встановленому порядку при спадкуванні за законом прийняли спадщину після смерті батька, до складу якої входить автомобіль і половина земельної ділянки, у зв'язку з чим їх позов підлягає частковому задоволенню. Як вбачається зі ст..1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. З приводу розподілу судових витрат судом встановлено наступне. При подачі позову позивачами [PERSON] та [PERSON] сплачено судовий збір в повному обсязі в сумі 643,6 грн. Позивачем [PERSON] при подачі зустрічного позову сплачено судовий збір у мінімальному розмірі 243,6 грн., як це передбачено ч.2 ст.80 ЦПК України. Враховуючи, що остаточна ціна зустрічного позову визначена сторонами в судовому засіданні 19.03.2015 року після подання представником позивача [PERSON] витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та матеріалів інвентаризації будівель, і складає 59603,5 грн. (вартість земельної ділянки 773 грн.+вартість покращень 118434 грн. / 2), підлягає додатковому стягненню судовий збір в сумі 352,44 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи викладене,

Outcome: partial