Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із вказаним позовом до Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач, Лишнянська сільська рада), в якому просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [INFO] батька [PERSON], а саме, на земельні ділянки площею 0,25 га з кадастровим №3222784202:02:007:0022 та площею 0,05 га з кадастровим №3222784202:02:007:0021, що знаходяться на території Лишнянської сільської ради Макарівського району Київської області. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилались на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після чого відкрилась спадщина зокрема і на вказані земельні ділянки. Вона є єдиною спадкоємицею майна померлого [PERSON], за законом, яка спадщину прийняла, оскільки дружина померлого - [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за законом на її - позивачки користь. Проте, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, оскільки батько за життя належним чином не оформив правовстановлюючі документи на згадані земельні ділянки. Позивач у судове засідання не прибула, у своїй письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач надіслав до суду листа, в якому просив слухати справу у відсутності його представника. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER], видане повторно 06.08.2013 р., свідоцтвами про народження позивачки серії [NUMBER] від 25.09.1971 р. та її свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.04.1991 р. За життя [PERSON], розпочав приватизацію земельної ділянки площею 0,0500 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та якій було присвоєно кадастровий номер 3222784202:02:007:0021, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3202158252014. Також за життя [PERSON], розпочав приватизацію земельної ділянки площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та якій було присвоєно кадастровий номер 3222784202:02:007:0022, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3202158332014. Проте за життя [PERSON] не встиг отримати відповідні правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки. Єдиним спадкоємцем за законом майна померлого [PERSON], який спадщину прийняв є його дочка - [PERSON], яка 12.04.2011 року отримала в Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі, у тому числі з урахуванням ? частки майна, від якої відмовилась на її користь дружина померлого - [PERSON], Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається із ? частки житлового будинку [ADDRESS]. Проте, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, на земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Як передбачено ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 125 ЗК України (у редакції на час відкриття спадщини після смерті [PERSON]) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку (ст. 126 ЗК України). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - виготовлення у встановленому порядку Державного акта на землю; - отримання власником державного акта та його реєстрація. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки у спадкодавця не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Оскільки [PERSON], за життя розпочав процедуру приватизації земельних ділянок, однак її не завершив, відповідно у нього не виникло право власності на ці земельні ділянки, а тому право власності не може бути визнано за позивачкою у порядку спадкування. Однак, за позивачкою слід визнати право на завершення приватизації та отримання у власність цих земельних ділянок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: partial