Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась в суд з позовом до Приватного підприємства «ВАТ Компані» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати за землю. Свої вимоги мотивувала тим, що вона являється власником земельних ділянок з кадастровими номерами 7121884000:02:000:1554, 7121884000:02:000:1555 та 7121884000:02:0000:1556 розмірами 2,2211, 2,2206 та 2,2203 га відповідно в адміністративних межах Михайлівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області. Між Позивачем та Відповідачем були укладені договори оренди землі вказаних земельних ділянок № 106, 105 та 104 від 17 серпня 2017 року відповідно, за умовами яких сторони погодили оплатне за 11 560 грн. 01 коп. в рік використання земельних ділянок для господарської діяльності Відповідача. Сторони погодили, що вказану оплату Відповідач повинен був щороку надавати Позивачу в строк до 31 грудня. Також за умовами договорів (пункт 28 Договору) сторони погодили, що Позивач має право в односторонньому порядку розірвати договори, для чого повинен за 30 днів поштовим письмовим повідомленням поінформувати Відповідача про прийняте рішення. У випадку, якщо розірвання договору сталося до збору урожаю, Відповідач мав якнайшвидше зібрати врожай та сплатити орендну плату за рік користування землею. Позивач 22 березня 2019 року надіслав Відповідачу відповідні повідомлення про припинення договору, а 20 серпня 2019 року звернулась із заявою про необхідність погашення заборгованості зі сплати орендної плати, так як ще в липні 2019 року Відповідач на спірних земельних ділянках збирав врожай та заперечував наявність боргу за користування чужою землею. Водночас, такий стан речей порушував права Позивача на отримання прибутку від належного майна, так як 10 травня 2019 року Позивач уклала щодо спірних земельних ділянок договори оренди землі з іншим орендарем - ТОВ «Євролан-К», які починали діяти з 01 жовтня 2019 року, і бажала отримувати прибуток від них, але через дії Відповідача повноцінно розпорядитись майном не мала можливості. Просила стягнути з Відповідача на свою користь борг у розмірі 34 680 грн. 03 коп., неустойку у розмірі 179 грн. 58 коп. та три відсотки річних у розмірі 39 грн. 91 коп. В судовому засіданні представник Позивача вимоги позову підтримав та просив його задовольнити. Представник Відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 20 січня 2020 року по справі відкрито провадження та надано строк учасникам подати заяви по суті. Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року по справі призначено судовий розгляд. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як встановлено в ході судового розгляду, Позивач являється власником земельних ділянок з кадастровими номерами 7121884000:02:000:1554, 7121884000:02:000:1555 та 7121884000:02:0000:1556 розмірами 2,2211, 2,2206 та 2,2203 га відповідно в адміністративних межах Михайлівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області. Між Позивачем та Відповідачем були укладені договори оренди землі вказаних земельних ділянок № 106, 105 та 104 від 17 серпня 2017 року відповідно, за умовами яких сторони погодили оплатне за 11 560 грн. 01 коп. в рік використання земельних ділянок для господарської діяльності Відповідача. Сторони погодили, що вказану оплату Відповідач повинен був щороку надавати Позивачу в строк до 31 грудня. Також за умовами договорів (пункт 28 Договору) сторони погодили, що Позивач має право в односторонньому порядку розірвати договори, для чого повинен за 30 днів поштовим письмовим повідомленням поінформувати Відповідача про прийняте рішення. У випадку, якщо розірвання договору сталося до збору урожаю, Відповідач мав якнайшвидше зібрати врожай та сплатити орендну плату за рік користування землею. Позивач 22 березня 2019 року надіслав Відповідачу відповідні повідомлення про припинення договору, а 20 серпня 2019 року звернулась із заявою про необхідність погашення заборгованості зі сплати орендної плати, так як ще в липні 2019 року Відповідач на спірних земельних ділянках збирав врожай та заперечував наявність боргу за користування чужою землею. Водночас, такий стан речей порушував права Позивача на отримання прибутку від належного майна, так як 10 травня 2019 року Позивач уклала щодо спірних земельних ділянок договори оренди землі з іншим орендарем - ТОВ «Євролан-К», які починали діяти з 01 жовтня 2019 року, і бажала отримувати прибуток від них, але через дії Відповідача повноцінно розпорядитись майном не мала можливості. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Як на підставу своїх вимог сторона Позивача надала суду розрахунок заборгованості по договорах оренди земельних ділянок, яку просили стягнути на свою користь. Як вказав Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 суд зобов`язаний належним чином дослідити зроблений Позивачем розрахунок заборгованості. Аналізуючи наданий розрахунок, суд виходить з того, що стороною Позивача не вказано точного періоду виникнення заборгованості. Так, основним посиланням для стягнення заборгованості сторона Позивача вважала положення пункту 28 спірних договорів, згідно якої вони могли отримати право на орендну плату у випадку користування спірними земельними ділянками Відповідачем за рік, коли розірвання договорів відбулося до збору врожаю. Таким чином, вказане положення договорів як на підставу для стягнення коштів вказувала на наявність ряду обов`язкових обставин, які мають бути доведені суду доказами - на час розірвання договору Відповідач зі спірних земельних ділянок не зібрав врожай, а користування землею з його сторони мало тривати рік. При цьому, положення договорів зовсім не врегулювали строки виплат заборгованості з орендної плати за користування землею у разі дострокового розірвання договору оренди землі. Між тим, стороною Відповідача заперечувався факт використання земельних ділянок на стадії припинення договорів. Жодний з учасників справи не надав суду доказів та не клопотав про їх витребування щодо використання земельних ділянок Відповідачем і збору ним врожаю в період припинення договорів оренди землі. З огляду на вказане суд був позбавлений можливості встановити період заборгованості, наявність умов для таких виплат. Сторона Позивача ототожнила суму річної орендної плати із сумою заборгованості, при тому, що ці поняття виходячи з умов договорів є різними, мають різну правову природу виникнення та період їх розрахунку. З огляду на безпідставність пред`явленого позову та відсутність у ньому належного правового обґрунтування в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed