Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

[PERSON] 22 червня 2016 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 24 листопада 1982 року вступив у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований виконавчим комітетом Точилівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис №15. Від указаного шлюбу мають двох повнолітніх дітей: Позивач зазначає, що близько дванадцяти років з дружиною разом не проживають та не підтримують шлюбних стосунків. Між ними було повністю відсутнє взаєморозуміння, в них різні погляди на життя та сімейні відносини. Протягом всього подружнього життя, час від часу в їхній сім'ї виникали конфлікти та непорозуміння, їхня сім'я фактично розпалась. Крім того, тривалий час він має нову сім'ю, підтримує фактичні шлюбні стосунки з іншою жінкою та має серйозні наміри узаконити їхні взаємовідносини. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і недоцільне, суперечить його інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між ним та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання на розгляд справи позивач не з'явився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.9), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати, при цьому понесені судові витрати по справі просить залишити за ним. Відповідач в судове засідання на розгляд справи також не з'явилася, причину своєї неявки не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ч.5 ст.74 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду (а.с.15,18). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача, дослідивши документи по справі суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований 24 листопада 1982 року виконавчим комітетом Точилівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, постійно виникали сварки, в даний час разом не проживають, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати всі витрати по справі покласти на відповідача, посилаючись на матеріальне становище сторін.

Outcome: approved