Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай), що знаходиться на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак із об'єктивних причин пропустила строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим нотаріус не може оформити спадкові права, а тому за захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом 05 грудня 2017 року звернулася до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила справу слухати у її відсутності (п. 3 позовної вимоги, а.с. 3). Представник відповідача - сільський голова Вербовецької сільської ради подав до суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у відсутності представника (а.с. 23). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] померла [INFO] (а.с. 5). Відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) (а.с. 12) [PERSON] належить право на земельну частку (пай), що розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. На випадок своєї смерті [PERSON] 21 липня 2000 року склала заповіт на користь дочки [PERSON], яким заповіла останній належне їй право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Надія». Своє право спадкувати за заповітом після смерті [PERSON] позивач довела також свідоцтвом про своє народження (а.с. 6), довідкою начальника відділу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу (а.с. 7), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9) та довідкою виконавчого комітету Вербовецької сільської ради № 275 від 14 вересня 2017 року (а.с. 11). Таким чином, позивач довела суду факт смерті спадкодавця і своє право спадкувати після її смерті. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області у роз'ясненні (а.с. 14) зазначив, що не вбачається можливим прийняти заяву [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через пропущення нею строків, встановлених для подання такої заяви. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не знала, що відноситься до числа спадкоємців та про існування заповіту дізналась лише в жовтні 2017 року. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 49299537 від 30 вересня 2017 року (а.с. 19) вбачається, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заведена). Суд вважає, що вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, практику Верховного Суду України, зокрема, постанову від 15 вересня 2017 року у справі 315/765/14-ц, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved