Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] 01.02.2019 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 листопада 1997 року вони зареєстрували шлюб у Голованівському відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис №63. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому що у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, у зв'язку з чим в сімї відбувалися непорозуміння, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю не має. Подружні відносини між ними не підтримуються вже понад рік. Вважає, що причини, які спонукали її на розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. На примирення не згодна. Питання про поділ майна буде вирішено сторонами після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з позивачем. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою суду від 01.02.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 05 березня 2019 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення у справі, проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю. Пояснила, що з відповідачем проживають в одній квартирі, однак в різних кімнатах, шлюбні відносини не підтримують з 2017 року, мають спільних двох дітей: неповнолітнього [PERSON], [INFO] та повнолітнього [PERSON], [INFO]. Зазначила, що причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач застосовує відносно неї психологічний тиск, застосовує фізичне насильство. На примирення не згодна, проживати разом з відповідачем категорично відмовляється. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що дійсно мало місце погіршення відносин з дружиною, з якою мають спільних двох синів, про які зазначила позивач. Дійсно проживають в різних кімнатах, шлюбні відносини не підтримують близько року, стали зовсім чужими. Вважає, що причиною звернення позивача до суду з позовом є намір відібрати будинок, який він побудував в смт. Голованівськ Кіровоградської області. Не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачем, однак не визнав твердження позивача, що він вчинив відносно неї фізичне насильство, оскільки будь-яких фізичних дій ні відносно позивача, ні відносно дітей не застосовував. За місцем проживання в розмовах з позивачем дійсно виражався грубою та брутальною лайкою, оскільки на це провокувала сама позивач. Вважає, що примирення з позивачем не можливе. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши аудіозапис, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Голованівському відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області, актовий запис №63, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ОЛ №033067, виданого 14.11.1997 Голованівським відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №110388, виданого 06.08.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції Кіровоградської області (а.с. 5) та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що визнано відповідачем та не підлягає доказуванню. Як вбачається з довідки №515, виданої 24.01.2019 виконавчим комітетом Голованівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, діти сторін [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], входять до складу сім'ї позивача, яка проживає в [INFO] (а.с. 6). В судовому засіданні, за згодою сторін було відтворено аудіозапис розмови сторін за місцем їх проживання, що визнано відповідачем, з якої вбачається, що відповідач при розмові виражається в адресу позивача грубою, брутальною, цинічною лайкою, використовує непристойні висловлювання, образливо та зневажливо звертається до позивача. Однак досліджений аудіозапис не підтверджує доводи позивача про застосування відносно неї фізичного насильства, що не визнається відповідачем, а тому аргументи позивача, як посилання на одну з підстав розірвання шлюбу, застосування відносно неї фізичного насильства, є необґрунтованими та не доведеними жодними доказами, тоді як згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільного господарства сторони не ведуть, разом не проживають більше року, спору про місце проживання дітей не мають. Згідно наданих сторонами пояснень збереження шлюбу між ними неможливе. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обґрунтованими, окрім причин застосування відносно неї фізичного насильства, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім'ї є неможливим. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Сторони при реєстрації шлюбу прізвища не змінювали. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача, а тому покладаються на позивача. На підставі поданих по справі доказів суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved