Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] 12.03.2015 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними зареєстровано 21.05.2010 року у Гвіздській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9. За час спільного проживання в них народилися двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьками яких записані вона з відповідачем. Діти фактично є на її утриманні, відповідач, проживаючи окремо від них, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги для сімї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання дочки та сина. Відповідач, маючи мінливий дохід, працюючи на тимчасових заробітках, та виїжджаючи на сезонні роботи, самоусунувся від утримання дітей, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітніх дітей дочки [PERSON] иа сина [PERSON] - аліменти в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також судові витрати по справі. В судове засідання позивач [PERSON] подала письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, зазначила, що дійшла згоди з відповідачем стосовно розміру аліментів, тому просить позов задоволити та стягнути аліменти на кожну дитину по 600 грн. щомісячно, а справу розглянути по суті в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання також подав письмову заяву про слухання справи в його відсутність, заявлений позов визнав частково, зазначивши, що згідний сплачувати аліменти на дітей по 600 грн. щомісячно. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено 21.05.2010 року у Гвіздській сільській раді Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 9. За час спільного проживання в сторін народилися двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], батьками яких записані сторони по справі і які проживають з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання та довідкою №531 від 10.03.2015 року, виданих Гвіздською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.9-10). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, а також матеріального становища дітей та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати своїх дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоровя, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, та з врахуванням згоди обох сторін стосовно розміру аліментів, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дочки та сина, але в меншому розмірі, який визначила позивач. В звязку з цим розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 600 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. З відповідача слід також стягнути по справі судові витрати в дохід держави та на користь позивача згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved