Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилою квартирою №9 у будинку №16 по вулиці Шахтарської Слави в м.Родинське Донецької області, яка належить їй на праві приватної власності; зняти [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначено, що вказана квартира належить позивачу на праві приватної власності, в ній, окрім позивача, зареєстрований відповідач, який був її чоловіком та який не проживає в зазначеній квартирі більше ніж шість місяців, тому позивач просить позбавити його права користування цією квартирою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові, зазначивши, зокрема, що її колишній чоловік не проживає в спірній квартирі з 29.07.2017. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав та підтвердив, що він не проживає в квартирі за адресою: м.Родинське, вул. Шахтарської Слави, 16/9, яка належить на праві власності позивачу, з 29.07.2017, після того, як вони з позивачем припинили проживати разом, він іноді туди приходить в гості до дітей. З реєстрації не знімається, оскільки не має, де зареєструватись. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Квартира за адресою: м.Родинське Донецька область, вул.Шахтарської Слави, 16/9 належить позивачу на праві приватної власності внаслідок приватизації (свідоцтво про право власності на житло №1-730 від 03.07.20107, а.с.7-10). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29.05.2018 шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 13.01.2007, актовий запис №3, розірваний; рішення суду набрало законної сили 02.07.2018 (а.с.17). Актом від 06.08.2018 за підписом голови ОСББ [PERSON] та трьох свідків підтверджується, що [PERSON] не проживає за адресою: [INFO], - з 01.08.2017 (а.с.6). Допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що вона є сусідкою позивача, проживає в сусідньому з нею будинку, з липня 2017 вона не бачила, щоб відповідач проживав в квартирі позивачки, хоча до липня 2017 року він постійно там проживав. Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, шо член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що причина, за якою він не проживає в спірній квартирі понад один рік, є поважною, про існування таких доказів ним не зазначено, позов підлягає задоволенню в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно, оскільки зняття осіб з реєстрації, враховуючи приписи Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалась.

Outcome: partial