Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-12 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого по довіреності діє: [PERSON] звернувся до суду з позовом [PERSON] , 3-тя особа Тернівська сільська рада Смілянського району Черкаської області, Попівський старостинський округ про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 серпня 2020 року йому на праві власності належить будинковолодіння [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрована відповідач по справі - [PERSON] , яка в ньому не проживає з березня 2019 року, просив визнати її такою, що втратила право користування вище зазначеним будинковолодінням. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву в якій просять розгляд справи проводити без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно і належним чином. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Ця обставина підтверджується матеріалами поштової кореспонденції. Представник 3-ї особи виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився надіслав суду заяву в якій просив відмовити [PERSON] в задоволенні позову про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратила право користування жилими приміщенням в [ADDRESS] в повному обсязі. Представник 3-ї особи зазначив, що позивач безпідставно застосовує до спірних правовідносин ст. 150 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, оскільки в наданій до позову постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року справа № 6-709цс16 прямо зазначено, що «...суди помилково застосували до спірних правовідносин положення статей 150, 156 ЖК України та статті 405 ЦК України...». Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є колишньою дружиною його сина, яка разом із сином [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 19 червня 2020 року. У спірних правовідносинах відповідачем є колишня дружина [PERSON] та її малолітній син. Зазначив, що позивач з 20 серпня 2020 року є власником будинку [ADDRESS] , а його дитина [PERSON] в силу положень ч. 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», як член сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником. Окрім того, зазначив, що залучення в якості третьої особи до справи Попівський старостинський округ є безпідставним в порушення норм матеріального і процесуального права. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220980878 від 20 серпня 2020 року [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] на підставі виписки із по господарської книги від 17 серпня 2020 року (а.с. 7, 12). Відповідно до довідки Тернівської сільської ради Смілянського району Черкаської області № 198 від 30 червня 2020 року [PERSON] зареєстрований та проживає в будинковолодінні [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрована його дружина [PERSON] , 1972 року народження (а.с. 14). З довідки Тернівської сільської ради № 56 від 09 вересня 2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] , але з березня 2019 року в селі не проживає (а.с. 18). Із акту від 19 червня 2020 року, вбачається що [PERSON] , 1995 року народження та її син [PERSON] 2015 року народження не проживають в будинку [ADDRESS] з березня 2019 та їх особисті речі відсутні (а.с. 15). Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданого 13 серпня 2019 року шлюб між [PERSON] т а [PERSON] розірвано (а.с. 13). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Із змісту ч.1 ст. 317 ЦК України вбачається власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України визначено власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до Правових позицій висловлених судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ (справи пов`язані із застосуванням норм про захист права власності) згідно із ст.15, п.4 ч.2 ст.16, ст.ст.386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, відповідно до ч. 3 ст. 16 ЦК України є припинення дії, що порушує право. Враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] , яка зареєстрована в будинковолодінні [ADDRESS] , за цією адресою не проживає та створює перешкоди в користуванні будинком його власнику та можливістю вільно розпорядитися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню. Окрім того, суд звертає увагу на пояснення третьої особи та зазначає, що позивач не заявляв позовну вимогу про визнання особи такою, що втратила право користування жилими приміщенням малолітнього [PERSON] , 2015 року народження, який є сином відповідача по справі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, відтак відповідно до ст. до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved