Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 23.12.2019 року звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] , з [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, після смерті [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він з 1982 року проживав на [ADDRESS] та приблизно у цих роках познайомився з [PERSON] , з яким почав підтримувати дружні відносини. Згодом [PERSON] познайомив його з членами своєї сім`ї, дідом [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Дружні відносини поглибились після того, як [PERSON] довідався, що їхні спільні предки походили із Полтавської області, а саме із с. Соснівка, яке знаходиться недалеко від місця народження [PERSON] і що вони є далекими кровними родичами. Починаючи з 80-х років сім`я [PERSON] приймала дієву участь у житті [PERSON] , допомагали йому матеріально, вони спільно святкували усі свята. З середини 90-х років [PERSON] хоча і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично перебрався на постійне місце проживання до квартири сім`ї [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , у похованні якого заявник приймав участь. Після смерті [PERSON] заявник продовжував проживати разом із [PERSON] та [PERSON] , вони вели спільний побут, мали спільний бюджет. [INFO] померла [PERSON] , похованням якої займався [PERSON] , так як [PERSON] самостійно не міг цього зробити в силу того, що постійно перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також заявник допоміг [PERSON] оформити право на спадщину за заповітом, яка відкрилась після смерті його матері [PERSON] та продовжував проживати разом з [PERSON] , вести з ним спільний побут. [INFO] [PERSON] помер від цирозу печінки. Його похованням займався [PERSON] 21.05.2018 року заявник звернувся в Сьому Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом. За його заявою було заведено спадкову справу та запропоновано надати документи, які підтверджують його родинні відносини з [PERSON] . Вважає, що оскільки він понад двадцять років проживав із померлим [PERSON] , між ними склались братерські відносини, які вони вважали кровними, таким чином він є особою, яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки встановлення даного факту необхідне для прийняття та подальшого оформлення спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , просить заяву задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому в силу вимог ст. 223 ЦПК України його неявка не перешкожає розгляду справи по суті. Представник Львівської міської ради в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечив, вважає подану заяву [PERSON] не обгрунтованою, а факт проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] не підтвердженими належними доказами. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 16/. Згідно свідоцтва про поховання [PERSON] від 04.05.2018 року та договору замовлення на організацію та проведення поховання №281845 від 04.05.2018 року, заявник [PERSON] займався похованням [PERSON] /а.с. 31-32, 34/. Судом також встановлено, що [PERSON] до дня смерті проживав та був прописаний у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги /а.с. 25-27/. 21.05.2018 року [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] /а.с. 17/. 31.05.2018 року Сьомою львівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за № 121/2018, номер у спадковому реєстрі 62500144 /а.с. 71, 75/. З матеріалів справи вбачається, що листом від 05.06.2018 року № 586/02-14 завідувачем Сьомої львівської державної нотаріальної контори [PERSON] рекомендовано особисто прибути до Сьомої львівської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з документами, які підтверджують родинні відносини з спадкодавцем та здійснити оплату за інформаційні довідки зі Спадкового реєстру /а.с. 18, 76/. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. \~ \~ \~ \~За змістом пункту 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Крім того, у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] стверджує, що з середини 90-х років він постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , із спадкодавцем [PERSON] та його сім`єю. Вказує, що вони вели спільний побут, мали спільний бюджет. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що дійсно з середини 90-х років [PERSON] проживав з [PERSON] до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] . Протягом вказаного періоду заявник піклувався за покійним, допомагав у побуті, вони вели спільне господарство. Саме [PERSON] організовував поховання [PERSON] , так як інших родичів на той час у нього вже не було. За приписами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення. Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що позивач повинен довести належними доказами не лише факт спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а і факт ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази ведення заявником спільного господарства із [PERSON] , наявності спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, зокрема квитанцій про оплату комунальних послуг, договори-замовлення та інші документи, які б підтверджували факт ведення спільного побуту. Крім цього суд зазначає, що згідно паспорта, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 10-11/, а отже, згідно вимог діючого законодавства, дана адреса є його постійним місцем проживання. За приписами ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Фактично заявник міг і не проживати за місцем своєї реєстрації, однак, в матеріалах справи відсутні докази, що [PERSON] або члени його сім`ї за життя виявляли бажання здійснити реєстрацію місця проживання [PERSON] в своїй квартирі, також матеріали справи не містять жодного доказу, що [PERSON] , який з його пояснень понад двадцять років проживав за адресою спадкодавця, надходила будь-яка кореспонденція на адресу: [ADDRESS] . Досліджуючи заяву [PERSON] про прийняття спадщини, яка міститься в матеріалах справи, судом встановлено, що заявник з такою заявою звернувся 21.05.2018 року і у вказаній заяві він зазначає своє зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , проте місця свого проживання за адресою: [ADDRESS] ним не зазначено. Щодо покликання [PERSON] на те, що він з [PERSON] та членами його сім`ї є далекими кровними родичами є припущеннями, які не підтверджені належними доказами, а згідно ст. 81 ЦПК України доказування не грунтується на припущеннях. Надаючи оцінку показам свідків, суд зазначає, що вказані свідки були запропоновані для допиту заявником і так як і заявник в суді дали відповідно тенденційні показання щодо обставин необхідних для встановлення відповідних фактів. Свідки надали суду не конкретні, а лише узагальнені показання щодо спільного проживання заявника та [PERSON] , без конкретних значимих для справи фактів. Такі показання є сумнівними і не можуть покладатися в основу судового рішення. Крім того, суд враховує те, що допитані свідки є знайомими заявника, з якими у нього склались добрі дружні стосунки, а відтак,такі є зацікавленими у розгляді справи. Надаючи оцінку наданими заявником доказів, суд зазначає, що такі не підтверджують факту проживання заявника однією сім`єю з спадкодавцем [PERSON] в розумінні ст. 3 СК України, оскільки не розкривають підстав, умов проживання [PERSON] за адресою спадкодавця чи суть його взаємостосунків з померлим. Окрім свідків, заявником не надано суду жодного письмового доказу, які б документально підтверджували факт його проживання із померлим, а тому суд дійшов висновку про недоведеність факту, що має юридичне значення.

Outcome: dismissed