Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання, посилаючись на наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано, від спільного проживання мають дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманню, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дитини у розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та стягнути на її користь з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 500,00 грн. з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною трьох років, оскільки на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. У судовому засідання позивач на задоволенні позовних вимог наполягала, зазначила, що на їх думку відповідач в повній міри здатен сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2500,00 грн. та 500,00 грн. на її утримання, оскільки працює, має дохід, є молодою та здоровою людиною. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували, вказали, що відповідач на даний час не має постійного місця роботи, мінливий дохід та може сплачувати аліменти на утримання дитини у мінімальному розмірі, при цьому не згоден сплачувати аліменти на утримання позивача, оскільки не має для цього фінансової можливості. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідно до довідки про склад сім'ї позивача, дитина проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS]. Згідно наданих довідок, відповідач на обліку у Центрі зайнятості не перебуває, транспортних засобів не має, як фізична особа-підприємець не зареєстрований, нерухомого майна не має, офіційного доходу не має. Згідно наданих довідок, позивач на обліку у Центрі зайнятості не перебуває, нерухомого майна не має, отримує дохід у розмірі 860,00 грн., які отримує як щомісячну одноразову допомогу на тримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивача інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ч. 2ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. У преамбулі Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, зазначено, що дитина, в наслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, до досягнення нею повноліття. Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення чи іншими питаннями, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Статтею 18 Конвенції зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Виходячи з наведено, беручи до уваги наявні відомості про матеріальне становище сторін по справі, беручи до уваги що відповідач є молодою, енергійною людиною, на утримання дитини необхідні кошти для забезпечення її всього необхідного для зростання та розвитку, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 70% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи матеріальний стан позивача, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 500,00 грн. щомісячно, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи та розмір фактично отриманих позивачем коштів. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. З п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позов частково задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму понесених судових витрат в частині судового збору в розмірі 422,80 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. за позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача.

Outcome: partial