Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] в інтересах позивача звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що 05.09.2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1826-002/ФКВ-08, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 120000 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 15,1% річних. З метою забезпечення вказаного зобовязання між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №1826-002/Zфквіп-08, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,1 га на якій розміщений вказаний будинок, кадастровий номер 7310136600:36:002:0152 за адресою м.Чернівці, вул. Саянська, 9. 26.09.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №2531, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на вказане вище майно, яке є предметом іпотеки, в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором в сумі 116353 доларів США, що еквівалентно 930009 грн. 53 коп.; заборгованості по відсотках 61854 доларів США, що еквівалентно 494406 грн 29 коп., а також плата за вчинення виконавчого напису 2500 грн. На підставі вказаного виконавчого напису Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ відкрито виконавче провадження. Вважає, що вказаний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню оскільки виконавчий напис вчинено нотаріусом за відсутності безспірності стосовно заборгованості за кредитним договором, відсутності у відповідача пріоритету на задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки через відсутність державної реєстрації відомостей про відступлення на користь ПАТ «Дельта Банк» прав за договором іпотеки, порушення строків для вчинення виконавчого напису, вважаючи, що стягнення здійснюється за період з 01 липня 2010 року по 23 липня 2013 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених ним в уточненій позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала у зв»язку з його безпідставністю та просила в задоволенні позовних вимог відмовити з урахуванням доводів викладених у письмових запереченнях на позов. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була інформованою про день, час та місце судового розгляду цієї справи. Її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Позивач та представник третьої особи Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ в судове засідання не зявились, про причини своєї неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до змісту ст.ст. 55,124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 05.09.2008 року між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №1826-002/ФКВ-08, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 120000 доларів США строком на 36 місяців з процентною ставкою 15, 1% річних. Дата повернення кредиту 04 вересня 2011 року. (а.с.8-11, 47-50). З метою забезпечення вказаного зобовязання між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір №1826-002/Zфквіп-08 за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,1 га, на якій розміщений вказаний будинок, кадастровий номер 7310136600:36:002:0152 за адресою м.Чернівці, вул. Саянська, 9 (а.с. 12-14, 51-53). Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Судом встановлено, що відповідно до примітки нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у Державному реєстрі іпотек 05.09.2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON]В, зареєстровано іпотеку (відповідно до вказаного вище іпотечного договору), іпотекодержатель ТзОВ «Український промисловий банк». Отже законом передбачено виникнення взаємних прав та обовязків іпотекодавця та іпотекодержателя з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Разом з тим, ст. 24 Закону України «Про іпотеку» лише передбачає необхідність державної реєстрації відомостей про відсутплення права вимоги за договором іпотеки та не поваязує з цим винекнення взаємних прав та обовязків у нового кредитора та іпотекодавця, оскільки відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, необхідність державної реєстрації про відсутплення права вимоги за іпотечним договором не обмежена в часі та може бути здійснена новим кредитором в будь-який час. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 вказаного іпотечного договору, у звязку з порушенням або невиконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, іпотекодержатель набуває права на звернення стягнення на предмет іпотеки зокрема шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту приймання-передачі кредитних договорів, договорів застави (іпотеки), поруки, кредитних справ, на підставі Договору про передачу активів та Кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010 року, право вимоги за кредитним договором від 05.09.2008 року укладеним між ТзОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] №1826-002/ФКВ-08 перейшло до ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 56-64). Будь-яких доказів про недійсність або розірвання вказаного Договору про передачу активів та кредитних зобовязань матеріали справи не містять, у звязку з чим суд приходить до висновку про існування взаємних прав та обовязків між ПАТ «Укрпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» за вказаним договором та юридичних наслідків, які виникли у звязку з його укладанням. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Божник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. .У відповідності до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 527 ЦК України кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним чином або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 05.09.2008 року, позичальник належним чином своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість (а.с. 43). Згідно ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що станом на 23 липня 2013 року позичальником взяті на себе зобов»язання по кредитному договору не виконані. Приватним нотаріусом від Київського міського нотаріального округу [PERSON] за заявою АТ «Дельта Банк» 26.09.2013 року вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 1826-002/Zфквіп-08 від 05.09.2008 року, зареєстрований в реєстрі №2531, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 116353 доларів США, що еквівалентно 930009 грн. 53 коп.; заборгованості по відсотках 61854 долара США, що еквівалентно 494406 грн. 29 коп., а також плата за вчинення виконавчого напису 2500 грн. (а.с. 44-46). Відповідно до кредитного договору-строком повернення кредиту була визначена дата 04.09.2011 року (а.с.8). Спірний виконавчий напис нотаріусом вчинено 26.09.2013 року, тобто значно раніше до завершення трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Крім того, в матеріалах справи наявні досудові вимоги, адресовані як [PERSON], так і [PERSON], датовані 21.08.2013 року із зазначенням суми простроченої заборгованості і попередженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса в разі незадоволення претензії банку (а.с.54, 55). Доказів тому, що позивачка не була обізнаною про таку досудову вимогу суду не надано. Також суду не надано доказів того, що позивачка оспорювала розмір заборгованості, тобто не погодилась із безспірністю цієї заборгованості. З інших підстав, вчинення виконавчого напису нотаріусом за відсутності безспірності стосовно заборгованості за кредитним договором, відсутності у відповідача пріоритету на задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки через відсутність державної реєстрації відомостей про відступлення на користь ПАТ «Дельта Банк» прав за договором іпотеки, порушення строків для вчинення виконавчого напису позов не предявлявся. Обгрунтованість наведених підстав в судовому засіданні доведеною не була.

Outcome: dismissed