Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом. Крім нього, спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно на прізвище спадкодавця. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом 15 березня 2017 року звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, у п. 3 позовної вимоги просив справу слухати у його відсутності ( а.с. 5). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали і суду пояснили, що їх батько [PERSON] помер, коли [PERSON] було п'ять років. За таких обставин, він має право на обов'язкову долю в спадковому будинку на рівні з іншими двома спадкоємцями, що прийняли спадщину, [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача - Обухівської сільської ради - у судове засідання не з'явився. Сільський голова подала до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнала і просила справу слухати у її відсутності (а.с. 35). Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася. Зі слів відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] повідомлена про судове засідання, однак за станом здоров'я не може прибути до суду. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 24 січня 2017 року, яке набрало чинності 04 лютого 2017 року (а.с. 12-14) та оглянутими у судовому засіданні матеріалами цивільної справи № 139/806/16-ц (а.с. 22-26) стверджується, що [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS], який було побудовано у 1954 році. З довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» № 12 від 29 вересня 2016 року (а.с. 26) слідує, що згідно архівних документів на паперових носіях право власності на житловий будинок в цілому по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва Обухівської сільської ради від 13 лютого 1991 року. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2016 року, яке набрало законної сили 24 грудня 2016 року (а.с. 27-31), визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS], видане Обухівською сільською радою Мурованокуриловецького району 13 лютого 1991 року на прізвище [PERSON]. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд приходить до переконання, що наданими доказами повністю доведено право власності [PERSON] на збудований ним у 1954 році житловий будинок [ADDRESS]. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до норм ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З наявної у судовій справі № 139/806/16-ц інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 45036805 від 12 вересня 2016 року (а.с. 32) слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишив. Дружина та діти спадкодавця, відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, є спадкоємцями першої черги за законом. Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535ЦК УРСР в редакції 1963 року). Свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 10), свідоцтвом про своє народження (а.с. 11), довідкою виконавчого комітету Обухівської сільської № 673 від 17 червня 2016 року (а.с. 22) позивач довів, що був малолітнім спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. Роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Згідно зі ст. 561 ЦК України в редакції 1963 року свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Як Цивільний кодекс України в редакції 1963 року так і діючий Цивільний кодекс не визначають строк, протягом якого спадкоємець може отримати свідоцтво про право на спадщину. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою виконавчого комітету Обухівської сільської (а.с. 24) стверджується, що на день смерті із померлим були зареєстровані та проживали [PERSON] (помер), дочка [PERSON], дочка [PERSON] та син [PERSON]. Виходячи з положень ч. 1 ст. 535 та ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року, зокрема, [PERSON] прийняв спадщину, що залишилася після смерті свого батька, оскільки на момент відкриття спадщини був неповнолітнім і проживав у спадковому будинку. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45036781 від 12 вересня 2016 року (а.с. 33) стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв, спадкова справа не заводилась. Частиною 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року визначено, що частка кожного із спадкоємців першої черги є рівними. Таким чином, частка кожного із спадкоємців після смерті [PERSON], які прийняли спадщину (три особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]) складає 1/3 частину спадкового майна. Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори № 383 від 07 вересня 2016 року (а.с. 34) та обставинами, встановленими рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 13 грудня 2016 року (а.с. 27-31), позивач довів, що іншим чином, окрім як через суд він не зможе захистити свої права спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідачі визнають позовну вимогу і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] право власності на частину спадкового майна - житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS].

Outcome: approved