Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві вказує, що 11 травня 2016 року відповідач - [PERSON] звернувся до нього з проханням надати йому в позику грошові кошти. В той же день, позивач та відповідач уклали усний договір позики та позивач передав відповідачеві 500 (п'ятсот) доларів США, яку відповідач зобов'язався повернути в строк до 01 червня 2016 року. Для підтвердження укладеної угоди відповідач написав власноруч відповідну розписку. Крім того, 15 червня 2016 року відповідач знов звернувся до позивача з проханням надати йому в позику ще додаткові грошові кошти та зобов'язався повернути їх до 17 червня 2016 року загальну суму позики. В той же день, позивач та відповідач уклали додатковий усний договір позики та позивач передав відповідачеві 600 (шістсот) доларів США Для підтвердження отримання від позивача цих коштів, відповідач написав йому додаткову розписку. У зазначений термін, тобто, до 17 червня 2016 року, відповідач борг не повернув, став уникати зустрічі з позивачем. За курсом Національного банку України, отриманого з офіційного веб-сайту НБУ, курс 1 долара США по відношенню до гривні станом на 11 травня 2016 року складав 25,1961 гривень, а курс 1 доларів США по відношенню до гривні станом на 15 червня 2016 року складав 24,9149 гривень. Таким чином, 11 травня 2016 року відповідач взяв у нього позику в розмірі 500 доларів США, яка еквівалентна 12 598,05 грн., а 15 червня 2016 року - 600 доларів США, яка еквівалентна 14 948,94 грн. Загальна сума боргу відповідача за договорами позики складає - 27 546,99 гривень. Крім того, відсоток за користування позикою відповідачем, становить - 1586,59 гривень. Інфляційні витрати позивача становлять 1267,17 гривень. Три відсотки річних становлять - 365,82 гривень. Позивач просить суд, стягнути з відповідача [PERSON] на його користь: - заборгованість за договорами позики - 27 546,99 гривень; - відсотки за користування позикою - 1586,59 гривень; - інфляційні витрати - 1267,17 гривень; - три відсотки річних - 365,82 гривень. В судове засідання позивач та його представник в особі [PERSON] не зявились, але надали заяви, в яких просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, , але, відповідно до телефонограми, просить суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності зазначених учасників процесу. Суд, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімум доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяв у позивача 11.05.2016 року в борг кошти в сумі 500 доларів США, зобовязавшись повернути їх у строк до 01.06.2016 року, що підтверджується розпискою, яка є в матеріалах справи. Таким чином, сторони уклали договір позики. 15.06.2016 року відповідач взяв у позивача в борг кошти в сумі 600 доларів США, зобовязавшись повернути їх у строк до 17.06.2016 року, що підтверджується розпискою, яка є в матеріалах справи. Таким чином, сторони уклали договір позики. Договір є обов'язковим для виконання всіма його учасниками, відповідно до вимог ст.526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства; ст.527 ЦК України, згідно якої боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор-прийняти виконання особисто; ст.530 ЦК України, згідно якої, якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (дата) виконання боржником зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства, ст.1049 ЦК України, згідно якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, ст.625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Позивач свої зобовязання за угодами виконав, передавши відповідачеві зазначені суми, а відповідач свої зобовязання належним чином не виконує. Докази на підтвердження факту виконання умов договору відповідач суду не надав, хоча, згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-які докази на підтвердження своїх заперечень проти позову (якщо такі є) відповідач суду не надав, при цьому, визнав позовні вимоги у повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача кошти за договорами позики в сумі 27 546,99 гривень. Крім того, згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума індексу інфляції за час прострочення платежу в сумі 1267,17 гривень; три відсотки річних від простроченої суми боргу, що становить 365,82 гривень; відсотки за користування позикою - 1586,59 гривень; Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд також вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved