Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні користування та розпорядження власністю шляхом визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням та в обґрунтування позовних вимог вказали, що вони на підставі договору купівлі - продажу від 07.12.1998 року є власниками житлового будинку [ADDRESS] 27.12.2002 року до вказаного будинку було зареєстровано відповідачку, яка з 2003 року не проживає у ньому та її місце проживання не відоме. Самостійно знятись з реєстрації не бажає, тому просять усунути перешкоди у здійсненні користування житловим будинком [ADDRESS], шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме вказаним житловим будинком. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про слухання справи повідомлялась. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачам на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.1998 року належить житловий будинок [ADDRESS]. Право власності на даний будинок зареєстровано Криворізьким міським бюро технічної інвентаризації, про що зроблено запис в реєстраційній книзі за № 20доп, стор. № 77, запис № 44001. (а.с.13 - договір купівлі - продажу). Згідно з витягу із будинкової книги за вказаною адресою є зареєстрованою відповідач [PERSON] (а.с. 14). В матеріалах справи міститься Акт від 26.02.2017 року складений [PERSON], [PERSON], та [PERSON] та посвідчений головою квартального комітету [PERSON], із змісту якого випливає, що - [PERSON] не проживає у житловому будинеку [ADDRESS] з 2003 року по даний час. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність реєстрації [PERSON] у вказаному житловому будинку позбавляє можливості позивачів здійснювати право власності у повному обсязі. Так судом встановлено, що відповідач не мешкає у житловому будинеку [ADDRESS] з 2003 року по даний час, наявність будь-яких домовленостей між позивачами та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним в судовому засіданні не встановлена. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, тому суд приходить до висновку про необхідність визнання [PERSON], такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме спірним житловим будинком, що знаходиться за вказаною адресою Відповідно до ст.ст. 6, 8 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року N 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється за її особистим повідомленням, подання якого є обовязковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення її права користування житловим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved