overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про встановлення розміру часток у спільній сумісній власності, в якому просить встановити розмір часток співвласників у майні, що є спільною сумісною власністю, а саме у квартирі [ADDRESS] : [PERSON] розмір частки 1/4; [PERSON] розмір частки 1/4; [PERSON] розмір частки 1/4; [PERSON] розмір частки 1/4. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначає, що сторони у справі є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.02.1999 року. Свідоцтвом про право власності частки співвласників не визначено, що обмежує можливість кожного власника розпоряджатись належною йому часткою. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, зазначили, що позов визнають. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло реєстраційний від 26.02.1999 року належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] належить 1/4 частки в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] . Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання за відповідачами права власності по 1/4 частини квартири [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності по 1/4 частки квартири по [ADDRESS] , задоволенню не підлягають. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач, яка є її онучкою. З 01.06.2016 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, оскільки виїхав до Німеччини. За таких підстав позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно довідки ОСББ «Незалежності,15» , щодо реєстрації місця проживання [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідача у вищевказаному будинку, також підтверджується довідкою ОСББ «Незалежності,15» (а.с.7). Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] , підтверджується договором купівлі-продажу від 13.07.2004 року (а.с.5), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.07.2004 року в Комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації м. Бахмут. Згідно з актом про не проживання від 20.02.2020 року (а.с.6) відповідач у квартирі [ADDRESS] , не проживає з 01.08.2004 року по теперішній час. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у квартирі позивача перешкоджає останній у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач, який є її сином. З 2004 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, оскільки виїхав до Росії. За таких підстав позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно довідки Бахмутської міської ради від 17 жовтня 2019 року № 4831, щодо реєстрації місця проживання [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідача у вищевказаному будинку, також підтверджується довідкою керівника ТОВ « ТЕК» (а.с.13). Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] , підтверджується договором дарування квартири від 14.05.2004 року (а.с9-10), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.05.2004 року в Комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації м. Бахмут (а.с.11). Згідно з актом про не проживання від 11.09.2019 року (а.с.14) відповідач у квартирі [ADDRESS] , не проживає з 2004 року по теперішній час. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у квартирі позивача перешкоджає останній у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач, який є її сином. З 2006 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, оскільки виїхав до Росії. Реєстрація відповідача у її квартирі, створює їй перешкоди у оформленні житлової субсидії. За таких підстав позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно довідки Бахмутської міської ради від 17 липня 2019 року № 3174, щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідача у вищевказаному будинку, також підтверджується довідкою голови ПП « Житловик» (а.с.10). Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] , підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30.05.2006 року (а.с.7), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 01.06.2006 року в Комунальному підприємстві бюро технічної інвентаризації м. Бахмут (а.с.9). Згідно з актом про не проживання від 21.06.2019 року (а.с.11) відповідач у квартирі [ADDRESS] , не проживає з 2006 року по теперішній час. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у квартирі позивача перешкоджає останній у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

[PERSON] (далі\~за текстом\~позивач) звернулася до\~Артемівського міськрайонного\~суду Донецької\~області з\~позовною заявою\~до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що вона та її донька [PERSON] є власниками будинку, [ADDRESS] якій зареєстрований відповідач з 01.03.1988 року. З початку січня 2011 року відповідач не проживає за вищевказаною адресою, оскільки виїхав до Росії. За таких підстав позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно довідки Часовоярської міської ради від 05.11. 2019 року № 6151, щодо реєстрації місця проживання [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація відповідача у вищевказаному будинку, також підтверджується Часовоярської міської ради від 05.11. 2019 року № 6151 (а.с.10). Право власності позивача на буд. [ADDRESS] , підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 грудня 1994 року (а.с.11), Згідно з\~актом про\~не проживання\~від 5.11.2019\~року (а.с.9)\~відповідач у [ADDRESS] , не проживає\~з 2011 року по теперішній час. Відповідно до\~ст.\~41\~Конституції\~України\~кожен має\~право\~володіти,\~користуватися\~і\~розпоряджатися своєю\~власністю.\~Ніхто\~не\~може бути\~протиправно\~позбавлений\~права власності. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає останній у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що їй на підставі договору дарування квартири від 03.06.2004 року належить квартира [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач. Більш як 1,5 роки відповідач не проживає за вищевказаною адресою. На теперішній час місцезнаходження відповідача не відомо. За таких підстав позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно з ст.ст. 74-76 ЦПК України був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно з ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. За довідкою ТОВ «Квартал м.Часів Яр» від 17.12.2014 року відповідач зареєстрований у будинку за адресою: [ADDRESS], з 28.08.2012 року (а.с.4). 08.10.2014 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було винесено заочне рішення (а.с.5) яким шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Згідно з договором дарування квартири від 03.06.2004 року (а.с.6) позивач отримала у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7) позивач є власником квартири [ADDRESS]. 20.08.2011 року позивач уклала шлюб з відповідачем, після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає останньому у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-30 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим Управлінням муніципального розвитку Артемівської міської ради № 22903 від 12.12.2006 року, належить квартира [ADDRESS] Донецької області, в якому зареєстрований відповідач. Більш як 1,5 роки відповідач не проживає за вищевказаною адресою. На теперішній час відповідач проживає в Російській Федерації, більш точне місто проживання не відомо. За таких підстав позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно з ст.ст. 74-76 ЦПК України був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно з ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 12.12.2006 року № 22903 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 20712224 від 27.10.2008 року позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], (а.с.4,5). За довідкою ПП «ВІЛС» №1392 від 17.12.2014 року позивач разом з відповідачем фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] позивач є матір'ю відповідача (а.с.7). Відповідно до акту комісії ПП «ВІЛС» від 24.01.2014 року відповідач - [PERSON] - прописаний, але не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS], з 4 серпня 2013 року по теперішній час (а.с.8). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає останньому у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач)\~про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Даний шлюб було зареєстровано 02 серпня 1988 року Карло-Лібкнехтовським виконкомом Артемівської міськради (теперішній виконком Соледарської міської ради) Донецької області за актовим записом № 61. Від даного шлюбу є повнолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Позивач просила суд розірвати вказаний шлюб, оскільки шлюбні відносини припинені з травня 2010 року, в зв`язку з тим, що в них різні життєві інтереси, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що примирення неможливе. Позивач в судовому\~засіданні позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, згідно з ст.ст.74-76 ЦПК України був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно з ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 02 серпня 1988 року у року Карло-Лібкнехтовським виконкомом Артемівської міськради Донецької області за актовим записом № 61, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб V-НО №356153 (а.с.19). Сімейно-шлюбні відносини у подружжя припинені, спільне господарство вони не ведуть, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Спору майнового характеру у подружжя немає, дитина залишається жити з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач)\~про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Даний шлюб було зареєстровано 17.07.2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Артемівського управління юстиції за актовим записом № 251. Від даного шлюбу позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Позивач просила суд розірвати вказаний шлюб, оскільки шлюбні відносини припинені з січня 2016 року в зв`язку з тим, що в них різні життєві інтереси, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що примирення неможливе. Позивач в судове\~засідання не зявилася, в справі є заява про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, згідно з ст.ст.74-76 ЦПК України був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 17.07.2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Артемівського управління юстиції за актовим записом № 251, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб І-НО №158845 (а.с.17). Сімейно-шлюбні відносини у подружжя припинені, спільне господарство вони не ведуть, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Спору майнового характеру у подружжя немає, дитина залишається жити з позивачем.

Outcome: approved