Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник - адвокат [PERSON], звернулася в суд з позовом до Незвиської сільської ради, [PERSON], в якому просить встановити факт родинних відносин між позивачкою та [PERSON], який помер [INFO], як дочкою та батьком; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. [ADDRESS] в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області. В позові покликається на те, що згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок від 07.09.1988 р. головою колгоспного двору по [ADDRESS] був [PERSON]. За вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0600 га. [PERSON] помер [INFO]., після його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. На момент смерті [PERSON] з ним у вказаному житловому будинку проживала його дочка - позивачка, якій згідно заповіту [PERSON] заповів все своє майно. Після смерті батька позивачка звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок. Нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON], знаходиться по вул. [ADDRESS] в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області. Звітом про оцінку визначено ринкову вартість даного будинку, яка становить 123 207 грн. Позивачка [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], але у свідоцтві про народження позивачки її батько записаний «[PERSON]», а у його свідоцтві про смерть він записаний «[PERSON]». Довідка Незвиської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області № 332 від 07.05.2018 р. свідчить, що станом на 15.04.1991 р. разом із головою колгоспного двору [PERSON] проживала його дочка - позивачка [PERSON]. Підтвердженням родинних відносин між позивачкою та [PERSON], як дочкою та батьком, є наявність у позивачки заповіту, в якому вказано, що [PERSON] заповідає все своє майно дочці [PERSON]. Встановлення факту родинних відносин між позивачкою та [PERSON], який помер [INFO]., потрібне позивачці для оформлення спадкових прав. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат [PERSON] позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Одночасно пояснив, що відповідач [PERSON] є дочкою позивачки, проживає разом з нею та не має заперечень відносно задоволення позову. Представник Незвиської сільської ради в судове засідання не з'явився. До суду поступила заява, з якої слідує, що Незвиська сільська рада просить справу розглядати у відсутності представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов визнає повністю. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 14 серпня 1971 р. Незвиською сільською радою Городенківського району, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON], запис за № 17 від 14 серпня 1971 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Після укладення 29 вересня 1989 року шлюбу прізвище позивачки залишилось без змін - «[PERSON]», запис за № 8 від 29 вересня 1989 року, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданим 29 вересня 1989 р. Незвиською сільською радою. За заповітом, посвідченим 23.04.2008 р. секретарем Незвиської сільської ради, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій за № 246, [PERSON], [INFO], житель с. Воронів, на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі житлові споруди, землю, гроші на ощадних книжках, всі цінні документи і інше майно, все те, що йому за законом належатиме, - заповів своїй дочці [PERSON]. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 45572817, що доводиться копією Інформаційної довідки № 51713730 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 25.04.2018 р. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою. [PERSON] помер [INFO] у віці 79 років в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 5 від 12 травня 2008 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 травня 2008 р. Незвиською сільською радою. На момент смерті [PERSON] (на [INFO].) в житловому будинку в [ADDRESS], разом з ним були зареєстровані такі члени сім'ї: дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], внука [PERSON], [INFO], правнук [PERSON], [INFO], внук [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 333, виданою виконкомом Незвиської сільської ради 07 травня 2018 р. Приймаючи до уваги те, що по батькові [PERSON] в різних документах записаний як [PERSON] (в свідоцтві про народження його дочки [PERSON]), так і [PERSON] (в свідоцтві про право особистої власності на будинковолодіння, в заповіті, в свідоцтві про його смерть), а також враховуючи те, що за загальним правилом по батькові дитини утворюється від імені власного батька, ім'я «[PERSON]» має скорочену та пестливу форми: «[PERSON]», «[PERSON]», тому суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON], який помер [INFO], як дочкою та батьком. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 7 вересня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10 серпня 1988 р. слідує, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Те, що головою колгоспного двору в [ADDRESS] був [PERSON], [INFO], який помер [INFO]., підтверджується довідкою № 333/1, виданою виконкомом Незвиської сільської ради 07.05.2018 р. Станом на 15.04.1991 р. (час ліквідації колгоспних дворів) в згаданому житловому будинку були зареєстровані і проживали: голова господарства [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], внука [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 333, виданою 07 травня 2018 р. виконкомом Незвиської сільської ради. [PERSON] померла [INFO] в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 від 12 грудня 2013 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 грудня 2013 р. Незвиською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов'язкову частку в спадщині [PERSON], - судом не встановлено. Частиною 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка [PERSON], [INFO], як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], успадкувавши земельну частку (пай) у землі, що перебуває у спілки селян «Воронівська» в с. Воронів розміром 52,8 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 628, виданого 05.06.2018 року (спадкова справа № 176/2018, надана суду в.о. державного нотаріуса Гроденківської РДНК Білоконь К.С.). До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. [ADDRESS] в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 985/02-31 від 15 травня 2018 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1963 р., господарські будівлі та споруди - в 1963, 1970, 1991 роках. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. [ADDRESS] в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області станом на 26.04.2018 р. становить 123 207 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 26042018_00284, складеного ФОП [PERSON] За згаданим господарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,0600 га, для ведення особистого селянського господарства площею 1,1900 га, що підтверджується довідкою № 331, виданою 07.05.2018 р. виконкомом Незвиської сільської ради. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті батька [PERSON], фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. [ADDRESS] в с. Воронів Городенківського району Івано-Франківської області не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved