Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач- 1) та [PERSON] (далі - позивач -2) звернулись до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку, в якому вказують, що вони є співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у [ADDRESS] , з розміром частки - по 1/2 у кожного. Право власності на вищевказану нерухомість підтверджується рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2009 року та зареєстровано у Комунальному підприємстві «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 30 грудня 2009 року, реєстраційний номер 29363286, номер запису 1508, в книзі 11. Належний позивачам житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1115 кв.м, тобто 0,1115 га цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Попереднім користувачем вищевказаної земельної ділянки, був батько позивачів [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Попільнянської селищної ради від 15.04.1997 року № 60, батькові позивачів [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 1115 кв.м, у [ADDRESS] . Рішенням 56 сесії 6 скликання Попільнянської селищної ради від 16.10.2015 року, вулицю Чапаєва у смт. Попільня, перейменовано на вулицю Вишнева . Отже, в зв`язку зі смертю власника земельної ділянки та набуття позивачами права власності на житловий будинок, а тому право власності на земельну ділянку припиняється у попереднього землевласника, а порушене право позивачів підлягає судовому захисту. Позивачі просять визнати за ними право власності, в рівних частках за кожним, на земельну ділянку загальною площею 0,1115 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована у [ADDRESS] . Судові витрати покладають на себе. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явились, в позовній заяві просили справу розглядати без їх участі. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 вересня 1962 року Попільнянським районним ЗАГС Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 43 /а.с. 7/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 січня 1966 року Попільнянським районним ЗАГС Житомирської області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , запис за № 5 /а.с. 10/. Згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2009 року, визнано за [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцем за законом, право власності в розмірі 1/2 ідеальної частки за кожним в житловому будинку [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,1115 га /а.с. 11/. Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 30 грудня 2009 року КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, власниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , вказані [PERSON] та [PERSON] , частка по 1/2 за кожним. Реєстраційний номер: 29363286, номер запису: 1508, в книзі: 11 /а.с. 12/. Відповідно архівного витягу з рішення Попільнянської селищної ради Попільнянського району № 60 від 15 квітня 1997 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» виданого Архівним відділом Житомирської РДА Житомирської області, вирішено передати громадянам селища безоплатно у приватну власність земельні ділянки, які були надані їм для ведення особистого підсобного господарства та будівництва житлового будинку, в списку громадян на приватизацію земельних ділянок під № 4 вказаний [PERSON] , [ADDRESS] - 1115 кв.м /а.с. 13/. Рішенням № 991 П`ятдесят шостої сесії VІ скликання від 16.10.2015 року «Про забезпечення виконання Закону України «Про засудження комуністичного та націонал -соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» в частині зміни назв вулиць в селищі Попільня» виданого Попільнянською селищною радою Житомирської області вирішено перейменувати назви вулиць та провулків в смт. Попільня, Попільнянського району, Житомирської області : вулицю Чапаєва на вулицю Вишнева /а.с. 14/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 23 /а.с. 15/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частин 1, 2 статті 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частина 1 статті 81 Земельного Кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Нормами статті 125 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації, цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 19 даного Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Крім того, в п/п. «ґ» п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 (зі змінами, внесеними Постановою Верховного Суду України з 19.03.2010 № 2) зазначено про те, що з 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 05.11.2009 № 1702-VІ. Як вбачається з частини 1 статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Частина 4 вказаної статті передбачає, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Згідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 140 Земельного Кодексу України передбачено підстави припинення права власності на земельну ділянку, серед яких відповідно до п. б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Як вбачається з частини 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Нормами статті 361 ЦК України визначено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частиною першою статті 182 Цивільного Кодексу України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка та враховуючи вимоги ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами, права власності в рівних частках за кожним, на вищевказану земельну ділянку площею 0,1115 га. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачі при зверненні до суду з даним позовом просили залишити судові витрати за ними, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved