Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON], позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі [PERSON], відповідач) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15.05.1996 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя між ними погіршилося, постійні сварки та конфлікти в сімї призвели до фактичного припинення шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть. Шлюбних відносин не існує вже близько 20 років. У позивача відсутня інформації щодо місця проживання відповідача, її засобів звязку, а тому не має можливості добровільно розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану та змушений звернутись до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач [PERSON], не прибув, подав до суду письмову заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON], у судові засідання не зявлялась, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно в установлений судом строк відзиву на позовну заяву не надала. Ухвалою суду від 04.04.2018 року відкрито провадження у справі. Розгляд ухвалено справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.05.2018 року. Також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 02.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 17.05.2018 року. Ухвалою суду від 17.05.2018 року суд ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії І-БК №215884, виданого 29.07.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Макарівського районного управління юстиції Київської області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.05.1996 року, про що складено відповідний актовий запис №10. Прізвище після укладення шлюбу чоловіка та дружини «Поляков». Як вказав позивач, а відповідач не скористалася правом заперечити проти цього, неповнолітніх дітей подружжя від шлюбу не має, протягом двадцяти років шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Оскільки відповідач не бажає добровільно розірвати шлюб в органах реєстрації актів цивільного стану, змушений був звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 704,80 грн., які були включені до попереднього (орієнтованого) розрахунку сум судових витрат позивача.

Outcome: approved