Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.07.2009 серії [NUMBER] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2012 року по справі № 433/1383/2012. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.11.2020 серії [NUMBER] . Згідно з довідкою виконкому Покровської селищної ради від 06.04.2021 № 1550, [PERSON] проживає разом зі своїм дідом, позивачем по справі, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до розрахунку заборгованості боржника зі сплати аліментів від 01.08.2018, відповідач мав заборгованість за аліментами на утримання сина, [PERSON] , станом на зазначену дату в розмірі 50 634,33 грн. Відповідачем під час розгляду справи не надано суду доказів погашення заборгованості за аліментами. У висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , від 28.04.2021 зазначено таке. [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Батьки хлопчика з 2011 року спільно не проживали, а з 2012 року офіційно розлучені, тому [PERSON] проживав з матір`ю та дідусем. Батько довгий час з сином не бачився та не спілкувався. Він створив нову сім`ю, має 3-х малолітніх дітей. На даний час вихованням малолітнього [PERSON] займається дідусь [PERSON] , 1948 року народження. Після смерті матері батько малолітнього [PERSON] виявив бажання забрати хлопчика на проживання до себе, а саме в смт. Новомиколаївка, та хлопчик згодився поїхати тільки на вихідні дні. Надалі малолітній [PERSON] відмовився їхати на проживання до батька. До сектору у справах дітей виконавчого комітету Покровської селищної ради звернулася рідна тітка [PERSON] надавши заяву, в якій нотаріально засвідчено, що [PERSON] , 1982 року народження, не заперечує проти призначення опікуном громадянки [PERSON] , 1973 року народження, тому вона просить надати їй висновок щодо можливості позбавлення [PERSON] батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Покровської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Допитаний у судовому засіданні [PERSON] , [INFO] , пояснив суду, що він не бачив батька приблизно 10 років, до похорон матері. Після смерті матері [PERSON] , відповідач зазначив про намір забрати дитину до себе. [PERSON] під час допиту категорично відмовився проживати з батьком, зважаючи як на відсутність належних умов проживання, так і на складні стосунки між членами родини відповідача. При цьому, [PERSON] повідомив, що протягом останніх трьох років до смерті матері батько не телефонував йому, не приїжджав до нього, не вітав з днем народження. [PERSON] висловив припущення, що потрібен батькові лише через гроші, що виплачуються після смерті матері, та зазначив про небажання того, щоб відповідач по справі залишався його батьком. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , сусідка позивача, пояснила суду, що після розлучення з матір`ю [PERSON] відповідач до дитини не приїжджав, уваги дитині не приділяв. Після смерті матері [PERSON] батько приїхав з метою забрати дитину до себе, проте дитина відмовилася їхати до батька. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , сусідка позивача, пояснила суду, що після розлучення з матір`ю [PERSON] відповідач дитину не провідував. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що відповідач приїжджав до дитини лише один раз, після смерті матері, з метою забрати дитину до себе. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , мати відповідача, зазначила, що після розлучення з матір`ю [PERSON] відповідач лише сплачував аліменти на утримання дитини. Свідок зазначила, що не бажає, щоб відповідача позбавляли батьківських прав, вважає його непоганим батьком. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , рідний брат відповідача, зазначив, що дитиною наразі ніхто не займається, а також вважає, що дитину налаштували проти батька. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , дружина відповідача, повідомила суду, що відповідач сплачує аліменти, намагався телефонувати сину, проте він не відповідав, а також намагався зустрітися з дитиною, проте відповідачу в цьому перешкоджали. Відповідачем на спростування доводів позивача суду надано лише копії фіскальних чеків про перерахування аліментів на утримання дитини. Стосовно нотаріально посвідченої заяви від 30.10.2013 про відмову від батьківських прав щодо свого сина [PERSON] відповідач пояснив, що дана заява була складена ним за домовленістю з [PERSON] в рахунок відмови останньої від стягнення аліментів на утримання сина. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема особа, в сім`ї якої проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України, під час розгляду даної справи суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 15.09.2020 по справі № 537/2238/18 (реєстраційний номер судового рішення у ЄДРСР 91554984), та зазначає таке. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. Досліджені судом докази під час розгляду даної справи підтверджують те, що відповідач свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина, [PERSON] , за життя його матері, [PERSON] , а саме взагалі не підтримував зв`язку з дитиною на протязі останніх трьох років, що підтвердив і сам [PERSON] . Часткова сплата відповідачем аліментів на утримання сина сама по собі на переконання суду не свідчить про належне виконання відповідачем батьківських обов`язків. З показань свідків судом встановлено, що прояви уваги відповідача до сина мали епізодичний характер, почалися лише після смерті [PERSON] , а їх характер не свідчить про щирий намір відповідача піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, спілкування з дитиною в необхідному обсязі. Відповідач під час розгляду справи також визнав те, що він не займався підготовкою сина до навчального року. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем надано дублікат квитанції від 27.05.2021 № 0.0.2141706533.1, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позову, отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Інші документально підтверджені судові витрати, понесені сторонами, у справі відсутні. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved