Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON] в травні 2015 року подано до суду позов до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ» про захист прав споживачів та стягнення коштів (повернення депозиту та процентів). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. 28.11.2012 року між ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» в особі начальника Відділення № 10 Попової М.В. та [PERSON] укладено договір № 1/10/В13/0016 строкового банківського вкладу (депозиту» в іноземній валюті (долар США). Сума вкладу за цим договором складала 12613,41 дол. США, строк вкладу визначено тривалістю 9 місяців(з 28.11.2012 року по 28.08.2013 року). На суму вкладу нараховувалися проценти 9% річних. Позивачем на виконання умов договору була передана до банку грошова сума 12613,41 дол. США, що підтверджено квитанцією від 28.11.2012 року. 21.11.2013 року між банком та позивачем укладено додаткову угоду до договору № 1/10/В13/0016 від 28.11.2012 року, згідно з якою встановлено розміщення тимчасово вільних коштів вкладника на строк до 28.05.2014 року із нарахуванням 7,25% річних по депозиту. 28.05.2014 року між банком та позивачем укладено додаткову угоду до договору № 1/10/В13/0016 від 28.11.2012 року, згідно з якою встановлено розміщення тимчасово вільних коштів вкладника на строк до 28.02.2015 року із нарахуванням 8,25% річних по депозиту. Після спливу строку дії договору банківського вкладу [PERSON] неодноразово зверталась до ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» для вирішення питання про повернення їй суми депозиту. За заявою позивача від 02.03.2015 року вклад та проценти на загальну суму 13459,05 дол. США були перераховані відповідачем на особистий картковий рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я [PERSON] (з використанням пластикової карти VISA Electron, емітованої ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «КАПІТАЛ»). За цим рахунком банківською установою встановлені обмеження видачі коштів у розмірі 20 доларів США на день. Такий ліміт, на думку позивача, суттєво порушує її права як власника грошових коштів на володіння, користування та розпорядження належним їй майном. Позивач зверталась до ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» із заявою про збільшення ліміту видачі коштів з рахунку до 600 доларів США на день, однак обґрунтованої відповіді не отримала, в зв'язку з чим вважає свої майнові права порушеними і звертається за їх судовим захистом. Необхідність отримання суми депозиту в повному обсязі позивач пояснює потребою здійснити витрати на лікування та медичне обслуговування близьких їй осіб, які є інвалідами внаслідок загального захворювання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, навела доводи, аналогічні викладеним в позовній заяві, та просила позов задовольнити. При цьому уточнила свої позовні вимоги і зазначила, що станом на 13.08.2015 року сума процентів за користування депозитом відповідачем їй виплачена повністю, також після її звернення до суду частково виплачена сума банківського вкладу і залишок вкладу, який позивач просить стягнути з відповідача, складає 10000 доларів США. Суд приймає заявлене позивачем зменшення позовних вимог, зважаючи на засади диспозитивності цивільного судочинства, визначені ст. 11 ЦПК України. ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом. Відповідач не направив свого представника для участі в судовому засіданні, надав клопотання про здійснення розгляду справи без участі такого представника(а.с. 115,116). При цьому відповідач надав письмові заперечення на позов [PERSON], згідно з якими не вбачає порушень майнових прав позивача,вказує, що сума вкладу перерахована на картковий рахунок [PERSON] згідно з поданою нею заявою від 02.03.2015 року, коштами на рахунку позивач вільно користується, а встановлення банком лімітів на зняття готівки з рахунку не суперечить чинному законодавству України. Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши зміст заперечень відповідача, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. 28.11.2012 року між ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» в особі начальника Відділення № 10 Попової М.В. та [PERSON] укладено договір № 1/10/В13/0016 строкового банківського вкладу (депозиту» в іноземній валюті (долар США). Сума вкладу за цим договором складала 12613,41 дол. США, строк вкладу визначено тривалістю 9 місяців(з 28.11.2012 року по 28.08.2013 року). На суму вкладу нараховувалися проценти 9% річних(а.с. 12-15). Позивачем на виконання умов договору була передана до банку грошова сума 12613,41 дол. США, що підтверджено квитанцією TR.236316.1002.4 від 28.11.2012 року (а.с. 23). 21.11.2013 року між банком та позивачем укладено додаткову угоду до договору № 1/10/В13/0016 від 28.11.2012 року, згідно з якою встановлено розміщення тимчасово вільних коштів вкладника на строк до 28.05.2014 року із нарахуванням 7,25% річних по депозиту(а.с.16). 28.05.2014 року між банком та позивачем укладено додаткову угоду до договору № 1/10/В13/0016 від 28.11.2012 року, відповідно до якої визначено розміщення тимчасово вільних коштів вкладника на строк до 28.02.2015 року із нарахуванням 8,25% річних по депозиту(а.с.17). Після спливу строку дії договору банківського вкладу [PERSON] зверталась до ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» для вирішення питання про повернення їй суми депозиту(а.с.18). За заявою позивача від 02.03.2015 року вклад та проценти за договором депозиту на загальну суму 13459,05 дол. США були перераховані відповідачем на особистий картковий рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я [PERSON] (а.с.19). Вказана обставина не заперечується обома сторонами справи і підтверджується наданою банком копією виписки з рахунку позивача в період з 01.03.2015 року по 28.05.2015 року(а.с.61-65). Із змісту пояснень відповідача від 07.07.2015 року (а.с.74) вбачається, що на теперішній час ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» встановлено обмежений режим роботи банку та встановлено ліміт на кількість платіжних операцій з використанням спеціальних платіжних засобів. Згідно з Протоколом засідання Тарифного комітету ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» для усіх клієнтів банку були встановлені тимчасові ліміти , в. тому числі на зняття грошових коштів в банкоматах та/або касі, та/або розрахунках у торговій мережі ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» в сумі, еквівалентній 70 доларам США; таку ж суму можливо зняти в банкоматах та/або касі, та/або розрахунках у торговій мережі інших банків, тобто усього 140 доларів США. Рішенням Тарифного комітету ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» визначено, що ліміт може бути змінено на підставі письмової заяви клієнта, оформленої у відділенні цього банку (а.с.117-119). [PERSON] зверталась до Відділення № 10 ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» в м. Слов'янську Донецької області із заявою про збільшення ліміту видачі коштів з рахунку до 600 доларів США на день(а.с.20), однак обґрунтованої відповіді не отримала. Син позивача [PERSON] є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання і потребує медичного догляду та санаторно-курортного лікування; рідна сестра позивача [PERSON] є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання і потребує тривалого лікування (а.с.79-94). На підставі постанови Правління НБУ від 20.07.2015 року № 46/БТ ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» віднесено до категорії неплатоспроможних, у банку запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці, з 21.07.2015 року по 20.10.2015 року (а.с.106). Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є,зокрема, договори та інші правочини. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму, яка надійшла (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Як випливає зі змісту укладеного між ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» та [PERSON] договору, його автоматична пролонгація (без додаткового погодження між сторонами) та зміна умов в односторонньому порядку не передбачена. Відповідно, 28.02.2015 року закінчилась дія укладеного між сторонами договору та виникло зобов'язання банку повернути вкладнику кошти за договором депозиту. За заявою позивача банк перерахував належні їй до виплати грошові кошти за договором депозиту (суму вкладу та процентів) на особистий картковий рахунок, відкритий на ім'я [PERSON] (з використанням пластикової карти VISA Electron, емітованої ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ»). Рішенням Тарифного комітету ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» встановлені ліміти на обслуговування платіжних карток, і цей факт не заперечується сторонами. Згадані ліміти не дозволяють позивачеві у повному обсязі користуватися та розпоряджатися сумою грошових коштів, яка накопичена за банківським вкладом. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України проголошує право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Непорушність права власності проголошена і в низці міжнародних документів (ст. 17 Загальної декларації прав людини (ООН,10.12.1948 року),ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950)). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини. як джерело права. Аналізуючи право особи на мирне володіння своїм майном, Європейський суд з прав людини дійшов висновків, згідно з якими визнанням права кожного на мирне володіння своїм майном, по суті, гарантовано право власності; право розпорядження є традиційним і фундаментальним аспектом права власності (рішення Суду у справі «Маркс проти Бельгії» від 27.04.1979 року,п.63); заощадження, тобто кошти фактично покладені в банк, незаперечно вважаються «майном», яке належить особі згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, їх можна зняти з рахунку разом з відсотками (ухвала Суду щодо прийнятності справи «Гайдук та інші проти України» від 02.07.2002 року). Верховним Судом України у постанові по справі № 6-140цс13 від 25.12.2013 року висловлена правова позиція, за якою відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки); у випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним. За змістом ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З огляду на це, суд вважає встановлені ПАТ «АКБ «КАПІТАЛ» ліміти на обслуговування платіжної картки на ім'я [PERSON] такими, що суперечать нормам прямої дії Конституції України і невиправдано порушують правомочності позивача стосовно вільного користування та розпорядження належним на праві приватної власності майном. Відповідно до ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»під час запровадження тимчасової адміністрації банку не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Проте це обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників (ч.6 ст. 36 цього Закону). Зважаючи на це, суд приходить до висновку про відповідність вимог позивача закону та необхідність їх задоволення. Згідно зі ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» резиденти і нерезиденти мають право бути власниками валютних цінностей, що знаходяться на території України.Валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань (ст. 3 Декрету). Для валютних операцій використовуються валютні (обмінні) курси іноземних валют, виражені у валюті України, курси валютних цінностей в іноземних валютах, а також у розрахункових (клірингових) одиницях; зазначені курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України (ст. 8 Декрету). Отже, суд, задовольняючи вимоги позивача про повернення депозиту в іноземній валюті (доларах США), вважає за необхідне визначити еквівалентну суму за офіційним курсом НБУ на дату постановлення рішення по справі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач [PERSON] звернулась до суду за захистом своїх порушених прав споживача (правова позиція, висловлена в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» ) та відповідно до п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 24 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнена від сплати судового збору. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру визначена ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. За уточненими позовними вимогами [PERSON] ціна позову складала 10000 доларів США, еквівалент у гривні за офіційним курсом НБУ на 13.08.2015 року - 213853,92 грн. Сума судового збору, що має бути сплачений, становить 2138,53 грн.. Враховуючи наведене, суд покладає ці витрати на відповідача.

Outcome: approved