Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Піщанської сільської ради, треті особи Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковська районна Державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якому просять визнати за кожним з позивачів право власності на ? частину житлового будинку № 32 по вул.Шевченка в с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, ? частину земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 08 серпня 2014 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилаються на те, що 17 червня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори , зареєстрованого в реєстрі за № 1-1517, вона набула право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Новоселівка, вул.Шевченка, 32. Того ж дня, тобто 17 червня 2005 року, нею на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1516, набуте право власності на земельну ділянку площею 0,1883 га, кадастровий номер 1223285500-04-004-006, що розміщена на території Новомосковського району Дніпропетровської області в с.Новоселівка, по вул.Шевченка, 32, та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. 03 квітня 2006 року позивачем [PERSON], на підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу, отримано Державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,1879 га за тією ж адресою, за тим же цільовим призначенням. Позивач посилається на те, що зазначене майно нею було придбано в період шлюбу з [PERSON], який помер 08.08.2014 року. Обидва позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом, тому звернулися до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку позбавлені можливості, оскільки за життя спадкодавця між фактичними співвласниками зазначеного житлового будинку та земельної ділянки не був укладений відповідний договір про поділ майна. Посилаючись на вимоги СК України щодо набуття права власності подружжям, а також вимоги ЦК України щодо рівності часток у спільній сумісній власності, позивачі просять виділити частку померлого співвласника майна, а також визнати за кожним з них право власності на спадкове майно. В судовому засіданні позивачі свій позов підтримали, просять задовольнити у повному обсязі, в подальшому звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи у їх відсутність. Представник Піщанської сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Представник Управління Держгеокадастру в Новомосковському районі Дніпропетровської області звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано договір купівлі-продажу, укладений 17.06.2005 року, у відповідності до якого [PERSON] набула право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований в с.Новоселівка Новомосковського району Дніпропетровської області, договір посвідчено держаним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1-1517. 17 червня 2005 року держаним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори [PERSON] посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, у відповідності до якого [PERSON] придбала земельну ділянку 0,1883 га, 1223285500-04-004-006, що розміщена на території Новомосковського району Дніпропетровської області в с.Новоселівка, по вул.Шевченка, 32, та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. 03 квітня 2006 року позивачем [PERSON], на підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1516, отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 874185, у відповідності до якого стала власником земельної ділянки площею 0,1879 га, кадастровий номер 1223285500-04-004-006, що розміщена на території Новомосковського району Дніпропетровської області в с.Новоселівка, по вул.Шевченка, 32, та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку. [PERSON] з 24 лютого 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Такі ж розяснення містяться у і п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя». Зокрема, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Зазначеними вище договорами купівлі продажу стверджується, що спірне нерухоме майно набуте чоловіком та дружиною в період шлюбу, а тому повинно бути визнане спільною сумісною власністю подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні не надано жодного доказу про існування між подружжям [PERSON] та [PERSON] будь-якої домовленості щодо часток у спільному майні подружжя, як і не встановлена наявність шлюбного договору, а тому суд вважає, що даний обєкт нерухомості є спільною сумісною власністю подружжя, частки подружжя у житловому будинку з надвірними побудовами за 32 по вул. Шевченка в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області та земельній ділянці, на якій розташований житловий будинок, є рівними. [PERSON] помер 08 серпня 2014 року, про що свідчить свідоцтво про його смерть. У відповідності до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до спадкоємців. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON], і на виконання вимог 1268 ЦК України, прийняли спадщину, про що свідчать матеріали спадкової справи. Позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя спадкодавця співвласниками не було укладено договір про поділ майна, що перебувало у спільній сумісній власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, або якщо це право не визнається іншою особою. Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, кількома особами, право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Вимоги ст. 1267 ЦК України визначають, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, суду доведено, що спадкодавець [PERSON] за життя на відповідній правовій підставі набув право власності на ? частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, а також на ? частину земельної ділянки, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Новоселівка, вул.Шевченка, 32. Зважаючи на відсутність між співвласниками договору про поділ нерухомого майна, а також, зважаючи на ту обставину, що один із подружжя не оспорював набуття іншим подружжям права власності на нерухоме майно, до спадкоємців [PERSON] перейшло право власності в тому обсязі, яке належало спадкодавцю. На підставі викладеного,

Outcome: approved