Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 лютого 1995 року. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей: дочки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та син [PERSON] (троє з них на даний час є неповнолітніми). Позивач зазначає, що сторони більше двох років спільно не проживають, не пов'язані спільним побутом, не ведуть спільного господарства, між ними втрачені почуття поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, сім'я фактично розпалася. Подальше сумісне проживання, - неможливе, а тому просить розірвати шлюб, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Позивач згідно позовної заяви просить справу слухати у його відсутності. Відповідач, згідно власноручної зави від 20 жовтня 2016 року, позов визнала, просить задовольнити, крім того зазначила, що прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим повторно Підволочиським відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської області, 12 лютого 1995 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають чотирьох спільних дітей, троє з яких на даний час неповнолітні: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 12 лютого 2001 року Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане 09 серпня 2005 року Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 09 грудня 2009 року Скалатською міською радою Підволочиського району Тернопільської області). Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, не мають бажання зберегти сім'ю та подальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved