Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд із позовом до Житомирської міської ради про визнання за [PERSON] право власності на 1/3 частки, про визнання за [PERSON] право власності на 2/3 частки житлового будинку № 16 по провулку Ставровському м.Житомира, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], що померла 10.07.2012 року, оскільки нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини із-за відсутності всіх правовстановлюючих документів. В судовому засіданні позивачі позов підтримали повністю із викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю з тих підстав, що позивачами не надано всіх правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 25.12.1964 року згідно наказу ЗШК №195 [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,08 га в с.Смоківка Житомирського району Житомирської області для будівництва індивідуального жилого будинку. Вказана обставина стверджується довідкою Земельним відділом Житомирського РАПО за № 266 від 04.06.1986 року, архівною довідкою Житомирської районної державної адміністрації за № 476 від 30.10.2009 року. Також згідно архівної довідки Житомирської районної державної адміністрації за №С-99 від 09.02.2015 року с.Смоківка включена 01.08.1971 року в смугу м.Житомира. Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 11.01.1996 року за № 12 «Про впорядкування адрес будівель…» спірному житловому будинку була надана нова адреса:м.Житомир, провулок Ставровський,16, замість старої адреси: м.Житомир провулок 5-й Старо-Київський,46. Згідно рішення Житомирської міської ради за № 1142 від 23.12.2009 року «Про надання дозволу громадянам на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку» [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0,08 га за адресою: м.Житомир провулок 5-й Старо-Київський,46. Після завершення будівництвом на спірний житловий будинок був складений на [PERSON] оціночний акт, журнал внутрішніх замірів та підрахунок площі, а також поверховий план. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року передбачалось право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків. Пунктом 2 постанови Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» визначалось, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних житлових будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, земель держземфонду і держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього житла з додержанням вимог законодавства. Зазначені правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок зі здійсненням його державної реєстрації. Порядок та умови введення в експлуатацію обєктів будівництва вперше був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року за № 449. Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. А згідно ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту реєстрації. Однак згідно ч.4 цієї статті зазначено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного та відповідно до вищевказаних правових норм [PERSON] являється власником житлового будинку № 16 по провулку Ставровському м.Житомира. [PERSON] померла 10.07.2012 року, що стверджується свідоцтвом про її смерть серії 1-ТП № 197182 від 10.07.2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі і на житловий будинок № 16 по провулку Ставровському м.Житомира. Згідно спадкової справи [PERSON] спадкоємцями останньої є її рідні діти дочка [PERSON], дочка [PERSON] та син [PERSON] Також згідно вказаної спадкової справи дочка [PERSON] та дочка [PERSON] у визначений ст.1269 ЦК України строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а син [PERSON] в порядку ст.1274 ЦК України подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь сестри [PERSON]. Відповідно до ст.ст.1261,1268 ЦК України, позивачі як спадкоємці по закону першої черги, що прийняли спадщину, мають право власності частки житлового будинку № 46 по провулку Ставровському м.Житомира. Так, за [PERSON] має бути визнано право власності на 1/3 частки житлового будинку № 46 по провулку Ставровському м.Житомира, а за [PERSON] має бути визнано право власності на 2/3 частки житлового будинку № 46 по провулку Ставровському м.Житомира, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], що померла 10.07.2012 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved