Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до суду з позовом до Талівської сільської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 12 жовтня 2015 року померла його бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 16,1198 га, що розташована на території Талівської сільської ради Станично-Луганського району. Зазначав, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини своєчасно не звернувся, оскільки на час відкриття спадщини на території Станично-Луганського району Луганської області, де проживала бабуся, йшли активні бойові дії, державні органи, нотаріуси тривалий час не працювали. Крім цього, позивач сам проживає на тимчасово окупованій території, у м.Луганську, та не мав можливості виїхати з міста для подачі заяви про прийняття спадщини. Від прийняття спадщини він не відмовлявся. Вказував, що 07 серпня 2017 року звернувся до Станично-Луганської державної нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті бабусі, де йому було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із пропуском шестимісячного строку подачі відповідної заяви та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У звязку із наведеним, просив суд визначити йому додатковий строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, просили суд розглянути справу без їхньої участі. Відповідач у судове засідання не зявився, у заяві поданій до суду, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи,\~ прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження серії І-ЕД №156153 від 03 травня 2001 року батьком позивача є [PERSON], який в свою чергу є сином [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії VІІ-УР №0512918 від 01 березня 1966 року, тобто померла 12 жовтня 2015 року [PERSON] була бабою позивача по справі. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЛГ № 029441, виданого на підставі рішення ІV сесії 23 скликання Таловської сільської ради народних депутатів від 12 листопада 1998 року № 4/1 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 16,1198 га, розташованої на території Таловської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області. З Свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 472599, виданого 15 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Талівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, вбачається, що [PERSON] померла 12 жовтня 2015 року. Відповідно до Довідки Талівської сільської ради Станично-Луганського району від 09 серпня 2017 року № 306 [PERSON] на день смерті 12 жовтня 2015 року була зареєстрована та мешкала одна за адресою: вул. Шкільна 7/2, с. Талове, Станично-Луганський район. Згідно штампу в паспорті позивача [PERSON], він з 13 червня 2006 року проживає за адресою: [INFO]., тобто на території, де відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України\~ від 7 листопада 2014 р. № 1085\~ тимчасово не здійснюють свої повноваження органи державної влади. З повідомлення державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON], померлої 12 жовтня 2015 року, спадкові справи не заводилися, відомості про заповіти/спадкові договори відсутні, що підтверджується наданими нотаріусом інформаційними довідками зі Спадкового реєстру. Із розяснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори [PERSON] від 07 серпня 2017 року № 578/02-14 вбачається, що позивач [PERSON] звертався до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], яка померла 12 жовтня 2015 року, але йому було розяснено, що ні факту подання заяви про прийняття спадщини у зазначений строк, ні факту реєстрації за однією адресою з померлою немає, а тому він не прийняв спадщину, та було рекомендовано йому звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно розяснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки останній вчасно не звернувся до нотаріальної контори, з підстав суспільно небезпечної ситуації, що склалася на території Луганської області під час проведення антитерористичної операції, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved