Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] звернувся з позовом до Біловодської селищної ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батьків [PERSON], який помер 15 липня 2016 року та [PERSON], яка померла 21 серпня 2016 року. Зазначав, що до складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу від 12 травня 1992 року № 778 власником вказаного нерухомого майна є [PERSON] Вказував, що його мати [PERSON] свої спадкові права на вищезазначену квартиру не оформила, оскільки померла до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини. [PERSON] нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру. У звязку з наведеним просив суд визнати за [PERSON] як спадкоємцем першої черги право власності на ? частину квартири [ADDRESS], що належала [PERSON] та ? частину вказаної квартири, що належала [PERSON] У судове засідання позивач не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] у наданій до суду заяві просив справу розглянути без його участі на підставі поданих доказів. Відповідач Біловодська селищна рада Луганської області про час та день слухання справи була повідомлений належним чином, її представник до суду не зявився, надіславши клопотання про розгляд справи без участі представника. Заявлені позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши докази, у їх сукупності, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Так, судом встановлено, що 15 липня 2016 року помер [PERSON], батько позивача, що посвідчується [PERSON] про смерть серії І-ЕД № 488938 від 18 липня 2016 року, виданим Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області (а.с. 7). [PERSON] про смерть, серії І-ЕД № 491931 від 26 серпня 2016 року, виданого Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області що міститься на а.с. 8 вбачається, що [PERSON], мати позивача, померла 21 серпня 2016 року. Судом також встановлено, що [PERSON] свої спадкові права після смерті чоловіка [PERSON] не оформила, оскільки померла до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька та матері. Факт родинних відносин позивача із померлими підтверджується [PERSON] про народження [PERSON], виданим повторно Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області 20 липня 2017 року (а.с. 5). Статтею 1297 Цивільного кодексу України\~встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті , так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,1297 Цивільного кодексу України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 Цивільного кодексу України). На підставі\~ст. 1276 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. [PERSON] державного нотаріуса Біловодського районного нотаріального округу від 21 липня 2017 року №794/02-31 слідує, що позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], після смерті [PERSON] та [PERSON], яка обумовлена відсутністю у спадкоємця документів, що посвідчують право власності спадкодавців на таке майно (а.с. 6). 12 травня 1992 року [PERSON] спірна квартира набута у приватну власність згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Біловодського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 9). Довідкою «КП Біловодське бюро технічної інвентаризації» від 20 липня 2017 року № 110 підтверджується, що право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 12 травня 1992 року (а.с. 13). [PERSON] довідки зі Спадкового реєстру № 49428346 від 11 жовтня 2017 року слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, а [PERSON] довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49428356 від 11 жовтня 2017 року свідчить, що заповіту чи спадкового договору [PERSON] не залишив (а.с. 39-40). \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. \~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до п. 4.15 [PERSON] 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в звязку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу. Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved