Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності у відповідних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в тому числі: на належні позивачам по 1/4 частині домоволодіння кожному; на 1/4 частину домоволодіння за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; по 1/8 частині домоволодіння за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на вищевказане домоволодіння, в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно та належні їм частки домоволодіння. 26.06.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача Олешівської сільської\~ради Тлумацького\~районуІвано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає та просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії виписки із погосподарської книги № 1 Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , яка була головою двору, [PERSON] (позивачка), [PERSON] та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване\~по [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 27.01.2020 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1970 року по 1991 рік та не є самовільним будівництвом (а.с. 4-7). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~від 22\~грудня 1995\~року №\~20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] , [PERSON] (позивачка), [PERSON] та [PERSON] (позивач) в рівних долях (по 1/4 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 16). Позивачка [PERSON] та [PERSON] 27.05.1967 року зареєстровали шлюб та після державної реєстрації шлюбу дружині було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 16). У шлюбі у них народився син [PERSON] (позивач), [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 17). [INFO] [PERSON] (мати/бабуся позивачів) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши належну їй 1/4 частину домоволодіння, оскільки вступила в управління спадковим майном, проживали разом, вела спільне господарства та проводила похорон спадкодавця (довідка Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 232 від 24.06.2020 року, а.с. 8). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 8/2020, заведеної 25.02.2020 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати/бабуся позивачів) (а.с. 36-44), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. [INFO] [PERSON] (чоловік/батько позивачів) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько позивачів), успадкувавши належну йому 1/4 частину домоволодіння (по 1/8 частині кожен), оскільки вони постійно проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем нга час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Олешівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 233 від 24.06.2020 року (а.с. 9). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 9/2020 від 25.02.2020 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (чоловік/батько позивачів) (а.с. 45-57), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько позивачів), інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на належні їм по 1/4 частині домоволодіння кожному, по 1/8 частині домоволодіння кожному в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а також [PERSON] на 1/4 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Позивачам [PERSON] та [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом в належних їм частках житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] (мати/бабуся позивачів) та [PERSON] (чоловік/батько позивачів), оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 168/02-31, № 169/02-31, № 170/02-31 від 25.02.2020 року (а.с. 13-15). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме: [PERSON] (позивач) 266,25 грн., а [PERSON] (позивачка) 443,75 грн. На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року),

Outcome: approved