Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

[INFO] року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла позивачці все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельні ділянки площами 5,5864 га, 5,5864 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але нотаріусом йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Тому він просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане майно. Представник відповідача - Криничанська об'єднана територіальна громада Криничанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений, просить слухати справу без присутності їх представника. Представник третьої особи - Криничанська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить розглянути справу без його участі. Дослідивши та перевіривши матеріали справи суд встановив, що позивач є спадкоємцем, померлої [INFO] року [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 10 травня 2011року виконавчим комітетом Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 08, якій на праві приватної власності належали земельні ділянки: площею 5,5864 га, кадастровий номер [NUMBER] яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, згідно держаного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження голови Криничанської районної державної адміністрації №566-р від 29.10.2002 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER]; площею 5,5864 га, кадастровий номер [NUMBER], яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, згідно держаного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. Вищезгадане спадкове майно [PERSON] заповіла [PERSON], про що свідчить заповіт від 02 грудня 2003 року, який посвідчений секретарем виконкому Дружбівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області та зареєстрований в реєстрі за № 165, але у встановленому законом порядку позивач не може успадкувати вказане майно через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно заяви, засвідченої державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори № 906 від 04 листопада 2011 року у спадкодавця інших спадкоємців немає. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 статтею 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Протокол № 1, стаття 1 «Захист власності» говорить, що «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved