Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

[PERSON] 09.10.2012 року звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] та [PERSON], про визнання майна та боргових зобов'язань спільною сумісною власністю подружжя та їх розподіл в натурі. Посилалася на те, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.04.1986 року до 02.03.2012 року. Неповнолітніх дітей на цей час у них немає. Фактичні шлюбні відносини і спільне ведення господарства вони з відповідачем припинили наприкінці грудня 2011 року. За час шлюбу нею та відповідачем спільно придбано рухоме і нерухоме майно, яке складалось з наступного: Нерухоме майно: 3-кімнатна квартира [ADDRESS], яка придбана 02.09.1997 року і яка на цей час є їх з відповідачем спільною частковою власністю в рівних частинах; земельна ділянка, площею 0,0704 га з наявним на ній незавершеним будівництвом садовим будинком і сараєм, які розташовані на території Новодністровської міської ради в садівничому товаристві «Буковина», які придбані 02.09.1997 року і на цей час є їх з відповідачем спільною сумісною власністю; гараж [ADDRESS] і гараж [ADDRESS], право власності на які поки що не оформлено, але вони з відповідачем у вересні 2011 року розділили членство в гаражних товариствах і право на оформлення права власності на ці гаражі в добровільному порядку, зокрема їй членство в гаражному товаристві «Механізатор», відповідачу членство у гаражному товаристві «Буковина». Спору щодо нерухомого майна між нею та відповідачем на цей час немає. Транспортні засоби, зокрема ті, які на час розірвання між ними шлюбу були наявні і зареєстровані на ім'я відповідача: автомобіль DAF 95ХF430, 2000 року виготовлення (державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], дата реєстрації 05.07.2007 р.); напівпричіп КОЕGEL, 2001 року виготовлення (державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], дата реєстрації 06.04.2010 р.); мотоцикл CНARM CF150T, 2007 року виготовлення (державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER] дата реєстрації 16.07.2008 p.). Крім того, як їй стало відомо вже після розірвання шлюбу, 03.01.2012 pоку, тобто вже після припинення між нею та відповідачем фактичних шлюбних відносин і спільного ведення господарства, відповідач, з метою ухилення від розподілу спільно нажитого майна, зняв з обліку ще два придбаних ними під час шлюбу автомобілі: автомобіль марки SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення (державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER]). Станом на 12.04.2012 року автомобіль на території Чернівецької області не реєструвався; автомобіль марки MERCEDES-BENZ 316CDI, 2004 року виготовлення (державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER]), який 03.01.2012 pоку згідно довідки-рахунку КІМ №646966, продав через комісійний магазин ТОВ «Торго-авто» своєму рідному брату [PERSON] Відповідач ухиляється від надання їй копій документів на зазначені транспортні засоби, а також від їх огляду оцінювачем і визначення фактичної ринкової вартості. Тому оцінку зроблено оцінювачем за адвокатським запитом, за ринковою ціною транспортних засобів тої самої марки, моделі і року випуску, зі середньостатистичним річним пробігом та які знаходяться в доброму технічному стані. При цьому, згідно з відповіддю оцінювача: ринкова вартість автомобіля марки DAF 95ХF430, 2000 року виготовлення, становить 16020 доларів США, що за курсом НБУ на 26.09.2012 року складає 128048 грн.; ринкова вартість напівпричепа КОЕGEL, 2001 року виготовлення, становить 11140 доларів США, що за курсом НБУ на 03.10.2012 року складає 89042 грн.; ринкова вартість автомобіля марки SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення, становить 10330 доларів США, що за курсом НБУ на 26.09.2012 року складає 82568 грн.; ринкова вартість автомобіля марки MERСЕDЕS-BЕNZ 316CDI, 2004 року виготовлення, становить 16540 доларів США, що за курсом НБУ на 26.09.2012 року складає 132204 грн.; ринкова вартість мотоциклу CHARM CF150T, 2007 року виготовлення, становить 1500 доларів США, що за курсом НБУ на 26.09.2012 року складає 11990 грн. Також, нею та відповідачем нажито рухоме майно (меблі, побутова техніка, посуд, тощо), щодо якого спору між ними на даний час не виникає. Враховуючи відсутність спільної згоди на розподіл транспортних засобів, вона бажає, щоб цей розподіл було проведено у судовому порядку. На цей час спірним майном є вищезазначені транспортні засоби. В добровільному порядку розподілити їх або кошти за ці транспортні засоби їм з відповідачем не вдалося. В цілому, вартість транспортних засобів, які були придбані під час їх з відповідачем шлюбу і були зареєстровані на ім'я відповідача на час припинення між нею та відповідачем фактичних шлюбних відносин і спільного ведення господарства, складає 443852 грн. З такою оцінкою і загальною вартістю вона погоджується і вважає, що їй належить 1/2 частина наявних транспортних засобів і коштів, одержаних від реалізації належних їм з відповідачем транспортних засобів. Відповідно, половина від цієї суми становить 221926 грн. При цьому, вважає, що автомобіль DAF 95XF430, 2000 року виготовлення, вартістю 128048 грн., а також напівпричіп KOEGEL, 2001 року виготовлення, вартістю 89042 грн. та мотоцикл CHARM СF150Т, 2007 року виготовлення, вартістю 11990 грн., а всього на загальну суму 229080 грн. має залишитися відповідачу. Одночасно, їй при розподілі майна мають бути виплачені відповідачем кошти, що були одержані ним від реалізації автомобілів SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення, в сумі 10330 доларів США, що за курсом НБУ на 26.09.2012 року складає 82568 грн. і MERCEDES-BENZ 316CDI, 2004 року виготовлення, в сумі 16540 доларів США, що за курсом НБУ на 26.09.2012 року складає 132204 грн., а всього 226762 грн. При цьому, різниця між частками її та відповідача становить 14308 грн. Таким чином, вважає, що їй від цієї різниці має бути доплачена (відшкодована) відповідачем половина зазначеної суми 7154 грн. Вважає, що всього з відповідача на її користь підлягає стягненню 221926 грн. Просила: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] транспортні засоби: автомобіль DAF 95XF430, 2000 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 128048 грн.; напівпричіп KOEGEL, 2001 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], вартістю 89042 грн.; автомобіль марки MERCEDES-BENZ 316CDI, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 132204 грн.; автомобіль марки SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 82568 грн.; мотоцикл CHARM СF150Т, 2007 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], вартістю 11990 грн.; 2) розподілити між нею та відповідачем [PERSON] спільно нажите майно; 3) при розподілі за відповідачем [PERSON] залишити майно на загальну суму 229080 грн., в тому числі: DAF 95XF430, 2000 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 128048 грн.; напівпричіп KOEGEL, 2001 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], вартістю 89042 грн.; мотоцикл CHARM СF150Т, 2007 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], вартістю 11990 грн.; 4) стягнути з відповідача [PERSON] на її користь кошти, одержані від реалізації автомобілів SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER] в сумі 82568 грн. і MERCEDES-BENZ 316CDI, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER] в сумі 132204 грн. та кошти в сумі 7154 грн., що становлять різницю між натуральною часткою у майні, яка залишається відповідачеві та сумою коштів, одержаних від реалізації зазначених автомобілів, а всього 221926 грн.; 5) стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму понесених нею судових витрат. 07.02.2013 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій посилалася на те, що 20.07.2009 року вона з відома відповідача і на його прохання позичила для придбання автомобіля 23000 євро у [PERSON], що за курсом НБУ станом на 31.01.2013 року становить 248936 грн. 38 коп. Строк виконання цього боргового зобов'язання 01.07.2014 року. Крім того, 07.08.2010 року вона з відома відповідача позичила для придбання, в тому числі квартири в м.Чернівці, для потреб сім'ї 7000 євро у [PERSON], що за курсом НБУ станом на 31.01.2013 року становить 75763 грн. 25 коп. Строк виконання цього боргового зобов'язання 07.08.2015 року. Всього сума двох зазначених боргових зобов'язань склала 324699 грн. 63 коп. Вважає, що 1/2 частину цих боргових зобов'язань в розмірі 162349 грн. 82 коп. їй повинен відшкодувати відповідач. Додатково до раніше заявлених нею позовних вимог просила: 1) врахувати при розподілі спільно нажитого майна боргові зобов'язані перед [PERSON] на суму 248936 грн. 38 коп. і перед [PERSON] на суму 75763 грн. 25 коп., а всього на загальну суму 324699 грн. 63 коп.; 2) визначити обов'язком для відповідача [PERSON] виконання 1/2 частини боргових зобов'язань перед [PERSON] і перед [PERSON] на суму 162349 грн. 82 коп.; 3) додатково до раніше заявлених позовних вимог, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь зазначену суму 1/2 частини боргових зобов'язань перед [PERSON] і перед [PERSON] 162349 грн. 82 коп. 28.10.2013 року позивачка [PERSON] уточнила свої позовні вимоги до [PERSON], про що подала до суду відповідну письмову заяву, в якій просила: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] наявне у відповідача на час розподілу майно - транспортні засоби: автомобіль DAF 95XF430, 2000 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 128048 грн.; напівпричіп KOEGEL, 2001 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], вартістю 89042 грн.; мотоцикл CHARM СF150Т, 2007 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], вартістю 11990 грн.; 2) визнати на час до реалізації 03.01.2012 року спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] транспортні засоби: автомобіль марки MERCEDES-BENZ 316CDI, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 132204 грн.; автомобіль марки SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 82568 грн.; 3) визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] кошти, отримані відповідачем від реалізації транспортних засобів: автомобіля марки MERCEDES-BENZ 316CDI, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 132204 грн.; автомобіля марки SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 82568 грн.; 4) розподілити між нею та відповідачем [PERSON] спільно нажите майно наступним чином: при розподілі за відповідачем [PERSON] залишити майно на загальну суму 229080 грн., в тому числі: автомобіль DAF 95XF430, 2000 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 128048 грн.; напівпричіп KOEGEL, 2001 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], вартістю 89042 грн.; мотоцикл CHARM СF150Т, 2007 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], вартістю 11990 грн. та стягнути з відповідача на її користь кошти, одержані від реалізації автомобілів MERCEDES-BENZ 316CDI, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER] в сумі 132204 грн.; SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER] в сумі 82568 грн. та кошти в сумі 7154 грн., що становлять різницю між натуральною часткою у майні, яка залишається відповідачеві та сумою коштів, одержаних від реалізації зазначених автомобілів, а всього 221926 грн.; 5) врахувати при розподілі спільно нажитого майна [PERSON] і [PERSON] боргові зобов'язаний перед [PERSON] на суму 248936 грн. 38 коп. і перед [PERSON] на суму 75763 грн. 25 коп., а всього на загальну суму 324699 грн. 63 коп. При цьому: залишити за нею 1/2 частину боргових зобов'язань перед [PERSON] на суму 124468 грн. 19 коп. і одночасно залишити за відповідачем [PERSON] 1/2 частину боргових зобов'язань перед [PERSON] на суму 124468 грн. 19 коп.; залишити за нею 1/2 частину боргових зобов'язань перед [PERSON] на суму 37881 грн. 63 кол. і одночасно залишити за відповідачем [PERSON] 1/2 частину боргових зобов'язань перед [PERSON] на суму 37881 грн. 62 коп.; 6) стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму понесених судових витрат. Відповідач [PERSON] в свою чергу звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому посилався на те, що при зверненні [PERSON] з позовом до суду про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його розподіл, останньою всупереч діючому законодавству в частині встановлення обсягу спільного нажитого майна умисно не було зазначено, що під час шлюбу було набуте та продовжує перебувати у власності ще інше майно та боргові зобов'язання подружжя, що виникли в інтересах сім'ї, а саме: автомобіль FORD SIERRA, державний номер [NUMBER], 1987 року виготовлення; автомобіль марки MERCEDES-BENZ 711D, державний номер [NUMBER], 1995 року виготовлення та грошові кошти в сумі 30000 доларів США, які були отримані по договору позики для придбання вантажного автомобіля DAF 95XF430, 2000 року виготовлення, д.р.н. [NUMBER] та напівпричепа KOEGEL, 2001 року виготовлення, державний номер [NUMBER]. Вважає вказані транспортні засоби, які були придбані в період їх шлюбу, спільною сумісною власністю. Оскільки кошти в сумі 30000 доларів США, які він позичив за борговими розписками, використав в інтересах сім'ї, а по борговому зобов'язанню він є кредитором і несе відповідальність по відшкодуванню (поверненню) коштів, вважає, що з позивачки мають бути стягнуті на його користь кошти в розмірі 1/2 частини, а саме 15000 доларів США, що еквівалентно на час розгляду справи згідно курсу НБУ 122250 грн. Враховуючи те, що спірний автомобіль є неподільним, виділ частки в натурі є неможливим, а тому він бажає стягнути з позивачки кошти за належну йому 1/2 частину автомобіля. На час розгляду справи зазначені транспортні засоби перебувають у третіх осіб, які йому невідомі, а тому здійснити їх огляд та визначити ринкову вартість немає можливості. У зв'язку з цим ним було залучено експерта оцінювача, яким було надано довідку про ринкову вартість ідентичних транспортних засобів. Згідно довідки експерта від 08.11.2012 року вартість автомобіль марки MERCEDES-BENZ 711D, державний номер [NUMBER], 1995 року виготовлення, складає 10440 США, що становить 83470 грн. та автомобіля FORD SIERRA, державний номер [NUMBER], 1987 року виготовлення, складає 2520 доларів США, що становить 20142 грн. З огляду на визначену експертом вартість автомобілів в грошовому виразі їм з позивачкою належить по 1/2 частині спірних автомобілів, а саме: йому належить 51806 грн., відповідачці 51806 грн. З приводу боргових зобов'язань вважає, що позивачка зобов'язана відшкодувати йому 1/2 частину коштів, а саме 15000 доларів США, що еквівалентно на час розгляду справи згідно курсу НБУ 122250 грн. З наведених вище підстав просив: 1) визнати автомобіль марки FORD SIERRA, державний номер [NUMBER], 1987 року виготовлення та автомобіль марки MERCEDES-BENZ 711D, державний номер [NUMBER], 1995 року виготовлення, їй спільною сумісною власністю; 2) визначити, що йому та [PERSON] належить по 1/2 частині автомобіля марки FORD SIERRA, державний номер [NUMBER], 1987 року виготовлення та автомобіля марки MERCEDES-BENZ 711D, державний номер [NUMBER], 1995 року виготовлення; 3) визнати за ним та [PERSON] борг в сумі 30000 доларів США, що еквівалентно 244500 грн., за зобов'язаннями, які підтверджуються розписками, що виникли в інтересах сім'ї та належить по 1/2 частині кожному; 4) стягнути з [PERSON] на його користь 51806 грн. за належну йому 1/2 частину автомобіля марки FORD SIERRA, державний номер [NUMBER], 1987 року виготовлення та автомобіля марки MERCEDES-BENZ 711D, державний номер [NUMBER], 1995 року виготовлення; 5) стягнути з [PERSON] на його користь 122250 грн. боргових зобов'язань. 6) стягнути з [PERSON] на його користь 1745,01 грн. судових витрат. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов із урахуванням остаточно уточнених позовних вимог підтримали в повному об'ємі та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Зустрічний позов відповідача [PERSON] не визнали та просили у його задоволенні відмовити з тих підстав, що вказані відповідачем у зустрічній позовній заяві транспортні засоби вибули з їх володіння ще до фактичного припинення ними шлюбних відносин. З приводу нібито існуючих у відповідача боргових зобов'язань зазначали, що останнім не надано доказів виникнення таких зобов'язань перед третіми особами в інтересах сім'ї, у зв'язку з чим вважають, що ці боргові зобов'язання відповідача не можуть бути розділені між сторонами. При цьому позивачка [PERSON] зазначала, що надані відповідачем боргові розписки вважає фіктивними, оскільки останній будь-які гроші у борг не отримував. Треті особи [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення первісного позову. При цьому, кожна із них в судовому засіданні підтвердила факт передачі позивачці [PERSON] у борг грошових коштів, про що остання надала кожній із них письмові розписки. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримали в повному об'ємі та просили його задовольнити з наведених у ньому підстав. Первісний позов [PERSON] не визнали та просили у його задоволенні відмовити з тих підстав, що автомобіль марки DAF 95XF430 та напівпричіп марки KOEGEL були придбані спільно ним (відповідачем) та його братом [PERSON] в рівних частках. При цьому, за свою частку він (відповідач) розраховувався за вказані транспортні засоби грошима, які надав йому його брат [PERSON] Вказані транспортні засоби він (відповідач) з братом придбав для здійснення підприємницької діяльності, а тому вважають, що вказане рухоме майно належить йому (відповідачу) як підприємцю. З приводу автомобілів марки MERCEDES-BENZ 316CDI та марки SKODA OCTAVIA зазначали, що вказані транспортні засоби були придбані сторонами та відчужені під час шлюбу та ведення ними спільного господарства, а отримані кошти витрачені ними на домашні та побутові потреби. Крім цього, вказували на те, що позивачкою не надано доказів дійсної вартості спірних транспортних засобів на час розгляду справи. З приводу нібито існуючих у позивачки боргових зобов'язань зазначали, що останньою не надано доказів того, що такі боргові зобов'язань виникли в інтересах сім'ї. При цьому, відповідач [PERSON] також вказував на фіктивність боргових розписок, наданих позивачкою. У зв'язку з наведеним вважають, що ці боргові зобов'язання позивачки не можуть бути включені до поділу майна. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти задоволення зустрічного позову. При цьому, кожен із них в судовому засіданні підтвердив факт передачі відповідачу [PERSON] у борг грошових коштів, про що останній надав кожному із них відповідні письмові розписки. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка [PERSON] суду пояснила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.04.1986 року по 02.03.2012 року. Разом з тим, з 15.12.2011 року вона з відповідачем разом не проживала та не вела спільного господарства, оскільки з кінця грудня 2011 року і по даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Зазначені у її позовній заяві транспортні засоби були придбані під час їх шлюбу за спільні кошти, а тому вважає вказане майно спільною сумісною власністю. При цьому, їй відомо, що відповідач на початку січня 2012 року без її відома переоформив їх спільний автомобіль марки MERCEDES-BENZ 316CDI на свого брата [PERSON], а автомобіль марки SKODA OCTAVIA продав у Вінницьку область. З приводу вказаних у зустрічному позові автомобілів марки FORD SIERRA та марки MERCEDES-BENZ 711D зазначила, що дані транспортні засоби були набуті та відчужені ними ще під час їх спільного проживання в зареєстрованому шлюбі. Крім цього, суду пояснила, що зі згоди відповідача вона позичила у [PERSON] гроші в сумі 23000 євро, які ними спільно були витрачені на придбання квартири для доньки в м.Чернівці та придбання великих партій яблук для їх подальшого перепродажу. Також зі згоди відповідача вона позичила у [PERSON] гроші в сумі 7000 євро, які ними спільно були витрачені на придбання товару та ремонт автомобіля марки DAF 95XF430. Допитана в судовому засіданні в якості свідка третя особа [PERSON] суду пояснила, що позивачка [PERSON] є її рідною сестрою. 20.07.2009 року вона передала [PERSON] у борг 23000 євро, про що остання надала їй письмову розписку. Для чого призначалися вказані гроші їй не відомо. Вказані кошти вона передавала [PERSON] у присутності [PERSON] в приміщенні їх дачного будинку в м.Новодністровськ. Також вона була присутня під час того, як [PERSON] отримала у борг від [PERSON] гроші в сумі 7000 євро, які призначались для придбання квартири доньці позивачки. Крім цього, їй відомо, що в кінці грудня 2011 року позивачка вже співмешкала в квартирі з іншим чоловіком, а [PERSON] проживав на дачі. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка третя особа [PERSON] суду пояснив, що дійсно в 2010 році, точної дати не пам'ятає, він надав [PERSON] у борг гроші в сумі 10000 доларів США. Вказані кошти він передав [PERSON] у присутності його брата [PERSON] Зі слів останніх йому відомо, що вказані гроші [PERSON] необхідні були для придбання спільно з братом напівпричепа до автомобіля. Крім цього, пояснив, що [PERSON] станом на 2012 рік проживав у своїй квартирі, однак Новий 2012 рік святкував у нього вдома. На дачі [PERSON] проживає з весни 2012 року. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. В грудні 2011 року батьки посварилися і з того часу разом не проживають, а 02.03.2012 року розірвали шлюб. В грудні 2011 року вона з м.Чернівці приїжджала в м.Новодністровськ, однак на той час батько вже проживав на дачі, куди вона до нього приходила. В квартирі речей батька в цей час вже не було. З грудня 2011 року її мати [PERSON] співмешкає з [PERSON], проживаючи в квартирі в м.Новодністровськ. Їй відомо, що мати зі згоди батька брала в борг гроші у [PERSON] та [PERSON], частина з яких була призначена для придбання їй квартири в м.Чернівці. Чи брав у борг гроші її батько у свого брата їй не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 25.12.2011 року і по даний час він спільно проживає з [PERSON] в її квартирі в м.Новодністровськ. Приблизно з цього часу колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] проживає на дачі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2001 році, точної дати не пам'ятає, він зустрівся з [PERSON] на території гаражного кооперативу в м.Новодністровськ та домовився з останнім про купівлю автомобіля Форд Сієра. На наступний день він зустрівся з [PERSON] та [PERSON], яким передав за автомобіль 2000 доларів США. В той же день, на його ім'я позивачкою [PERSON], на яку був зареєстрований автомобіль, була оформлена довіреність на вказаний автомобіль. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в 2006 році, точної дати не пам'ятає, вона зі своїм чоловіком дізнались про те, що [PERSON] продає автомобіль марки Мерседес. Попередньо домовившись з [PERSON], вона разом з чоловіком на стоянці в м.Новодністровськ оглянули автомобіль та вирішили його придбати. Всі розмови щодо придбання автомобіля вони вели з [PERSON] Узгодивши з останнім ціну, вона разом з чоловіком на дачі у [PERSON] у присутності його дружини [PERSON] передали йому гроші за автомобіль. В подальшому, [PERSON], на яку був зареєстрований автомобіль, оформила довіреність на вказаний транспортний засіб. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є її сусідами по дачі. Останні проживали на дачі лише в літній період часу, а взимку проживали в квартирі в м.Новодністровськ. Вона на дачі проживає постійно. В середині грудня 2011 року бачила, що на дачі час від часу горить світло і знаходився автомобіль [PERSON] В подальшому від інших сусідів їй стало відомо, що [PERSON] проживає на дачі. Зі слів сусіда їй також відомо, що [PERSON] з вказаного вище часу не проживає з [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що 17.04.2012 року зі слів [PERSON] йому стало відомо, що останній не проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] Пам'ятає, що приблизно в січні-лютому 2012 року він приходив додому до [PERSON], однак на той час його дружини вдома не було. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в грудні 2011 року зі слів [PERSON] їй стало відомо, що [PERSON] її побив, у зв'язку з чим вона не має наміру з ним проживати разом. 25.12.2011 року вона разом з [PERSON], її співмешканцем [PERSON] та сестрою разом святкували католицьке Різдво. В січні 2012 року зі слів [PERSON] їй стало також відомо про те, що [PERSON] продав автомобіль марки Шкода. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та третіх осіб, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені сторонами як первісні, так і зустрічні позовні вимоги є частково обгрунтованими, тому підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 20.04.1986 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано відділом РАЦС Кам'янець-Подільського міськвиконкому за актовим записом №267. 02.03.2012 року шлюб між сторонами розірвано, про що відділом РАЦС Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області зроблено відповідний актовий запис за №05. Наведені обставини підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу від 20.04.1986 року та копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 02.03.2012 року. При цьому, судом встановлено встановлено, що з грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] фактично припинили подружні відносини, разом не проживають і спільного господарства не ведуть, що підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, показаннями вказаних свідків спростовуються доводи відповідача [PERSON] про те, що протягом січня та лютого 2012 року він нібито продовжував спільно проживати та вести господарство з позивачкою [PERSON] Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Згідно досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено наступний обсяг спільно нажитого сторонами майна, наявного на час припинення ними спільного ведення господарства: - 3-кімнатна квартира [ADDRESS], яка придбана сторонами за договором купівлі-продажу від 02.09.1997 року; - земельна ділянка, площею 0,0704 га та незавершений будівництвом садовий будинок літ. «А» і сарай літ. «В», які розташовані на території Новодністровської міської ради в садівничому товаристві «Буковина», які придбані сторонами за договором купівлі-продажу від 05.12.2001 року; - автомобіль марки DAF 95ХF430, 2000 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] 05.07.2007 року; - напівпричіп марки КОЕGEL, 2001 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] 06.04.2010 року; - мотоцикл марки CНARM CF150T, 2007 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER] який зареєстрований за [PERSON] 16.07.2008 pоку; - автомобіль марки «FORD SIERRA», 1987 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] 10.03.2001 року; - автомобіль марки «MERCEDES BENZ 711 D», 1995 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], шасі [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] 21.11.2003 року; - автомобіль марки SKODA OCTAVIA, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], який знято [PERSON] з обліку 03.01.2012 року, тобто після припинення сторонами спільного ведення господарства; - автомобіль марки MERCEDES-BENZ 316CDI, 2004 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], який знято [PERSON] з обліку 03.01.2012 pоку та згідно довідки-рахунку КІМ №646966 реалізовано через комісійний магазин ТОВ «Торго-авто» [PERSON] - автомобіль марки ВАЗ-2101, 1978 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] 21.08.1992 року; - причіп до легкового автомобіля марки МАЗ-8114, 1989 року виготовлення, державний реєстраційний номер [NUMBER], рама [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON] 06.07.1996 року. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином, враховуючи наведені обставини та вимоги закону, суд вважає, що вказане вище майно належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, окрім 3-кімнатної квартири [ADDRESS], яка належить сторонам на праві спільної часткової власності. Разом з тим, при вирішенні даного спору суд не бере до уваги спільне майно сторін, а саме: 3-кімнатну квартира [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,0704 га та незавершений будівництвом садовий будинок літ. «А» і сарай літ. «В», які розташовані на території Новодністровської міської ради в садівничому товаристві «Буковина»; автомобіль марки ВАЗ-2101, 1978 року виготовлення та причіп до легкового автомобіля марки МАЗ-8114, 1989 року виготовлення, оскільки між сторонами відсутній спір щодо такого майна та будь-яких позовних вимог не заявлялося. Зазначені позивачкою [PERSON] у первісному позові гараж [ADDRESS] та гараж [ADDRESS], суд не відносить до обсягу спільно нажитого сторонами майна, оскільки останніми не надано суду належних доказів на підтвердження набуття ними в установленому законом порядку права власності на вказане нерухоме майно. Однак, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги сторін в частині визнання спільною сумісною власністю автомобілів марки «DAF 95ХF430», «FORD SIERRA», «MERCEDES BENZ 711 D», напівпричепа марки «КОЕGEL» та мотоцикла марки «CНARM CF150T» є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи позивачки [PERSON] про те, що автомобілі марки «FORD SIERRA» та «MERCEDES BENZ 711 D» вибули зі спільної власності подружжя ще до фактичного припинення сторонами шлюбних відносин, спростовуються довідкою ВРЕР з обслуговування Кельменецького та Сокирянського районів при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області від 07.11.2012 року №1059, згідно якої вказані транспортні засоби по даний час зареєстровані за [PERSON] При цьому, позивачкою [PERSON] не надано суду належних доказів на підтвердження набуття права власності на вказані транспортні засоби іншими особами. Суд вважає необгрунтованими доводи відповідача та його представника з приводу того, що автомобіль марки «DAF 95ХF430» та напівпричіп марки «КОЕGEL» являються об'єктом власності [PERSON] як приватного підприємця, у зв'язку з чим не можуть бути спільною сумісною власністю сторін, оскільки суду не надано належних доказів, як того, що відповідач [PERSON] в установленому законом порядку зареєстрований як фізична особа-підприємець, так і того, що вказане майно придбавалося ним як фізичною особою-підприємцем та за кошти, одержані від здійснення підприємницької діяльності. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно п.25 вказаної Постанови Пленуму, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо вартості майна, яке підлягає поділу, та не надали суду належних доказів на підтвердження дійсної його вартості на час розгляду справи, а також враховуючи те, що вказані транспортні засоби є неподільними речами, суд приходить до висновку про неможливість реального їх поділу між сторонами відповідно до їх часток, а тому слід визначити ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу, залишивши при цьому дане майно у спільній частковій власності сторін. Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. Так, згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до абз.2 п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Судом з достовірністю встановлено, що відповідач [PERSON], в порушення зазначених вище вимог закону, без відома та згоди [PERSON] розпорядився належним їм спільним майном, зокрема 03.01.2012 року зняв з обліку автомобіль марки «MERCEDES-BENZ 316CDI» та згідно довідки-рахунку КІМ №646966 здійснив його відчуження через комісійний магазин ТОВ «Торго-авто» третій особі [PERSON], а також цього ж числа зняв з обліку автомобіль марки «SKODA OCTAVIA». Разом з тим, суд вважає, що заявлені [PERSON] первісні позовні вимоги в частині визнання вказаних транспортних засобів їх з відповідачем спільною сумісною власністю, задоволенню не підлягають, оскільки вказане спільне майно сторін на час звернення до суду вже перебувало у власності третіх осіб. Оскільки, як зазначалося вище, сторони не надали суду належних доказів на підтвердження дійсної вартості спірних транспортних засобів на час розгляду справи, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] первісні позовні вимоги в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя коштів, отриманих відповідачем від реалізації транспортних засобів, та розподілу між ними спільно нажитого майна також задоволенню не підлягають. Згідно ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Як встановлено судом, на час фактичного припинення шлюбних відносин та спільного ведення господарства у [PERSON] та [PERSON] існували боргові зобов'язання перед третіми особами, оформлені у вигляді письмових боргових розписок, зокрема: у [PERSON] перед [PERSON] на суму 23000 євро і перед [PERSON] на суму 7000 євро; у [PERSON] перед [PERSON] на суму 20000 доларів США і перед [PERSON] на суму 10000 доларів США. Разом з тим, суд вважає, що вказані боргові зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не можуть бути враховані при поділі майна, оскільки сторонами не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження використання зазначених грошових коштів в інтересах сім'ї. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні як первісних, так і зустрічних позовних вимог в цій частині слід відмовити. Оскільки позовні вимоги сторін задоволені частково, а також враховуючи те, що сторонами не надано належних доказів на підтвердження дійсної вартості спірних транспортних засобів станом на час звернення до суду з первісним та зустрічним позовами, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, з кожного із сторін підлягає стягненню на користь кожного із них документально підтверджені витрати по оплаті судового збору у мінімальному розмірі, передбаченому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи наведене,

Outcome: partial