Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] міської ради Полтавської області про визначення частки померлого спадкодавця в праві спільної власності на земельну ділянку, визначення частки в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності В позові посилалися на те, що 03 червня 2013 року помер [PERSON], батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина і позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець за законом, успадкувала 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: м. Миргород Полтавської області по вулиці Котляревського буд. 115, на приватизованій земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер 5310900000:50:060:0052. Іншою 1/2 частиною житлового будинку, відповідно до Рішення Миргородського міського суду Полтавської області від 29.09.1981 року, володіє [PERSON] - другий позивач по справі, що є матір'ю позивача [PERSON]. [PERSON] до кола спадкоємців після смерті батька позивача [PERSON]І, не ввійшла, оскільки шлюб між ними було розірвано. Крім того, після смерті батька позивача [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права у спільній сумісній власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м.Миргород Полтавської області, вул. Котляревського, 115, під кадастровим номером 5310900000:50:060:0052, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 656434, виданим 19.10.2006 року. [PERSON] в установленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька у вигляді права власності на частку земельної ділянки (кадастровий номер 5310900000:50:060:0052) по вул. Котляревського, 115 в м. Миргороді Полтавської області. Проте їй було відмовлено по причині того, що частка зазначеної земельної ділянки на імя спадкодавця, [PERSON], не визначена, про що була винесена постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.11.2017 р. №694/02-31. Крім того, частка позивача [PERSON] в даній земельній ділянці теж не визначена, що перешкоджає їй розпоряджатися земельною ділянкою, як співвласнику, на підставі відповідного Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №656435 від 19.10.2006 р. У звязку з тим, що частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку померлого [PERSON] - батька позивача [PERSON], не визначена, остання не має можливості на її успадкування та відповідно оформити право власності, так само як [PERSON] на має можливості користуватися своєю частиною земельної ділянки у праві спільної власності та відповідно оформити право власності і реалізувати своє право як власника майна і вони звернулися до суду з вказаним позовом. В підготовчому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 42) позовні вимоги підтримали. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності (а.с.43), в судовому засідання позов [PERSON] та [PERSON] визнав повністю. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] в підготовчому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно із частинами 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. Встановлено, що 03 червня 2013 року помер [PERSON] батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.14, 22, 23). Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/2 частину житлового будинку № 115 з надвірними побудовами по вулиці Котляревській в м.Миргород Полтавської області, яка належала спадкодавцю на підставі рішення [PERSON] міського народного суду Полтавської області від 29 вересня 1981 року, власником іншої 1/2 частини житлового будинку, відповідно до зазначеного рішення є позивач [PERSON], [INFO], яка є матір'ю позивача [PERSON]. (а.с.10, 23). [PERSON] прийняла частину спадщини, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом і стала співвласником вищевказаного житлового будинку (а.с.18). На іншу частину спадщини, а саме частину земельної ділянки площею 0,1000 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою вищезазначеного будинку, під кадастровим номером 5310900000:50:060:0052, що належала померлому згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 656434, виданим 19.10.2006 року, позивач [PERSON] не може оформити своє право власності, оскільки частка зазначеної земельної ділянки на імя спадкодавця, [PERSON], не визначена, як і не визначена частка [PERSON], що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22.11.2017 р. №694/02-31, що перешкоджає позивачам розпоряджатися земельною ділянкою (а.с. 20). Згідно з ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки сторонами не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що частки будь-кого з співвласників були змінені на підставі рішення суду або договору, суд вважає, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою м.Миргород Полтавської області, вул. Котляревського, 115, є рівними, отже частка померлого [PERSON] та позивача [PERSON] становить по 1/2 частині. Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. З цих підстав вимоги позивачів про визначення частки у праві спільної сумісної власності на вищезазначену земельну ділянку підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В зв'язку з тим, що вищезазначені обставини перешкоджають позивачу [PERSON] оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку, а позивачу [PERSON] створює невизначеність у праві розпорядженні земельною ділянкою, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON]І та [PERSON]І право власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки за кожною. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із засад диспозитивності цивільного судочинства відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України.

Outcome: approved