Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 23.10.2015 року на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., зареєстрованого в реєстрі за №4927, позивач набула у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.10.2015 року. У вказаній квартирі зареєстрована сестра позивача [PERSON] . У належній позивачу квартирі відповідач фактично не проживає з березня 2016 року. Реєстрація відповідача у даному житлі створює для позивача ряд негативних та небажаних наслідків, а саме впливає на розмір щомісячної оплати за комунальні послуги та перешкоджає розпорядженню даним майном на власний розсуд. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить визнати відповідача [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2019 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири від 23.10.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г., зареєстрованого в реєстрі за №4927, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.10.2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46198384 від 23.10.2015 року. Відповідно до довідки ОСББ «Східний 40» №36 від 01.11.2018 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно акта від 29.10.2018 року ОСББ «Східний 40» [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але не проживає за вказаною адресою з березня 2016 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт непроживання відповідача без поважних причин понад 1 рік в житловому приміщенні, яке належить позивачу. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] , поданим від імені та в інтересах [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved