Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ташкова Анастасія Олександрівна, звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, у якій зазначила, що на відповідно до договору купівлі-продажу від 20 квітня 1984 року, що посвідчений державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори, за реєстром № 634, заявнику на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Право власності на нерухоме майно зареєстроване бюро технічної інвентаризації. В договорі купівлі-продажу від 20 квітня 1984 року, що посвідчений державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори, мала місце описка в написанні прізвища заявника « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , договору купівлі-продажу від 20 квітня 1984 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори, за реєстром № 634. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу тягне для заявника юридичні наслідки, а саме, дає змогу реалізувати права власника. Ухвалою від 22.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник заявника-адвокат Ташкова А.О. в судове засідання не з`явилася, заявою від 15.11.2021 року просила справу розглядати за їх відсутності, на задоволені заяви наполягала. Представник Бериславської міської ради в судове засідання не з`явився, заявою від 10.11.2021 року просив справу розглядати за відсутності їх представника, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав. Судом встановлено, що 20.04.1984 року [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, про те, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив недобудований жилий будинок готовністю 90 (дев`яносто) процентів, що знаходиться в [ADDRESS] , на земельній ділянці розміром 450 кв.м. Договір нотаріально посвідчив Бабченко М.Д. нотаріус Бериславської державної нотаріальної контори, за реєстром №634, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с. 10-11). Житловий будинок з господарськими спорудами, за адресою: [ADDRESS] , були прийняті в експлуатацію, що підтверджується актом від 19.09.1984 року (а.с. 12). Виконком міської ради народних депутатів від 17.10.1984 року №529/10, дозволив [PERSON] (запис вчинено на російській мові) збудувати сарай-літню кухню розміром 5,0х6,0м із підвалом під одним дахом по [ADDRESS] , що підтверджується рішенням (а.с. 13). [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0458 га, яка розташована на території [ADDRESS] , яку передано для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 14). З паспорту заявника [PERSON] вбачається, що останній з 31.10.1984 року зареєстрований за адресою в [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту (а.с. 9). На ім`я [PERSON] , державна податкова інспекція у Бериславському РАЙО видала картку фізичної особи - платника податків (а.с. 9об). З матеріалів справи вбачається, що на ім`я [PERSON] був виготовлений технічний паспорт (а.с. 15, 16-18). Адрес об`єкта: [ADDRESS] . Домовласником будинку [ADDRESS] зазначено - [PERSON] (запис вчинено на російській мові), що підтверджується копією домової книги (а.с. 19-22). Наявність помилки в написанні прізвища заявника позбавляє можливості [PERSON] реалізовувати надане йому право власника. Заявник не має можливості одержати нові чи внести зміни в наявні правовстановлюючі документи через те, що законодавством не передбачена така можливість. Таким чином, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 20 квітня 1984 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений державним нотаріусом Бериславської державної нотаріальної контори, за реєстром № 634, належить [PERSON] , [INFO] . Підстав для відмови в задоволенні заяви у суду немає.

Outcome: approved