Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом-позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в якому просив: -визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 22.03.1999 № 1-99-182139, видане на і»мя [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі розпорядження від 22.03.1999 року №21728 про приватизацію квартири №2 у житловому будинку № 15-А по вул. Ахсарова у м. Харкові, -визнати незаконним розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради №21728 від 22.03.1999 року, -скасувати реєстрацію права власності на підставі приватизації квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він народився 04.11.1993 року в м.Харкові. В свідоцтві про народження його батьками записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. 22 березня 1999 року Центром (відділ) приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло, за реєстраційним номером 1-99-182139, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали право спільної сумісної власності на кватиру №2 у житловому будинку № 15-А по вул. Ахсарова у м. Харкові. Свідоцтво видане згідно розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради №21728 від 22.03.1999 року. Це право власності зареєстровано Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» та записано у реєстрову книгу 07.04.1999 року за №П-1-33190. Позивач вважає приватизацію зазначеної квартири недійсною, оскільки заява на приватизацію кватири підписана лише його матірю, він же своєї згоди на приватизацію не давав. Також зазначає, що приватизація спірної квартири була здійснена не в його інтересах, оскільки позбавляє його права стати на облік для отримання житла. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON], просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, належним чином повідомлений про дату і час судового розгляду в судове засідання свого представника не направив, надав суду письмові заперечення, в яких просив відмовити позивачу у позові. В обґрунтування заперечень зазначив, що [PERSON] є матір'ю [PERSON] - [INFO], тому на час здійснення приватизації вона була його законним представником. Вважає, що приватизація кватири №2 у житловому будинку № 15-А по вул. Ахсарова у м. Харкові проведена органом приватизації - Міським Центром приватизації державного житлового фонду з дотриманням чинного законодавства, без порушення прав та інтересів неповнолітніх дітей, на підставі наданих [PERSON] необхідних документів. Третя особа -Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з»явився, просив розглядати справу за його відсутності. Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився 04.11.1993 року в м.Харкові, що підтверджується свідоцтвом про народження V-ВЛ №439222, відповідно до якого батьком є [PERSON], матірю - [PERSON]. 22 березня 1999 року Центром (відділ) приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету Харківської міської ради було видано Свідоцтво про право власності на житло, за реєстраційним номером 1-99-182139, згідно з яким [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали право спільної сумісної власності на кватиру №2 у житловому будинку № 15-А по вул. Ахсарова у м. Харкові. Свідоцтво видане згідно розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради №21728 від 22.03.1999 року. Згідно з нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ (далі - Закон), в редакції що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 Закону наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Я вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зазначена як уповноважений власник квартири. Нею до органу приватизації Міського Центру приватизації державного житлового фонду 29.12.1998 року особисто подано заяву про передачу у власність квартири [ADDRESS], яку займає вона разом зі своєю сім'єю. Своєю сім'єю [PERSON] зазначила [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO]. Таким чином на час звернення [PERSON] до органу приватизації з заявою позивачу було 5 років. Відповідно до ст.17 Цивільного кодексу Української РСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Місцем проживання неповнолітніх, що не досягли пятнадцяти років, або громадян, що перебувають під опікою, визнається місце проживання їх батьків (усиновителів) або опікунів. Згідно з вимогами ст.14 Цивільного кодексу Української РСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, за неповнолітніх, які не досягли пятнадцяти років, угоди укладають від їх імені батьки (усиновителі) або опікун. Вони вправі учиняти лише дрібні побутові угоди. Отже, на час подачі [PERSON] заяви від 19.12.1998 року про приватизацію квартири позивачу було 5 років та він в розумінні діючого на той час законодавства був неповнолітньою особою, яка не досягла 15 років, тому від його імені діяла мати - відповідач по справі - [PERSON] Місцем проживання позивача відповідно до вимог законодавства було місце проживання його батьків, а саме: квартира [ADDRESS]. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 22.03.1999 № 1-99-182139 та визнання незаконним розпорядження Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради №21728 від 22.03.1999 року про приватизацію квартири №2 у житловому будинку № 15-А по вул. Ахсарова у м. Харкові. За таких обставин у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed