Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги діє представник - адвокат Ашурова А.Р., пред`явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», яким просить стягнути з відповідача суму безпідставно списаних коштів у розмірі 53700 гривень, суму пені у розмірі 7947,60 гривень, а також суму понесених позивачем судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 вересня 2019 року АТ «Альфа-Банк» відкрив йому поточний рахунок № [NUMBER] у валюті гривня. Вранці 14 жовтня 2019 року мобільним оператором позивачу було заблоковано його абонентський номер. Від мобільного оператора позивач дізнався, що його сім-карта була змінена невідомими особами. В цей же день о 11:18 годині позивач звернувся на гарячу лінію АТ «АЛЬФА-БАНК» з повідомленням про шахрайські дії відносно нього та попросив заблокувати картковий рахунок, не перераховувати грошові кошти, після чого особисто звернувся до відділення банку. Натомість, невідомими особами із його поточного рахунку № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] були переказані грошові кошти: за №МАВ2524438 у сумі 3700 гривень та за №МАВ2524580 у сумі 50000 гривень. Позивач зазначає, що після дзвінка на гарячу лінію АТ «Альфа-Банк» грошові кошти, списані з його рахунку, ще не були зараховані третій особі. Проте вже після дзвінка на гарячу лінію, відвідування позивачем відділення банку 14 жовтня 2019 року та зверненням із заявою про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку, грошові кошти позивача було зараховано на рахунок третьої особи та видано через касу банку 16 жовтня 2019 року. 15 жовтня 2019 року позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину, відомості про злочин за його заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 16 жовтня 2019 року позивач звернувся із письмовою заявою до Харківського відділення №1 АТ «Альфа-Банк» про повернення безпідставно списаних грошових коштів. Проте грошові кошти відповідачем позивачу не повернуті.Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 березня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно списаних коштів передано до Харківського районного суду Харківської області за підсудністю. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2020 року позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно списаних коштів залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позову - 10 днів з дня вручення копії ухвали. У вказаний строк позивач усунув недоліки позову, визначені ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 квітня 2020 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 серпня 2020 року вирішено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів. 03 вересня 2020 року на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 13 серпня 2020 року надійшла інформація з ПрАТ «ВФ Україна». 17 вересня 2020 року на виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 13 серпня 2020 року надійшла інформація з АТ «Альфа- Банк». Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. 29 січня 2021 року від АТ «Альфа-Банк» надійшов відзив на позовну заяву. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 лютого 2021 року, постановленою без видалення судді до нарадчої кімнати, відзив на позовну заяву [PERSON] на підставі ч.2 ст. 126 ЦПК України залишено без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку для подачі відзиву, встановленого ухвалою суду про відкриття провадження від 27 квітня 2020 року. Представник позивача Ашурова А.Р., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити. Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2019 року між позивачем [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» було укладено Угоду банківського рахунку № [NUMBER] , за умовами якої банк відкрив [PERSON] поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня. 13 жовтня 2019 року о 19:31 години по абонентському номеру позивача [NUMBER] здійснена віддалена заміна сім-карти згідно порядку заміни сім-карти на сайті:https:www.vodafon.ua, що підтверджується інформацією ПрАТ «ВФ Україна» № gd-20-08680 від 27 серпня 2020 року 14 жовтня 2019 року з поточного рахунку [PERSON] № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] двома платежами здійснено переказ грошових коштів сумі 3700 гривень та 50000 гривень, що підтверджується випискою АТ «Альфа-Банк» по особовим рахункам з 01 жовтня 2019 року по 19 жовтня 2019 року . Зазначені транзакції згідно інформації АТ «Альфа-Банк» № 8091-23.1-б/б від 24 січня 2020 року були здійсненні у системі Інтернет - сервісу My Alfa Bank шляхом ведення одноразових цифрових паролів, які були направлені банком на абонентський номер позивача [NUMBER] . 14 жовтня 2019 року о 11:18 годині позивач звернувся до Контакт-центру АТ «Альфа-Банк» з повідомленням щодо втрати контролю над власним абонентським номером [NUMBER] . За інформацією АТ «Альфа-Банк» № [NUMBER] -б/б від 31 серпня 2020 року, у період з 14 жовтня 2019 року по 20 жовтня 2019 року з рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] надійшли грошові кошти: 15 жовтня 2019 року о 21:55:26 сума 3700,00 гривень; 15 жовтня 2019 року о 21:55:26 сума 50000,00 гривень. Грошові кошти були зняті з рахунку [NUMBER] у касі відділення «Київське № 45» 16 жовтня 2019 року о 13:10 годині у сумі 10000,00 гривень та у касі відділення «Київське № 8» о 13-55 годині в сумі 43000,00 гривень. 16 жовтня 2019 року позивач звернувся до АТ «АЛЬФА-БАНК» з повідомленням про те, що 14 жовтня 2019 року невідомими особами без його відома шляхом заволодіння сім карткою його абонентського номеру через додаток My Alfa Bank було здійснено спроби викрадення коштів з поточного рахунку [NUMBER] в сумі 3700, 00 гривень та 50000,00 гривень, просив повернути вказані грошові кошти на його поточний рахунок. З аналогічною заявою позивач звернувся до банку 02 грудня 2019 року. Крім того, [PERSON] звернувся до Люботинського ВП Харківського ВП із заявою про заволодіння невстановленими особами його грошовими коштами в сумі 53700,00 гривень, відомості про злочин за його заявою внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №2019220780000676. Разом з тим, станом на день звернення до суду та час розгляду справи вказані грошові кошти відповідачем позивачу не повернуті. Частиною 1 ст. 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 5,6,7,8,9 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Під час судового розгляду банк не надав суду доказів, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, не законному використанню пін-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, або розголошував інформацію, яка б давала змогу ініціювати платіжні операції. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Відповідно до п. 37.1. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів. Згідно п. 7.2 цієї же статті, у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] 14 жовтня 2019 року о 11:18 повідомив АТ «АЛЬФА-БАНК» про незаконне списання коштів з його банківського рахунку. Грошові кошти з рахунку позивача [NUMBER] на рахунок [NUMBER] надійшли тільки 15 жовтня 2019 року, тобто банк не зупинив здійснення платіжних операцій після повідомлення позивача про несанкціоноване списання грошових коштів з його рахунку. Відтак, суд доходить висновку, що відповідач не забезпечив дотримання вимог Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року,Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст. 1073 ЦК України та не виконав зобов`язань перед позивачем, як клієнтом банку і володільцем банківського рахунку. За вказаних обставин, банк зобов`язаний сплатити позивачу, який невідкладно повідомив банк про платіжні операції, що ним не здійснювалися, кошти, які були несанкціоновано зняті з його рахунку в сумі 53700,00 гривень, а також пеню у розмірі 7947,60 гривень за період з 14 жовтня 2019 року по день звернення до суду з позовом -10 березня 2020 року (148 днів*53,7 грн.(0,1% від 53700 грн.). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved