Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати порушенням прав споживача договору про споживчий кредит, яким було обмежено право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукції (споживчий кредит); зобов`язати відповідача надати належним чином завірену копію кредитного договору і паспорту споживчого кредиту; інформацію про поточний розмір заборгованості, якщо вона існує, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, виписку щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати та періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено законодавством про захист прав споживачів: тип кредиту, суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача, виходячи з обраних споживачем умов кредитування, та зобов`язати відповідача надати позивачу інформацію у доступній та зрозумілій для споживача формі. В обґрунтування позову зазначено, що 16 лютого 2021 року позивач звернулася до відповідача щодо укладення договору споживчого кредиту. Відповідачем у порушення норм законодавства не було надано споживачеві його екземпляр кредитного договору та інформації щодо нього. Саме право споживача на одержання необхідної, доступної , достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію є підставою звернення до суду. Позивач вважає, що не надання інформації стосовно кредитного договору, є порушенням прав позивача як споживача фінансових послуг. Відповідач у своєму відзиві не визнав позов, заперечуючи проти його задоволення, вказав, що на офіційному веб-сайті відповідача у вільному доступі для всіх клієнтів відповідача розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, розгорнута інформація щодо порядку та умов надання послуг, докладна інформація про вимоги до позичальника, розмір та вартість кредиту (процентна ставка), умови дострокового погашення тощо, а також довідкову інформацію про умови отримання, погашення (у тому числі дострокового), пролонгації кредиту. Крім того, з метою отримання кредиту, позивач мав необмежену кількість часу для ознайомлення з усіма умовами кредитування та у разі необхідності отримання додаткової інформації, він не обмежений у праві зателефонувати по зазначеним (розміщеним) на сайті відповідача телефонним номерам за отриманням додаткових роз`яснень. II. Процесуальні дії та рішення суду. 20 квітня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 26 квітня 2021 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи без виклику сторін у судове засідання. 28 травня 2021 року до суду подано відзив на позов. Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. 16 лютого 2021 року сторонами укладено кредитний договір № 0626-4642, предметом якого є надання [PERSON] кредиту у розмірі 20 000, 00 грн на умовах строковості, зворотності і платності. Відповідно до пункту 13 кредитного договору від 16 лютого 2021 року № 0626-4642, позичальник підтверджує що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця (http://creditcasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. Також пунктом 16 кредитного договору позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом кредитного договору та Правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Крім того, у паспорті споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення кредитного договору), затвердженого наказом ТОВ «Укр кредит фінанс» № 175-П від 03 листопада 2020 року, позичальник підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування, та підтвердила отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, у тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, у тому числі у разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. І кредитний договір від 16 лютого 2021 року № 0626-4642, і паспорт споживчого кредиту підписані позичальником одноразовим ідентифікатором як електронним підписом. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 Цивільного кодексу України). Кредитний договір між сторонами укладений в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та відповідно до Правил надання споживчих кредитів, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною, забезпечує дотримання відповідачем вимоги щодо письмової форми для даного виду договору. Так, Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Даний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи - веб-сайту відповідача (https://www.creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, у межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Позивач у момент реєстрації на сайті відповідача створив власний особистий кабінет (п. 2.1.14 Правил), який є сукупністю захищених сторінок. Особистий кабінет забезпечує позивачу повну взаємодію з відповідачем, постійний доступ до договору та іншої інформації і т. д. Правилами надання споживчих кредитів, які діяли на момент укладення договору та є його невід`ємною частиною встановлюється порядок укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем, а саме: 1) позивач на сайті відповідача, здійснив заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені у заявці в якості обов`язкових для заповнення (п. 2.1.7 Правил). 2) заявка подавалася позивачем через особистий кабінет (п. 4.10. Правил). 3) відповідач проінформував позивача (п. 4.17. Правил) про прийняте рішення щодо видачі Кредиту (sms-повідомленням на телефонний номер [NUMBER] та електронним листом на адресу електронної пошти позивача - [INFO]) з гіперпосиланням на пропозицію позивача щодо укладення договору відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 641 та 642 Цивільного кодексу України. 4) позивач в особистому кабінеті ознайомився з пропозицією відповідача щодо укладання електронного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно-телекомунікаційній системі Відповідача. 5) позивач надав відповідь відповідачу електронним повідомленням (п. 5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти відповідача, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий Позивачу в sms-повідомленні), у відповідності до абз. 2 частини шостої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 6) відповідач надав підтвердження про укладання договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті позивача та направлення примірника договору на адресу електронної пошти позивача. Отже, як вбачається з вищенаведеного порядку при укладенні договору позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку позивача укладення договору було б неможливе. Крім того, відповідно до частини дванадцятої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. До того ж, позивачем на сайті відповідача самостійно створено особистий кабінет, заповнено заявку на отримання кредиту, надано підтвердження ознайомлення з офертою Відповідача. Вся актуальна інформація щодо діючої угоди постійно доступна в особистому кабінеті позивача на сайті відповідача. Відповідно до частини тринадцятої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Також, відповідно до частини другої ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до постанови Верховного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 (за аналогічними правовідносинами щодо укладення договору, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію») зазначено, що встановивши, що без отримання листа на адресу електронної пошти і sms-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, згідно з постановою Верховного суду від 07 жовтня 2020 року, що позичальник через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе. Стаття 652 Цивільного кодексу України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В абзаці другому частини другої статті 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Враховуючи викладене, між сторонами укладено договір у відповідності до вимог законодавства. Відповідно до п. 5.3 Правил, після акцептування позичальником оферти, що є укладенням договору відповідно до частини третьої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію») відповідно до умов договору (та включно цих Правил), кредитодавець направляє позичальнику підтвердження вчинення (укладення) договору у формі електронного документа. Підтвердження направляється в особистий кабінет позичальника та/або на електронну адресу позичальника, вказану ним у заявці. Крім того, кредитний договір також розміщується в особистому кабінеті позичальника. Так, відповідно до п.п. 14 п. 2.1 Правил, особистий кабінет - частина інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця, яка становить сукупність сторінок (у тому числі захищених), що формуються заявнику у момент його реєстрації на сайті кредитодавця (особистий розділ заявника), за допомогою яких (таких сторінок) заявник/позичальник здійснює повну взаємодію з кредитодавцем, має постійний доступ до договору, правил, графіка платежів та іншої інформації, яка відображається у особистому кабінеті...» Відповідно до частини тринадцятої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Судом встановлено, що у кредитному договорі № 0626-4642 від 16 лютого 2021 року визначено всі істотні умови, зокрема сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка, нараховані проценти та інші суттєві умови, чим спростовуються доводи позивача про порушення відповідачем її прав як споживача фінансових послуг. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, досліджених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. V. Розподіл судових витрат. Оскільки судом не встановлено порушення збоку відповідача прав позивача як споживача, з позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908, 00 грн. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved