Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулись до суду з позовом до ТОВ «Агро-Рось», треті особи [PERSON] та [PERSON] , в якому просили стягнути матеріальну і моральну шкоду. В обґрунтування позову зазначили, що 20 жовтня 2014 року близько 15 години 30 хвилин в с. Ташлик Смілянського району [PERSON], керуючи автобусом ПАЗ-32053-07 реєстраційний № [NUMBER] , не надав перевагу в русі автомобілю «Ауді-80» реєстраційний № [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. В свою чергу, водій автомобіля «Ауді-80» [PERSON] проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну та перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду [PERSON] та [PERSON] були звільненні від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. В результаті ДТП позивачі, які перебували в салоні автомобіля «Ауді», а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Оскільки [PERSON] на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Агро-Рось» і виконував трудові обов`язки, [PERSON] просила стягнути з цього товариства 5968 грн. витрат на лікування та 20000 грн. моральної шкоди, [PERSON] просила стягнути 13251 грн. витрат на лікування та 10000 грн. моральної шкоди, [PERSON] як законний представник малолітнього [PERSON] , просила стягнути 887 грн. витрат на лікування та 8000 грн. моральної шкоди, [PERSON] - 366 грн. витрат на лікування та 10000 грн. моральної шкоди. До суду також звернувся [PERSON] з позовом до ТОВ «Агро-Рось», треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про стягнення 60330 грн. матеріальної шкоди, яка спричинена його автомобілю, 19369 грн. витрат на лікування та 25000 грн. моральної шкоди. Зазначив, що він перебував за кермом автомобіля «Ауді». Рухаючись по головній дорозі був впевнений, що [PERSON] його пропустить, адже він виїздив з другорядної дороги. Те, що він цього не зробить, було для нього великою несподіванкою. Ухвалою суду від 06 березня 2019 року справи були об`єднані в одне провадження. Під час розгляду справи позивачі за обома позовами уточнили позовні вимоги. Оскільки автобус ПАЗ-32053-07, яким керував [PERSON] , був застрахований в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», просили залучити це товариство як співвідповідача та стягнути завдану шкоду в солідарному порядку з двох відповідачів. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року суд залучив до участі в справі ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» як співвідповідача. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтримали свої позови в повному обсязі. Як треті особи вважають позови одне одного такими, що підлягають до задоволення. Інші позивачі та [PERSON] на розгляд справи не з`явились, хоча про час і місце розгляджу справи були повідомлені належним чином. Представник позивачів адвокат Дубінський В.М. також просив задоволити позов з урахуванням уточнених позовних вимог. Представник ТОВ «Агро-Рось» заперечував проти задоволення обох позовів. Пояснив, що автобус, яким керував [PERSON] , був застрахований у страховій компанії ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Враховуючи, що сума страхового відшкодування покриває витрати відповідачів за обома позовами, то завдані їм збитки мають бути стягнуті саме з цього відповідача. Крім того, просив застосувати позовну давність. Представник страхової компанії також заперечував проти задоволення обох позовів та вказав, що жоден із позивачів не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] 20 жовтня 2014 року близько 15 години 30 хвилин, керуючи автобусом ПАЗ-32053-07 реєстраційний № [NUMBER] , який належить ТОВ «Агро-Рось», та виїжджаючи з другорядної дороги порушив п. 16.11 ПДР України, не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з автомобілем «Ауді-80» реєстраційний № [NUMBER] . В свою чергу водій автомобіля «Ауді-80» [PERSON] проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну та перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункту, чим порушив п.п. 12.3. 12.4 ПДР України. Дії [PERSON] та [PERSON] було кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки вони порушили правила безпеки дорожнього руху, що спричинило пасажиру автомобіля «Ауді» [PERSON] тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 08 лютого 2018 року по справі № 703/3655/17 їх було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо них закрито. В судовому засіданні представник ТОВ «Агро-Рось» визнав, що [PERSON] на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з цим товариством і ДТП сталось під час виконання ним своїх трудових обов`язків. Відповідно до висновку експерта № 114 від 25 травня 2015 року в результаті ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому нижньої третини лівої стегнової кістки, що відноситься до категорії середньої тяжкості. Діагнози у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, рвана рана нижньої третини лівої гомілки, перелом променя в типовому місці справа не були враховані експертом, оскільки вони не були підтверджені відомостями у медичних документах. Згідно з епікризами [PERSON] з 20 жовтня по 29 жовтня 2014 року знаходилась на лікуванні в травматологічному відділенні Смілянської центральної лікарні ім. Софії Бобринської з діагнозом: перелом лівого стегна із зміщенням н/3променя в типовому місці з права. ГХ2, ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний. З 29 жовтня по 14 листопада 2014 року вона також знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з діагнозом: перелом лівого стегна із зміщенням н/3, перлом променевої кістки правого передпліччя, забійна рана н/3 лівої гомілки. На підтвердження понесених витрат на лікування позивачем [PERSON] надано довідки з поліклінічного відділення КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. Софії Бобринської», у яких зазначено перелік ліків та матеріалів, які були надані їй для лікування безоплатно та які вона придбала за власні кошти, а також фіскальні чеки на придбання цих ліків. Враховуючи, що експертом не підтверджено, що діагнози у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, рваної рани нижньої третини лівої гомілки, перелому променя в типовому місці були отримані [PERSON] в результаті ДТП, а також те, що вона лікування проходила комплексно, суд не в змозі розмежувати медичні препарати, що були використані під час лікування саме закритого перелому нижньої третини лівої стегнової кістки. Згідно з висновком № 248 від 25 травня 2015 року в результаті ДТП у [PERSON] були діагностовано численні рани голови, які відносяться до категорії легких. Діагноз у вигляді струсу головного мозку експертом не був врахований при встановленні ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки не був підтверджений об`єктивними медичними даними. Відповідно з епікризами [PERSON] з 20 жовтня по 01 листопада 2014 року знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Смілянської центральної лікарні ім. Софії Бобринської з діагнозами: ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні забійно-різані рани голови, лиця. З 20 жовтня 2014 року він також перебував на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії з діагнозом ЗЧМТ. На підтвердження понесених витрат на лікування позивачем [PERSON] , як законним представником малолітнього [PERSON] , надано довідки з поліклінічного відділення КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. Софії Бобринської», у яких зазначено перелік ліків та матеріалів, які були надані для лікування [PERSON] безоплатно та які вона придбала за власні кошти, а також фіскальні чеки на придбання цих ліків. Враховуючи, що експертом не підтверджено, що діагнози у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку були отримані [PERSON] в результаті ДТП, а також те, що він лікування проходив комплексно, суд не в змозі розмежувати медичні препарати, що були використані під час лікування саме численних ран голови. Як встановлено з висновку експерта № 262 від 25 травня 2015 року в результаті ДТП [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді численних ран обличчя та синця (крововиливу) грудної клітки зліва на рівні 7-8 ребер, які відносяться до категорії легких. Відповідно з епікризами [PERSON] з 20 жовтня по 12 листопада 2014 року знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Смілянської центральної лікарні ім. Софії Бобринської з діагнозами: забій грудної клітини зліва, садини лиця. На підтвердження понесених витрат на лікування позивачем [PERSON] надано довідки з поліклінічного відділення КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. Софії Бобринської», у яких зазначено перелік ліків та матеріалів, які були придбані ним за власні кошти, а також фіскальні чеки на придбання цих ліків. Таким чином, витрати [PERSON] на лікування отриманих ним внаслідок ДТП ушкоджень суд вважає доведеними. Відповідно до висновку експерта № 249 від 25 травня 2015 року в результаті ДТП [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рани дугоподібної форми лобу зліва та гематоми даної області із розповсюдженням на верхнє повіко лівого ока, а також численних ран прямолінійної форми лобу зліва, поширеного синця лівої гомілки, які відносяться до категорії легких. Відповідно з епікризами [PERSON] з 20 жовтня по 01 листопада 2014 року знаходилась на лікуванні в травматологічному відділенні Смілянської центральної лікарні ім. Софії Бобринської з діагнозами: забій грудної клітини зліва, садини обличчя. Крім того, цим позивачем надано довідку про перебування на лікуванні у відділенні інтенсивної терапії, у неврологічному відділенні в період часу з 02 грудня по 14 грудня 2015 року та з 13 січня по 22 січня 2017 року, а також перелік використаних медикаментів на проходження лікування за цей період і в цих відділеннях. На підтвердження понесених витрат на лікування позивачем [PERSON] надано довідки з поліклінічного відділення КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. Софії Бобринської», у яких зазначено перелік ліків та матеріалів, які були придбані нею за власні кошти, а також фіскальні чеки на придбання цих ліків. Суд зазначає, що довідка про проходження лікування у відділенні інтенсивної терапії не містить ні діагнозу, з яким [PERSON] проходила лікування, ні дати проходження цього лікування. Лікування у неврологічному відділенні у 2015 та 2017 роках не підтверджені як такі, що пов`язані з ДТП, яка сталася в 2014 році. Враховуючи наведене суд вважає вимоги про стягнення витрат на лікування в цей період недоведеними. Відповідно до висновку експерта № 255 від 25 травня 2015 року в зв`язку з ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток лівого передпліччя, перелому 4-7 ребер зліва із синцем шкіри в даній області, що відносяться до категорії середньої тяжкості, та у вигляді ран обличчя, тильної поверхні обох кистей та правих колінного суглобу і гомілки, що відносяться до категорії легких. Діагноз у вигляді струсу головного мозку не був врахований експертом, оскільки не був підтверджений відомостями у медичних документах. Згідно з епікризами [PERSON] з 20 жовтня по 30 жовтня 2014 року та з 30 жовтня по 14 листопада 2014 року знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні Смілянської центральної лікарні ім. Софії Бобринської з діагнозами: перелом кісток лівого передпліччя в/3 із зміщенням, перелом 4-7 ребер зліва, ЗЧМТ, струс головного мозку, садини обличчя. З довідки КЗ «Черкаська обласна лікарня ЧОР» вбачається, що [PERSON] з 04 травня по 11 травня 2015 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні цієї лікарні, де проходив реосинтез обох кісток лівого передпліччя. На підтвердження понесених витрат на лікування позивачем [PERSON] надано довідки з поліклінічного відділення КНП «Смілянська багатопрофільна лікарня ім. Софії Бобринської», у яких зазначено перелік ліків та матеріалів, які були придбані ним за власні кошти, а також фіскальні чеки на придбання цих ліків. Враховуючи, що експертом не підтверджено, що діагноз у вигляді струсу головного мозку був отриманий [PERSON] в результаті ДТП, а також те, що він лікування проходив комплексно, суд не в змозі розмежувати медичні препарати, що були використані під час лікування саме перелому кісток лівого передпліччя в/3 із зміщенням, перелому 4-7 ребер зліва та садин обличчя. Цим позивачем не доведено також, що лікування, яке він проходив в КЗ «Черкаська обласна лікарня ЧОР» було наслідком ДТП, яка сталася в 2014 році. Крім того, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником автомобіля «Ауді» реєстраційний № [NUMBER] , за участю якого сталася ДТП. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 144 від 29 листопада 2017 року вартість відновлювального ремонту цього автомобіля, пошкодженого під час ДТП, становить 409181 грн., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля, становить 60330 грн. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ч. 2 ст. 1188 ЦК України). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Згідно з полісом № АС/7370915 обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автобус ПАЗ 32053-07 був застрахований у ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія». Строк дії договору становив з 07 березня 2014 року по 06 березня 2015 року. Як встановлено пунктом 4 наведеного договору страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю становила 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну, - 50000 грн. Отже, ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія», уклавши з договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. 23 грудня 2014 року [PERSON] направив на адресу ПАТ «Українська охоронна-страхова компанія» заяву (повідомлення) про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, в якій повідомив про ДТП, яка сталася 20 жовтня 2014 року та постраждалих в ній осіб. У пункті 33.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі в тексті - Закон), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Згідно з пунктом 36.1 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved