Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] 03.11.2015 року звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.11.2011 року [PERSON] вступив у спадщину після смерті [PERSON] (доньки) та [PERSON] (зятя), спадкова справа №444/2011, на належні їм державні акти на право приватної власності на землю серії: РЗ №705971, РЗ №705939, РЗ №705938, РЗ №705967, в результаті чого йому державним нотаріусом було надано свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер ВРО №571920, ВРО №571921, ВРО №571918, ВРО №571919. 07.01.2014 року [PERSON] помер. 23 травня 2002 року за р. № 65 Локнянською сільською радою Кролевецького району Сумської області був посвідчений заповіт від імені [PERSON], згідно з яким він все своє майно, яке на день смерті буде йому належати, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, заповів йому, [PERSON]. [PERSON], [INFO], на день смерті був зареєстрований і проживав в [INFO]. Він, [PERSON], спадкодавцю являється сином. У визначений законом строк він подав у Кролевецьку районну державну нотаріальну контору (за місцем відкриття спадщини) заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Таким чином, він прийняв спадщину відповідно до вимог ст. ст.1268, 1269 Цивільного кодексу України. В червні 20015 року він отримав у Кролевецькій державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, належні спадкодавцю [PERSON], а на земельні ділянки, на які [PERSON], вступив у спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], нотаріусом було йому відмовлено, мотивуючи відмову тим, що згідно із статтею 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 1299 ЦК України (в редакції до 04.07.2013) якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна і право власності на таке майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пункту 1 глави 13 розділу І указаного Порядку нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. У даному випадку право па спадщину не було зареєстровано в установленому порядку у відділі Держкомзему у Кролевецькому районі про реєстрацію переходу права власності в Поземельній книзі та не отримано померлим державних актів на своє ім'я. За таких обставин, виходячи із змісту указаних положень порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відсутні підстави для винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а заявнику роз'яснюється, порядок оформлення своїх спадкових справ, зокрема шляхом звернення до суду за місцем знаходження спадкового майна в порядку цивільного судочинства з позовною заявою про встановлення фактів належності нерухомого майна спадкодавцю та визнання права власності на це майно за спадкоємцем. На сьогодні державні акти на право власності на земельні ділянки не видаються у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про Державний земельний кадастр», яким відмінені державні акти, а також на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства № 404 від 03.07.2013 року втратила чинність з 23.08.2013 року Інструкція про порядок складання, видачі та реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 №43. За таких обставин вирішити питання оформлення спадкових прав окрім як в судовому порядку неможливо. Враховуючи докази того, що [PERSON], який помер 07.01.2014 року на законних підставах набув у власність на території Локнянської сільської ради земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та товарного сільськогосподарського виробництва, а також володів ними, тобто зазначене нерухоме майно фактично йому належало на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, хоча право на спадщину не було зареєстровано в установленому порядку у відділі Держкомзему у Кролевецькому районі про реєстрацію переходу права власності в Поземельній книзі та не отримано померлим державних актів на своє ім'я, тому він, [PERSON], вважає, що вказаний факт можливо встановити за рішенням суду, а за ним, як за єдиними спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті спадкодавця, є підстави для визнання права власності на вказане нерухоме майно - земельні ділянки на території Локнянської сільської ради для ведення особистого селянського господарства та ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Локнянська сільська рада Кролевецького району надала письмову заяву, з якої вбачається, що заперечень проти позову [PERSON] сільська рада не має та просить справу розглядати у відсутність їх представника (а.с.53, 64). Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтв про право на спадщину за законом серія та номер ВРО №571920, ВРО №571921, ВРО №571919, ВРО №571918 (а.с.25-32) спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], яка померла 08.03.2011 року (а.с.11), є її батько [PERSON]. Спадщина, на яку видані ці свідоцтва складається з земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 2,747 га, 1,805 га та для ведення особистого селянського господарства площами 1,112 га, 0,933 га. Земельні ділянки площею 2,747 га та 1,112 га, які успадкувала [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав, належали на підставі державних актів серії РЗ №705967 (а.с.14) та РЗ №705938 (а.с.15) її померлому 08.02.2003 року (а.с.10) чоловіку [PERSON]. Земельні ділянки площами 1,805 га та 0,933 га, на які видані державні акти серії РЗ №705971 (а.с.13) та РЗ №705939 (а.с.12) належали особисто [PERSON] В даних свідоцтвах зазначено, що згідно зі ст.1299 ЦК України право на спадщину підлягає державній реєстрації у відділі Деркомзему у Кролевецькому районі. [PERSON] помер 07.01.2014 року в с.Локня Кролевецького району (а.с.8). 23 травня 2002 року за р.№ 65 Локнянською сільською радою Кролевецького району Сумської області був посвідчений заповіт від імені [PERSON], згідно з яким він все своє майно, яке на день смерті буде йому належати, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, заповів [PERSON]. Позивач по справі [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.22). Згідно довідки виконкому Локнянської сільської ради від 17.04.2015 року №194 (а.с.33) [PERSON], [INFO], на день смерті був зареєстрований і проживав в [INFO]. На день смерті проживав сам. Заповіт від імені [PERSON] був посвідчений виконкомом Локнянської сільської ради 23.05.2002 року за р.№65, який не змінювався і не відмінявся. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З довідки Кролевецької районної державної нотаріальної контори (а.с.54), інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.57), інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.55-56), вбачається, що після смерті [PERSON], який помер 07.01.2014 року в селі Локня Кролевецького району Сумської області, Кролевецькою районною державною конторою була заведена спадкова справа №137/2014. Заяву про прийняття спадщини за заповітом 23.05.2014 року за р.№298 подав син померлого - [PERSON]. Заповіт внесений до Спадкового реєстру за №38009652. 22.04.2015 року за реєстровими №№721, 724, 729, 732 [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які належали померлому. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Вказане свідчить, що [PERSON] як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] прийняв спадщину, вчинивши необхідні передбачені законом дії. Осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, судом не встановлено. Однак, позивач не має можливості оформити свої права спадкоємця на земельні ділянки у нотаріуса, оскільки, як вбачається з листа-відповіді Кролевецької районної державної нотаріальної контори на імя [PERSON] (а.с.9), його спадкодавець [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на земельні ділянки, які він успадкував після смерті дочки [PERSON] і на які були видані державні акти серії: РЗ №705971, РЗ №705939, РЗ №705938, РЗ №705967. Тобто в даному випадку право на спадщину не було зареєстровано в установленому порядку у відділі Держкомзему в Кролевецькому районі про реєстрацію переходу права власності в Поземельній книзі та не отримано померлим державних актів на своє імя. У звязку з цим нотаріус, посилаючись пункт 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону №1066-VІ від 05.03.2009 року, чинній на сьогодні) право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції Закону №3613-VІ від 07.07.2011 року, чинній на сьогодні) право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно даного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття спадщини [PERSON]А.) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчувалися державними актами. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. На замовлення позивача було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), було присвоєно кадастрові номери земельним ділянкам та проведено відділом Держземагентства у Кролевецькому районі державну реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 22.07.2015 року №НВ-5902174722015 №НВ-5902174932015, №НВ-5902175002015, №НВ-5902175072015, №НВ-5902175092015 (а.с.35-46). При цьому уточнилися площі земельних ділянок, оскільки з 2009 року Інструкцією по заповненню бланків державних актів на право власності па земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 22.06.2009 №325 зазначено, що площа земельної ділянки прописується із зазначенням до 0,0001 га, тому на даний час округлення площ здійснюється до десятитисячних, а не як було раніше до тисячних. Враховуючи докази того, що [PERSON] на день смерті фактично володів земельними ділянками для ведення особистого селянського господарства площею: 0,7524 га, кадастровий номер 5922685900:02:001:0535; 0,3592 га, кадастровий номер 5922685900:02:001:0953; 0,2165 га, кадастровий номер 5922685900:02:001:0070; 0,7163 га, кадастровий номер 5922685900:02:001:0116; та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 1,8050 га, кадастровий номер 5922685900:02:001:0033; 2,7461 га, кадастровий номер 5922685900:02:001:0511, факт належності на праві власності [PERSON], який помер 07.01.2014 року в селі Локня Кролевецького району Сумської області, на праві власності зазначених земельних ділянок, що розташовані на території Локнянської сільської ради слід встановити за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки ставиться питання про перехід права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, то позовні вимоги [PERSON] слід визнати обґрунтованими і його права як спадкоємця підлягають судовому захисту. Оскільки [PERSON] в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON], інших спадкоємців як за заповітом так і за законом або осіб, які б претендували на обовязкову частку у спадщині, судом не встановлено, тому право власності на зазначені земельні ділянки, що розташована на території Локнянської сільської ради, які призначені для ведення особистого селянського господарства та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, слід визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Відповідно до ст.ст.16, 328, 373, 374, 392, 1216-1218, 1220, 1221, 1223, ч.1 ст.1225, ст.ст.1233-1236, 1268, ч.1, 2 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України,

Outcome: approved