Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Візінський В.В., звернувся в суд з позовом до Серафинецької сільської ради, в якому просить визнати за позивачем право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] колгоспному двору, головою 2/3 часток якого була мати позивача [PERSON] , головою 1/3 частки - була [PERSON] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,21 га. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивач після смерті [PERSON] успадкував 1/3 частку вищевказаного житлового будинку. [PERSON] померла [INFO] , не залишивши заповіту. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її син - позивач, який проживав разом з матір`ю на момент її смерті. Після смерті матері позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Йому відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю документу, який посвідчує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивач після смерті матері [PERSON] успадкував земельні ділянки. Технічним паспортом на житловий будинок та випискою з інвентаризаційних матеріалів стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Його ринкова вартість становить 102 420 грн., вартість 2/3 часток даного житлового будинку - 68 280 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Візінський В.В. підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Представник Серафинецької сільської ради в судове засідання не з`явився. Серафинецька сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9000 від 28.05.2019, свідчить що згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, в реєстровій книзі під реєстровим № 322, реєстраційний № 18656529 по [ADDRESS] зареєстровано право власності за: [PERSON] , як головою колгоспного двору, на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 25.11.1987 на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987; та за [PERSON] , як головою колгоспного двору, на 1/3 частку цього ж житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Виданою 24.05.2019 Серафинецькою сільською радою довідкою № 136 також стверджується, що [PERSON] була головою колгоспного двору в [ADDRESS] ). Станом на 15.04.1991 у будинку в [ADDRESS] ) були зареєстровані та проживали: голова господарства [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 138, виданою 24.05.2019 Серафинецькою сільською радою. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 77 років в с. Серафинці Городенківського району, актовий запис № 33 від 20 листопада 2018 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20 листопада 2018 року Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На час смерті [PERSON] ( [INFO] ) разом з нею в будинку в [ADDRESS] був зареєстрований та проживав син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 137, виданою 24.05.2019 Серафинецькою сільською радою. Про те, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 серпня 1965 р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 30 від 15 серпня 1965 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Наведене свідчить, що після смерті [PERSON] прийняв спадщину спадкоємець першої черги за законом, її син - позивач [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 89/2019, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшаном Р.Р., встановлено, що [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] Йому 31 травня 2019 р. видано два свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 833 та № 834, на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 1,0661 га, кадастровий номер: 2621684900:05:003:0012; площею 0,0667 га, кадастровий номер: 2621684900:05:002:0335, розташовані в урочищі «Ашніт» та «Ставище» Серафинецької сільської ради Городенківського району, що належали померлій на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки відповідно серії: ІФ № 056485 та ІФ № 056617. До складу спадщини [PERSON] входить також 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. від 28.05.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємцем не надано документи, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 29.05.2019, встановлено, що житловий будинок збудовано в 1970 р., господарські будівлі та споруди - в 1959, 1980, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 11.06.2019 становить 102 420 грн., що стверджується звітом про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». За згаданим господарством закріплена земельна ділянка площею 0,21 га, що підтверджується довідкою № 135, виданою 24.05.2019 Серафинецькою сільською радою. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю [PERSON] був виданий документ, який посвідчував її право власності, як голови колгоспного двору, на 2/3 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Через відсутність у позивача [PERSON] правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок він немає можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом після смерті матері, фактично став власником 2/3 частки вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Крім того, після смерті своєї бабусі [PERSON] позивач згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.09.2015 успадкував належну їй 1/3 частку житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . Передбачених ст. 328 ЦПК України підстав неправомірності набуття позивачем права власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачем - Серафинецькою сільською радою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved