Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач, [PERSON]О.) звернулася до суду з позовом до Державного підприємства - Український державний інститут по проектуванню підприємств рибного господарства і промисловості «Укррибпроект» (далі Відповідач, ДПІ «Укррибпроект»), в якому просила стягнути заборгованість по заробітній платі та компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом всього часу розгляду справи збільшити, або зменшити розмір позовних вимог. Через канцелярію суду подала заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог Позивачка посилалася на те, що 19 березня 2013 року відповідно до наказу № 26-К, вона була прийнята на роботу до ДПІ «Укррибпроект» на посаду начальника планового відділу. 24 березня 2014 року на підставі наказу № 12/12-К, [PERSON], була переведена на посаду юрисконсульта ДПІ «Укррибпроект». 23 березня 2015 року звільнена з роботи відповідно до наказу № 17-К на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. Проте на день звільнення (23.03.2015) відповідачем не проведено остаточного розрахунку з виплата заробітної плати. В судове засідання [PERSON] не зявилася, надіслала письмову заяву в якій зазначила про підтримання позову, просила розглядати справу за її відсутності. ДПІ «Укррибпроект» свого представника до суду не направили, надіслали клопотання про розгляд справи за відсутності представника підприємства. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу № 26-К, [PERSON], 19 березня 2013 року була прийнята на роботу до ДПІ «Укррибпроект» на посаду начальника планового відділу. 24 березня 2014 року на підставі наказу № 12/12-К, [PERSON], була переведена на посаду юрисконсульта ДПІ «Укррибпроект». 23 березня 2015 року звільнена з роботи відповідно до наказу № 17-К на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. Проте на день звільнення (23.03.2015) відповідачем не проведено остаточного розрахунку з виплата заробітної плати. Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено право працівників на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Статтями 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, відповідно до ч. 6 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Проте за період з вересня 2013 року по березень 2015 рік заборгованість в частині індексації становить 1546 (одна тисяча сорок шість) гривень 88 коп. Середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 24 березня 2015 рік по 11 листопада 2015 року становить 27666 (дванадцять сім тисяч шістсот шістдесят шість), грн. 00 коп. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем був проведений розрахунок з позивачем згідно відомості на виплату грошей № ВЗП-000017 за лютий 2015 в сумі 1350,63 грн. та відомості на виплату грошей № ВЗП-000023 за січень 2015 в сумі 2000,00 грн. Отже, у відповідача є заборгованість перед позивачем у частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 26957, 69 грн. (двадцять шість тисяч девятсот пятдесят сім грн. 69 коп.) Враховуючи, що відповідач не заперечив проти позовних вимог позивача, позовні вимоги з урахуванням уточнення підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 269 грн. 58 коп. судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved