Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - Відповідачка)про стягнення боргу в сумі 5366,98 євро за курсом НБУ на день винесення рішення. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він передав відповідачу в борг 5366,98 євро в строк до 25 серпня 2014 року, про що була складена розписка (а.с.2-4). Згодом позивач змінив підстави позову, просив стягнути 5366,98 євро з Відповідачки як безпідставно набуті нею кошти. В судовому засіданні Позивач змінені позовні вимоги підтримав, дав пояснення, що Відповідачка зняла з власної банківської картки грошові кошти в сумі 100000грн., що на той час було еквівалентно 5366,98 євро, які були переведені [PERSON] та призначалися для Позивача, але Відповідачка їх привласнила та Позивачу не повернула. Тому просить стягнути із Відповідачки 5366,98 євро за курсом в гривневому еквіваленті на день винесення рішення. Представник Відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, дала пояснення, що Відповідачка в борг гроші від Позивача не отримувала, ні в які правовідносини з ним не вступала. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не маже бути задоволеним. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Однак, Позивачем не надано суду жодного доказу того, що між ним та Відповідачкою існували якісь правовідносини (цивільно-правові, трудові або інші). Не надано жодного належного доказу того, що також будь-які правовідносини існували між Позивачем та [PERSON] . В судовому засіданні сторони визнали, що сам Позивач ніяких коштів Відповідачці не надавав, тому ця обставина відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Не надано жодного належного доказу того, що [PERSON] взагалі перераховував на рахунок Відповідачки будь-які грошові. Свої позовні вимоги Позивач підтверджує лише своїми поясненнями, письмовими розписками та поясненнями Відповідачки та поясненнями [PERSON] , підпис якого нотаріально завірена. Але ці докази у справі, що розглядається не є допустимим. Можливо лише припустити, що Відповідачка отримала кошти від [PERSON] , але ні чим не підтверджується що ці кошти мали б якесь відношення до Позивача. [PERSON] якихось вимог до Відповідачки не пред`являв. Більш того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, Позивач жодним чином не довів, що Відповідачка безпідставно набула належні йому грошові кошти. Таким чином, Позивач в судовому засіданні жодним належним, допустимим та достовірним доказом у відповідності до ст.ст.77-79 ЦПК України не підтвердив свої вимоги, а тому суд доходить висновку, що вимоги Позивача є безпідставними, необґрунтованими, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed