Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] 28 січня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісяця і до їх повноліття. Вимоги мотивовані ненаданням відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей. У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з'явились, позивачка просила розглядати справу за її відсутності, надавши відповідну письмову заяву до канцелярії суду. Позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Згідно з положеннями частини другої статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Про причини неявки в судове засідання відповідача не повідомлялось. Заперечень щодо заявлених позовних вимог та заяви про розгляд справи за його відсутності від [PERSON] до суду не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, якого належним чином повідомлено і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з частиною третьою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони проживали разом однією сім'єю без шлюбу з 2008 року по листопад 2013 року. Мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, де батьком зазначено [PERSON], відповідача у справі (а.с.5,6). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Малолітні [PERSON] та [PERSON] Нікіта проживають разом з матір'ю, знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Головне управління житлового господарства Октябрської селищної ради» від 27.01.2014 року № 230 (а.с.3). Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і сплатника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивачка у своїй заяві просила стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, посилаючись на ухилення батька дітей від їх утримання. Жодних доказів на підтвердження свого матеріального та сімейного становища, наявність на своєму утриманні інших дітей або осіб, яких за законом [PERSON] обов'язаний утримувати, що не дозволяло б йому сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, в якому просить стягувати з нього позивачка, відповідачем суду не надано. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в межах заявлених позовних вимог. Задовольняючи позов, суд приймає до уваги, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved