Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до територіальної громади в особі Нечволодівської сільської ради Куп'янського району харківської області про встановлення факту володіння та користування на праві особистої власності житловим будинком спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом другої черги спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на наступне. 26.10.2014 р. помер їхній брат, [PERSON], який до дня смерті проживав у [INFO]. Вони звернулися до нотаріуса про видачу їм свідоцтва про право на спадщину та постановою нотаріуса від 26.05.2015 року їм було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання факту володіння та користування їх братом [PERSON] житловим будинком та про визнання за ними права власності на нього в порядку спадкування в рівних частинах за кожним. За захистом своїх спадкових прав позивачі звернулися до суду з даним позовом, згідно якого просять суд встановити факт володіння та користування на праві власності [PERSON], який помер 26.10.2014 р., житловим будинком за № 52 по вул. Радянській в с. Нечволодівка, Куп'янського району Харківської області та визнати за ними в порядку спадкування другої черги право власності на 1/2 частині за кожним на цей житловий будинок. До початку судового засідання позивачі надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. [PERSON] у своїй заяві просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок в цілому, відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог, у звязку з тим, що вона не є рідною сестрою померлого брата і не заперечує, щоб за ним було визнано право власності на спадковий будинок в цілому. [PERSON] у своїй заяві зазначає, що вона не претендує на 1/2 частину спадкового будинку і просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок в цілому /а.с 34, 38/. Від Нечволодівської сільради Купянського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи без представника сільради, проти позовну заперечень немає. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26 жовтня 2014 року у с. Нечволодівка, Куп'янського району, Харківської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 462508 від 27.10.2014 р. /а.с.16/. Згідно постанови Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області від 26.05.2015 р. [PERSON] та [PERSON], які є неповнорідними братом та сестрою спадкодавця, оскільки мали тільки спільну матір, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться в с. Нечволодівка, Куп'янського району, Харківської області по вул. радянській, 52 та фактично належав їх брату [PERSON] при відсутності правовстановлюючих документів на його імя, відсутність якого чи яких унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину згідно підп. 4,25 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого наказом МЮ України від 23.05.2014 р. за № 806/5 /а.с.9-10/. При цьому нотаріусом встановлено наступне. [PERSON], що помер 26.10.2014 р. до дня своєї смерті постійно проживав у [INFO] по вул. Радянській. В цьому будинку, як це підтверджується довідкою виконавчого комітету Нечволодівської сільської ради Куп'янського району Харківської області за 1995 р. (поточна дата видачі довідки не прочитується), він проживав з батьком [PERSON], який помер 16.09.1994 р. Будинок мав правовий статус бувшого колгоспного двору. Членами двору згідно вказаної вище довідки, в якій є посилання на особовий рахунок двору в по господарській книзі, були батько і син [PERSON]: [PERSON] та [PERSON]. Крім запису в по господарській книзі будинок не інвентаризувався і право власності на нього не реєструвалося. Разом з цим уже після смерті [PERSON] (помер 16.09.1994 р.) Нечволодівською сільською радою Куп'янського району Харківської області було прийнято рішення № 39 від 26.09.1995 року про видачу на житловий будинок в с. Нечволодівка, вул. Радянська, 52, на імя [PERSON] і [PERSON] свідоцтва про право власності як членам бувшого колгоспного двору. Це рішення не було реалізовано, як свідчить Купянське БТІ своїм повідомленням за № 1850 від 22.04.2015 р. право власності на цей будинок не зареєстровано. Оскільки [PERSON] постійно проживав у будинку, користувався ним, то можна дійти висновку, що він вважав його своїм власним будинком, не маючи при цьому правових документів, а тому він є обєктом спадщини померлого [PERSON] Заповіту на будинок не залишив. Спадкоємців першої черги згідно зі ст. 1261 ЦК України у нього не залишилось, в зареєстрованому шлюбі на день смерті він не перебував. Спадщину прийняли спадкоємці другої черги спадкування згідно зі ст. 1262 ЦК України сестра померлого [PERSON] брат [PERSON], які подавали відповідні заяви про прийняття спадщини. Вищевикладені обставини підтверджуються матеріалами справи /а.с.13, 14,17,19. 20, 26, 27/. За таких обставин суд вважає доведеним факт володіння та користування на праві власності [PERSON], який помер 26.10.2014 р., житловим будинком № 52 по вул. Радянській в с. Нечволодівка, Куп'янського району Харківської області. Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 11 ст. 346 ЦК України однією з причин припинення права власності є смерть власника майна. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обвязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Згідно наданих суду документів, вбачається, що батьками [PERSON], який помер 26.10.2014 р. були [PERSON], який помер 16.09.1994 р. та [PERSON], яка померла 28.07.1988 р. /а.с.21/, батьками [PERSON], [INFO], значаться: [PERSON] та [PERSON] /а.с.22,23/. [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], у звязку з укладенням шлюбу з [PERSON] /а.с.15/. Отже, з цього можна зробити висновок, що [PERSON] та [PERSON], який помер 26.10.2014 р. неповнорідні сестра та брат, оскільки мали тільки спільну матір [PERSON]. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, відповідно до ст. 1262 ЦК України. Таким чином, у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Виходячи з викладеного вище, [PERSON] є єдиним спадкоємцем другої черги щодо майна померлого брата [PERSON] відповідно до ст. 1262 ЦК України. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Outcome: partial