Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

[PERSON] , в особі представника-адвоката Шокарєвої А.В., звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 30.07.2011 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 229, а також просить стягнути судові витрати із відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.07.2011 вона та відповідач уклали шлюб у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 229. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що з листопада 2019 року вони з відповідачем разом не проживають, оскільки втратили взаємопорозуміння, у них різні погляди на життя, подальше збереження шлюбу неможливе. Ухвалою судді від 29.07.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 01.10.2021. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи та ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 30.07.2011 у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 229, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є втрата взаєморозуміння, любові один до одного, фактичне припинення шлюбних відносин. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім`ю не бажають, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище - « [PERSON] », оскільки про зміну прізвища вона не заявляла. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказані положення Закону, суд доходить до висновку, що позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, тобто 454 грн. (908Х50 %), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved