Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Далешівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивував тим, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] належав колишньому колгоспному двору, головою якого був [PERSON] Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок видане виконкомом Городенківської районної ради 06.01.1990 року. Членами двору станом на 15.04.1991 року були [PERSON] голова двору, його дружина [PERSON] та їх дочка [PERSON]. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], є зятем, членом колишнього колгоспного двору він не був. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,25 га, що доводиться довідкою Далешівської сільської ради № 1657 від 22.11.2016 року. 25 березня 2004 року [PERSON] в Далешівській сільській раді на випадок смерті склав заповіт, згідно з яким заповів все своє майно позивачу. [INFO] року [PERSON] помер. Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 02.12.2011 року, Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та двома Державними актами на право власності на земельні ділянки стверджено, що після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину і успадкував дві земельні ділянки розмірами 0,0364 га та 0,4493 га на території Далешівської сільської ради. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.10.2016 року №1521/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в зв'язку з його належністю колишньому колгоспному двору, де частки членів двору не визначались і не виділялись. Згідно висновку про вартість майна стверджено, що загальна ринкова вартість будинковолодіння по [ADDRESS] на даний час складає 181070 грн. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності; представник позивача [PERSON] позов підтримує повністю, Далешівська сільська рада не заперечує щодо задоволення позову, відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнають. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 6 січня 1990 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 184 від 11.10.1989 р., встановлено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 1080, виданою 08.08.2016р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що в [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: [PERSON], 1939р.н., [PERSON], 1948 р.н., [PERSON], 1976 р.н. За заповітом, посвідченим 25 березня 2004 р. секретарем виконавчого комітету Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], мешканець с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON]. Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 19. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28846828 від 28.11.2011 р. стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію заповіту [PERSON], посвідченого [PERSON] секретарем Далешівської сільської ради, номер у спадковому реєстрі 48929678. [PERSON] помер [INFO] р. у віці 70 років в с. Репужинці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 35 від 09.10.2009 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] р. Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відмітка в паспорті [PERSON], серії [NUMBER], виданому 22.06.1998 року Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, свідчить про те, що вона є дружиною [PERSON]. Як непрацездатна вдова спадкодавця, [PERSON], 1948 року народження, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, є спадкоємцем за законом, яка має право на обов'язкову частку у спадщині. В поданій до суду заяві відповідачка [PERSON] зазначила, що позов [PERSON] визнає повністю. Довідкою № 1655 від 01 грудня 2016 р., виданою виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що згідно погосподарського обліку в будинку в [ADDRESS] головою домогосподарства був [PERSON] (тип двору-колгоспний), с в 2006-2010 р.р. в дворі проживали [PERSON], [INFO]., голова двору, який помер в 2009 році, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Про те, що позивач [PERSON] зареєстрований в с. Репужинці з 01.02.1998 р., свідчить відмітка в його паспорті серії [NUMBER], виданому 22.06.1998 року Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області. З наведеного слідує, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом, зареєстрованими в реєстрі за № 2163, № 2164 (спадкова справа № 140 від 02.03.2010 року) доводиться, що на підставі заповіту, посвідченого Далешівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області від 25.03.2004 року [PERSON] успадкував земельні ділянки площами 0,0364 га та 0,4493 га, які належали спадкодавцю [PERSON] згідно Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Копіями Витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28906687 та № 28907054 від 02.12.2011р. стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційні записи про реєстрацію видачі свідоцтв про право на спадщину спадкоємцю [PERSON] (спадкодавець [PERSON].), номери спадкових справ у спадковому реєстрі: № 48960748 та № 48960748. Також до спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. № 1521/02-31 від 28.10.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] р. на житловий будинок [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку; проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Як вбачається із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], даний житловий будинок збудований в 1967-1990 рр, господарські будівлі та споруди збудовані в 1973, 1975, 1980, 1990, 1987-2000 рр. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7764 від 23.08.2016 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 70 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] за [PERSON] (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 6.01.1990р. на підставі рішення цього ж виконкому № 184 від 11.10.1989 р. Відповідно до Звіту ЕТВО «Придністров'я» на підставі договору № 61 від 03.10.2016р. ринкова вартість, житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] станом на 05.10.2016р. становить 181070 грн. Відповідно до довідки №1658, виданої виконкомом Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 22.11.2016 р., вулиця і номер будинку, який [PERSON] успадковує після смерті батька [PERSON] помінялися: колишня - [ADDRESS] За домогосподарством в [ADDRESS] згідно погосподарських книг закріплена земельна ділянка в кількості 0,40 га, а саме: для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель - 0,25 га; для ведення особистого селянського господарства біля жилого будинку - 0,15 га, що стверджується довідкою №1657 виданою виконкомом Далешівської сільської ради 22.11.2016 р. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved