Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.11.2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] . [INFO] у шлюбі народилася [PERSON] . Позивач вказує, що у зв`язку із залежністю відповідача від азартних ігор сімейне життя не склалося, у зв`язку із чим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітня [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати з позивачем, та з того ж часу відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини і не цікавиться життям доньки. 25 квітня 2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі ј з усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Дніпровським ВДВС на підставі виконавчого листа № 2608/21006/12 від 11.06.2018 року було відкрито виконавче провадження. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.07.2018 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 87\~354,25 грн., оскільки жодного разу аліменти відповідачем не сплачувалися. Також вказує, що на даний час [PERSON] навчається в середній загальноосвітній школі № 217, проте батько жодного разу не цікавився її успішністю та не відвідував батьківські збори. Відповідач не приймав участі у житті дитини у період її знаходження у дитячому садочку « [PERSON] »; жодного разу не з`являвся на її виступи з художньої гімнастики, не оплачував навчання, костюми тощо. Під час хвороби дитини відповідач жодного разу не був поруч, не надавав матеріальної допомоги, не вітав дитину з днем народження та іншими святами навіть по телефону, не кажучи про подарунки. Також відповідач не спілкується із донькою, а останній раз він її бачив у червні 2018 року в нотаріальній конторі під час оформлення документів. Дитина відповідача татом не називає, а лише по імені. Позивачу тяжко вирішувати проблеми участі у вихованні дитини пов`язані із наданням дозволу батька, оскільки він не проживає за адресою своєї реєстрації, постійно переховується від колекторів яким заборгував, а під час перебування на військовій службі навіть самовільно покинув військову частину [NUMBER] в м. Бровари Київської області, внаслідок чого його оголошено у розшук. Відповідач також являється наркозалежним та грає в азартні ігри, а його співмешканка заявила, що відповідач здійснив у неї крадіжку її цінностей. Такий аморальний спосіб життя відповідача не тільки не допомагає у вихованні дитини, але й заважає вирішенню певних проблем пов`язаних з її вихованням, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 24-25). 12 лютого 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою в судове засідання викликано свідків (а.с. 35-36). Ухвалою суду від 12.02.2019 року від Служби у справах дітей Дарницької РДА в м. Києві витребувано висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с. 33-34). 12 лютого 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 32). В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, до суду подала заяву в якій просить провести розгляд справи у відсутності їх представника. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.09.2010 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 6). 25 квітня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва ухвалено рішення, яким з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.12.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6 зв. - 7). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 26.07.2018 року виданої Дніпровським РВДВС м. Києва ГТУЮ в м. Києві, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 01.07.2018 року становить у розмірі 87\~354,25 грн. (а.с. 8-9 зв.). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок\~по застосуванню п. 2 ч. 1\~ст. 164 СК України\~і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Допитана судом свідок [PERSON] засвідчила, що вона є матір`ю позивача. Після реєстрації шлюбу [PERSON] та відповідач знімали квартиру. Коли народилась дитина [PERSON] відповідач приходив додому неадекватний, з нею (свідком) уникав спілкування, був замкнутий, за два місяці з додому виніс всі цінні речі, золото, вкрав у позивача кредитну картку, забрав гроші. Коли дитині виповнилося дев`ять місяців, вони позивача з дитиною забрали до себе, з того часу протягом чотирьох років вона (свідок) з чоловіком утримували дитину та доглядали за [PERSON] , яка часто хворіла. За надання дозволу на тимчасовий виїзд [PERSON] за кордон відповідач вимагав гроші, жодного разу аліменти відповідач не платив, з власної ініціативи з дитиною ніколи не зустрічався та донькою не цікавився. Як пояснила суду свідок [PERSON] , вона є хрещеною матір`ю доньки позивача [PERSON] , жила біля [PERSON] , часто з нею бачились. Відповідач з дому виносив речі та закладав у ломбард, так як був залежний від гральних ігор, тому позивач з [PERSON] розірвала шлюб. Ніякої участі у житті дитини відповідач не приймав, фінансово не допомагав, до доньки не приходив, дитині не телефонував. Перешкод у зустрічах з дитиною позивач відповідачу ніколи не чинила. Згідно Висновку Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , № 101-1988/03 від 04.03.2019 року, малолітня [PERSON] народилася під час зареєстрованого шлюбу [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими було розірвано 03.09.2010 року. З моменту розірвання шлюбу батько з дитиною не проживає, зі слів матері не бере участі у вихованні, розвитку та утриманні дитини. Відповідно до довідки виданої Центром всебічного розвитку «Зернятко» за період навчання всі витрати по навчальному процесу, а також супроводження дитини здійснювались виключно мамою [PERSON] .. [PERSON] регулярно відвідувала батьківські збори, цікавилася досягненнями доньки та сприяла її всебічному розвитку. Батька в центрі жодного разу не бачили. Згідно з довідкою, виданою загальноосвітньою школою № 217 м. Києві, батько дитини, [PERSON] протягом навчання дитини до школи не приходив, не телефонував та не цікавився навчанням доньки у школі. Довідка з Комплексної дитячо-юнацької спортивної школи «Восход» свідчить, що за період навчання дитини у школі всі витрати з навчально-тренувального процесу, а також супроводження дитини на тренування, здійснювалися виключно мамою [PERSON] . На даний час малолітня [PERSON] разом з матір`ю проживає за адресою: [ADDRESS] . При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини встановлено, що для [PERSON] створені належні умови для відпочинку, навчання та розвитку. На засідання для вирішення питання про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] не з`явився, а тому доцільно зробити висновок, що останній свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно даного висновку Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] . Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Отже, за вищевикладених обставин судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не проявляє до дитини батьківської турботи, не піклується про неї, не цікавиться її життям та здоров`ям, дитина проживає з позивачем, яка займається її вихованням та утриманням. За вимогами частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У спростування наведеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved