Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) в особі представника - адвоката Малькевич Н.В. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк у шість місяців, який починає перебіг з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , який при житті склав на ім`я позивача заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Покровського району Донецької області 06.12.2004. Позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 21.12.2020 у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення з заявою про прийняття спадщини, так як на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем позивач не була зареєстрована. Вказує, що їй не було відомо про наявність складеного спадкодавцем заповіту до отримання листа від сільської ради в листопаді 2020 року, тому вважає, що строк на звернення з заявою про прийняття спадщини був пропущений з поважних причин. Позивач та представник позивача в судове засідання не прибули, надали заяви, в яких просять розглянути справу без їхньої участі, на позові наполягають (а.с.20,44). Відповідач - Гродівська селищна рада правом участі в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи без участі представника ради (а.с.46). Третя особа - [PERSON] до суду не прибула, надала заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує (а.с.48). Ухвалою суду від 30.12.2020 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.23). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті, оскільки неявка її учасників цьому не перешкоджає. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач - [INFO] , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). 06.12.2004 на ім`я позивача (дошлюбне прізвище [PERSON] , а.с.14) [PERSON] складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Покровського району Донецької області, за яким останній заповідав позивачу належну йому земельну частку (пай) розміром 8,42 га, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0226148, зареєстрованим 24.04.2000 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №2172 (а.с.7, 9, 10). [INFO] [PERSON] , який з 03.07.1978 проживав один в [ADDRESS] , помер (а.с.8, 13). Листом від 29.10.2020 №201/02-18 Новоолександрівська сільська рада повідомила позивача про наявність заповіту, складеного [PERSON] 06.12.2004 на її ім`я, позивачу запропоновано оформити спадщину (а.с.15). Постановою державного нотаріуса Другої покровської державної нотаріальної контори від 21.12.2020 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право земельну частку (чай), що належала [PERSON] , оскільки спадкоємцем пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини (а.с.16). З листа Другої покровської державної нотаріальної контори від 12.01.2021 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, дані про спадкоємців невідомі (а.с.31-32). Суд враховує такі норми права. За приписами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. В ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.3 ст.1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Враховуючи наявність заповіту померлої особи на ім`я позивача, остання має право на спадкування зазначеного в заповіті майна, що за життя належало [PERSON] ; останній день строку для прийняття позивачем спадщини - 08.06.2005. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені приписами ст.1272 ЦК України, за якими, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1); за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3). Зі змісту наведених законодавчих приписів вбачається, що звертатися з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, мають право спадкоємці за заповітом чи за законом, а суд при вирішенні цього питання повинен перевіряти поважність причин його пропуску. Досліджуючи поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, суд виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд в своїй постанові від 26.06.2019 у справі №565/1145/17 зробив висновок, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Отже, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Доводи позивача про його необізнаність щодо існування заповіту, складеного [PERSON] 06.12.2004, не спростовані іншими учасниками справи та підтверджені листом Новоолександрівської сільської ради, складеним на ім`я позивача лише 29.10.2020. З огляду на викладене, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] не відкривалась, а відтак, повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом здійснені не були, та одночасно враховуючи свободу заповіту як фундаментального принципу спадкового права, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Разом з тим, суд вважає достатнім визначення позивачу додаткового строку тривалістю у три місяці, починаючи із дати набрання судовим рішенням законної сили. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: partial