Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката [PERSON] 16.02.2018 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» про захист прав споживача шляхом відновлення становища, що існувало до порушення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить житловий будинок, який підключений до мережі газопостачання. Крім того будинок обладнаний альтернативним джерелом опалювання компресорно-конденсаторними блоками потужністю обігріву 9.4 кВт. За проектом газопостачання в будинку встановлено паралельно два лічильники газу: один для обліку газу на кухонній плиті, інший - для обліку газу на двох газових котлах для опалювання та підігріву гарячої води. Позивач завжди справно та в значних обємах сплачував послуги газопостачання. 19.12.2017 року в будинку позивача відбулась аварія, а саме зупинилось постачання газу на опалювальний котел. Позивач відразу телефоном повідомив контролера відповідача про аварію і про необхідність її якнайскорішого усунення. Контролер [PERSON] прибула до будинку позивача на наступний день, оформила акт про зупинку лічильника. Акт був складений на бланку «акту про порушення», оскільки як повідомила контролер, будь-які інші акти у відповідача не передбачені. Вона також повідомила, що не може ліквідувати аварію, необхідно замінити лічильник. Через декілька днів з боку відповідача була спроба замінити лічильник, але обмінний лічильник виявився непридатним. Щоб уникнути шкідливих наслідків позивач змушений був самостійно переключити котел опалювання на інший лічильник для його роботи на мінімальній потужності. 10.01.2018 року до домоволодіння позивача прибули 5 або 6 працівників відповідача, які демонтували непрацюючий лічильник, але при цьому склали акт про порушення за фактом виявлення, начебто «несанкціонованого» газопроводу, після чого домоволодіння було повністю відключене від газопостачання. Позивача було запрошено на засідання комісії відповідача з розгляду акту про порушення від 10.01.2018 року на 09-00 годин 18.01.2018 року. На засіданні комісії розглядався лише акт від 10.01.2018 року, за яким позивачу було нараховано більше 160 тис. грн санкцій. Позивач заперечував проти акту про порушення і зазначив, що задокументовані 10.01.2018 року дії були наслідком бездіяльності відповідача з приводу не усунутої аварії 19.12.2017 року, надав комісії копію «акту» від 20.12.2017 року, про який комісії взагалі нічого не було відомо. Зясувались формальні перешкоди для нарахування великих штрафних санкцій за актом від 10.01.2018 року. З огляду на це розгляд справи позивача було відкладено на 24.01.2018 року. 24.01.2018 року виявилось, що комісією зменшено суму нарахування по акту від 10.01.2018 року до 17 тис грн., але нараховано більше 100 тис. грн. по акту від 20.12.2017 року, який взагалі не був предметом розгляду. Наведені обставини, на переконання позивача, свідчать про те, що дії працівників відповідача 10.01.2018 року щодо безпідставного оформлення акту про порушення та подальшого нарахування штрафних санкцій були засобом тиску на позивача з метою уникнути відповідальності за не усунення аварії 19.12.2017 року. В подальшому, оскільки виявилось неможливим нарахування значного розміру санкцій за актом від 10.01.2018 року, був використаний з тією ж метою акт від 20.12.2017 року, який взагалі не був актом про порушення і не направлявся (з відповідним повідомленням споживача) на розгляд комісії. Всі дії відповідача, повязані із складанням актів про порушення, є незаконними. Незаконними є і рішення комісії відповідача про нарахування санкцій, які названі «визначеним обємом спожитого газу» або «необлікованим обємом природного газу»), оскільки вчинено за відсутності законних підстав, є безпідставним відключення будинку споживача від газопостачання. На час звернення з цим позовом до суду газопостачання в домоволодінні позивача не відновлено. Просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення комісії оператора ГРМ [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» від 24 січня 2018 року про задоволення акту про порушення від 20.12.2017 року №123/17 до споживача [PERSON] (адреса: м. Харків, вул. Мінська, 85/1, особовий рахунок №[NUMBER] (13/11/50а) і про донарахування обєму природного газу та його вартості у розмірі 101341, 27 грн.; 2) визнати протиправним та скасувати рішення комісії оператора ГРМ [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» від 24 січня 2018 року про задоволення акту про порушення від 10.01.2018 року №895/18 до споживача [PERSON] (адреса: м. Харків, вул. Мінська, 85/1, особовий рахунок №[NUMBER] (13/11/50а) і про донарахування обєму природного газу та його вартості у розмірі 17533, 11 грн.; 3) зобовязати Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» за власний рахунок підключити до газорозподільної системи газове обладнання житлового будинку споживача [PERSON], розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мінська, 85/1, особовий рахунок №[NUMBER] (13/11/50а); 4) стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Відповідач в особі [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.[PERSON], є споживачем природного газу за адресою: м. Харків, вул. Мінська, 85/1. 20.12.2017 року контролером ПАТ «Харківміськгаз» за присутності споживача було проведено обстеження системи газопостачання житлового будинку за адресою: м. Харків, вул.. Мінська, 85/1. За результатом обстеження було встановлено: ПГ-4; Котел-2 од. ПЛГ РЛ G-10 заводський №4091800, пломба 56064657 з показами лічильника 24763,5 м3 на 20.12.2017 року не реагує на роботу газових приладів: Котел-2 од. ПЛГ METRIX G-1,6 заводський №00690395, пломба С 18768179 з показами лічильника 00221,23 м3 на 20.12.2017 року (приєднана ПГ-4) опалювальна площа 556,1 м2, що було зафіксовано в акті від 20.12.2017 року. Враховуючи обставини викладені в акті обстеження від 20.12.2017 року працівники ПАТ «Харківміськгаз» склали акт про порушення №123/17 Шевч. в якому зафіксовано факт зупинки побутового лічильника газу. Єдина форма акту про порушення є додатком №11 до Кодексу ГРС. Акт про порушення складений за вимогами п.1 глави 5 розділу XI Кодексу ГРС. Дана аварійна ситуація свідчить про позаштатний рижим роботи вузла обліку газу. Відповідно до п.6 глави 6 розділу X Кодексу ГРС: У разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це Оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки. Зважаючи на те, що підстава зупинки лічильника газу потребувала додаткової перевірки (або зупинка приладу обліку внаслідок технічних підстав без втручання до ПЛГ, або зупинка приладу обліку внаслідок втручання до ПЛГ), в акті про порушення №123/17 Шевч вказано про необхідність проведення експертизи газового лічильника. Фактично акт про порушення №123/17 Шевч. є актом, який зафіксував підозру щодо можливого втручання до приладу обліку газу, який мав бути підтверджений або спростований за результатом проведення експертизи у відповідності до Кодексу ГРС. 12.01.2018 року лічильники позивача, РЛ G-1О та МЕТRІХ G1,6 були демонтовані для проведення позачергової повірки та експертизи відповідно до глави 10 розділу X Кодексу газорозподільних систем. Відповідно до актів експертизи лічильників газу №123Е та №124Е від 16.01.2018 року втручання в газові лічильники позивача не виявлено, однак, лічильник РЛ G-10 не пройшов метрологічну повірку, про що видано довідку про непридатність Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів». Повідомлення споживачем Оператора ГРМ про позаштатний режим роботи його газового обладнання має бути своєчасним (до виявлення порушення представником Оператора ГРМ) та обовязково письмовим. Позивач не повідомляв письмово про позаштатну роботу його обладнання. Запорушення вимог Кодексу ГРС передбачені або здійснення відносно порушника перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування обємів природного газу Крім того, 10.01.2018 року працівниками ПАТ «Харківміськгаз» був складений акт про порушення, згідно якого встановлено порушення Кодексу ГРС: виявлено несанкціонований газопровід у внутрішньодомовому приміщенні до вузла обліку газу, який не передбачено проектно-технічною документацією №2620/04 від 11.04, через який є можливість споживання природного газу газоспоживаючим обладнанням в обхід лічильника газу. Виходячи з наведених обставин відносно позивача було складено два акти про порушення, акти про порушення були складені у чіткій відповідності до глави 5 розділу XI Кодексу ГРС, в тому числі було зазначено про необхідність споживача бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто акти про порушення. Постійна діюча комісія ПАТ «Харківміськгаз» розглянула акти про порушення від 20.12.2017 року №123/17 та від 10.01.2018 року №895/18. За результатом розгляду 24.01.2018 року комісією акту про порушення №123/17 від 20.12.2017 року (з приводу виявленого позаштатного режиму) акт задоволений, складено розрахунок визначеного обєму природного газу, виходячи з 70 % граничних обємів споживання природного газу населенням і його вартості в розмірі 101341,27 грн. за період з 20.06.2017 р. по 20.12.2017 р. Розрахунок здійснений з урахуванням опалювальної площі 556,1 м2, кількості осіб - 3 особи, газового обладнання: котел - 2 од., ПЛГ, дата демонтажу: ПЛГ на експертизу 12.01.2018 року, дата останнього контрольного зняття показників лічильника газу 29.03.2017 року. За результатом розгляду 24.01.2018 року комісією акту про порушення №895/18 від 10.01.2018 року (з приводу виявлення несанкціонованого газопроводу неприхованого типу) акт задоволений, складено розрахунок необлікованого (донарахованого) обєму природного газу і його вартості в розмірі 17553,11 грн. за період з 21.12.2017 р. по 31.12.2017 р. Розрахунок здійснений з урахуванням опалювальної площі 556,1 м2, кількості осіб - 3 особи, газового обладнання: котел - 2 од., ПГ-4.ПЛГ дата останнього контрольного зняття показників 29.03.2017 року. За виявлене порушення відповідач мав право припиняти газопостачання позивачу, що і було зроблено 10.01.2018 року. Через виявлені порушення відповідачем було завдано позивачу збитків, оскільки ПАТ «Харківміськгаз» був вимушений компенсувати необліковані та донараховані обсяги природного газу за рахунок власних виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, які закуплені у діючого постачальника газу. Узагальнюючи вищевикладені обставини, вважають, що рішення комісії від 24.01.2018 року про задоволення акту про порушення від 20.12.2017 року №123/17, рішення комісії від 24 січня 2018 року про задоволення акту про порушення від 10.01.2018 року №895/18 та акт про припинення газопостачання позивачу від 10.01.2018 року - є законними, а позовні вимоги позивача - необґрунтованими. 02.05.2018 року представник позивача [PERSON]- адвокат [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що по суті відповідач не спростовує жодний із обґрунтованих доводів позивача на підтвердження позовних вимог. Разом з тим відповідач підтверджує деякі фактичні обставини викладені в позові, а саме: те, що відповідач не є постачальником газу; те, що зупинка лічильна є аварійною ситуацією, яка в даному конкретному випадку виникла не з вини споживача; те, що позивач своєчасно повідомив відповідача про аварійну ситуацію, але зробив це не в письмовому вигляді; те, що відповідачем не встановлювався факт необлікованого споживання природного газу позивачем, а розрахунок «донарахованих обємів та вартості газу» не має відношення до фактичних обємів природного газу, спожитого позивачем; те, що відповідач встановлює наявність, або відсутність порушення з боку споживача виключно на підставі положень підзаконного нормативного акту - Кодексу ГРМ. Окрім того, твердження відповідача не відповідають фактичним обставинам справи, спростовуються відповідними документами або фактом відсутності відповідних документів у відповідача, а саме: відповідач стверджує, що акт про порушення від 20.12.2017 року був складений у відповідності до вимог законодавства. Разом з тим обовязковою складовою акту є інформація про дату, час та місце розгляду акту про порушення. Проте ані в акті про порушення, ані в подальшому письмово у будь-який спосіб споживач не був повідомлений про те, що складений 20.12.2017 року акт буде розглядатись комісією оператора ГРМ (відповідача). Відповідач стверджує, що акт 20.12.2017 року «зафіксував підозру» можливого втручання споживача в роботу лічильника, але ані договором, ані жодним нормативним актом не передбачено право відповідача складати акти про порушення для фіксації будь- яких «підозр». Акт про порушення може фіксувати лише факти, які мають ознаки порушень. В даному випадку в якості порушення було визначено аварійну ситуацію у вигляді зупинки лічильника та газового обладнання за викликом споживача. Відповідач зазначає, що через виявлені порушення йому начебто було завдано збитків позивачем, оскільки відповідач був змушений «компенсувати необлікований та донарахований обєм природного газу за рахунок власних виробничо-технічних витрат природного газу, який був закуплений у постачальника». По-перше, це не відповідає змісту складених відповідачем документів, оскільки в актах-розрахунках не йдеться про будь-які збитки. По-друге, відповідачем не надано жодних документів на підтвердження факту виникнення збитків, їх розміру та причинно-наслідкового звязку з діями або бездіяльністю позивача. По-третє, наведене твердження суперечить твердженням відповідача про підстави донарахування позивачу обємів та вартості природного газу. Не ігноруючи всього викладеного вище, слід зазначити: основною тезою відзиву на позов є те, що донарахування штрафу позивачу в розмірі понад сто тисяч гривень є санкцією за те, що він повідомив про аварію (зупинку лічильника) відповідача не письмово, а телефоном. Це є очевидним підтвердженням основного доводу позовної заяви: таке «донарахування» не тільки є незаконним, безпідставним, таким що порушує ст. 58 Конституції України, але свідомо непропорційним, нерозумним, несправедливим, і по суті є свідченням грубого та системного зловживання монопольним правом з боку відповідача. Суд, дослідивши доводи учасників справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Позивачем в якості способу захисту порушеного права обрано відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України) шляхом скасування незаконних рішень комісії відповідача, відновлення газопостачання. Так, дійсно, такий спосіб захисту права як скасування рішення субєкта господарських відносин безпосередньо не передбачений ані законом, ані договором. При цьому Кодексом газорозподільних систем передбачено можливість судового оскарження обєму та/або вартості необлікованого (донарахованого) природного газу (зокрема п. 12 гл. 5 розділу XI), що по суті і означає оскарження рішень комісії відповідача. Більше того, Кодексом газорозподільних систем передбачено, що у разі неподання позовної заяви про оскарження нарахувань обємів та вартості природного газу, нарахована вартість вважається простроченою заборгованістю, а при наявності простроченої заборгованості обєкт споживача не може бути підключений до системи газопостачання. Отже обраний позивачем спосіб захисту не суперечить закону, а в частині зобовязання відповідача відновити газопостачання прямо передбачений законом. Крім того у постанові від 12.06.2013 року у справі №6-32цс13 Верховний Суд України наголосив, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статтей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а будь-які обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушені цивільні права чи цивільні інтереси підлягають судовому захисту і у спосіб, прямо не передбачений законом, зокрема статтею 16 Цивільного кодексу України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Як встановлено матеріалами справи, та не заперечувалось відповідачем, позивачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок літ. «А-3», житловою площею 206, 4 кв. м., загальною площею 599, 0 кв. м. з погрібом літ. «Б» із цегли, огорожею №1 та земельна ділянка, площею 0, 0533 га, на якій розташований цей житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Мінська, №85/1, що підтверджує копія договору купівлі-продажу від 12.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №5406, копія витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5062672 від 14.10.2004 року (а. с. 37-40). ВАТ по газопостачанню та газифікації «Харківміськгаз», в особі начальника служби обліку, контролю і розрахунків за газ, що спожит населенням [PERSON], що діє на підставі довіреності №06/5382, яке надалі іменується виконавець, з однієї сторони, та [PERSON], споживач, з другої сторони, уклали типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання від 10.10.2006 року про наступне: виконавець зобовязується безперервно надавати споживачеві, членам його сімї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором (а. с. 46-48). Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2017 року контролером ПАТ «Харківміськгаз» [PERSON] за присутності споживача [PERSON]було проведено обстеження системи газопостачання житлового будинку за адресою: м. Харків, вул. Мінська, 85/1. За результатом обстеження було встановлено: ПГ-4; Котел-2 шт. ПЛГ РЛ G-10 зав. №4091800, пл. 56064657 з показ. 24763,5 м3 на 20.12.2017 року не реагує на роботу газових приладів: Котел-2 шт. ПЛГ METRIX G-1,6 зав. №00690395, пл. С 18768179 з показ. 00221,23 м3 на 20.12.2017 року (приєднана ПГ-4) опалювальна площа 556,1 м2, що підтверджує акт обстеження системи газопостачання житлового будинку (квартири) від 20.12.2017 року (а. с. 20). Як стверджує представник відповідача, «…враховуючи обставини, викладені в акті обстеження від 20.12.2017 року, працівники ПАТ «Харківміськгаз» склали акт про порушення №123/17 Шевч. в якому зафіксовано факт зупинки побутового лічильника газу (ПЛГ)… Дана аварійна ситуація свідчить про позаштатний режим роботи вузла обліку газу...» Також акт відображає інформацію про те, що на дату складання акту, тобто на 20.12.2017 року порушення не усунуто, за межами компетенції. Так, дійсно, відповідно до пункту 6 глави 6 розділу X Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це Оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки. Представник відповідача не заперечує, що підстава зупинки лічильника газу потребувала додаткової перевірки (або зупинка приладу обліку внаслідок технічних підстав без втручання до ПЛГ, або зупинка приладу обліку внаслідок втручання до ПЛГ), в акті про порушення №123/17 Шевч вказано про необхідність проведення експертизи газового лічильника. 12.01.2018 року лічильники позивача, РЛ G-1О та МЕТRІХ G1,6 були демонтовані для проведення позачергової повірки та експертизи відповідно до глави 10 розділу X Кодексу газорозподільних систем. Проте також представник відповідача визнає той факт, хоча і не підтверджує це належними та допустимими доказами, що відповідно до актів експертизи лічильників газу №123Е та №124Е від 16.01.2018 року втручання в газові лічильники позивача не виявлено, лічильник РЛ G-10 не пройшов метрологічну повірку, про що видано довідку про непридатність Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів». Таким чином, достеменно підтвердженим є факт того, що до зупинки лічильника позивач не втручався в газову мережу, в роботу газового обладнання та лічильника газу. Факти того, що він належним чином виконував всі зобовязання, повязані з використанням природного газу в побуті та покладені на нього законом та/або договором, був підключений до системи газопостачання у встановленому порядку на підставі відповідного проекту; сплачував належним чином кошти за поставлений та розподілений йому для побутових цілей природний газ ніким не оспорюються, а тому і доведенню з огляду на положення частини 1 статті 82 ЦПК України не підлягають Водночас, цілком логічним та таким, що узгоджується з матеріалами справи є той факт, що зупинка одного з газових лічильників за незалежних від позивача причин є обставиною, яка перешкодила використанню споживачем природного газу за цільовим призначенням (для опалення житлового будинку). Саме позивач повідомив відповідача про ситуацію, що склалася, про що свідчить інформація по особовому рахунку мобільного засобу звязку [PERSON] (а. с. 42-44), а також цей факт не заперечується і самим відповідачем у відзиві на позов, проте відповідач наголошує, що таке повідомлення відбулось не у письмовому вигляді. Цілком слушними та такими, що заслуговують на прийняття до уваги є твердження позивача про те, що складений акт про порушення №123/17 Шевч від 20.12.2017 року не є документом, який встановлює факт порушення з боку споживача, а лише підтверджує відповідачем встановлення факту аварії, виявленої за зверненням споживача. В складеному акті про порушення №123/17 Шевч від 20.12.2017 року зазначено: «встановлення порушення Кодексу газорозподільних систем: зупинка ПЛГ», проте Кодекс газорозподільних систем (глава 2 розділу ХІ «Види порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) обємів природного газу або зміна їх режиму нарахування») такий вид порушення не передбачає. Представник відповідача стверджує, що акт про порушення від 20.12.2017 року був складений у відповідності до вимог законодавства, проте суд наголошує, що ані в акті про порушення, ані в подальшому письмово у будь-який спосіб споживач не був повідомлений про те, що складений акт буде розглядатись комісією оператора ГРМ (відповідача), про що наведено у позові позивачем та не спростовано належними та допустимими доказами представником відповідача. Окрім того, відповідач стверджує, що акт 20.12.2017 року «зафіксував підозру» можливого втручання споживача в роботу лічильника, проте ані договором, ані жодним нормативним актом не передбачено право відповідача складати акти про порушення для фіксації будь-яких «підозр». Акт про порушення може фіксувати лише факти, які мають ознаки порушень. В даному випадку в якості порушення було визначено аварійну ситуацію у вигляді зупинки лічильника та газового обладнання за викликом споживача. Незважаючи на все вищевикладене, як вбачається із акту-розрахунку №15 визначеного обєму спожитого природного газу, виходячи з 70 відсотків граничних обємів споживання природного газу населенням і його вартості від 24.01.2018 року, комісія ПАТ «Харківміськгаз» на підставі акта про порушення від 20.12.2017 року №123/17 до споживача [PERSON] (о/р [NUMBER] (13/11/50а) з приводу виявленого порушення позаштатного режиму роботи лічильника склала розрахунок донарахованого обєму природного газу і його вартості у розмірі 101341, 27 грн. (а. с. 22) Окрім того, 10.01.2018 року працівниками ПАТ «Харківміськгаз» був складений акт про порушення №895/18 за адресою позивача: м. Харків, вул. Мінська, 85/1, згідно якого «…встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: виявлено несанкціонований газопровід у внутрішньодомовому приміщенні до вузла обліку газу, який не передбачено проектно-технічною документацією №2620/04 від 11.04, через який є можливість споживання природного газу газоспоживаючим обладнанням в обхід лічильника газу». При цьому, позивача повідомлено у цьому акті про те, що комісія оператора ГРМ з розгляду цього акта буде проводити засідання 24 січня 2018 року за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, буд. 57/59 (а. с. 23-24). Також у матеріалах справи наявні акти обстеження №1, №2 від 10.01.2018 року (а.с. 25-26). Згідно акту-розрахунку №16 необлікованого (донарахованого) обєму природного газу і його вартості від 24.01.2018 року, комісія ПАТ «Харківміськгаз» на підставі акта про порушення від 10.01.2018 року №895/18 до споживача [PERSON] (о/р [NUMBER] (13/11/50а) з приводу виявленого порушення несанкціонований газопровід не прихованого типу склала розрахунок необлікованого (донарахованого) обєму природного газу і його вартості у розмірі 17533, 11 грн. (а. с. 28) Посилання в акті про порушення №895/18 на проектно-технічну документацію «№2620/04 від 11.04» не є актуальним та не має жодного відношення до позивача, оскільки, як встановлено матеріалами справи, зокрема актом на приймання в експлуатацію додаткових газових приладів від 22.11.2004 року, проект №2620/04 було розглянуто 22.11.2004 року, в той час як позивач [PERSON] пізніше прийняв в експлуатацію газове обладнання згідно акту від 21.11.2005 року, при цьому приймання обладнання здійснено відповідно до проекту №2620/05 (а. с. 29). Так, в акті про порушення зміст порушення визначений як «виявлений несанкціонований газопровід у внутрішньо-домовому приміщенні до вузлів обліку газу, не передбачений проектно-технічною документацією №2620/04 від 11.04., через який є можливість споживання природного газу газоспоживаючим обладнанням без обліку існуючими БСГ. Газоспоживаюче обладнання: котел «Колві-Термона» 50 кВт, котел Junkers» 99 кВт.». В розрахунку визначеного обєму спожитого природного газу від 24.01.2018 року зміст порушення викладений як «несанкціонований газопровід не прихованого типу». В акті-розрахунку від 24.01.2018 року зміст порушення викладений також як «несанкціонований газопровід не прихованого типу». Тобто, висновок комісії відповідача ПАТ «Харківміськгаз» про задоволення акту про порушення та нарахування обємів і вартості природного газу ґрунтується на факті виявлення несанкціонованого газопроводу не прихованого типу. В той же час законом (стаття 59 Закону України «Про ринок природного газу») не передбачений такий вид порушення як «несанкціонований газопровід». В якості порушення закон визначає несанкціонований відбір природного газу» (пункт 2 частини 2 статті 59 Закону України «Про ринок природного газу»), тобто зовсім інша підстава і вид відповідальності. Актом про порушення не встановлено і не могло бути встановлено несанкціонованого відбору споживачем природного газу. В акті зазначається лише припущення, що є можливість споживання газу без обліку. При цьому суд приймає до уваги доводи позивача, про те що комісією проігноровано пояснення та документи споживача, матеріали фото- та відеофіксацїї, які свідчать про те, що «несанкціонований газопровід» (не прихований та заглушений відрізок труби майже поряд з лічильником газу) існував від самого початку (з моменту прийняття газового обладнання споживачем в експлуатацію в 2005 році), обслуговувався в такому вигляді весь вказаний час виконавцями послуг газовим господарством), неодноразово обстежувався постачальниками газу та оператором ГРС, в тому числі при періодичному знятті показань лічильника та направленні лічильника на періодичну повірку. Суд наголошує, що відповідачем не звернуто уваги на норми Кодексу газорозподільних систем, згідно яких несанкціонований газопровід - самовільно підєднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з'єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). Ключовим у визначенні є «самовільно підєднаний». В акті про порушення не вказано, що трубопровід самовільно підєднаний, а вказано, що він не передбачений проектною документацією, проте «непередбаченість» відповідної труби проектною документацією могла виникнути за інших причин: 1) проект, на який посилається відповідач в акті не відповідає проекту, на підставі якого було прийнято газове обладнання в експлуатацію; 2) прийняття обладнання в експлуатацію могло бути погоджено в результаті недбалості представника газового господарства за наявності залишку труби, не передбаченої проектною документацією, тобто внаслідок неправильно виконаних робіт виконавцем. В будь-якому разі внутрішній газопровід саме в такому вигляді був погоджений представником газового господарства, тому відсутні «самовільно» здійснені будь-які дії з боку споживача та підстави для його відповідальності. Отже в даному випадку (як і у випадку попереднього акту про порушення) відсутній факт порушення договірного зобовязання з боку споживача, який може бути єдиною підставою для договірної відповідальності. З огляду на це відповідач не мав законних підстав для: 1) висновку про наявність порушення з боку позивача та про задоволення акту про порушення; 2) застосування не передбачених ані законом, ані договором штрафних санкцій. Серед іншого, як вбачається із акту про відключення газових приладів в КБО в квартирі, в будинку від 10.01.2018 року, будинок споживача [PERSON] відключено від системи газопостачання. У відповідності до пункту 5.7 розділу IV Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 15.05.2015 року №285, Підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови: наявності витоків газу; несправної автоматики безпеки; несправностей оголовків димових і вентиляційних каналів; відсутності тяги в димових і вентиляційних каналах; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; не забезпечення власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) технічного обслуговування згідно з вимогами пункту 5.4 цієї глави; не відповідності системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації. Жодної з наведених умов, виходячи з системного аналізу обставин справи, станом на 10.01.2018 року не існувало: 1) споживач самостійно жодне обладнання до системи газопостачання не підключав, а підключення опалювального котлу до іншого існуючого газового лічильника було спричинено бездіяльністю відповідача щодо не усунення аварії в обставинах крайньої необхідності, 2) відповідачем не встановлено не відповідності системи газопостачання проектній документації, на підставі якої споживач прийняв систему в експлуатацію (п. 4.11 Правил безпеки СГ). Тобто, будь-яких законних підстав для відключення будинку споживача від системи газопостачання станом на 10.01.2018 року не існувало. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов'язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобовязані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви.Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, оскільки позивач в особі свого представника на виконання свого процесуального обовязку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та неспростовані стороною відповідача, суд ухвалює рішення про задоволення позову за його доведеністю. Відповідач не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій, а тому суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача [PERSON] шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії оператора ГРМ [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» від 24 січня 2018 року про задоволення акту про порушення від 20.12.2017 року №123/17 до споживача [PERSON] (адреса: м. Харків, вул. Мінська, 85/1, особовий рахунок №[NUMBER] (13/11/50а) і про донарахування обєму природного газу та його вартості у розмірі 101341, 27 грн.; шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії оператора ГРМ [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» від 24 січня 2018 року про задоволення акту про порушення від 10.01.2018 року №895/18 до споживача [PERSON] (адреса: м. Харків, вул. Мінська, 85/1, особовий рахунок №[NUMBER] (13/11/50а) і про донарахування обєму природного газу та його вартості у розмірі 17533, 11 грн., а також відновленням становища, що існувало до порушення - зобовязання [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» за власний рахунок підключити до газорозподільної системи газове обладнання житлового будинку споживача [PERSON], розташованого за адресою: м. Харків, вул. Мінська, 85/1, особовий рахунок №[NUMBER] (13/11/50а). Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, а тому з відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Щодо стягнення судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Європейський суд з прав людини при розгляді справ «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, «Пмайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року, «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, «Меріт проти України» від 30.03.2004 року зазначав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 30) визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд зазначає, що позивачем не було надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У зв'язку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які свідчать про надання юридичної (адвокатської) допомоги, оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги та які відповідають вище встановленим вимогам, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення за рахунок [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» судових витрат на професійну правничу допомогу у будь-якому розмірі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] в особі представника адвоката [PERSON] до [PERSON] акціонерного товариства «Харківміськгаз» про захист прав споживача шляхом відновлення становища, що існувало до порушення підлягає задоволенню.

Outcome: approved