Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.03.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., зареєстрованого в БТІ м.Краматорська 23.03.2011 року, реєстровий номер 1897102, є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрована та постійно проживає позивачка по справі, її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , відповідач по справі, також зареєстрований в цьому будинку, але не проживає з січня 2018 року, особистих речей у будинку немає, з реєстраційного обліку за вказаною адресою до теперішнього часу не знявся. Місцезнаходження відповідача не відомо. Позивачка вимушена сплачувати за відповідача житлово-комунальні послуги, не може оформити субсидію по сплаті житлово-комунальних послуг. Позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовну заяву та просила її задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином у відповідності зі ст.130 ЦПК України, в судове засідання не з`явився без повідомлення причини неявки, відзив на позовну заяву не надавав. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, суд приймає до уваги лише докази, надані позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заслухав пояснення представника позивача, свідка, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.03.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., зареєстрованого в БТІ м.Краматорська 23.03.2011 року, реєстровий номер [NUMBER] , належить будинок [ADDRESS] (а.с.14,15). Як вбачається з довідки комітету мікрорайону №5 Краматорської міської ради Донецької області № 79 від 18.12.2018 року, у будинку [ADDRESS] , зареєстрована позивачка [PERSON] , її син [PERSON] , та [PERSON] , відповідач по справі (а.с.19,32). Згідно акту про не проживання від № 691 від 18.12.2018 року, складеного головою комітету мікрорайону №5 Краматорської міської ради Донецької області Мазница В.А., відповідач [PERSON] не проживає за вказаною адресою з січня 2018 року (а.с.20). Свідок [PERSON] , сусідка позивачки, в судовому засіданні пояснила, що знає родину [PERSON] , оскільки живуть на одній вулиці. [PERSON] більше року не живе у будинку [ADDRESS] . Останній раз вона його бачила в січні 2018 року, місцезнаходження його вона не знає. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави позбавлення члена сім`ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах, відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку [ADDRESS] . Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного й

Outcome: approved