Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

[PERSON] 17.08.2015 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що від зареєстрованого з відповідачем в справі [PERSON] шлюбу мають дочку [PERSON]М, [INFO]. Зазначила, що наразі дитина проживає разом із нею та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає достатніх для надежного утримання дочки коштів. Вказала, що їй самостійно важко забезпечувати належне утримання неповнолітньої дитини, натомість відповідчач є працедатною особою, зобов'язаний та має можливість утримувати дитину, у звязку з чим просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON]М, [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. До початку розгляду справи по суті позивач подала письмову заяву про збільшення позовних вимог та додатково просила припини стягнення з неї на користь на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 385,80 грн. щомісячно за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.11.2014 року. В судовому засіданні позивач зменшила заявлені вимоги в частині розміру заявлених до стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], які просила визначити в розмірі 500 грн. щомісячно, вимоги щодо припинення стягнення з неї аліментів на утримання вказаної дитини на коисть відповідача підтримала без змін. Вказала, що вона особисто та дочка [PERSON] мають задовільний стан здоровя. Зауважила, що вона також має на утриманні неповнолітнього сина та третю малолітню дитину, по догляду до досягнення якою трирічного віку перебуває у відповідній відпустці. Просила задоволити уточнені позовні вимоги. Відповідач жодну із змінених позовних вимог не визнав, мотивуючи власною недовірою до позивача стосовно цільового використання нею аліментів на утримання дитини, припускаючи, що вона витрачатиме їх на особисті потреби. Визнав, що неповнолітня дочка [PERSON] тривалий час постійно проживає з позивачем, але стягнення аліментів з позивача на його користь на утримання вказаної дитини просив залишити без змін. Зазначив, що він має задовільний стан здоров'я, інвалідність йому не встановлювалась, ступінь втрати працездатності не визначалась. Повідомив, що має непрацездатну матір. Просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до її повноліття; за домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, з пояснень сторін та копій свідоцтва про народження серії I-АМ №298093 (а.с.4) вбачається, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON]М, [INFO], на утримання якої позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача. Згідно довідки виконкому Леляцької сільської ради від 14.08.2015 року [PERSON]М, [INFO], проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. При цьому судом враховується визнання відповідачем вказаних позивачем обставин наявності на її утриманні загалом трьох неповнолітніх дітей, серед яких малолітньої дитини, за якою позивач наразі здійснює догляд до досягнення дитиною трирічного віку. Суд не приймає до уваги заперечень відповідача стосовно наявності на його утриманні також спільного з позивачем неповнолітньго сина, оскільки його батьківство за власними поясненнями [PERSON] належним чином не зареєстровано та не встановлено в судовому порядку. Твердження відповідача щодо можливості нецільового використання позивачем аліментів на утримання дитини суд визнає безпідставними, оскільки вони не доведені жодним доказом, окрім того, чинними положеннями ст.186 СК України передбачений відповідний контроль органу опіки та піклування та захист прав платника аліментів. Суд враховує в даному конкретному випадку що відповідач [PERSON] є працездатною особою та не має інших неповнолітніх дітей, яким був би зобовязаний також надавати утримання, а тому з огляду на застережений законом спільний обовязок батьків надавати утримання неповнолітній дитині, суд визнає справедливим покладення саме на відповідача певного обсягу відповідного обовязку у спосіб грошового забезпечення потреб дитини, з урахуванням наявних обставин здійснення позивачем обовязків надання утримання трьом неповнолітнім дітям, у тому числі догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що вочевидь суттєво обмежує можливості позивача в отриманні власного доходу. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин щодо належного стану здоровя неповнолітньої дитини, на утримання якої заявлено вимогу про стягнення аліментів, працездатного статусу та задовільного стану здоровя відповідача, а також відсутності на його утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, яким він зобовязаний надавати утримання, позов підлягає задоволенню у повному обсязі зменшених аліментних вимог, а саме в розмірі 500 грн. щомісячно, що не перевищує половини розміру прожиткового мінімуму працездатної особи, якою за віком є відповідач, та перебуває в межах прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років, що у сукупності не обмежуватиме прав відповідача, у тому числі надання ним часткового утримання непрацездатній матері, яка вочевидь має власний дохід у виді державної пенсії, та забезпечуватиме надання ним достатнього утримання своїй неповнолітній дитині, що визначає даний позов належно обґрунтованим та доведеним позивачем, відповідаючи матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачає пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення позивачем належного та достатнього утримання своєї неповнолітньої дитини, обовязок здійснення чого не залежить від його матеріального стану. За встановленого в судовому засіданні факту тривалого та постійного проживання неповнолітньої дочки [PERSON] разом з позивачем, обставини чого визнані відповідачем, суд вважає аргументованою вимогу позивача стосовно припинення стягнення з неї аліментів на утримання даної неповнолітньої дитини на користь відповідача, з яким ця дитина не проживає, а тому стягнення вказаних аліментів, що здійснюється за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 14.11.2014 року, обставини чого підтверджуються копією виконавчого листа від 14.11.2014 року, слід припинити з часу подачі позивачем відповідної заяви, тобто з 07.09.2015 року. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру. Враховуючи викладене,

Outcome: approved