Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-31 00:00:00

[PERSON], [PERSON] (далі - позивачі) звернулись із позовом до Липівської сільської ради Макарівського району Київської області (далі Липівська сільська рада), третя особа Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області в якому просив визнати недійсним та скасувати рішення Липівської сільської ради від 20 липня 2005 року № 118-17- ІV в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку та безоплатної передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Липівка, вул. Коцюбинського 11. Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Липівка, вул. Коцюбинського 11, серії ЯЕ № 608285, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 3222783801:01:020:0012 та скасувати його державну реєстрацію В обґрунтування позову позивач вказав, що вони на підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2002 року стали власниками в рівних долях кожний земельної ділянки, площею 0,324 га ( з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0,074 га для ведення особистого підсобного господарства) що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Липівка, вул. Коцюбинського 13. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки вони оформили державний акт на право приватної власності на землю, серії І-КВ № 067224, виданий 15 серпня 2002 року. У вказаному державному акті встановлено зовнішні межі земельної ділянки згідно з планом. У відповідності до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера. Для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж вказаної земельної ділянки звернулися до землевпорядної організації. Під час розробки технічної документації частині земельної ділянки площею 0,074 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Липівка, вул. Коцюбинського 13 був присвоєний кадастровий номер та отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. А частині земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд не був присвоєний кадастровий номер і державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Макарівському районі було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей(змін до них) до Державного земельного кадастру від 12.06.2014 у звязку з тим, що існує перетин частини нашої земельної ділянки площею 0,25 га із земельною діяльною [PERSON], кадастровий номер 3222783801:01:020:0012. Площа перетину становить 19,2541% від площі нашої земельної ділянки. На даний час позивачі обмежені у здійсненні свого права власності на належну їм земельну ділянку, не можуть присвоїти кадастровий номер цій ділянці та внести відомості про неї до Державного земельного кадастру, так як частина належної їм земельної ділянки опинилась у власності суміжного землекористувача, відповідача по справі. В судовому засіданні позивачі не зявився, в своїх заявах зазначили про підтримання позову, просили розглядати справу за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач та третя особа надіслали до суду листи, в яких просили розглянути справу без участі їх представників. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 23.01.2002 року позивачі стати власниками в рівних долях кожний земельної ділянки, площею 0,324 га ( з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0,074 га для ведення особистого підсобного господарства) що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Липівка, вул. Коцюбинського 13. На підставі вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки вони оформили державний акт на право приватної власності на землю, серії І-КВ № 067224, виданий 15 серпня 2002 року. У вказаному державному акті встановлено зовнішні межі земельної ділянки згідно з планом. У відповідності до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера. Під час розробки технічної документації частині земельної ділянки площею 0,074 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Липівка, вул. Коцюбинського 13 був присвоєний кадастровий номер та отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. А частині земельної ділянки, площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд не був присвоєний кадастровий номер і державним кадастровим реєстратором Управління Держземагенства у Макарівському районі було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру від 12.06.2014 у звязку з тим, що існує перетин частини земельної ділянки площею 0,25 га із земельною діяльною [PERSON], кадастровий номер 3222783801:01:020:0012. Площа перетину становить 19,2541% від площі нашої земельної ділянки. Згідно листа Липівської сільської ради № 86 від 30.09.2014 [PERSON] померла, про що зроблено актовий запис № 20 від 20.07.2007 по Липівській сільській раді. Відповідно до листа Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області №795/0116 від 28.08.2015 року спадкової справи до майна померлої 20.07.2008 року [PERSON] не лічиться. Земельна ділянка [PERSON] має площу 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Липівка, вул. Коцюбинського 11 та межує із нашою земельною ділянкою. На вказану земельну ділянку [PERSON] оформила державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 608285, який був виданий 03 листопада 2007 року. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 608285 був виданий [PERSON] на підставі рішення Липівської сільської ради від 20 липня 2005 року № 118-17- ІV. Проте вказане рішення згідно листа архівного відділу Макарівської районної державної адміністрації від 17.09.2014 відсутнє і взагалі в протоколах сесій Липівської сільської ради за 2005 рік не виявлено рішення про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку та безоплатної передачі у власність земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Липівка, вул. Коцюбинського 11, [PERSON] Крім того, згідно листа Липівської сільської ради № 83 від 26.09.2014 всі рішення Липівської сільської ради включно по 2012 рік знаходяться на зберіганні в архівному відділі Макарівської районної державної адміністрації. Отже відсутня підстава набуття права власності на земельну ділянку, згідно ст. ч. 1 ст. 116 ЗК України. Проаналізувавши вищевказані документи, можна дійти обґрунтованого висновку про те, що вказана технічна документація із землеустрою була розроблена з порушеннями вимог чинного законодавства щодо її складання. Відповідно до ч. 1 п) б, ст. 196 ЗК України(в редакції яка діяла на той час) (складові частини державного земельного кадастру) державний земельний кадастр включає: кадастрові зйомки. Згідно ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Усупереч вимогам п) б., ч. 2, ст. 198 ЗК України [PERSON] при оформленні державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 608285 не погоджувала з позивачами, як суміжними землевласником межі своєї земельної ділянки. [PERSON] отримала свою земельну ділянку у приватну власність на підставі державного акту, який був виготовлений значно пізніше ніж виготовлений державний акт позивачів, що свідчить про те, що право власності у [PERSON] на частину земельної ділянки (площу перетинання), виникнути не могло, оскільки вона вже з 15 серпня 2002 року перебувала у приватній власності. Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому ЗК України, тому рішення Липівської сільської ради від 20 липня 2005 року № 118-17-ІУ та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 608285 є незаконними. У звязку з перетином частини нашої земельної ділянки позивачів із земельною ділянкою [PERSON] вони позбавлені можливості реалізувати свої права по володінню, користуванню та розпорядженню своєю власністю в тих межах і в тій площі, що закріплені державним актом на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 067224, виданий 15 серпня 2002 року. Крім того, відомості про частину нашої земельної ділянки площею 0,25 га не можливо внести до Державного земельного кадастру, внаслідок чого не можливо отримати Витяг з державного земельного кадастру, який є обовязковим документом при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки. Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхомпередачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Як встановлено ч. З ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 126 ЗК України (в редакції яка діяла на той час) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Згідно ст. 1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» (далі Закон) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим. Згідно ч. 8 ст. 24 Закону на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Як встановлено ч. 2 ст. 38 Закону отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов'язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки Недійсним слід також визнати державний акт на право власності на земельну ділянку, який був виданий на підставі недійсного рішення сільської ради. Що ж до вимог про скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірну земельну ділянку, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 202 Земельного кодексу України (в редакції до 01.01.2013) державна реєстрація земельних ділянок здійснювалась у складі державного реєстру земель. Державний реєстр земель складався із двох частин: Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок та Поземної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Пунктами 9 та 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009 р. (втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, яка набрала чинності з 1 січня 2013 р.) були затверджені Порядки ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Пунктом 22 Порядку ведення Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі було визначено, що запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів скасовується посадовою особою на підставі рішення суду. Скасування запису здійснюється шляхом внесення до автоматизованої системи відомостей про скасування із зазначенням дати та підстави скасування, посади, прізвища та ініціалів посадової особи, яка скасувала запис, і формування з використанням автоматизованої системи нових аркушів Книги записів, що засвідчується підписом посадової особи та скріплюється печаткою територіального органу Держземагентства. Таким чином, на підставі рішення суду про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку запис про державну реєстрацію документа, що посвідчує право на земельну ділянку, в розділі Книги записів скасовується відповідною посадовою особою, що не потребує додатково ухвалення рішення з цього питання, а відповідно у задоволенні цієї частини вимог слід відмовити.

Outcome: partial