Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

[PERSON] ,\~від імені\~та в\~інтересах якого\~діє [PERSON] ,\~ звернувся\~до суду\~з позовом\~ про визнання\~недійсними свідоцтва\~про право\~на спадщину,\~свідоцтва про\~право власності\~ на\~майно,\~рішень сільської\~ ради,\~державних актів\~про право\~власності \~на \~земельну ділянку,\~ мотивуючи свої вимоги тим, що з народження і по даний час він проживає у господарстві по [ADDRESS] . На даний час в цьому господарстві проживають: його мати - [PERSON] , його дружина - [PERSON] , їх діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] Діти відвідують дошкільний заклад та загальноосвітню школу в селі Шипинці. Брат позивача, [PERSON] , зареєстрований в даному будинку з самого народження, але не даний час не проживає, оскільки після одруження разом з дружиною винаймае квартиру в [ADDRESS] . Позивач завжди вважав себе співвласником зазначеного господарства нарівні з матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] , між ними ніколи не виникало сварок та суперечок щодо володіння та користування даним майном. Господарство складається із: житлового будинку (літ. А) 1988 року побудови, літньої кухні (літ. Б) 1973 року побудови, сараїв (літ. В,Г,Д,Е,Ж) 1996 року побудови, сараю (літ. З) 1990 року побудови, вбиральні (літ. Л), криниці (літ. К), огорожі (1), ворота та хвіртка (2-3). З 2007 року по 2018 року позивач їздив на заробітки в країни Африки та Іран, звідки частину грошових коштів через міжнародні платіжні системи переказував своїй матері та брату, що підтверджується даними його закордонних паспортів [NUMBER] , [NUMBER] , квитанціями про переказ грошових коштів, а частину грошових коштів привозив з собою після закінчення поїздки. Позивач змушений був виїхати за кордон на заробітки, оскільки [INFO] року раптово помер його батько - [PERSON] , відповідно сім`я залишися без засобів для існування, а молодший брат був неповнолітнім. Мати - [PERSON] довго хворіла та лікувалась в той період часу, в сім`ї були великі борги (дані обставини підтверджується і листом його матері [PERSON] , адресованим керівнику Харківського авіаційного заводу [PERSON] , де позивач здійснював трудову діяльність в цей період). За зароблені Позивачем кошти у вказаному господарстві за період з 2007 року по 2018 рік було проведено добудову 2-го поверху житлового будинку (літ.А), у вигляді мансарди, перекрито житловий будинок металочерепицею, проведено утеплення: стін житлового будинку - теплою штукатуркою, даху - мінватою, на 2-му поверсі побудовано 4 кімнати, вбиральню, частково оштукатурені та пофарбовані стіни, встановлено підлогу, встановлено металопластикові вікна, двері, проведено опалення, підключено газ, встановлено міжкімнатні двері, у санвузлі встановлена плитка на стінках, підлозі, змішувачі, сантехніка, вентиляція, проведено теплу підлогу. На першому поверсі житлового будинку (літ.А): у 2009 році замінено вікна на металопластикові, у 2014 році обладнаний санвузол, в якому встановлено змішувачі, сантехнікл, плитку, споруджено дерев`яні сходи на 2-ий поверх, до будинку проведено каналізацію, водопостачання, викопано вигрібну яму, встановлено яму для водного насоса, в літній кухні (літ.Б) встановленні металопластикові вікна, проведено водопостачання, каналізацію, в господарстві частково відремонтовані господарські споруди. Проведення всіх ремонтно - будівельних робіт в господарстві підтверджується фотографіями господарства. Позивачем не тільки надавались грошові кошти для проведення будівельно-ремонтних робіт в спірному господарстві, але й приймалась трудова участь у покращенні цього майна, а також, за проханням матері [PERSON] надавались грошові кошти на виготовлення документів щодо оформлення спадщини та виготовлення державних актів щодо приватизації земельної ділянки під житловим будинком та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, які, як запевняла [PERSON] вона виготовля на себе, на Позивача та на брата [PERSON] . У 2018 році стосунки його дружини [PERSON] з матір`ю [PERSON] дуже погіршилися, між ними часто почали виникати конфлікти. Позивач не міг впливати на їх врегулювання, оскільки в даний час, постійно працює в м. Київ та приїжджає додому зазвичай на вихідні. 07 травня 2018 року [PERSON] вигнала [PERSON] разом з малолітніми дітьми з житлового будинку по [ADDRESS] , [ADDRESS] , і більше двох днів дружина з дітьми проживала у знайомих, оскільки іншого помешкання в них немає. Крім цього, [PERSON] викинула речі Позивача та членів його сім`ї в гараж, лише після приїзду Позивача та звернення його до сільської ради, органів поліції, дружина з дітьми повернулися додому. Під час цього конфлікту [PERSON] заявила, що вона є єдиним власником даного господарства і має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. З приводу самоправства та протиправної поведінки [PERSON] . Позивач з дружиною звертався до Шипинецької сільської ради, органи поліції, а також до адвоката за отриманням правничої допомоги, після чого йому стало відомо про те, що після смерті [INFO] батька [PERSON] , мати [PERSON] оформила все нерухоме майно на себе без врахуванням прав та законних інтересів на це майно Позивача та його брата [PERSON] (який був неповнолітнім на момент смерті їх батька та оформлення правовстановлюючих документів). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на: - житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] ; - земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою; - земельну ділянку, площею 0,5142 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с.Шипинці Кіцманського району. Згідно довідки виконавчого комітету Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області № 169 від 23.05.2018 року, в господарстві по [ADDRESS] станом на [INFO] року (на день смерті [PERSON] ) були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] , двоє синів - [PERSON] , [PERSON] . Отже, Позивач, його мати, [PERSON] , та його брат, [PERSON] , є такими, що прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем [PERSON] на день його смерті - [INFO] . Відповідно до ст.1278 ЦК України частка Позивача, його матері, [PERSON] , та брата, [PERSON] як спадкоємців першої черги, становить по 1/3 частці у спадковому майні. Всупереч вимогам ст.1296 ЦК України, 15 червня 2006 року [PERSON] , державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори, було видано свідоцтво про право спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] в [ADDRESS] , за реєстровим № 1794, без врахування частки Позивача та його неповнолітнього брата. Дане свідоцтво підлягає визнанню недійсним, оскільки порушує законні права Позивача як спадкоємця першої черги на частку в спадковому майні. Крім цього, [PERSON] за життя було надано в користування земельну ділянку, орієнтованою площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , та земельну ділянку, орієнтованою площею 0,50 га, для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Шипинецької сільської ради за № 169 від 23.05.2018 року. Однак, [PERSON] на день смерті своє право безкоштовної приватизації не використав, відповідно до його спадкоємців перейшло право на розробку технічної документації, отримання рішення сільської ради про передачу у власність земельних ділянок, як власникам житлового будинку, отриманого у спадщину, отримання державних актів про право приватної власності на земельну ділянку. Відповідачем [PERSON] , без врахування прав та законних інтересів Позивача та його меншого брата, було отримано рішення Шипинецької сільської ради 12 сесії 6 скликання від 26.06.2012р. про передачу у власність земельних ділянок, які перебували у користуванні [PERSON] , та отримано державні акти на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] та серія [NUMBER] , виданих на підставі цього рішення. Відповідно рішення сільської ради та державні акти про право приватної власності підлягають визнанню недійсними, оскільки порушують законні права Позивача як спадкоємця першої черги на частку в спадковому майні. Крім цього, Позивач вважає, що його батьком [PERSON] без достатніх для цього правових підстав було отримано рішення Шипинецької сільської ради № 87/8 від 15.082001 року та свідоцтво про право власності б/н від 23 серпня 2001 року, яке видане виконкомом Шипинецької сільської ради на підставі вказаного рішення, оскільки згідно довідки виконавчого комітету Шипинецької сільської ради за № 169 від 23.05.2018 року станом на 1991 рік житловий будинок по [ADDRESS] ) в [ADDRESS] , згідно даних погосподарських книг відносився до типу колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , дід Позивача. У вказаному житловому будинку станом на 1991 рік були зареєстровані та проживали: голова двору [PERSON] ; [PERSON] (обоє ях співвласники господарства); дружина [PERSON] ; син - [PERSON] ; невістка [PERSON] ; онук - [PERSON] ; онук [PERSON] . Згідно відповіді ТзОВ «ПІрипруття» (колишня назва колгосп «Припруття» до 1991 року) № 85 від 23.08.2018 року [PERSON] вступила до колгоспу ім. Суворова 02.02.1954 року і працювала членом рільничої бригади з 1954 року по 1976 рік згідно книги реєстрації обліку трудової участі в колгоспному виробництві, та згідно заяви про вступ в колгосп [PERSON] працювала в колгоспі ім. Суворова з травня 1954 року по 1975 року. Зазначені члени мали право власності на майно колгоспного двору в рівних частинах, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, оскільки до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в майні колгоспного двору. А отже, батьком Позивача [PERSON] при оформленні правовстановлюючих документів на житловий будинок були порушенні права Позивача на частку як члена колгоспного двору. Відповідно, рішення Шипинецької сільської ради № 87/8 від 15.08.2001 року та свідоцтво про право власності № б/н від 23.08.2001 року, яке видане виконкомом Шипинецької сільської ради на підставі вказаного рішення, підлягає скасуванню, як таке, що прийняти з порушенням статей 120, 123 ЦК УРСР. Посилаючись на ст.ст.120, 123, 563 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст.17, 18 Закону України «Про власність», ст.ст.1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1271, 1273, 1278, 1296, 1301 ЦК України, ст.ст.81, 87, 152 Земельного кодексу України, просив позов задовольнити, визнати недійсним: - рішення Шипинецької сільської ради № 87/8 від 15.08.2001 року, на підставі якого [PERSON] видано свідоцтво про право власності № б/н від 23.08.2001 року на житловий будинок в [ADDRESS] ); - свідоцтво про право власності № б/н від 23.08.2001 року на ім`я [PERSON] на житловий будинок в [ADDRESS] ); - свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.06.2006 року [PERSON] , державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори, на житловий будинок по [ADDRESS] ) в с.Шипинці за реєстровим № 1794 на ім`я [PERSON] ; - рішення Шипинецької сільської ради 12 сесії 6 скликання від 26.06.2012 року про передачу у власність [PERSON] земельних ділянок; - державний акт серії [NUMBER] , виданий на підставі рішення Шипинецької сільської ради від 26.06.2012р. 12 сесії 6 скликання, на право власності на земельну ділянку, кадастровий № [NUMBER] , площею 0,2500га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована в [ADDRESS] , виданого [PERSON] [PERSON] ; - державний акт серії [NUMBER] , виданий на підставі рішення Шипинецької сільської ради від 26.06.2012р. 12 сесії 6 скликання, на право власності на земельну ділянку за кадастровим № [NUMBER] , площею 0,5142 га дія ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с.Шипинці Кіцманського району Чернівецької області. До закінчення підготовчого провадження [PERSON] в інтересах [PERSON] подано позовну заяву із зміненими та уточненими позовними вимогами, про встановлення факту проживання із спадкодавцем на момент смерті, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на частку в спадковому майні. На обґрунтування таких вимог зазначає аналогічні, як у первісному позові обставини, а також наступне. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 325/2006 до майна [PERSON] , відповідачем [PERSON] , подаючи заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , не було зазначено про наявність інших спадкоємців та надано довідку виконкому Шипинецької сільської ради за № 748 від квітня 2006 року, в якій зазначено, що спадкоємцями за законом [PERSON] є дружина [PERSON] , 1960р.н., інших спадкоємців, а також непрацездатних та неповнолітні немає. Дещо пізніше, виконавчий комітет Шипинецької сільської ради надає довідку за № 169 від 23.05.2018 року, в якій зазначає, що у господарстві по [ADDRESS] , в [ADDRESS] Шипинці станом на 25.11.2005 [INFO] (на смерті [PERSON] ) були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] , двоє синів - [PERSON] , [PERSON] . 27 грудня 2018 року Позивач звернувся в Кіцманську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку у спадковому майні, яке залишилося після смерті його батька [PERSON] Однак, 14 лютого 2019 року державним нотаріусом Беженар Д.М. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, оскільки згідно довідки Кіцманської міської ради Кіцманського району Чернівецької області № 18 від 09 січня 2019 року встановлено, що [PERSON] на момент відкриття спадщини по 12 січня 2007 року був зареєстрований в м. Харків, тобто в нього відсутній факт прийняття спадщини, так як він вчасно до шести місяців з дня смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до Кіцманської державної нотаріальної контори. Вважає, що внаслідок недобросовісної та неправомірної поведінки Відповідача, працівників Шипинецької сільської ради та державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори були порушені права та законні інтереси Позивача та його неповнолітнього брата [PERSON] . Вказує також, що з 01.09.2001 року навчався в Харківському університеті Повітряних Сил на денному відділенні факультету з підготовки студентів за контрактом із строком навчання 5 років, у зв`язку з чим був знятий з реєстрації в житловому будинку по [ADDRESS] , в [ADDRESS] , та зареєстрований в гуртожитку в [ADDRESS] , в період з 26.06.2002р. по 26.12.2006р. Відповідно, він є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] , оскільки постійно проживав в житловому будинку по [ADDRESS] , [ADDRESS] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , в тому числі і нас час відкриття спадщини, оскільки вказаний житловий будинок є постійним місцем його проживання, звідки він тимчасово вибув на навчання, і був змушений знятися з реєстрації з місця проживання в силу здобуття освіти в іншій області і необхідністю реєстрації в гуртожитку, реєстрація та проживання Позивача в [ADDRESS] , є його місцем перебування, за час навчання за ним зберігалося жиле приміщення, він не втрачав зі своєю сім`єю жодних зв`язків, постійно писав листи рідним, приїжджав на канікули, свята додому, після навчання повернувся додому, зареєструвався в цьому житловому будинку, вчиняв дії щодо покращення свого житла, згодом створив в цьому домі сім`ю. Відповідно, Позивач, його мати, [PERSON] та його брат. [PERSON] є такими, що прийняли спадщину, відповідно до вимої ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем [PERSON] на день його смерті [INFO] , та, відповідно до ст.1278 ЦК України, їх частка у спадковому майні становить по 1/3 кожному. Всупереч вимогам ст.1296 ЦК України, 15 червня 2006 року державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М. було видано свідоцтво про право спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по [ADDRESS] в [ADDRESS] , за реєстровим № 1794, без врахування частки Позивача та його неповнолітнього брата. Дане свідоцтво підлягає визнанню недійсним, оскільки порушує законні права Позивача як спадкоємця першої черги на частку в спадковому майні. З наведених у первісному позові підстав та обставин, посилаючись на ст.ст.100, 101, 529, 534, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст.12, 13, 14, 17 Закону України «Про власність», ст.ст.22, 28 КпШС, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985р. за № 5-24/26 та в подальшому постановою від 25.05.1990р. за № 69, зазначає, що зазначене господарство належало до суспільної групи колгоспний двір. Враховуючи відомості з погосподарських книг, відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, [PERSON] , як єдиний спадкоємець своїх батьків, після їх смерті та будучи зареєстрованим головою двору, отримав рішення Шипинецької сільської ради № 87/8 від 15.08.2001 року та свідоцтво про право власності б/н від 23.08.2001 року, яке видане виконкомом Шипинецької сільської ради на підставі цього рішення. Також посилаючись на ст.405 ЦК України, ст.71 ЖК УРСР, ст.ст.1268, 1278, 1296, 1301 ЦК України, просив: - встановити факт постійного його проживання із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] в [ADDRESS] ; - визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 15 червня 2006 року державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Беженар А.М., на ім`я [PERSON] , на спадкове майно: - житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] ), за реєстровим № 1794; - земельну ділянку площею 3,37га, кадастровий номер [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шипинецької сільської ради, за реєстровим № 1797; - грошові внески, що знаходяться у філії Кіцманського відділення Ощадного банку України № 6797/027, за реєстровим № 1796; - визнати за ним право власності на 1/3 частку у зазначеному спадковому майні. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав змінені вимоги та як свідок показав, що з народження по даний час проживає в [ADDRESS] . Завжди вважав себе співвласником цього житлового будинку, оскільки постійно проживав у ньому та брав участь у покращенні житлових умов. У 2005 році помер його батько і на час його смерті він навчався у Харківському військовому університеті та у зв`язку із навчанням змушений був знятися з реєстрації в с.Шипинці та зареєструватися в м.Харків. Спадщина була оформлена без нього, хоча мати запевнила його, що оформила спадщину на трьох: на себе, на нього та на його брата. Після одруження проживав із дружиною в с.Шипинці. їздив у відрядження. Коли повернувся, мати викинула їх речі з будинку та не допускала. Десь 90% ремонтно-будівельних робіт у господарстві проведено за його рахунок і витратив біля 20000 доларів. Ініціатором проведення робіт була мати. Він працював у Африці та надсилав кошти для ремонту матері та братові. Роботи проводились з 2008 року. В селі Шипинці постійне місце його проживання, він не був зареєстрований в селі з 2001 року по 2006 рік у зв`язку із навчанням, але за період навчання приїжджав додому на канікули та свята, 2-4 рази на рік, там знаходяться всі його речі. До нотаріуса звернувся у грудні 2018 року, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Представник позивача [PERSON] підтримала змінені вимоги та пояснила, що позивач навчався і був тимчасово відсутнім з 2002 року по 2007 рік по місцю свого постійного проживання в с.Шипинці. Після навчання поїхав на заробітки за кордон для покращення житлово-побутових умов проживання. Він постійно проживав із спадкодавцем, за ним відповідно до ст.405 ЦК України збереглося місце проживання, і він був тимчасово відсутнім. Нотаріусом видано свідоцтво лише матері позивач на підставі неправдивої довідки сільської ради за № 648. Позивачу не надано відмову нотаріуса, а лише лист. Відповідач [PERSON] позову не визнала, заперечуючи тим, що з 1981 року після одруження проживає в с.Шипинці, з 1984 року по 1988 рік здійснювали будівництво. З 2002 році старший син [PERSON] навчався у військовому університеті в м.Харків. У 2005 році чоловік помер. У нотаріуса Віктор був, син [PERSON] також був. Було спільне рішення про оформлення спадщини на неї. У 2007 році [PERSON] приїхав та прописався. Всі будівельні роботи вони проводила із чоловіком, тримали худобу, отримували зерно з паїв, чоловік працював. [PERSON] допоміг лише у 2010 році. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] заперечувала проти задоволення позову недоведеністю факту постійного проживання позивача із батьком на час смерті, оскільки він був зареєстрований за іншою адресою і постійно проживав в м.Харків, в с.Шипинці приїжджав на нетривалий час, на канікули, свята. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, відмови нотаріуса немає. Ремонтні роботи у господарстві проводились з 2008 року, після смерті батька позивача та після оформлення спадщини. Обидва сини були присутні у нотаріуса при оформленні їх матір`ю спадщини, тобто їм було про це відомо. Спір щодо частки у спадковому майні без відмови нотаріуса та з урахуванням того, що на час смерті батька [PERSON] був неповнолітнім на разі не може бути вирішений. Відповідач [PERSON] не визнав позову з тих підстав, що він та його брат [PERSON] знали про оформлення спадщини за мамою. З 2002 року [PERSON] навчався, у 2005 році батько помер, у 2007 році [PERSON] поїхав на заробітки, а після одруження з 2010 року проживав в с.Шипинці та був зареєстрований він та його діти. Під час навчання брат приїжджав на один-два місяці на канікули та свята. Ремонтні роботи проводились в період. Коли мати стала проживати з іншим чоловіком, десь з 2010 року. Коли брат працював за кордоном і надсилав кошти, мати їх складала, а коли брат повернувся, мати повернула йому кошти. На спадщину він не претендує. Представниками третіх осіб Кіцманської міської ради та Кіцманської державної нотаріальної контори подані письмову заяви про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Спадкомцями після його смерті є: дружина [PERSON] , діти: [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на: - житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] ; - земельну ділянку, площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за цією ж адресою; - земельну ділянку, площею 0,5142 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану в с.Шипинці Кіцманського району Чернівецької області. [PERSON] 23.08.2001 року на підставі рішення Шипинецької сільської ради № 87/8 від 15.08.2001 року було видане свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] . В матеріалах спадкової справи № 325/2006 до майна [PERSON] міститься довідка виконкому Шипинецької сільської ради за № 748 від квітня 2006 року, в якій зазначено, що спадкоємцями за законом [PERSON] є дружина [PERSON] , 1960р.н., інших спадкоємців, а також непрацездатних та неповнолітні немає. Згідно довідки виконкому Шипинецької сільської ради за № 169 від 23.05.2018 року, у господарстві по [ADDRESS] , в [ADDRESS] Шипинці станом на 25.11.2005 [INFO] (на смерті [PERSON] ) були зареєстровані: голова двору - [PERSON] , дружина - [PERSON] , двоє синів - [PERSON] , [PERSON] . 27 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернувся в Кіцманську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну йому частку у спадковому майні, яке залишилося після смерті його батька [PERSON] 14 лютого 2019 року державним нотаріусом Беженар Д.М. надано відповідь позивачу про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки згідно довідки Кіцманської міської ради Кіцманського району Чернівецької області № 18 від 09 січня 2019 року встановлено, що [PERSON] на момент відкриття спадщини по 12 січня 2007 року був зареєстрований в м. Харків, тобто в нього відсутній факт прийняття спадщини, так як він вчасно до шести місяців з дня смерті спадкодавця не подав заяви про прийняття спадщини до Кіцманської державної нотаріальної контори. Також встановлено, що позивач [PERSON] з 01.09.2001 року навчався в Харківському університеті Повітряних Сил на денному відділенні факультету з підготовки студентів за контрактом із строком навчання 5 років, у зв`язку з чим був знятий з реєстрації в житловому будинку по [ADDRESS] , в [ADDRESS] , та зареєстрований в гуртожитку в [ADDRESS] , в період з 26.06.2002р. по 26.12.2006р. Свідок [PERSON] показав, що проживає із [PERSON] в с.Шипинці з 2008 року у фактичних шлюбних стосунках і з того час допомагав проводити ремонтно-будівельні роботи. [PERSON] приїжджав на день-два і по два-три місяці його не було, їздив в Африку, Іран. Чи надавав [PERSON] гроші, йому не відомо. Як показала свідок [PERSON] , з березня 2010 року проживає із чоловіком [PERSON] в [ADDRESS] Шипинці [ADDRESS] . Був одноповерховий будинок, не утеплений, перекритий шифером, ні води ні ванни не було. Ремонтні роботи проводились [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] . Вона допомагала. Варила їжу. [PERSON] допомагав коштами. Їздив за кордон. працював. Вона особисто надала Домці 400 доларів на перегородку у ванній кімнаті. Домка завжди говорила, що будинок на трьох. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Як передбачено статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст.1268\~ЦК \~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Як визначено статтею 1271 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.\~1273\~ЦК \~України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 \~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У відповідності до статті 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Статтею 1278 ЦК України встановлено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Згідно ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.27 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, коли особа якій воно видане не мала права на спадкування, але й з інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. У постанові від 10.01.2019 року Верховний суд при розгляді справи № 484/747/17 висловив наступну правову позицію. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем. У зазначеній постанові судами було встановлено, що спадкоємиць фактично проживав разом із спадкодавцем та здійснював догляд за ним, хоча і був зареєстрований за іншою адресою. У п.23 та п.24 цієї постанови роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином. враховуючи викладене, суд не знаходить спроможними доводи позивача стосовно його участі у будівельних та ремонтних роботах у спірному господарстві після смерті батька з огляду на предмет спору, та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки такі видані без урахуванням всіх спадкоємців та про необґрунтованість заявлених вимог про встановлення факту спільного проживання позивача із спадкодавцем на час смерті та про визнання права власності на частку у спадковому майні, оскільки постійним (переважним) місцем проживання позивача було інше, відмінне від місця проживання спадкодавця, місце, а право на спадщину належить до компетенції нотаріуса і підлягає вирішенню в судовому порядку за наявності спору у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва. У позовній заяві наведений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, понесених позивачем, зокрема: судовий збір 2200грн., витрати на переклад документів 1000грн., витрати на професійну правничу допомогу 5000грн. Як передбачено статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~з розглядом\~справи,\~належать,\~зокрема \~ витрати\~ на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). На підтвердження витрат на переклад документів та на професійну правничу допомогу позивачем не надано належних та допустимих доказів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути понесенні ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень, по 352,40 гривень з кожного. Враховуючи викладене, ст.ст. 29, 1216, 1218, 1258, 1261, 1268, 1270, 1273, 1278, 1296, 1301 ЦК України,

Outcome: partial