Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

[PERSON] 31 травня 2021року звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . У будинку крім неї зареєстровані, зокрема, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .Відповідачі у квартирі не проживають більше 20 років, виїхала за межі м. Подільська, особистих речей не мають. Реєстрація відповідачів створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження квартирою, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась. Її представник адвокат Сівун В. Т. надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у відсутність його та позивача. Відповідачі у підготовче судове засідання не з`явились. Їх представник за довіреністю Хуснутдінов К. В. надав заяву, згідно якої просив розглянути справу у відсутність його та відповідачів. Позовні вимоги визнають у повному обсязі та просять позов задовольнити. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №1093. Відповідачі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,зареєстровані у вказаній квартирі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , є колишніми співвласниками квартири. Відповідач [PERSON] є донькою колишнього співвласника квартири [PERSON] . Факт того, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають підтверджується довідкою ПП «Городок-КВП», відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживають з 2000 року. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідачів за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру їх фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно вони втратили право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинили користування вказаною квартирою та переселились на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як судом встановлено, що відповідачі в спірному жилому приміщенні не проживають більше 20 років без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язані, домовленості між ними та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання квартирою відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за місцем реєстрації. Згідно вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд знаходить всі підстави для ухвалення за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Outcome: approved