Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Лисичанського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду, згідно з умовами якої: [PERSON] надає гроші в сумі 192 000 російських рублів, після продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], [PERSON], а вона в свою чергу звільняє до 10.07.2010 року зазначену квартиру. [PERSON] свої обов'язки виконала та звільнила зазначену квартиру. [PERSON] свої обов'язки не виконала до теперішнього часу. 12 серпня 2010 року була здійснена державна реєстрація угоди на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.07.2010 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно з актом прийому-передачі від 16.07.2010 року [PERSON] отримала за продану квартиру гроші в розмірі 950 000 російських рублів. Усні та письмові вимоги [PERSON] щодо передачі грошей залишились без відповіді. 31.03.2011 року [PERSON] було направлено дві письмові вимоги про передачу вказаної суми грошей - простим листом та рекомендованим листом з повідомленням. На простий лист відповіді не прослідувало, рекомендований лист повернувся в зв'язку з неотриманням листа на почті [PERSON] Для вирішення зазначеного спору була подана позовна заява в Кумертауський міський суд Республіки Башкортостан Російської Федерації. Ухвалою від 16.03.2012 року вона була повернута і роз'яснено, що з зазначеною позовною заявою слід звернутися в Лисичанський міський суд Луганської області України. Апеляційною ухвалою Верховного суду Республіки Башкортостан від 26.04.2012 року ухвалу Кумертауського міського суду Республіки Башкортостан від 16.03.2012 року залишено без змін та вона набрала законної сили. Просила суд відстрочити сплату судового збору, стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму боргу у розмірі 775424 грн. 64 коп. та судові витрати у розмірі 30491 грн. 95 коп. До початку розгляду справи по суті представником позивача [PERSON] була надана заява про уточнення позовних вимог, у якій просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 47540 грн. 40 коп. та судові витрати у розмірі 1918 грн. 94 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу без її участі, справу просить розглядати на за наявними письмовими доказами, на позовних вимогах наполягає. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, справу просить розглядати на за наявними письмовими доказами, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення в газету «НАША ГАЗЕТА» № 143 (3806) від 02.10.2013 року та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З матеріалів справи встановлено, що згідно з копією угоди від 09.07.2010 року [PERSON] зобов'язалась надати грошові кошти в сумі 192 000 російських рублів, після продажу квартири за адресою [ADDRESS], [PERSON], а вона в свою чергу звільняє до 10.07.2010 року зазначену квартиру. Згідно з договором купівлі - продажу від 16.07.2010 року [PERSON] передає у власність квартиру, а покупці [PERSON], [PERSON] та [PERSON], прийняли та оплатили, згідно з умовами договору, в власність квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Згідно з актом прийому - передачі від 16.07.2010 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] сплатили, а [PERSON] отримала суму в розмірі 950 000 російських рублів до підписання договору повністю. Згідно з вимогою від 31.03.2011 року [PERSON] в інтересах [PERSON] вимагає, протягом одного місяця, передати їй гроші в розмірі 192 000 російських рублів. Згідно з довідкою № 539674/142 від 06.04.2912 року, виданою Відділом по РБ управління Пенсійного фонду РФ в м. Кумертау, [PERSON] дійсно отримує пенсію в розмірі 4808,93 російських рублів. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 987.367.1 від 23.07.2013 року про сплату судового збору в сумі 475 гривень 41 копійку. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судовий збір у сумі 475 гривень 41 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial