Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09 січня 1975 року в м.Перечин Закарпатської області був складений Договір довічного утримання між [PERSON] , 1901 року народження, і його дружиною [PERSON] , 1904 року народження, з однієї сторони та заявником [PERSON] - з другої; нотаріально посвідчений нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Маріаш М.В. за реєстром 34 та зареєстрований 13 січня 1975 року в Ужгородському міжміському бюро технічної інвентаризації. За вказаним договором [PERSON] та його дружина [PERSON] , передають у власність заявника належний їм кожному у рівній долі жилий будинок з надвірними будовами, що знаходиться у [ADDRESS] (до перенумерації № 54), а заявник зобов`язався надати їм довічне безоплатне користування і проживання у відчужуваному будинку, а також утримувати їх, надаючи необхідне харчування та забезпечуючи належний догляд. Разом з цим, при складанні вказаного Договору було допущено неправильність написання прізвища та по батькові заявника, а саме замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] », та замість « [PERSON] » - « [PERSON] ». Оскільки факт належності вказаного правовстановлюючого документу має для нього юридичне значення, так як підтверджує належність заявнику на праві приватної власності житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , тому просить задовольнити заяву. У судове засіданні заявник не з`явився, однак його представник - адвокат Муругов В.О. подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Перечинської міської ради Закарпатської області у судове засідання також не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25 травня 2002 року Перечинським РВ УМВС України в Закарпатській області, прізвище, ім`я та по батькові заявника є [PERSON] , [INFO] (а. с. 6, зворот). Так само у паспорті громадянина України дружини заявника - [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданому 25 травня 2002 року Перечинським РВ УМВС України в Закарпатській області, на десятій сторінці у відомостях про сімейний стан громадянина проставлено штамп із зазначенням про реєстрацію нею шлюбу з [PERSON] , 1944 року народження (а. с. 7 зворот). Разом з тим, як вбачається з копії другого примірнику Договору довічного утримання (що має силу оригіналу), укладеного 09 січня 1975 року, прізвище, ім`я та по батькові заявника, як набувача, зазначено « [PERSON] » (а. с. 8, зворот). Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 п. 5 ст. 293 цього Кодексу суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Пунктом 12 вказаної Постанови роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що метою встановлення даного факту є необхідність реалізації заявником своїх прав як власника майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а його встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що його вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved