Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

[PERSON] 11.03.2021 звернулася до суду з позовом до Дошкільного навчального закладу №2 «Вишенька» Золочівської міської ради Львівської області (надалі ДНЗ №2 «Вишенька), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Золочівська міська рада Львівської області, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ №9 від 09.02.2021 про звільнення з роботи за вчинення аморального проступку, зобов`язати ДНЗ №2 «Вишенька» поновити її на посаді вихователя та виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що наказом №9 від 09.02.2021 її було звільнено з посади вихователя ДНЗ №2 «Вишенька» за вчинення аморального проступку, а саме з`їдання полуденка дітей старшої групи в їх присутності ще до прийняття ними їжі 04.01.2021 о 15 год. 15 хв., на підставі п.3 ст.41 КЗпП. Зазначає, що наведені відповідачем обставини не підтверджені доказами, зводяться до оціночних суджень. Дитячого полуденка вона не їла, а пила напій «3 в 1» при цьому їла пампух. Вказані продукти принесла з дому. Зазначила, що навіть якщо факт прийому їжі і відбувся б, то це не може бути визнано аморальним проступком. Вважає дії відповідача неправомірними, та просить захистити її порушене право на працю. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що про обставини поїдання позивачкою дитячого полуденка вказує помічник вихователя [PERSON] у письмових поясненнях. На вказані обставини звернули увагу батьки старшої групи у листі від 11.02.2021, зазначивши, що 04.01.2021 вихователь [PERSON] всупереч загальноприйнятим нормам поведінки поїдала полуденок (сирники і молоко), які були призначені дітям старшої групи, в їх присутності, ще до прийняття ними їжі. Вказаний факт підтверджується також і висновком службового розслідування, а також фотоматеріалами. Зазначає, що поїдання дитячої їжі вихователем (об`їдання дітей) є аморальним проступком, оскільки він не вписується в жодні морально-етичні вимоги та засуджується суспільством. Вказаним проступком позивач подає негативний приклад, оскільки діти і працівники закладу можуть зробити для себе висновок, що чуже можна брати і така модель поведінки для них стане звичною. Таким чином, відповідач вважає, що накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного із продовженням даної роботи, відповідає тяжкості вчиненого проступку, та здійснено відповідно до чинного законодавства. У відповіді на відзив позивачка зазначає, що жодними доказами не підтверджено того, що діти бачили як вона «поїдала» [PERSON] призначений для дітей. На фотографіях долучених до матеріалів справи поряд з вихователькою діти відсутні та й взагалі відсутні відомості, що вказані фотографії зроблені саме 04.01.2021. Про те чи була їжа холодною на момент споживання її дітьми батькам не могло бути відомо, та й позивачка не відповідає за їжу. Позивачка погоджується з твердженням відповідача, що аморальним може бути визнано будь-який проступок, який виходить за межі суспільної моралі, проте вважає, що відповідач не до кінця розуміє зміст цього визначення, а тому неправильно кваліфікує її дії як аморальний проступок. В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали, зазначили, що жодного аморального проступку позивачка не вчиняла, а тому її звільнено із займаної посади безпідставно та незаконно, просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка надала пояснення, що 04.01.2021 вона працювала в старшій групі як вихователь. В групі було сім дітей. Діти спали. В садочку було дуже холодно, вона зробила каву і їла пампух. Помічник вихователя [PERSON] принесла полуденок для дітей. В цей час зайшла [PERSON] і одразу ж вийшла. Потім повернулася і фотографувала її на телефон. Вона працювала в групі до кінця дня. Діти з`їли свій [PERSON] . В порцію входило по 2 сирники і для кожної дитини було по 2 сирники. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила. Надала пояснення, що вона особисто виявила [PERSON] , коли остання їла сирники, призначені на полуденок для дітей старшої групи, та пила молоко. На її зауваження [PERSON] не відреагувала, сказала, що всі так роблять. Після цього, вона повернулася в робочий кабінет взяла телефон і зробила фотографії, на яких зафіксовано як [PERSON] їсть сирники, призначені на полуденок для дітей. Такі дії [PERSON] вчиняє не вперше. Вважає дії аморальними і просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень не подав, що на переконання суду не перешкоджає розгляду справи. Свідок [PERSON] повідомила, що вона працює помічником у ДНЗ №2 «Вишенька». Очевидицею подій, які відбувалися в садочку 04.01.2021 вона не була. Була присутня на колективних зборах, які відбувалися 19.01.2021 і на яких розглядалося питання вчинення аморального проступку вихователькою [PERSON] . Свідок [PERSON] надала покази, що 04.01.2021 близько 15:15 год. вона отримала на кухні полуденок для дітей старшої групи, який складався із сирників та молока. Сирники були на загальній тарілці, а молоко в чайнику. Вказаний [PERSON] вона принесла в групу і поставила на стіл. Готувалася для роздачі їжі дітям. Діти в цей час ще знаходились у кімнаті для сну на свої ліжках. [PERSON] взяла сирник і почала їсти. В цей час зайшла [PERSON] і зробила їй зауваження. Зазначила, що всім дітям вистачило порції сирників і після завершення полуденку ще частина сирників залишилася. Зазначила, що двоє троє дітей могли бачити, як [PERSON] їсть сирник. На такі дії [PERSON] діти реагували нормально. [PERSON] , будучи допитаною як свідок, повідомила, що є матір`ю дитини, яка відвідує старшу групу в ДНЗ №2 «Вишенька». Очевидицею подій, які мали місце 04.01.2021 вона не була. Свідок [PERSON] повідомила, що вона працює психологом та за сумісництвом вихователем у ДНЗ №2 «Вишенька». 04.01.2021 вона працювала у кімнаті психолога. Про подію дізналася від керівника [PERSON] . У за стосунку Viber було проведено опитування батьків дітей старшої групи щодо їхнього відношення до з`їдання полуденку дітей вихователькою, і всі погодились, що такий проступок є аморальним. Зазначила, що 19.01.2021 відбулися збори трудового колективу, на яких [PERSON] своєї провини не визнала, заявила, що пила каву «3 в 1» та їла пончик. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Наказом завідувача ДНЗ №2 «Вишенька» від 09.02.2021 №9, у зв`язку з`їдання полуденка дітей старшої групи в їх присутності ще до прийняття ними їжі 04.01.2021 о 15:15 год., вихователя [PERSON] звільнено з роботи 10 лютого 2021 року за вчинення аморального проступку не сумісного з продовженням даної роботи, на підставі п.3 ст.41 КЗпП. Відповідно до п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України, якою врегульовано додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Таким чином, з аналізу вказаної норми випливає, що звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов:\~ 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами;\~ 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 у справі №6-248цс14 аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Зокрема, аморальним слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо. Згідно ст. 27 Закону України «Про дошкільну освіту» вихователі є учасниками освітнього процесу у сфері дошкільної освіти, відтак можуть бути звільнені за вчинення аморального проступку. Водночас, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що факт з`їдання позивачкою [PERSON] полуденка дітей старшої групи не підтверджується доказами. Так, показами свідка [PERSON] стверджується, що [PERSON] з`їла один сирник, а не весь [PERSON] дітей старшої групи. Жодних негативних наслідків таким вчинком [PERSON] заподіяно не було, оскільки кількість сирників, яка залишилась, була достатньою для забезпечення дітей полуденком. Представлені представником відповідача фотографії суд не бере до уваги як неналежні та недостовірні докази, оскільки з таких неможливо встановити, що вказані фотографії зроблені саме 04.01.2021 о 15 год. 15 хв. Крім того, з наданих фотографій не можливо встановити, що [PERSON] щось їсть і це саме сирник. Висновок службового розслідування суд також не приймає до уваги як недопустимий доказ, оскільки такий не підписаний членами комісії, призначеної для проведення службового розслідування. Такий висновок підписала одноособово завідувач ДНЗ №2 «Вишенька» [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] з`їла один сирник, а не увесь [PERSON] дітей старшої групи, а отже такий факт не знайшов свого підтвердження. Також, не знайшли свого підтвердження і обставини того, що вказаний факт мав місце у присутності дітей, оскільки в цей час діти ще знаходились на своїх ліжках в іншій кімнаті, і з показів свідка [PERSON] лише двоє-троє дітей могли бачити як [PERSON] їсть. Окрім того, сам факт споживання їжі є природнім для людини і не може вважатися аморальним проступком. Варто наголосити і на тому, що підставою для звільнення за п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України є не будь-який аморальний проступок, а лише такий, що несумісний із продовженням даної роботи, зокрема якщо вихователь недостойною поведінкою скомпрометував себе перед дітьми чи батьками, іншими учасниками виховного процесу, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як педагогічний працівник, що унеможливлює досягнення мети освітнього процесу. За приписами викладеними в п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9 (із наступними змінами та доповненнями) при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. З підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. При звільненні [PERSON] із роботи відповідачем не наведено обставин того, в чому саме полягає аморальність вчиненого позивачкою проступку, а саме звільнення проведено внаслідок оцінки дій позивачки на зборах трудового колективу та батьками дітей старшої групи ДНЗ №2 «Вишенька». Крім того, згідно із ч.4 ст.41, ст.43 КЗпП України розірвання договору у випадку, передбаченому п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України проводиться лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). В судовому засіданні представник відповідача стверджувала, що профспілкова організація в ДНЗ №2 «Вишенька» не створювалась і позивач не є членом профспілкової організації. Позивач вказаних обставин не спростовувала. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення позивачки за п.3 ч.1\~ст.41 КЗпП України. Аналізуючи наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що звільнення позивачки з роботи за п.3 ч.1\~ст.41 КЗпП України\~відповідачем проведено за відсутності для цього правових підстав. Тому наявні правові підстави для поновлення позивача на роботі. Відповідно до вимог частин 1 і 2\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше ніж за один рік. Відомості про те, що за час розгляду спору судом позивач працював і отримував доходи відсутні. Тому в його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Розраховуючи суму, яка підлягає стягненню з відповідача, суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995\~(з наступними змінами та доповненнями) і виходить із заробітку позивача перед звільненням, тривалості вимушеного прогулу. Згідно довідки про доходи позивачки від 06.05.2021 її заробітна плата за грудень 2020 року становила 8885,25 грн., за січень 2021 року 9998,39 грн. Середньоденна заробітна плата становить 460,57 грн. ((8885,25+9998,39) : 41). Таким чином суд приходить до висновку, що позивачу необхідно виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 35003,32 грн., за період з 11.02.2021 по 02.06.2021. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved