Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати, що громадянин України [PERSON], [INFO], померлий [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], уродженця міста Донецька Донецької області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина і [PERSON], діючи в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та [PERSON] звернулись з заявами про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Степаненко Т.А. 03.01.2017 року в передбачений законом строк вона, діючи в інтересах свого малолітнього сина [PERSON], який також є сином спадкодавця, в простій письмовій формі поштою надіслала приватному нотаріусу Степаненко Т.А. заяву про прийняття спадщини за законом, але нотаріусом було роз'яснено про необхідність особистого звернення до нотаріуса або направлення заяви, яка належним чином оформлена та необхідністю подати докази споріднення малолітнього [PERSON] та спадкодавця або рішення суду про встановлення факту батьківства (визнання батьківства). Вказує, що з лютого 2003 року по жовтень 2008 року вона та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS]. Вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом подорожували. За час спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON]. Оскільки шлюб між ними не був зареєстрований, а також враховуючи, що [INFO] у [PERSON] народився син з ім'ям [PERSON], який помер [INFO], реєстрацію народження сина - [PERSON] було здійснено за заявою матері, де в графі батько зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зазначено відомості про батька: [PERSON], так як [PERSON] не бажав, щоб його син носив прізвище померлого. В жовтні 2008 року через сварки, які виникали внаслідок того, що [PERSON] не міг прийняти рішення з ким мешкати однією сім'єю, чи з нею або з [PERSON], між ними повністю припинилися стосунки як жінки та чоловіка. Але не зважаючи на це, [PERSON] за життя завжди визнавав себе батьком [PERSON] та повністю брав участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні. Представник позивача за договором про надання правової допомоги адвокат Саботюк В.А. подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити. [PERSON], повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась. В матеріалах справи (№310/424/17) міститься заява [PERSON], відповідно до якої остання підтвердила факти викладені в позовній заяві та просила розглядати справу у її відсутність. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] подала заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Свідок [PERSON] пояснила, що приблизно в 2003 році [PERSON] почала проживати разом з [PERSON] В 2008 році у них народився сина [PERSON]. При знайомстві з [PERSON] його представляли як чоловіка [PERSON] [PERSON] завжди приймав участь у вихованні сина. Свідок [PERSON] пояснив, що познайомився з [PERSON] в 2000 році. В подальшому дізнався, що він зустрічається з [PERSON] Протягом 2015-2016 років бачив, що [PERSON] приїздив на свою роботу з [PERSON] та називав останнього своїм спадкоємцем. Свідок [PERSON] пояснив, що померлий [PERSON] проживав з [PERSON] Коли у них народився син [PERSON], він з дружиною приїздили до пологового будинку. Безпосередньо з [PERSON] він познайомився в 2014 році коли останній з [PERSON], сином та дочкою їхали до м. Бердянська. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають зокрема із сімейних відносин. Частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в місті Донецьк Донецької області, і відповідно до свідоцтва про народження його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька [PERSON] зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом ЗАГС адміністрації Добовського району Ростовської області. Згідно Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. У відповідності до ч.1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. За змістом ст. 128 СК України СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно пунктів 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК); - у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров'я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК); - батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК). Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Факт того, що біологічним батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], [INFO], визнається сторонами у справі та підтверджується показаннями свідків. Окрім того, зазначений вище факт підтверджується і письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Так, у відповідності до Дородового патронажу №1 чоловіком [PERSON] зазначений [PERSON], [INFO]. Згідно Амбулаторної картки на ім'я [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON], [INFO]. З листа ДЮСШ м. Тореза від 16.01.2017 року вбачається, що з питання влаштування [PERSON], [INFO] до секції «Борьба самбо» до адміністрації закладу звертався [PERSON]. Оглянуті в судовому засіданні фотокартки підтверджують спільний відпочинок [PERSON], [PERSON] та [PERSON] протягом 2013 -2016 років на Кіпрі, в Російській Федерації тощо. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Стаття 144 СК України покладає на батьків обов'язок зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Частиною 1 ст. 145 СК України вказано, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Також, частиною 1 ст. 147 цього Кодексу встановлено, що по батькові дитини визначається за іменем батька.

Outcome: approved