Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У своєму позові позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні власності, шляхом визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку [PERSON], а саме з будинку який знаходиться в [ADDRESS]. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS] за заповітом з 11 січня 2011 року. В будинку зареєстрованими є [PERSON] його дружина, [PERSON] його донька, та [PERSON], [PERSON] його сини. Донька та син [PERSON] в будинку не проживають з 2003 року, нещодавно, він звернувся до донька для того щоб вона в добровільному порядку знялась з реєстрації, але до сьогодні вона це не зробила. Він не має можливості сплачувати комунальні послуги, а також оформити субсидію. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини не явки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. III. Процесуальні дії по справі. 02 травня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання, 29 травня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Відповідачем до суду відзиву не надано. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 січня 2018 року власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.10). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є донькою позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 135 (а.с.8). В будинку, власником якого є позивач, зареєстрованими значаться: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], доказом даної обставини є довідка про склад сім?ї № 878 від 24 березня 2018 року (а.с.7). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає [ADDRESS] з травня 2003 року, що підтверджується актом про не проживання № 877 від 24 березня 2018 року (а.с.6). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз'яснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. VI. Висновки суду. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, приходить о висновку, що вимоги позивача [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом - будинком [ADDRESS], підлягають задоволенню. VII. Розподіл судових витрат. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. з відповідача, що документально підтверджено. Враховуючи викладене та

Outcome: approved