Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] 12.04.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Позов мотивований тим, що 25.01.1997 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з [PERSON] До досягнення дитиною повноліття [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина. Син [PERSON] на даний час навчається на 2-му курсі Вінницького медичного коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного. Зі своїх доходів позивачка не може повністю забезпечити повноцінне утримання та навчання сина. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі 25% усіх видів його заробітку, але в сумі, не меншій, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, вказав, що навчання доньки в університеті потребує значних матеріальних витрат. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, прийшов до висновку що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 07.09.2001 року (а.с.3). За час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до довідки Вінницького медичного коледжу ім. акад. Д.К. Заболотного від 11.04.2016 року № 281 [PERSON] навчається на 2 курсі на денному відділенні по спеціальності: лікувальна справа І рівень акредитації, бюджетна форма навчання. Зарахований з 01.09.2014 року, наказ № 04-03/93 від 08.08.2014 року. Термін навчання до 30.06.2018 року (а.с.4). Згідно довідки МКП «Житлово-експлуатаційна контора № 6» від 01.04.2016 року № 2259, [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 20 Постанови пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, мати останнього самостійно утримує сина, який начається. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує взаємний обов'язок батьків по утриманню дитини, а також те, що відповідач позов визнав в повному обсязі. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, той факт, що відповідач отримує дохід в розмірі, який дає йому змогу матеріально допомагати синові, обставини, що встановленні в судовому засіданні та мають значення в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову в розмірі, зазначеному позивачем, та вважає за справедливе встановити аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 25% усіх видів його заробітку, але в сумі, не меншій, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Судом при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, враховано всі обставини у відповідності зі ст. 182 СК України. На підставі ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved