Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Барабашева К.В., звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ізі Кредит» про визнання виконавчого напису таким,що не підлягає виконанню. Третіми особами зазначив приватного нотаріуса Київського МНО Київської області Данич О.Ф., приватного виконавця ВО Луганської області Лиманського В.Ю. В обґрунтування позовних вимог вказав, що про існування виконавчого напису №23831 про стягнення з нього на користь ТОВ «Ізі Кредит» заборгованості у розмірі 7034,50 грн, який було вчинено 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського МНО Данич О.Ф., він дізнався 26.10.2021 коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 67268936, винесену приватним виконавцем ВО Луганської області Лиманським В.Ю. Вважає, що зазначений виконавчий напис здійснено з грубим порушенням вимог законодавства, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також позивач зазначив, що не укладав жодних кредитних договорів з ТОВ «Ізі Фінанс», яке жодного разу не зверталося до позивача з вимогою усунути порушення по кредитному договору. З огляду на викладене позивач вважає, що виконавчий напис №23281 від 16.06.2021 повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Його представник - адвокат Барабашева К.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, заперечувала щодо обставин викладених у відзиві. Представник відповідача ТОВ «Ізі Кредит» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду відзив у якому просив відмовити у задоволенні позову. Треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський В. Ю. у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв або клопотань суду не надавав; приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, заяв або клопотань суду не надавала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67268936 від 25.10.2021 року (а.с. 5) приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським В.Ю. відкрито виконавче провадження за заявою стягувача ТОВ «Ізі Кредит» про примусове виконання виконавчого напису № 23831, виданого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського МНО Данич О.Ф., про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Ізі Кредит» заборгованості за кредитним договором у розмірі 7034,50 грн. Як вбачається із поштового повідомлення №0209424800305 та відстеження його відправлення, відповідачем 13.09.2021 було направлено на адресу позивача Повідомлення-вимогу, яке відповідач отримав - 21.09.2021 (а.с.27). Між позивачем та відповідачем 16.07.2019 укладено кредитний договір №1100007664, предметом якого є грошові кошти у сумі 3000,00 грн, надані у кредит позивачу. Даний кредитний договір нотаріально не посвідчено та підписано електронними підписами (а.с. 29-36). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі - «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»). Так, згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Надане представником відповідача поштове повідомлення про отримання Повідомлення-вимоги, яке було направлено на адресу позивача - 13.09.2021 та було ним отримано - 21.09.2021 - не може бути доказом виконання представником позивача вказаного Порядку, оскільки в порушення Порядку дане Повідомлення-вимога було отримано позивачем більше ніж чим через два місця після винесення самого виконавчого напису, а не за 30 днів до його вчинення, як того вимагає Порядок. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, згідно п. 3.1 Глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчиняючи спірний виконавчий напис у справі що переглядається, суду не надано доказів, що нотаріусом було з`ясовано про безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Вказані норми п.п. 2.3, 3.1 Порядку забезпечують дотримання прав боржників мати змогу до вчинення виконавчого напису подати свої можливі заперечення, а також - забезпечення вчинення виконавчого напису в межах загального трирічного строку позовної давності. За таких обставин вважати, що відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню не можна, оскільки між сторонами існує спір щодо суми заборгованості. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», видача виконавчого напису здійснюється на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Таким чином, видача виконавчого напису у даному випадку можлива лише у разі нотаріального посвідчення договору, проте, суду не надано жодних доказів нотаріального посвідчення кредитного договору за яким було винесено виконавчий напис. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі до суду позову звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», при цьому у даному випадку до сплати підлягав судовий збір у розмірі 908,00 грн. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, а позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн з відповідача на користь держави.

Outcome: approved