Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] , 02.09.2019 звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 23.12.2000 у виконавчому комітеті Тулиголівської сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №05, у шлюбі дітей не мають, що спільне життя між ними не склалось через протилежні погляди на шлюб та подружнє життя, різні характери, відсутність взаєморозуміння, як наслідок у квітні 2015, повернувся проживати до батьків, з цього часу з відповідачкою стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, що їх шлюб носить формальний характер, переконаний, що втратив до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить його інтересам. Просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 23.09.2019 провадження у справі відкрито. Позивач у заяві від 19.11.2019 позов підтримав, просив про розгляд справи за його відсутності, щодо заочного вирішення судом справи - не заперечив (а.с. 17-18). [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву не надіслала, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у заяві позивач (а.с. 12, 17-18, 20). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із змісту позовної заяви від 02.09.2019, із заяви від 19.11.2019, інших матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 23.12.2000 шлюб у виконавчому комітеті Тулиголівської сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №05, сторони з квітня 2015 року проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю, втрата почуття любові та розуміння. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у заяві від 19.11.2019 настоює на розірванні шлюбу, заперечує можливість примирення, поновлювати сімейні стосунки не бажає (а.с. 17-18). З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved