Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] 13.01.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, [PERSON], 3 особи - Шкода О.М. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Дарницький районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у м. Києві, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання договору недійсним, визнання права власності на квартиру, скасування реєстраційного запису про право власності на об»єкт нерухомого майна, зняття з реєстраційного обліку та відшкодування моральної шкоди. Позивачка [PERSON] зазначала, що квартира [ADDRESS] належала їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 17.04.2001 року та зареєстрованого БТІ м. Києва 20.04.2001 року за реєстровим [NUMBER]. Зважаючи на те, що вона (позивачка) тимчасово не проживала у зазначеній квартирі, вона мала намір здавати квартиру в оренду; [PERSON] - відповідач 1 (дружина брата Позивачки - [PERSON].) запропонувала їй свою допомогу у підшуканні орендарів та укладенні договору оренди квартири, на що позивачка погодилась. 06.06.2012 року за пропозицією [PERSON] щодо видачі їй довіреності від імені позивачки, з приводу здачі квартири в оренду, Позивачка приїхала за адресою [ADDRESS] до нотаріуса, де підписала довіреність на ім»я [PERSON], а приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. (3 особою) довіреність було посвідчено нотаріально; при цьому, позивачка підписану довіреність не читала, беззаперечно довіряючи [PERSON], а довіреність залишилась у останньої; позивачкою також за пропозицією [PERSON] були передані останній оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Через деякий час позивачці стало відомо, що договір оренди [PERSON] був укладений, але гроші за оренду вона позивачці не передавала та не повертала документи по квартирі; позивачка намагалась уникнути конфлікту з цього приводу, адже вважала дружину брата родичкою та сподівалася мирно врегулювати проблему. У серпні 2013 року [PERSON] (брат позивачки) та [PERSON] припинили шлюбні стосунки; братом Позивачки було знайдено оригінал довіреності від 06.06.2012 року, тоді ж Позивачка дізналась про те, що довіреність нею була видана на розпорядження квартирою; після звернення з цього приводу до нотаріуса Шкода О.М. - останній повідомив їй, що квартира №62 продана влітку від імені Позивачки [PERSON] її батькові [PERSON] (відповідач 2). Тобто, Позивачка дізналась про те, що належна їй квартира [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 14.06.2013 року була продана [PERSON] на підставі довіреності від імені позивачки, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 06.06.2012 року за реєстровим №1406, [PERSON] (батькові), цей договір також було посвідчено приватним нотаріусом Шкода О.М. 14.06.2013 року за реєстровим №2020; як зазначено в договорі - квартира була продана за 150000,00 грн., при експертній оцінці на той час 616609,00 грн., як зазначено в договорі. Крім того, у травні 2014 року Позивачці стало відомо про те, що 25.02.2014 року в спірній квартирі було зареєстровано [PERSON] (співвідповідачка, яка є дочкою [PERSON].) разом із донькою останньої [PERSON], [INFO], які не вселялися в квартиру і на даний час проживають за іншою адресою - [ADDRESS]. Вважаючи, що [PERSON] діяла всупереч волі та інтересів Позивачки згідно домовленості разом з [PERSON] (батьком), та стверджуючи, що питання щодо відчуження квартири, ціни квартири тощо, між сторонами не обговорювались, оскільки Позивачка не мала наміру відчужувати квартиру; грошових коштів від продажу квартири Позивачці не передавались; відповідачами було приховано від позивачки факт купівлі-продажу квартири; [PERSON] не було повідомлено КП «Житло-сервіс» (житловий орган) про зміну власника квартири, не було укладено відповідного договору та договору з Київенерго та інших договорів; ним також не сплачувались комунальні платежі по квартирі; що внаслідок зловмисної домовленості між відповідачами 1 і 2 Позивачці завдано значної моральної шкоди, тому Позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.06.2013 року квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 06.06.2012 року за реєстровим №1406, від імені [PERSON] (позивачки), та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 14.06.2013 року за реєстровим №2020, з моменту його укладення; 2) визнати за [PERSON] (позивачкою) право власності на квартиру [ADDRESS]; 3) скасувати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] та відповідний реєстраційний запис та зобов»язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві відновити реєстраційний запис про право власності [PERSON] (позивачки) на квартиру №62; 4) усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] її права користування та розпорядження квартирою №62 - шляхом зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS]; 5) стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] (позивачки) 50000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені (збільшені) позовні вимоги в редакції від 22.05.2014 року підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві; відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали у повному обсязі, просили в задоволенні позову відмовити, стверджуючи, що між позивачкою та [PERSON] разом з чоловіком останньої (братом позивачки) була попередня домовленість, відповідно до якої у травні 2011 року позивачка отримала від них грошові кошти у розмірі 100000,00 доларів США - в рахунок продажу позивачкою спірної квартири; отримавши зазначену суму коштів, позивачка проживала ще в спірній квартирі до травня 2012 року, оскільки у новій (трикімнатній) квартирі, яку позивачка придбала після отримання від них коштів - за адресою [ADDRESS], проводився ремонт; після звільнення квартири №62 позивачкою [PERSON] почала наполягати на оформленні фактичного придбання спірної квартири, в результаті - позивачкою було видано довіреність від 06.06.2012 року; позивачка усвідомлювала факт підписання нею довіреності на розпорядження квартирою, адже кошти за квартиру вона отримала ще рік тому; при оформленні квартири на батька [PERSON] - зловмисної домовленості ніякої не було; квартира була продана за 150000,00 грн., оскільки саме така сума була наявною у батька, а [PERSON] потребувала допомоги на утримання дітей, оскільки батько дітей ([PERSON].) не надавав матеріальної допомоги; отримані від батька кошти [PERSON] позивачці не передавала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, до матеріалів справи надав письмові пояснення-заперечення (а.с.53 т.1, а.с.27 т.2), згідно яких він не погоджується з позовом [PERSON], стверджуючи, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири відповідає вимогам чинного законодавства, на момент укладення договору [PERSON] (його дочка) діяла на підставі довіреності; він постійно допомагав дочці, перераховував гроші із-за кордону, ці кошти дочка використала на купівлю спірної квартири; оскільки [PERSON] після припинення шлюбних стосунків з [PERSON] не отримувала від чоловіка матеріальної допомоги і не хотіла брати гроші від батька (відповідача 2), він ([PERSON].) запропонував дочці купити в неї двохкімнатну квартиру (спірну) за 150000,00 грн., на що [PERSON] погодилась. Відповідачка [PERSON] (дочка [PERSON].) в судовому засіданні позовні вимоги до неї, як відповідача, не визнала, просила в задоволенні позову відмовити; пояснила, що в травні 2011 року за адресою [ADDRESS] були передані кошти в сумі 100000,00 доларів США за квартиру №62 (спірну), гроші рахував [PERSON] разом із сином [PERSON]; в спірну квартиру вона ([PERSON]) разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO] зареєструвалась в лютому 2014 року, коли власником квартири став її батько [PERSON], з власної ініціативи. Представник відповідача - Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явився, до матеріалів справи представником були надані письмові заперечення (а.с.82-87, 116-120 т.1), згідно яких співвідповідач стверджує, що прав позивачки він не порушував та не обмежував, реєстраційна служба є неналежним відповідачем у даній справі, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зобов»язання відповідача (суб»єкта владних повноважень) вчинити відповідні дії та закрити в цій частині провадження у справі. 3 особа - Шкода О.М. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу в судове засідання не з»явився, до матеріалів справи надав письмові пояснення (разом із витребуваними матеріалами відповідно до вчинених ним у межах даної справи нотаріальних дій), згідно яких, стверджуючи, що посвідчення довіреності та договору купівлі-продажу квартири (оспорюваного) було вчинено відповідно до вимог Закону, просив справу розглядати без його участі (а.с.200 т.1). Представники 3-іх осіб - Дарницького районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у м. Києві та Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явились, своїми заявами просили справу розглядати за відсутності їхніх представників (а.с.73, 75 т.1, 58, 59 т.2). Заслухавши пояснення сторін, представників сторін в судовому засіданні, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (в порядку ст.184 ЦПК України), дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 17.04.2001 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 15.02.2001 року №150-С/КІ, [PERSON] (позивачка) є власником квартири [ADDRESS] (а.с.215 т.1). Зазначена квартира є двокімнатною, жилою площею 33,7 кв. м, загальною площею 69,9 кв. м. Згідно довідки за формою №3 від 14.05.2014 року - в квартирі №62 зареєстровані: [PERSON] (позивачка) з 13.02.2003 року, [PERSON]., [INFO] (син [PERSON].) - з 26.12.2013 року, [PERSON] (дочка [PERSON].) - з 25.02.2014 року та [PERSON], [INFO] (дочка [PERSON]) - з 25.02.2014 року (а.с.65 т.1). Як вбачається з договору купівлі-продажу від 14.06.2013 року, укладеного між [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 06.06.2012 року за реєстровим №1406, від імені [PERSON] (позивачки) та [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]; цей договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 14.06.2013 року за реєстровим №2020 (а.с.201 т.1). Згідно п.2 зазначеного Договору - продаж квартири вчиняється між сторонами за 150000,00 грн.; зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає; вказану суму, а саме 150000,00 грн. представник Продавця одержав від Покупця готівкою перед укладенням цього Договору. Згідно п.2.2, 2.3 Договору - підписання цього Договору представником Продавця є підтвердженням факту повного розрахунку з Продавцем за продану квартиру та свідчить про відсутність у Продавця щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру; експертна оцінка квартири становить 619609,00 грн. - відповідно звіту про незалежну оцінку майна, виданого ТОВ «Оціночна компанія «Місто» 16.04.2013 року. Як вбачається з копії довіреності від 06.06.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 06.06.2012 року за реєстровим №1406, виданої строком на три роки, з правом передоручення, [PERSON] (позивачка) уповноважувала [PERSON] (відповідач 1) - представляти її інтереси (у тому числі) «щодо володіння та розпорядження належною їй квартирою [ADDRESS] в тому числі, але не виключно пов»язаних з продажем, міною, здачею в найм (оренду) від її імені за ціною та на умовах на її розсуд зазначеної квартири або передачі її в заставу (іпотеку)…» (а.с.204-205 т.1). Також, в судовому засіданні встановлено з пояснень сторін, що [PERSON] (відповідач 1) і [PERSON] (свідок) перебували в зареєстрованому шлюбі з 2004 року, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2014 року шлюб між ними було розірвано; [PERSON] є рідною сестрою [PERSON]; [PERSON] і [PERSON] є рідними сестрами, батьком яких є [PERSON] (відповідач 2). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Як стверджує позивачка [PERSON], на момент підписання довіреності 06.06.2012 року і в подальшому вона не мала наміру продавати квартиру №62, але дійсно мала бажання здавати квартиру тимчасово в оренду з метою отримання додаткового доходу, оскільки вона має малолітню дитину; про факт відчуження квартири вона дізналась від приватного нотаріуса Шкода О.М. у жовтні 2013 року в процесі пошуку з метою повернення правовстановлюючих документів на належну їй квартиру №62; грошових коштів від продажу квартири №62 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2013 року вона не отримувала; довіреність від 06.06.2012 року вона не скасовувала, оскільки квартира №62 на той час вже була продана і новим власником зареєстровано [PERSON]; вона категорично заперечує твердження відповідачки [PERSON] щодо отримання від неї чи від будь-кого грошових коштів у розмірі 100000,00 доларів США у травні 2011 року - в рахунок подальшого відчуження позивачкою спірної квартири; такі твердження позивачки [PERSON] також дані нею в судовому засіданні під час її допиту як свідка (в порядку ст.184 ЦПК України). При цьому, відповідачка [PERSON] не заперечує про те, що в договорі купівлі-продажу від 14.06.2013 року зазначена сума 150000,00 грн. є реальною сумою оцінки квартири, яку відповідачі (1 і 2) попередньо обумовили між собою, яка була значно меншою від експертної оцінки (619609,00 грн.) та яку після отримання від батька відповідачка [PERSON] залишила ці кошти собі, тобто грошові кошти одержані від продажу квартири довіреною особою Продавцеві передані не були. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (продавцеві). Ствердження [PERSON] (позивачки та як свідка) про те, що вона не отримувала від [PERSON] (чи від будь-кого) грошових коштів у розмірі 100000,00 доларів США у травні 2011 року - в рахунок подальшого відчуження нею спірної квартири, також підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON]; за встановлених обставин, суд вважає, що такі твердження позивачки не спростовані в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] (відповідачами 1 і 2) достатніми та належними (письмовими) доказами; за таких обставин, суд вважає, що показання свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення по даній справі у аспекті заперечень відповідачів 1 і 2. Крім того, зміст довіреності від 06.06.2012 року від імені [PERSON] не містить чіткого визначення волевиявлення позивачки [PERSON] на продаж спірної квартири за ціною та на умовах на розсуд [PERSON], як довіреної особи. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони договору є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу. Згідно положень ст.232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Аналізуючи встановлені обставини справи та оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що ствердження позивачки щодо підстави визнання оспорюваного договору недійсним згідно ст.232 ЦК України, є доведеними в судовому засіданні, що підтверджується по суті і поясненнями [PERSON] (відповідача 2) - а.с.53 т.1, 27 т.2. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.06.2013 року квартири №62 та визнання за [PERSON] (позивачкою) права власності на квартиру [ADDRESS] (ст.392 ЦК України) підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] в частині скасування рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за [PERSON] на квартиру №62 та відповідного реєстраційного запису, зобов»язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві відновити реєстраційний запис про право власності [PERSON] на квартиру №62; а також, в частині усунення перешкод у здійсненні [PERSON] її права користування та розпорядження квартирою №62 - шляхом зняття з реєстрації [PERSON] та [PERSON], [INFO] по квартирі [ADDRESS] - заявлені у даній справі без достатніх правових підстав та обґрунтування, оскільки зазначені вимоги можуть бути заявлені позивачкою у разі набрання даним рішенням законної сили в частині задоволених позовних вимог позивачки та виникнення підстав для звернення за захистом у разі порушення прав власника суб»єктами владних повноважень, в установленому порядку, тому в задоволенні зазначених позовних вимог [PERSON] у даній справі має бути відмовлено. Відповідно до положень ст.232, 1167, 23 ЦК України, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає його в межах заявлених позивачкою вимог, та з урахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачці [PERSON] моральних страждань, з урахуванням обставин справи, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] по 10000 грн. 00 коп. з кожного, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають також стягненню на користь позивачки [PERSON] судові витрати, з кожного - по 1720,50 грн. (а.с.1-3).

Outcome: partial