Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу та збитків за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошову суму у розмірі 8800,00 гривень, що є еквівалентом 1090,00 доларів США, за курсом 1 долар США дорівнював 8,07 гривень, а відповідач зобов'язався повернути грошові кошти позивачу у строк до 01.05.2009 року. у вищевказаний строк відповідач борг не повернув. Пунктом 4 договору зазначено, що договір набуває чинності з моменту передачі позичальником позикодавцю суми позики та діє до моменту повернення позикодавцем позичальнику суми позики. Позичальник засвідчив, що отримав від позикодавця суму позики у повному обсязі у момент підписання цього договору сторонами. Згідно п.6 зазначено, що дата закінчення строку дії цього договору визначається сторонами як дата повернення позичальником позикодавцю суми позики. Станом на 31.01.2014 року позичальник борг не повернув. Враховуючи той факт, що відповідач не повернув позику у розмірі 8800,00 гривень, пеня, яку повинен сплатити відповідач з 01.05.2009 року по 31.01.2014 року дорівнює 1528560,00 гривень в розрахунку 10 відсотків від суми позики у розмірі 8800,00 гривень помноженого на 1737 календарних днів, при цьому сплатити штраф у розмірі 2000,00 гривень за користування коштами. Але, зважаючи на ті факти, що відповідач в усній формі 18.12.2013 року обіцяв повернути суму позики, штраф та пеню за 45 днів в термін 31.01.2014 року та фактично не повернув його, при цьому зазначена вище сума пені у розмірі 1528560,00 гривень є нереальною для стягнення з відповідача, вважає за доцільне стягнути пеню у сумі 39600,00 гривень лише за 45 днів, а саме з 18.12.2013 року по 31.01.2014 року включно. Посилаючись на вищевикладене просив суд стягнути з відповідача суму позики 8800,00 гривень, штраф у розмірі 2000,00 гривень, пеню у розмірі 39600,00 гривень та судовий збір у розмірі 504,00 гривень. Позивач у судове засідання не з'явився, однак від його представника надійшла заява про розгляд справи без його участі та без фіксування судового процесу, позовні вимоги підтримав повністю не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заперечень на позовну заяву суду не надав, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, тому на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно по наявних матеріалах у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, в тому числі оригінал договору позики, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 21.04.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошову суму у розмірі 8800,00 гривень, що є еквівалентом 1090,00 доларів США, за курсом 1 долар США дорівнював 8,07 гривень, а відповідач зобов'язався повернути грошові кошти позивачу у строк до 01.05.2009 року. У вищевказаний строк відповідач борг не повернув. Пунктом 4 договору зазначено, що договір набуває чинності з моменту передачі позичальником позикодавцю суми позики та діє до моменту повернення позикодавцем позичальнику суми позики. Позичальник засвідчив, що отримав від позикодавця суму позики у повному обсязі у момент підписання цього договору сторонами. Згідно п.6 зазначено, що дата закінчення строку дії цього договору визначається сторонами як дата повернення позичальником позикодавцю суми позики. Станом на 31.01.2014 року позичальник борг не повернув. Враховуючи той факт, що відповідач не повернув позику у розмірі 8800,00 гривень, пеня, яку повинен сплатити відповідач з 01.05.2009 року по 31.01.2014 року дорівнює 1528560,00 гривень в розрахунку 10 відсотків від суми позики у розмірі 8800,00 гривень помноженого на 1737 календарних днів, при цьому сплатити штраф у розмірі 2000,00 гривень за користування коштами. Але, зважаючи на ті факти, що відповідач в усній формі 18.12.2013 року обіцяв повернути суму позики, штраф та пеню за 45 днів в термін 31.01.2014 року та фактично не повернув його, при цьому зазначена вище сума пені у розмірі 1528560,00 гривень є нереальною для стягнення з відповідача, вважає за доцільне стягнути пеню у сумі 39600,00 гривень лише за 45 днів, а саме з 18.12.2013 року по 31.01.2014 року включно. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 7 договору якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суми позики, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 2000 гривень та пеню в розмірі 10 відсотків від суми позики за кожен день затримки розрахунку. Таким чином, відповідачем взяті на себе зобов'язання за договором позики не виконано, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому сума заборгованості підлягає стягненню з боржника, отже позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 504,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.( а.с. 8).

Outcome: approved