Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом та відповідно до заяви про зміну позовних вимог від 26.01.2015 року просили визнати за ними право власності на 19/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в рівних частках за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] їх матері [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що позбавлені можливості оформити спадщину іншим шляхом (у нотаріальному порядку) після смерті матері, оскільки спадкове нерухоме майно не зареєстроване у встановленому законом порядку і видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину неможлива. У судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну позовних вимог від 26.01.2015 року. Представник відповідача Вінницької міської ради Федчишен В.А. у судовому засіданні при розгляді справи поклався на розсуду суду. Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційної справи № 13056, копію спадкової справи №13/2014, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Вінниці померла [PERSON] (Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 15.08.2013 року (а.с.17)). Позивачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є рідними дітьми померлої [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.10.1993 року, Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.08.2006 року (а.с.10-11). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Ч. 4 ст. 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно розпорядження Вінницької районної державної адміністрації про призначення опікуна над дитиною - сиротою [PERSON], [INFO] від 10.02.2014 року №62 (а.с.18-19) призначено [PERSON] опікуном над дитиною - сиротою, [PERSON], [INFO] (батько малолітнього [PERSON] в свідоцтві про народження записаний зі слів матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №13/2014, заведеної Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 21.01.2014 року, [PERSON] подала у передбачений законодавством строк для прийняття спадщини після померлої [PERSON] відповідну заяву про прийняття спадщини від 11.01.2014 року до Другої вінницької державної нотаріальної контори. Неповнолітній [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після померлої [PERSON] без подання відповідної заяви до Другої вінницької державної нотаріальної контори відповідно до положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги за законом (відповідно до ст. 1261 ЦК України) після померлої , які прийняли спадщину у рівних частках (по ?). [PERSON] на праві приватної власності належали 3/5 частки будинковолодіння по [ADDRESS], що підтверджується рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.07.2001 року у цивільній справі № 2-827/01, яке набуло законної сили 23.08.2001 року. Право власності [PERSON] на 3/5 частки будинковолодіння по [ADDRESS] зареєстровано ВООБТІ 18.08.2005 року і записано в реєстрову книгу за №15011 книга №51 (а.с.9). Як вбачається з повідомлення КП «ВМБТІ» від 29.09.2014 року № 4298 (а.с.20), станом на 27.08.2014 рік був проведений перерахунок часки будинковолодіння [ADDRESS], що належить [PERSON], в результаті чого частка яка належить [PERSON] складає 19/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Крім того. відповідно додатку №3/9 до рішення виконкому Вінницької міської ради від 04.06.1987 року за №200 будинку з існуючим [ADDRESS] присвоєно [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] померла [INFO], а її частка будинковолодіння [ADDRESS] була перерахована 27.08.2014 року, правовстановлюючі документи після перерахунку часток не реєструвалися, а тому спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували свої спадкові права у встановленому законодавством порядку. З огляду на вказані обставини, державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорською Л.А. були надані Роз'яснення від 03.10.2014 року №1758/02-14, від 03.10.2014 року №1759/02-14 (а.с.21-22), згідно яких видати [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON], але не оформили своїх спадкових прав, свідоцтва про право на спадщину за законом неможливо, оскільки правовстановлюючий документ на 19/100 часток будинковолодіння [ADDRESS] не зареєстрований за [PERSON]; для вирішення даного питання необхідно звернутися до суду. Вказане роз'яснення за своєю правовою природою є відмовою у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно п. 1 Інформаційного листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки; відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину; статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину; виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК); якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, нерухоме майно - 19/100 частки будинковолодіння [ADDRESS] - увійшли до складу спадщини. Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи № 13056 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.02.2015 року, відомості щодо будь-яких обтяжень чи обмежень щодо 19/100 частки будинковолодіння [ADDRESS] відсутні. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивачів неможливо (на переконання суду, позивачами було вірно обрано спосіб захисту, оскільки дії нотаріуса є правовірними, а тому підстави для їх оскарженні відсутні), а отже позов підлягає задоволенню. Таким чином, позов підлягає задоволенню. За клопотанням позивачів судові витрати слід залишити за позивачами.

Outcome: approved