Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] огли 19.07.2019 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять: стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] огли 945,01 грн. матеріальної і 1500,00 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] огли 7500,00 грн. моральної шкоди В обґрунтування позову зазначено, що 08.10.2017 року приблизно о 20:00 год. [PERSON] керував автомобілем «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , на регульованому перехресті вул. Механізаторської та вул. Ак. Павлова в м. Харкові порушив вимоги п. 18.2 ПДР України та скоїв наїзд на неповнолітнього [PERSON] , 2001 року народження, який переходив дорогу по пішохідному переходу на зелений сигнал світлофору. Вказана ДТП сталася з вини відповідача, який своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено адміністративне стягнення. Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови та шийного відділу хребта. Після виписки із стаціонару [PERSON] продовжував амбулаторне лікування. Всі витрати на проведення лікування, у тому числі придбання медпрепаратів, оплата медичних процедур та маніпуляцій, були здійснені за рахунок власних коштів позивачів. В результаті ДТП та спричинених [PERSON] тілесних ушкоджень, йому завдано моральну шкоду внаслідок душевних та фізичних страждань, які позначили негативні зміни у його житті, а саме: він дуже злякався, постійно згадував про подію та її наслідки, що потягло негативні емоції, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні. Фіксував увагу на проблемі одужання та реабілітації, переживав психологічний дискомфорт, тимчасову відірваність від соціального життя, в тому числі від шкільного колективу, порушення сну, нервозність. Стан його здоров`я після ДТП погіршився, тривалий час його супроводжував сильний головний біль, головокружіння, загальна слабкість, посттравматичний біль у шийному відділі хребта. Крім того, внаслідок ДТП позивачу [PERSON] також було завдано моральної шкоди як батьку дитини, яку збив на пішохідному переході автомобіль відповідача. Він одразу прибув на місце події та пережив великий стрес внаслідок того, що сина збив автомобіль відповідача. Вказані моральні страждання позначили негативні переживання, тривогу, знижений нестійкий настрій, порушення сну, емоційну напругу, нервозність, дратівливість. Він постійно супроводжував сина під час його лікування. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.07.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та доводи, викладені в позові. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та доводи, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оскільки позивачі не заперечували проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2017 року, винесеною у справі № 643/13727/17, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Як вбачається з вказаної постанови, 08.10.2017 року о 20:00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Ніссан», державний номерний знак [NUMBER] , на регульованому перехресті вул. Механізаторської та вул. Ак. Павлова в м. Харкові не надав дорогу пішоходу [PERSON] та скоїв наїзд на нього, чим завдав матеріальних збитків. Вказана постанова суду набрала законної сили 25.01.2018 року (а.с. 6). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд вважає доведеним наявність вини відповідача у виникненні вказаної вище ДТП. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 26256, [PERSON] в період з 09.10.2017 року по 10.10.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м`яких тканин голови (а.с. 7). На а.с. 8-9, 11-14 містяться витяги з амбулаторної картки [PERSON] з приводу відвідування 09.10.2017 року, 23.10.2017 року, 28.11.2017 року лікарів невролога та хірурга. На а.с.15 містяться копії трьох фіскальних чеків з аптечного пункту № 1 ТОВ «Фармакор-2015» від 09.10.2017 року, 10.10.2017 року та 11.10.2017 року на загальну суму 945,01 грн. Як вбачається з приписів ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підтвердження спричинення позивачам матеріальної шкоди у розмірі 945,01 грн., ними надано суду копії трьох чеків з аптечного пункту № 1 ТОВ «Фармакор-2015» від 09.10.2017 року, 10.10.2017 року та 11.10.2017 року. Між тим в наданій позивачами медичній документації відсутні дані щодо призначення [PERSON] огли медичних препаратів, які зазначені у вказаних вище чеках. Судом в судовому засіданні позивачам було роз`яснено, що згідно чинного законодавства України саме на них покладений обов`язок надати суду докази, що підтверджують факт призначення [PERSON] медичних препаратів, які зазначені у вказаних вище чеках, та запропоновано надати вказані докази суду. Позивачами було повідомлено про відсутність у них будь-яких інших доказів, крім медичної документації, що міститься в матеріалах справи. Також позивачами було зазначено, що вони не можуть пояснити суду, в якій саме медичній документації містяться дані щодо призначення [PERSON] огли медичних препаратів, зазначених в чеках. Таким чином, всупереч вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачами не доведено, шляхом надання суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що медичні препарати, які були придбані згідно вказаних вище чеків, дійсно призначались [PERSON] у зв`язку із лікуванням тілесних ушкоджень, спричинених внаслідок ДТП. За таких обставин, оцінюючи зібрані в справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] в якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошових коштів в розмірі 945,01 грн. Щодо вимог позивачів відносно відшкодування моральної шкоди, суд керується таким. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною другою ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 1 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Суд вважає доведеним, що позивачу [PERSON] огли завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я внаслідок ДТП, що сталось з вини відповідача, а також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього як потерпілого у справі про адміністративне правопорушення, вчинене відповідачем. При визначенні розміру відшкодування спричиненої [PERSON] огли моральної шкоди суд виходить із вимог розумності, виваженості та справедливості, враховує обставини справи, викладені вище, зокрема спричинення йому внаслідок ДТП вказаних вище тілесних ушкоджень та факт його стаціонарного лікування у зв`язку з цим, глибину, характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, та визначає розмір спричиненої позивачу [PERSON] огли моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. Виходячи з положень п. 1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, ст. 3 СК України, батько відноситься до членів сім`ї дитини. Як вбачається з копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2001 року, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Суд вважає доведеним, що позивачу [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо його сина [PERSON] огли. При визначенні розміру відшкодування спричиненої позивачу [PERSON] моральної шкоди суд виходить із вимог розумності, виваженості та справедливості, враховує обставини справи, викладені вище, глибину, характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, та визначає розмір моральної шкоди в сумі в сумі 1500,00 грн. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, в загальному розмірі 6500,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог суд стягує з відповідача на користь позивача [PERSON] понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 502,22 грн.

Outcome: partial