Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що позивач є наймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстрований син [PERSON] , який в зазначеній квартирі не проживає. Наявність реєстрації відповідача у квартирі порушує права та інтереси позивача, як наймача квартири, оскільки створює перешкоди у здійсненні нею права користування житлом та змушує її нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, у позові просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Представник третьої особи Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала. 26.07.2021 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та залучення до участі в справі Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області як правонаступника третьої особи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , не приватизована, була видана [PERSON] на підставі ордеру на житлове приміщення № 58 «н» від 18.01.1978 року на склад сім`ї з 3-х осіб: [PERSON] - наймача, [PERSON] - дружини, [PERSON] - сина, які померли [INFO] , 08.03.2021 року та [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] від 06.10.2018 року, серії [NUMBER] від 09.03.2021 року та серії [NUMBER] від 15.10.2019 року відповідно. Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.06.1982 року та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 20.03.2001 року. Відповідно до копії довідки ЦНАП від 02.04.2021 року №6221, за адресою: [ADDRESS] , станом на 02.04.2021 року зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , виданого 26.01.2021 року, [PERSON] , [INFO] , з 03.08.2017 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Застосовуючи вказану норму матеріального права, суд враховує роз`яснення надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 2017 року відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі, особистих речей в квартирі не має, не сплачує комунальні платежі, у утриманні житла участі не бере та не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення. У заяві від 29.07.2021 року [PERSON] повністю визнав позовні вимоги та зазначив, що він не мешкає у спірній квартирі, а місцем його постійного проживання є Російська Федерація . Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає понад шість місяців у спірній квартирі і має постійне місце проживання на території Російської Федерації, громадянство якої він набув, а тому він втратив право користування спірною квартирою. Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушених прав позивача. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 454,00 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 454,00 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved