Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі посилаються на те, що 21 листопада 2011 року шлюб між батьками [PERSON] та [PERSON] розірваний. На підставі рішення суду [PERSON] був зобов»язаний до сплати аліментів до настання ними повноліття. 05 березня 2015 року їм виповнилось 18 років, а тому виплата аліментів була припинена. З 01 вересня 2015 року позивачі навчаються на третьому курсі денного відділення економічного факультету Національного університету біоресурсів і природокористування України, що підтверджується доданою до заяви довідкою з місця навчання, у зв»язку з чим потребують матеріальної допомоги. [PERSON] працює сімейним лікарем та завідувачем Валявської амбулаторії Городищенського РТМО і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Аліменти на інших осіб не сплачує. Крім того, ними було сплачено за проживання в гуртожитку, згідно квитанції про оплату, 6 000 грн. та 3 000 грн. за навчальні курси. Звернулися з позовом до суду про стягнення аліментів на час навчання. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали частково та просили стягнути аліменти з відповідача на їх користь в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, на період навчання в Національному університеті біоресурсів і природокористування України 4 рівня акредитації, денної форми навчання за державним замовленням до 23 червня 2017 року. Від решти позовних вимог про стягнення додаткових витрат, пов»язаних з оплатою літнього вирівнювального семестру та за проживання в гуртожитку - відмовились, надавши суду відповідні заяви від 13 жовтня 2015 року. Відповідач позов визнав частково та не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачів у розмірі 1/3, але не менше як то визначено Сімейним Кодексом України, щодо стягнення додаткових витрати, заперечив. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення в силу наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів цивільної справи відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (а.с.5-6), які після закінчення школи, будучи повнолітніми, продовжують навчатися на 3 курсі економічного факультету денної форми навчання за напрямком «Фінанси і кредит» в Національному університеті біоресурсів і природокористування України ІV рівня акредитації, з терміном навчання з 01 вересня 2015 року по 23 червня 2017 року, що підтверджується довідками від 14 вересня 2015 року за №5852 та №5853 (а.с.29-30). Згідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2011 року, шлюб між батьками позивачів розірваний (а.с.7). Дана обставина відповідачем не заперечується. Відповідно до чеків ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27 серпня 2015 року №27082015113246 та № 27082015112807 (а.с. 13-14), позивачами здійснена оплата за проживання в гуртожитку в сумі 3212 грн. 00 коп. з кожного. Крім того, позивачами здійснена оплата за вирівнювальний семестр в сумі 1546 грн., з кожного, згідно квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» №875780294 та №875774345 від 13 серпня 2015 року (а.с.10-11). Згідно ст.198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов»язані утримувати дитину і обов»язок утримувати є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Причому обов»язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Після досягнення повноліття позивачами, батьками, не було визначено за домовленістю способу виконання обов»язку по утриманню повнолітніх дітей, у зв»язку з навчанням, та не укладено договору про сплату аліментів. У відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оцінюючи докази у справі, суд приходить до висновку про наявність умов для виникнення обов»язку у відповідача приймати участь в утриманні повнолітніх синів, остільки вони є не працюючими, такими, що потребують матеріальної допомоги, а мати і батько є здатними їх утримувати. Оскільки аліментний обов»язок батька, відповідача у справі не пов»язується з його працездатністю, матеріальним станом, то суд вважає відповідача таким, що може надавати матеріальну допомогу у фінансуванні отримання освіти синами, шляхом присудження йому аліментів зі сплатою щомісячно, чого він і не заперечує. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України визначено три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу), одночасно в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Так як ініціатива способу визначення розміру та величини аліментого платежу належить насамперед позивачам, і лише потім їх оцінює суд, то суд, вважає за можливе визначити відповідачу розмір аліментів у частці від заробітку, остільки сторони цього не заперечують. Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги такі обставини, а саме, що відповідач працюючий, не має на утримані інших утриманців, фізично здоровий. Оскільки, розмір (частка) аліментів залежить від обставин, які визначені статтею 182 СК України і відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно, на кожну дитину, як і не заперечують цього позивачі, суд вважає, що слід визначити розмір частки саме в розмірі 1/3, як такий, що сприятиме забезпеченню найвищих інтересів дітей, як потребуючих матеріальної допомоги. З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, враховуючи відмову позивачів від позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат. Позов підтверджується: копією паспорта [PERSON], копією паспорта [PERSON], копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], копіями паспортів [PERSON] та [PERSON], довідками Національного університету біоресурсів і природокористування України ІV рівня акредитації від 14 вересня 2015 року за №5852 та №5853, чеками ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27 серпня 2015 року №27082015113246 та № 27082015112807, копіями квитанцій ПАТ КБ «ПриватБанк» №875780294 та №875774345 від 13 серпня 2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved