Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] 21 жовтня 2013 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, встановлення порядку користування житловим приміщенням. Позов мотивує тим, що квартира [ADDRESS] з 15.11.2007 року перебуває у спільній власності її та її малолітнього сина - [PERSON], [INFO] та відповідача - її діда, [PERSON]. На даний час, вона та відповідач по справі, не можуть досягти згоди щодо порядку користування житлом. Останній одноосібно користується вищевказаною квартирою, після смерті своєї дружини - [PERSON], яка є бабою, став влаштовувати у квартирі сварки. Відповідач приховав від неї належні їй приватизаційні документи на житло, виставляв з квартири її речі, замінив без її відому замки вхідних дверей квартири, ключі від яких дати їй та її сину відмовляється. Вона з родиною змушена проживати у квартирі своїх батьків - [PERSON] та [PERSON] Усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві спільної власності спірною квартирою відповідач у добровільному порядку відмовляється. Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належної їй та її малолітньому синові [PERSON] на праві власності квартирою, яка знаходиться у [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] надати доступ до квартири, можливість спільного користування кухнею, санвузлом, коридором квартири за вказаною адресою та видачі їй приватизаційних документів на дане житло на її ім'я та ім'я її малолітнього сина. Виділити їй і її синові [PERSON] окреме приміщення у вигляді кімнати площею 16,7 квадратних метрів та розділити особові рахунки по утриманню квартири за адресою: [ADDRESS], по оплаті за теплову енергію (опалення), газове постачання, електропостачання, водопостачання, вивезення побутових відходів між нею та відповідачем - [PERSON]. Заявою від 11.02.2014р. позивач змінила позовні вимоги, та просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належної їй та її малолітньому синові [PERSON] на праві власності квартирою [ADDRESS] шляхом вселення її - та її малолітнього сина [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. Встановити порядок користування житлом шляхом виділення їй і її синові [PERSON] окремого приміщення у вигляді кімнати площею 16,7 квадратних метрів, коридор, кухню та санвузол залишити в загальному користуванні, розділити між нею та відповідачем - [PERSON] в рівних частинах особові рахунки по утриманню квартири. В судовому засіданні позивач підтримала позов з наведених у уточненій позовній заяві мотивів. Відповідач в судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що у нього з позивачем склались неприязні стосунки, в зв'язку з чим вони не зможуть проживати в одній квартирі разом. Крім цього, позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду. Заслухавши пояснення сторін, показання допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно зі статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З матеріалів справи вбачається, що позивачу, її неповнолітньому сину, відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності /788-р/ 15.11.2007 /відділу реєстру житлового фонду департаменту житлово-комунального господарства і будівництва Луцької міської ради, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.7 інвентаризаційної справи ). Як вбачається з останнього, спірне житло на праві спільної часткової власності належало відповідачу [PERSON], його дружині [PERSON], [PERSON] та її малолітньому сину [PERSON] (по ? частці кожному). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2013р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області.(а.с.10). З свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що 17.07.2013р. відповідач [PERSON] успадкував після смерті дружини [PERSON] ? частки вищевказаного житлового приміщення (спадкова справа №6/2013, зареєстровано в реєстрі за №1347). Таким чином, відповідач є власником ? частки квартири [ADDRESS]. Як встановлено судом, позивач разом з малолітнім сином також є власником ? частки цієї ж квартири. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном (у даному випадку квартирою) на свій розсуд. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] замінив замок на вхідних дверях квартири, чинить позивачу та її малолітньому сину перешкоди у користуванні належною їм на праві власності квартирою. Даного факту не заперечив в судовому засіданні відповідач. За таких обставин, позовна вимога [PERSON] щодо зобов'язання відповідача усунути перешкоди їй та синові у користуванні квартирою є обґрунтованою. З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира складається з двох кімнат площею 13кв.м. 16,7 кв.м, кухні площею 3кв.м, коридорів площею 4,5 та 1,9 кв. метри, вбиральні площею 2,9 кв. метри. Позивач просить встановити порядок користування вказаним житловим приміщенням, виділити їй і сину [PERSON], [INFO], кімнату площею 16,7 кв.м, коридор, кухню та санвузол за вищевказаною адресою залишити у загальному користуванні. Як слідує зі змісту статті 50 ЖК України, не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Сину позивача виповнилось 12 років. За таких обставин, суд не вправі виділити в користування позивача та її сина кімнату площею 16,7 кв.м за вищевказаною адресою, тому в цій частині позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Таким чином, аналізуючи наведені по справі докази в їх сукупності та приймаючи до уваги, що позивач та її син не взмозі користуватись належною їм на праві спільної часткової власності квартирою [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що відповідача слід зобов'язати усунути перешкоди у користуванні позивачу та її малолітньому сину [PERSON] належної їм на праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] шляхом вселення [PERSON] та [PERSON] у квартиру [ADDRESS]. Суд вважає, що посилання відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставним, оскільки законодавством не передбачено застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути сплачені позивачем судові витрати в сумі 114,70грн. за вимогу про усунення перешкод у користуванні житлом.

Outcome: partial