Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

[PERSON] 4 січня 2019 року звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів стягуваних за судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2018 року на утримання [PERSON], [INFO] із твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 500 гривень щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2018 року у справі №711/6294/18 з неї на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судовий наказ набрав законної сили, На даний час позивач не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі, оскільки в 2015 році в неї народилася ще одна дитина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Через хворобливий стан здоровя сина, вона вимушена надавати йому постійний догляд і не має можливості працевлаштуватися, інших доходів вона немає, в центрі зайнятості на обліку не стоїть. Зазначає, що її матеріальне становище не дає змогу сплачувати аліменти у визначений судом розмір, а тому звернулась до суду з даним позовом, в якому просить зменшити розмір стягуваних аліментів, який визначений для стягнення у твердій грошовій сумі, до 500 гривень. Ухвалою суду від 25 січня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що судовим наказом від 28 серпня 2018 року визначено стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний розмір є, в розумінні ч.2 ст. 182 СК України, мінімальним гарантованим розміром аліментів, проте позивач прагне зменшення мінімального розміру аліментів, що є не можливим та не допустимим з огляду на аналіз діючого законодавства України, що регулює дані відносини. Зменшення розміру стягуваних аліментів допустиме тільки в тому разі, коли стягуються аліменти більшого розміру ніж мінімальний розмір аліментів передбачений законодавством. Також зазначив, що з моменту призначення аліментів і до сьогодні [PERSON] жодного разу не сплачувала аліменти та більш того, взагалі з моменту народження дитини не приймала участі у її вихованні та лікуванні, оскільки дитина хворіє хронічним вірусним гепатитом С, та взагалі не піклувалась життям власної доньки. Тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначені обставини викладені також у відзиві на позовну заяву. Суд заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 серпня 2018 року у справі №711/6294/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 липня 2018 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги наступними обставинами, а саме народження другої дитини [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні та потребує її догляду, а тому вона не взмозі працевлаштуватися та отримувати доходи. На даний час вона в центрі зайнятості на обліку не перебуває, інших доходів не отримує. На підтвердження зазначеного надала суду свідоцтво серії 1-СР №212572 про народження 27 квітня 2015 року [PERSON] (а.с. 8), довідку №1596 від 9 жовтня 2018 року, видану КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер», з якої вбачається, що [PERSON] по стану здоровя в даний час потребує догляду матері терміном 6 місяців (а.с.9), індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] з яких вбачається, що з травня 2018 року, остання не отримує доходів (а.с. 10), зазначене також вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків (а.с.13). Згідно довідки департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 18.10.2018р. за №3463/28-5/2-1 [PERSON] з 01 травня 2018 року ніяких видів соціальної допомоги не отримує (а.с. 11). Крім того, згідно довідки Черкаського міського центру зайнятості від 19 листопада 2018 року за №03/193607 [PERSON] не перебуває на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості станом на 19 листопада 2018 року і допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 12). Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на те, що він також не працює та немає інших доходів, проте витрачає кошти на утримання доньки, а здебільшого на її лікування, оскільки [PERSON] хворіє на хронічний вірусний гепатит С, у звязку із чим перебуває на обліку у лікаря-інфекціоніста. На підтвердження зазначеного, надав суду консультативний висновок ендокринолога (а.с. 30), консультаційний висновок спеціаліста КНП «Черкаська міська інфекційна лікарня» від 11 лютого 2019 року (а.с.31), надав копії рахунків та чеків на підтвердження сплати послуг за проведення лабораторних досліджень (а.с.32-36). Також надав довідку Черкаського міського центру зайнятості від 11 лютого 2019 року за №03/19/469, з якої вбачається, що [PERSON] не перебуває на одліку у Черкаському міському центрі зайнятості станом на 11 лютого 2019 року і допомогу по безробіттю не отримує (а.с. 37), та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків згідно яких з четвертого кварталу 2017 року по перший квартал 2018 року відсутня інформація про доходи відповідача (а.с. 38). Частина 1 ст. 18 ЦПК України визначає, - що судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України, - і за її межами. Згідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, - якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим, частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON], [PERSON] просив стягнути з останньої на його користь аліменти в розмірі, що є мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитину встановлений законом. За таких обставин суд погоджується із тим, що матеріальний стан позивача змінився (припинилися соціальні виплати), проте слід зауважити, що на законодавчому рівні чітко визначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дитини у віці від 6 до 18 років з 01 січня 2019 пo 30 червня 2019 складає 2027 грн. Суд також приймає до уваги положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована державою Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Таким чином,\~з урахуванням встановлених судом обставин, вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів до 500 гривень суд вважає необґрунтованими та такими, що суперечать нормам закону та порушуватимуть права дитини, а відтак такими, що не підлягають до задоволення. Крім того, окремо слід зазначити, що суд не приймає доводів відповідача [PERSON] про неможливість зміни розміру аліментів у звязку із тим, що донька часто хворіє і він витрачає на це багато коштів, оскільки зазначене питання має вирішуватися між сторонами під час іншого судового розгляду щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Outcome: dismissed