overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] 5 грудня 2018 року пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 квітня 1999 року. У обґрунтування свого позову посилалася на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, він байдуже ставився до неї, позивача, інтересів сім`ї, часто ображав її, принижував її гідність як жінки, вони не могли налагодити їхні відносини, через що стали проживати окремо. Відповідач сім`єю не цікавиться, йому байдуже як ростуть і розвиваються їхні діти і тому вже понад чотири роки вони проживають окремо, не спілкуються, тобто їхня сім`я фактично розпалася, між ними втрачено почуття взаємної поваги та любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] та її представник адвокат Тесля О.М. у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві, пояснила, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Відповідач [PERSON] позов не визнав посилаючись на те, що причин для розірвання шлюбу немає та бажає зберегти сім`ю. Вислухавши пояснення позивача, її представника адвоката, відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про одруження та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 21 квітня 1999 року від якого мають одну неповнолітню дитину ( а. с. 3, 5). У серпні 2014 року вони припинили подружні відносини, відповідач переїхав проживати окремо. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 704,80 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] 5 грудня 2019 року пред`явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 лютого 2006 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через розбіжність в характерах та ігнорування його, позивача, як особистості, через що вони стали чужими людьми, відповідачка не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби та взаємодопомоги, у результаті чого він втратив до неї почуття поваги та любові. Хоча від шлюбу дітей у них немає, однак [PERSON] відмовляється прибути в органи ДРАЦС для реєстрації розірвання шлюбу. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] адвокат Кіт В.Ю. у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про одруження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 21 лютого 2006 року (а. с. 3). Із заяв по суті убачається, що дітей у них немає, сторони у жовтні 2014 року припинили подружні відносини разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] 5 жовтня 2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 25.02.2006 р. він перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали скандали. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачкою не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачка була згодна на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 25.02.2006 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №41 (а.с.10). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] 5 жовтня 2017 року предявив позов до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері, [PERSON], котра померла 11 грудня 2016 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що після смерті його матері [PERSON] відкрилася спадщина, однак він, позивач, протягом строку для прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся, але пропустив цей строк з поважних причин, так як перебував на лікуванні, а в подальшому перебував за кордоном. Під час судового розгляду представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнали з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ст. 174 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. 11 грудня 2016 року у м. Самборі померла [PERSON]. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, 11.12.2016 унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] є сином [PERSON], з якою на час відкриття спадщини проживала дочка позивача [PERSON], інших спадкоємців за законом немає. Частиною першою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав, але пропустив цей строк з поважних причин, що визнала відповідач. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Сторонам розяснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

[PERSON] 5 жовтня 2018 року пред'явив до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 березня 2014 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що між ними на побутовому ґрунті почали виникати сварки та конфлікти, відповідач переїхала проживати до своїх батьків у с. Пиняни і на неодноразові прохання повернутися до м. Львова для спільного проживання та народження дитини і створення сім'ї відмовилася. Після народження дитини він також намагався переконати відповідача повернутися до нього та спільно проживати, однак вона категорично відмовилася. Під час підготовчого засідання [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнала, про що подала письмову заяву. Статтею 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 21 березня 2014 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. У лютому 2015 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам роз'яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] 5 липня 2017 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 липня 2013 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини і обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, а саме, він не брав участі у вихованні сина, не виконував своїх батьківських обовязків, постійно нехтував сімейними цінностями, через що між ними постійно виникали сварки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився без повідомлення причин і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 17 липня 2013 року, від якого мають одну неповнолітню дитину (а. с. 4, 6). У січні 2016 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. За наданий судом для примирення строк сторони не примирилися. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 640,00 грн., повязані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] 5 липня 2021 року пред`явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 лютого 2021 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що сімейне життя із відповідачкою не склалося з самого початку. До укладення шлюбу між ними постійно виникали непорозуміння, сварки та ревнощі, а після одруження ситуація значно погіршилася та конфлікти загострилися. Вважає, що їхній шлюб виявився невдалим, збереження цього шлюбу є неможливим і недоцільним, подальше формальне перебування у шлюбі лише шкодить їхнім інтересам та перешкоджає влаштувати своє життя. Вжиті ними заходи щодо збереження шлюбу не дали жодного результату. Від представника позивача [PERSON] адвоката Варги Д.Д. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзиву не подала, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за її відсутності. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 27 лютого 2021 року (а .с. 4). Із заяви по суті справи видно, що дітей у сторін немає, вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому право позивача на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] 5 листопада 2018 року пред'явив до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 6 листопада 2013 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через розбіжність в характерах та ігнорування його як особистості, через що вони стали чужими один одному, що спричиняло постійні сварки та непорозуміння, відповідач не здатна підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, дружби , взаємодопомоги та любові, у результаті такої поведінки відповідача він втратив до неї почуття поваги та любові. Під час розгляду справи по суті [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнала з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 6 листопада 2013 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачем. У квітні 2018 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам роз'яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved