Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], неодноразово уточнюючи позовні вимоги, в кінцевому просить визнати за [PERSON] право власності на 5/8 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 08.12.2015. Свої вимоги мотивує тим, що з 29.11.2013 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого 05.07.2006 у них народилася дочка [PERSON] 08.12.2015 [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла, зокрема квартири [ADDRESS], яку останній успадкував після смерті свого батька [PERSON] Разом з тим, незважаючи на те, що відповідно до вимогам ст.1299 ЦК України [PERSON] повинен був провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, останній не встиг цього зробити, що стало підставою для відмови у видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] за життя заповіту не склав, а до першої черги його спадкоємців за законом входять дружина - [PERSON], мати [PERSON], дочки [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON], а [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. З урахуванням наведеного, оскільки малолітній дочці спадкодавця [PERSON] належить 5/8 спадкового майна, однак у зв'язку з відсутністю документів про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS], останній не може бути видано свідоцтво про право на спадщину, що порушує права дитини, просить в судовому порядку визнати за нею право власності в порядку спадкування. В судовому засіданні 10.01.2017 представник позивача позовні вимоги підтримала, в останнє судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та просила позовні вимоги в редакції позовної заяви від 14.07.2016 задовольнити (а.с.134). В судовому засіданні 10.01.2017 відповідач [PERSON] позов визнала та просила такий задовольнити, в останнє судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання повторно не з'явилися, причин неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судовому засіданні 10.01.2017 позовні вимоги підтримав, в останнє судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкових справ, заведених після смерті [PERSON], який помер 02.12.2015, та після смерті [PERSON], який помер 07.11.2011, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. [PERSON] помер 08.12.2015, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.38). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №117/2016 до майна померлого 08.12.2015 [PERSON], у Четверту Львівську державну нотаріальну контору звернулася дружина спадкодавця [PERSON] в інтересах малолітньої дочки спадкодавця [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.с.2), а також із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] (а.с.с.4). Крім цього, заяву про прийняття спадщини за законом подала дочка спадкодавця [PERSON] (а.с.с.3), а мати спадкодавця [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини та від належної їй частки спадщини на користь дітей померлого [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (а.с.8). Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру [PERSON] заповіту та спадкового договору не укладав (а.с.с.13). Відповідно до ч.1 ст.1258, ст.1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. При цьому, відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними. З урахуванням наведеного, оскільки дружина спадкодавця відмовилась від своєї ? частки у спадщині на користь [PERSON], а мати спадкодавця відмовилась від своєї ? частки у спадщині на користь [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, то остаточно частка [PERSON] у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] становить 5/8 (1/4+1/4+1/8), а частка [PERSON] 3/8 (1/4+1/8). Судом встановлено, що [PERSON] в інтересах малолітньої дочки спадкодавця [PERSON] звернулася в Четверту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] (а.с.с.50), однак у видачі такого їй було відмовлено, оскільки на запит нотаріуса від 09.03.2016 №696/02-14 ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видало довідку №2/3491 від 15.0.2016 про те, що згідно з архівними даними квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON], а не за спадкодавцем (а.с.с.51). Разом з тим, як вбачається з матеріалів спадкової справи №607/2011 до майна померлого 07.11.2011 [PERSON], держаним нотаріусом [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом до ? частки спадкового майна кожному (а.с.с.28, 30, 32, 34). Спадщина, на яку видані вказані свідоцтва в цілому складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Крім цього, державним нотаріусом був посвідчений договір про поділ вказаного спадкового майна, згідно з яким [PERSON] переходить у власність 1/3 частина квартири [ADDRESS], а [PERSON] - квартира [ADDRESS] (а.с.с.36). Квартира [ADDRESS], загальною площею 49 кв.м, житловою площею 27,4 кв.м, належала [PERSON] на підставі довідки №24, виданої Житлово-будівельним кооперативом №141 26.03.1993 (а.с.с.19) та зареєстрована у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 30.03.1993 в реєстрову книгу №61 за №10325 (а.с.с.20), що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №34439692 (а.с.с.21). Відповідно до положень статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.6 постанови від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що згідно з свідоцтвами про право на спадщину за законом та договором про поділ спадкового майна [PERSON] успадкував квартиру [ADDRESS] після смерті свого батька [PERSON], якому вказане майно належало на підставі довідки №24, виданої Житлово-будівельним кооперативом №141 26.03.1993, зареєстрованої у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 30.03.1993 в реєстрову книгу №61 за №10325, реєстраційний №14072161, спадкоємцем [PERSON] за законом до 5/8 часток у спадщині є його малолітня дочка [PERSON], яка має право на спадкування вказаного майна, однак не взмозі належно оформити свої спадкові права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved