Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] 07.06.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача суми боргу 1660,00 грн. та пені в сумі 3950,80 грн., посилаючись на те, що 19.02.2013 року він (позивач) надав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 1660,00 грн., про що сторонами було укладено письмовий договір, відповідач зобов'язався повернути позичені кошти не пізніше 19.03.2013 року, але своїх зобов»язань відповідач не виконує; згідно п.6 Договору у разі прострочення виконання зобов»язання відповідач зобов»язаний сплатити пеню в розмірі 1% від суми неповернутих коштів за кожен день прострочення; по факту отримання коштів відповідачем також було написано розписку від 19.02.2013 року. Оскільки відповідач не повертає суму боргу добровільно, за період з 19.03.2013 року по 12.11.2013 року (за 238 днів) позивачем нараховано пеню в сумі 3950,80 грн., тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його (позивача) користь 1660,00 грн. основного боргу, 3950,80 грн. пені за несвоєчасне повернення позики та судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди; посилаючись на те, що договір позики «складений у порушення вимог ст.625, 1048, 1050 ЦК України; у зв»язку з вчиненням недійсного правочину - Договору позики йому ([PERSON]) завдано моральної шкоди, яку він оцінює сумою 5610,80 грн. (у розмірі вимог позивача за первісним позовом), тому просив в задоволенні вимог [PERSON] відмовити та стягнути з [PERSON] на його користь 5610,80 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] уточнені (збільшені) позовні вимоги в редакції від 12.11.2013 року (а.с.36) підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити; відповідач [PERSON], підтримуючи зустрічні позовні вимоги, просив в задоволенні первісного позову відмовити, стверджуючи, що кошти в сумі 1660,00 грн. він від позивача не одержував, а зазначена сума була його ([PERSON]) боргом перед позивачем за пошкоджений автомобіль позивача; зазначену суму боргу він повернув, окрім залишку суми у розмірі 240,00 грн., зустрічний позов [PERSON] просив задовольнити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] має бути відмовлено, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно письмового договору позики від 19.02.2013 року та розписки від 19.02.2013 року [PERSON] (відповідач) отримав в борг від [PERSON] (позивача) грошову суму в розмірі 1660,00 грн., яку Позичальник (відповідач) зобов»язався повернути не пізніше 19.03.2013 року (п.1-5 Договору, а.с.4, 5 - копії Договору та розписки). Оригінали Договору позики від 19.02.2013 року та розписки на суму 1660,00 грн. зберігаються у позивача [PERSON] та надані представником позивача в судовому засіданні для огляду суду. Згідно п.6 Договору - у разі прострочення повернення позики, на неповернуту частину позики Позикодавець вправі нарахувати пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення; згідно п.5.1 Договору позики - повернення позики (її частини) підтверджується розпискою Позикодавця (а.с.4). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві суми боргу, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст.1050, 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, на вимогу кредитора він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.526, 623, 624 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, а в разі порушення зобов'язання боржник має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Як стверджує позивач [PERSON], сума боргу у розмірі 1660,00 грн. згідно договору позики від 19.02.2013 року відповідачем [PERSON] йому не повернена по теперішній час; відповідачем [PERSON] згідно положень ст.545 ЦК України не надано належних доказів на підтвердження часткового або повного виконання зобов»язання щодо повернення суми 1660,00 грн. позивачеві за первісним позовом. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що сума боргу за договором позики від 19.02.2013 року, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], становить 1660,00 грн. (основного боргу); розмір суми пені, що підлягає стягненню за умовами договору - за період з 20.03.2013 року по 12.11.2013 року (в об»ємі заявлених вимог, за 238 днів) прострочення виконання зобов»язання, дорівнює (1660,00 х 0,01 х 238 дн.) = 3950,80 грн. Згідно ст.1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов»язанням; заміна боргу позиковим зобов»язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (ст.1047 цього Кодексу). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підлягають до задоволення позовні вимоги позивача [PERSON] (в об»ємі заявлених вимог) в частині стягнення з відповідача [PERSON] на його користь (1660,00 + 3950,80) = 5610,80 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача (за первісним позовом) понесені позивачем судові витрати (судовий збір) у розмірі 229,40 грн. (а.с.1). Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5610,80 грн., з урахуванням вищенаведеного, не доведені в судовому засіданні належними доказами; зазначені вимоги заявлені без достатніх правових підстав та обґрунтування; позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не заявлялось вимоги про визнання договору позики від 19.02.2013 року, як правочину, недійсним, тому в задоволенні зустрічного позову має бути відмовлено.

Outcome: approved