Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: - визнати за ним, як спадкоємцем четвертої черги по закону, право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], померлої [INFO], а саме: житлову квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує таким. [INFO] помер [PERSON], який до своєї смерті постійно проживав в спірній квартирі, 1/2 частина якої належала йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ясинуватським відділом шляху 22 жовтня 1993 року, реєстр [NUMBER]. Правовстановлюючий документ зареєстровано в БТІ м.Красноармійська 05.11.1993. Інша 1/2 частина вказаної квартири належала дружині померлого - [PERSON] на підставі цього ж документу. Доньки померлого - [PERSON] та [PERSON] після смерті свого батька, які на день його смерті не були зареєстровані (прописані) з [PERSON] за місцем його проживання та разом з ним на цей час не проживали, не зверталися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Дружина померлого [PERSON] не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, так як вважала, що фактично вступила у права спадкоємця, тому що до смерті та після смерті [PERSON] постійно проживала у спірній житловій квартирі та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, розпоряджалася речами звичайної домашньої обстановки. [INFO] [PERSON] померла, не встигнувши оформити на себе правовстановлюючі документи на спадщину, заповіту не залишала. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, у вигляді: - 1/2 частини спірної квартири, яка належала їй на праві власності; - 1/2 частини спірної квартири, яку вона фактично прийняла у спадщину після смерті [PERSON] Першочерговими спадкоємицями майна, яке залишилося після смерті [PERSON] є її доньки - [PERSON], яка 17.03.2014, маючи намір отримати у спадщину спадкове майно, яке залишилось після смерті матері, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та нотаріусом було заведено спадкову справу №24-2014, та [PERSON], яка не виявила бажання приймати спадщину після смерті матері, у зв'язку з чим не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на час смерті своєї матері не проживала разом з нею та не була зареєстрована з нею за однією адресою. [INFO] [PERSON] померла, правовстановлюючі документи на спадщину оформити на себе не встигла, заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді спірної квартири. Єдиною кровною спадкоємицею майна, яке залишилось після смерті [PERSON] є її сестра - [PERSON], однак вона на час смерті своєї сестри не проживала разом з нею та заяви у строк, передбачений нормами діючого законодавства, про прийняття спадщини не подавала. Вважаючи себе спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], позивач звернувся до суду для надання додаткового строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2015 по справі № 235/1653/15-ц позивача було визнано спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] та надано додатковий строк у три місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання мною заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та у подальшому - з заявою про отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, 14.09.2015 нотаріус своєю Постановою відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видання позивачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на вказану квартиру, так як в даному випадку має місце оформлення спадщини одразу за трьома померлими. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на приписи статей 529, 549 ЦК Української РСР, 1261, 1269, 1264, 1222, 1268, 1296, 1297 ЦК України та Постанову Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 №7. Позивач в судове засідання не з'явився, [PERSON], який є представником позивача на підставі довіреності від 09.01.2018, зареєстрованої в реєстрі за №1-9, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Покровська міська рада Донецької області (далі - відповідач) правом участі в судовому засіданні не скористалась, свого представника до суду не направила, у встановлений судом строк відзив на позов до суду не надала, відповідно до заяви від 15.03.2018 просить розглянути справу без участі представника, справу вирішити на розсуд суду. [PERSON] (далі - третя особа), будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, за змістом якої вона підтверджує, що копію позову з доданими документами вона отримала, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спірну квартиру, та зазначає, що не бажає приймати у спадщину спадкове майно після смерті [PERSON], просить справу слухати без її участі (а.с.98). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ясинуватським відділом шляху 22.10.1993, реєстр [NUMBER], яке зареєстровано в БТІ м.Красноармійська 05.11.1993, власниками спірної квартири є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14), які перебували в зареєстрованому шлюбі з 06.09.1952 (зворот а.с.51). Свідоцтвом про смерть від 19.02.1999 [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.11). Свідоцтвом про смерть від 11.11.2013 [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). Зміст довідок від 04.03.2014 та від 05.03.2014, виданих КП «Красноармійський центр єдиного замовника», дозволяє констатувати, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та фактично проживали в спірній квартирі з 22.06.1967 та з 10.07.1969 відповідно по день своєї смерті, з 07.05.2010 в означеній квартирі зареєстрована та фактично проживала [PERSON] (а.с.71-72). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 04.04.2018 №00019898524, наданого Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану на виконання ухвали суду від 27.03.2018, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.88). Зі свідоцтва про народження від 27.03.1954 [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.102), яка в подальшому у зв'язку із укладенням шлюбів змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.99) та «[PERSON]» (а.с.101). Зі спадкової справи №24-2014 до майна померлого [INFO] [PERSON], копію якої надано приватним нотаріусом Дух І.О. на виконання вимог ухвали суду, вбачається, що [PERSON] 17.03.2014 звернулась до приватного нотаріуса Дух І.О. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру як особа, яка вказане спадкове майно прийняла фактично, оскільки на момент її смерті постійно проживала з нею, на підтвердження чого надала довідки від 04.03.2014 та від 05.03.2014, видані КП «Красноармійський центр єдиного замовника» (а.с. 68). Свідоцтвом про смерть від 04.06.2014 [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.13). Зі спадкової справи №139-2015 до майна померлого [INFO] [PERSON], копію якої надано приватним нотаріусом Дух І.О. на виконання вимог ухвали суду, вбачається, що позивач 14.09.2015 звернувся до приватного нотаріуса Дух І.О. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, як спадкоємець четвертої черги, який фактично проживав зі спадкодавцем і фактично прийняв спадщину, на підтвердження чого надав рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21.08.2015 по справі № 235/1653/15-ц (а.с.38). Вказаним рішенням встановлений факт проживання однією сім'єю позивача - [PERSON] та [PERSON] з квітня 2008 року по 04.06.2014 за адресою: [ADDRESS], позивача визнано спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] та надано додатковий строк у три місяці з дня вступу рішення в законну силу для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.18-19). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.2015, постановленою приватним нотаріусом Дух І.О., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру. За змістом постанови згадана квартира в рівних частках - по 1/2 частці належала батькам померлої [PERSON], які також померли: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]; згідно даних спадкової справи №24-2014, заведеної після смерті [PERSON], її донька [PERSON], прийняла спадщину поданою заявою 17.03.2014; в свою чергу, [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] фактично, оскільки на момент смерті спільно проживала разом з ним. Оскільки в даному випадку має місце оформлення спадщини одразу за трьома померлими, позивачу відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії (а.с.20). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація відсутня щодо [PERSON] (а.с.74). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) щодо [PERSON] інформація відсутня (а.с.75). Розв'язуючи спір, суд враховує такі норми права. За приписами п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 30.05.2008 №7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Суд зазначає, що оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] (день смерті останнього) та строк її прийняття закінчився до 01.01.2004, відповідні спадкові відносини регулюються ЦК УРСР. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи приписи ст.529 вказаного кодексу («при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого») дружина [PERSON] та його доньки [PERSON] та [PERSON] відноситься до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] Суд зауважує, що докази подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини доньками останнього, які станом на [INFO] не проживали разом з ним, відсутні, третя особа - [PERSON] про існування таких доказів суду не зазначила, зміст спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] не дозволяє дійти висновку, що [PERSON] зверталась із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Той факт, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за однією адресою зі своїм чоловіком [PERSON] з 10.07.1969 по день смерті останнього - [INFO], а саме, в спірній квартирі, свідчить про те, що вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном - 1/2 частини спірної квартири, а отже, прийняла спадщину у виді 1/2 частини спірної квартири, яка належала [PERSON] При цьому суд враховує, що за змістом ст.560 ЦК УРСР отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину, є його правом, а не обов'язком. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO], отже відповідні відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом довідки приватного нотаріуса Дух І.О. фактичне прийняття спадщини заявником [PERSON] перевірено по довідкам від 04.03.2014 та від 05.03.2014 №37, виданим КП «Красноармійський центр єдиного замовника», за якими вона постійно проживала з [PERSON] по день смерті останньої в спірній квартирі (зворот а.с.68). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За приписами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи викладене, на підставі досліджених письмових доказів суд зазначає, що [PERSON], яка постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, а саме спірну квартиру, 1/2 частина якої належала [PERSON] на праві власності, а інша 1/2 частина якої прийнята останньою у спадщину, як особою, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном за своїм чоловіком. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Приписами ч.4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки права на спірне спадкове майно з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] належали [PERSON], яка з поважних причин не встигла за життя отримати свідоцтво про право на спадщину, з урахуванням рішення суду від 21.08.2015, яким позивач визнаний спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] та встановлений факт проживання однією сім'єю позивача з [PERSON], беручи до уваги неприйняття спадщини спадкоємцем другої черги, до якої відноситься третя особа по справі, а також відсутність інших спадкоємцем попередньої черги, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання за ним як за спадкоємцем четвертої черги права власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved