Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] в інтересах позивачів, пред'явив у суді позов до відповідачів про визнання незаконними рішення Київської міської ради від 27.12.01 р. №208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» та рішення від 02.12.10 р. №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині віднесення до комунальної власності територіальної громади міста приватизованих житлових квартир [ADDRESS], що належать відповідно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно останньої редакції уточнених позовних вимог, представник позивачів просив суд визнати незаконними та скасувати рішення Київської міської ради від 27.12.01р., №208/1642 та від 02.12.10р. №284/5096 в частині віднесення до комунальної власності приватизованих квартир [ADDRESS], а також 454,4 кв.м. нежилих приміщень будинку; наказів Головного управління комунальної власності м. Києва від 14.04.06р. № 599-В, від 23.03.07р. № 340-В; свідоцтв про право власності від 14.04.06р. серія ЯЯЯ № 501631, від 23.03.07 серія САВ № 253591, від 20.07.07 серія САВ № 283288, які засвідчили про належність нежилих приміщень територіальній громаді Подільського району м. Києва; реєстрацію поточних змін проведену КМБТІ та реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна 25.05.05, 14.12.05, 14.06.06 згідно яких в плані за поверхами на будівлю Літер «А» [ADDRESS], та журналі підрахунку площі житлового будинку підвальний поверх був переоформлений в цокольний поверх літері «А», а нежилі підвальні приміщення № 1 по № 5 (групи приміщень № 29), № 1 по № 2 (групи приміщень № 30), та № 1 по № 4 (групи приміщень № 31) були віднесені до категорії цокольного поверху з зміною їх функціонального призначення означених планом поверхів будівлі (поверх «Підва» літери «А» по [ADDRESS]) складеного КМБТІ 02.04.1960 року; подальше перебування в підвальних приміщеннях житлового будинку [ADDRESS] Центра правової підтримки та партнерства «Алекс», колективного підприємства творча архітектурна майстерня «Ю.Лосицький», ТОВ «Кедем». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірним рішенням від 27.12.01р. №208/1642 Київська міська рада затвердила перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району до якого віднесла і багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] - всі його житлові приміщення в тому числі і житлові квартири. Таке рішення є незаконним, оскільки відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» житлові квартири позивачів було приватизовано, у зв'язку з чим даний будинок на момент прийняття спірних рішень відповідачу не належав, оскільки знаходився у спільній власності фізичних осіб. Рішенням Київради від 02.12.10 р. №284/1642 було визнано такими, що втратили чинність додатки 2-12 до рішення Київради від 27.12.01 р. №208/1642, в тому числі і додаток, яким житловий будинок [ADDRESS] віднесено до об'єктів комунальної власності, проте було затверджено новий перелік об'єктів права комунальної власності територіальної громади міста Києва до якого під №111 (таблиця 7 «житлове господарство») знову занесено житловий будинок [ADDRESS] м. Києва загальною площею 2236,10 кв.м. Таким чином, на думку позивачів Київська міська рада протизаконно позбавила власників будинку права власності на будинок, на його житлові та допоміжні підвальні приміщення. Ухвалою суду від 20.03.12р. судом було прийнято до спільного розгляду позовну заяву третіх осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Київської міської ради про визнання незаконним рішень Київської міської ради від 27.12.01р., №208/1642 та від 02.12.10 №284/5096. Позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] обґрунтовані тим, що на момент прийняття Київською міською радою спірних рішень про розпорядження будинком [ADDRESS], зазначений будинок не належав Київській міській раді, а знаходився у власності власників квартир цього будинку. У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві, позовну заяву третіх осіб з самостійними вимогами також підтримав, просив її задовольнити. Даючи пояснення суду, представник позивачів просив суд звернути увагу на те, що приміщення належні Центр правової підтримки та партнерства «Алекс», ТОВ «Кедем», КП ТАМ «Ю.Лосицький» знаходяться не в цокольному поверсі, а в підвалі, а тому відповідачі приймаючи спірні рішення, видаючи свідоцтво на право власності третім особам, порушили права всіх мешканців приватизованих квартир на наявні в житловому будинку допоміжні приміщення. Представник Київської міської ради, яка є представником Департаменту комунальної власності м. Києва проти позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позовної заяву третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору заперечувала, посилаючись на те, що у позивачів відсутні документи щодо належності їм спірних приміщень. Позивачі не можуть бути власниками спірних приміщень, оскільки ці приміщення не є допоміжними, а є окремим об'єктом цивільних правовідносин та у зазначених нежилих приміщеннях є законний власник. КМ БТІ свого представника в судове засіданні не направив, про причини неявки суду не відомо, про дату, час та місце розгляду справи КМ БТІ було повідомлено належним чином. Представники ТОВ «Кедем», КП ТАМ «Ю.Лосицький» під час розгляду справи проти основного позову та позовної заяви третіх осіб з самостійними вимогами заперечували повністю, посилаючись на те, що головним та преюдиційним доказом при вирішенні даної категорії спору є функціональне призначення спірних приміщень. Крім того, обґрунтовуючи свої заперечення представники посилалися на висновок КНІДСЕ, згідно якого спірні приміщення є не житловими, не відносяться до допоміжних приміщень, у них відсутнє технічне обладнання, яке б могло слугувати для технічного обслуговування будинку, то в даному випадку не має значення де розміщені нежилі приміщення, чи в підвальному, чи в цокольному, чи на першому поверсі житлового будинку. Представник Центру правової підтримки та партнерства «Алекс» свого права на участь у судовому засіданні не використав, про причини неявки суд не повідомлено. Представник АЕК «Київенерго» у судовому засіданні просила вирішити спір на розсуд суду. Треті особи із самостійними вимогами - [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] під час розгляду справи підтримали свої позовні вимоги та вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], просили їх задовольнити. Решта третіх осіб свого права на участь у судовому засіданні не використали, про причини неявки не повідомили. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є власниками відповідних приватизованих квартир [ADDRESS] (а.с. 163-164, т. 1). Рішенням Київської міської ради від 27.12.01р. №208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» було сформовано перелік об'єктів комунальної власності по м. Києву (а.с. 16, т. 3). Рішеннями Подільської районної у м. Києві ради № 134 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Подільського району, що підлягають приватизації та надання дозволу» від 01.03.07р. та № 448 «Про перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади району, що підлягають приватизації» від 07.02.06р. було затверджено спосіб приватизації «викуп» щодо спірних нежитлових об'єктів комунальної власності. В подальшому Фондом приватизації комунального майна Подільського району м. Києва, що діяв в інтересах Подільської районної в м. Києві ради з Колективним підприємством Творча архітектурна майстерня «Ю.Лосицький» та ТОВ «Кедем» було укладено договори купівлі-продажу зазначених нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS]. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.10.08р. рішення Київської міської ради від 27.12.01р. № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» визнано незаконним та скасовано. Пунктом 6 рішення Київради «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» № 284/5096 від 02.12.10 р. визнано такими, що втратили чинність, додатки 2-12 до рішення Київради від 27.12.2001 N 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва». Враховуючи вищезазначене, позовна вимога про визнання незаконним рішення Київської міської ради від 27.12.01р. № 208/1642 «Про формування комунальної власності територіальних громад районів міста Києва» є необґрунтованою, оскільки спірне рішення Київради № 208/1642 від 27.12.01р. разом з додатками було скасовано постановою суду апеляційної інстанції та самим органом, який його видав. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним рішення Київради від 02.12.10р. № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині віднесення до комунальної власності територіальної громади міста приватизованих квартир [ADDRESS], то вона також є необґрунтованою, оскільки змінами, які були внесені 29.12.11р. в спірне рішення Київради від 02.12.10р. № 284/5096 з загальної площі житлового будинку 2236,10 кв.м. (в яку було включено і площу квартир позивачів та третіх осіб з самостійними вимогами) було виключено площу приватизованих квартир, і в результаті залишилася загальна площа в розмірі 435,44 кв.м. Відповідно до довідки № 144 від 06.06.09р. (а.с. 49 т.1), підвальна частина приміщення займає 400 кв.м., згідно з поверховим планом БТІ від 14.04.60р. та відомостей інвентаризації житлових будинків КП «Центральний» від 01.04.09р., з яких лише 182,2 кв.м. використовуються мешканцями будинку під комори та місця загального використання. Враховуючи це, решта площі в розмірі 217,8 кв.м. і є площею не житлових приміщень, які входять в структуру житлового будинку та знаходиться у власності третіх осіб (КП ТАМ «Ю.Лосицький» - 100,00 кв.м.; ТОВ «Кедем» - 67,40 кв.м., Центр правової підтримки та партнерства «Алекс» - 50,40 кв.м.). Статус не житлового приміщення підтверджується свідоцтвами про право власності, які видані Головним управлінням комунальної власності Київської міської державної адміністрації (а.с. 27, а.с. 32, а.с. 37, т. 2). Відповідно до свідоцтв про право власності № 340-В від 23.03.07р., № 918-В від 20.07.07р., № 599-В від 14.04.06р. власником спірних приміщень була територіальна громада Подільського району м. Києва. За правилами ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинків, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Причому перелік таких приміщень не є вичерпним. Разом із тим, у багатоквартирних жилих будинках розташовуються і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (ч.3 ст.4 Житлового кодексу України) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає. Вимоги ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 382 ЦК України, на які посилається позивач, до таких приміщень не застосовуються. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і при будинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї та інші) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Допоміжні приміщення відповідно до ч. 2 ст. 10 зазначеного Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру. Законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення. Ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Враховуючи це, саме нежилі приміщення можуть бути предметом договору оренди, купівлі-продажу, тощо. Спірні нежитлові приміщення в будинку [ADDRESS] не належить до категорії допоміжних приміщень, оскільки за своїм цільовим призначенням не слугують для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, а тому власники квартир не набувають право власності на спірні приміщення. Разом з тим, матеріали справи містять лист Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» від11.02.13р. № 309, з якого вбачається, що нежитлові приміщення, які належать ТОВ «Кедем» належали на праві комунальної власності територіальній громаді Подільського району м. Києва та не відносились до допоміжних приміщень будинку (а.с. 49, т. 3). Згідно п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують всі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їх відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Відчуження приміщень, які належать до типу допоміжних приміщень житлового будинку з боку органів місцевого самоврядування не може фактично здійснюватися через неможливість отримання правовстановлюючих документів на них, оскільки приміщення цього типу перебувають у спільній власності власників квартир. Надання в оренду чи приватизація здійснюється виключно щодо об'єктів нежилого фонду територіальної громади, причому об'єкти як оренди, так і приватизації можуть розташовуватися на різних поверхах будинків, в тому числі і на підвальних. Рішенням Конституційного суду України від 02.03.04 р. №4-рп/2004 р. дано офіційне тлумачення положень пункту 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і інше) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступ до нього. Проте ухвалою Конституційного суду України від 12.05.04р. № 46-у/2004р. встановлено, що наведений у підпункті 1.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 02.03.04 р. №4-рп/2004 перелік допоміжних приміщень (підвали, сараї, кладочки, горища, колясочні і інші) не є офіційним тлумаченням терміна «допоміжні приміщення». Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і з загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема і способу та порядку їх використання. Висновком будівельно-технічної експертизи встановлено, що приміщення груп № 30 та № 31 є не житловими приміщеннями в структурі багатоквартирного житлового будинку, що не відносяться до житлового будинку і можуть вважатися самостійним об'єктом цивільно-правових відносин. Крім того, приміщення груп № 30 та № 31 не відносяться до допоміжних приміщень даного будинку. Експертним висновком зазначено, що в житловому будинку [ADDRESS] є технічні приміщення в яких розміщено інженерно-технічне обладнання, передбачене для забезпечення експлуатації всього будинку. Це приміщення тепло пункту (ТП) та приміщення ІХ, площею 38,5 кв.м. (дивись план приміщення підвалу будівлі [ADDRESS] (а.с. 54, т. 1), в якому влаштовано водомірний вузол. Зазначені приміщення розташовані нижче надземних поверхів будинку (нижче першого поверху), не входять до складу ні одного з об'єктів дослідження (груп приміщень № 29, № 30 та № 31), та є ізольованими від них з відокремленими виходами. Приміщення групи № 30 загальною площею 100,0 кв.м. що належать КП ТАМ «Ю.Лосицький», а також приміщення групи № 31 загальною площею 67,4 кв.м., що належать ТОВ «Кедем», не відносяться до технічних приміщень даного будинку. Результатами проведеного експертами обстеження, а також даних представлених на дослідження матеріалів справи і додаткової документації, встановлено, що трубопроводи теплової магістралі, що проходять через частину приміщень будівлі та розташованих нижче її надземних поверхів (нижче першого поверху), є транзитними і не відносяться до загальнобудинкових інженерно-технічних мереж, обладнання та пристрої будинку [ADDRESS], тобто не призначені для забезпечення життєдіяльності і експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Мешканці будинку (фізичні та юридичні особи) не є споживачами теплової енергії з даної теплової магістралі, у зв'язку з чим не можливо вважати допоміжними приміщеннями для забезпечення експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку [ADDRESS]. Таким чином, спірні приміщення не відносяться до допоміжних в спірних приміщення відсутнє технічне обладнання будинку (інженерні комунікації та технічні пристрої, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир тощо), без доступу до якого експлуатація житлового будинку є неможливою. Із матеріалів справи вбачається, що спірні нежитлові приміщення є не житловими та не відносяться до допоміжних приміщень будинку, оскільки вони не використовуються для обслуговування будинку, в цих приміщеннях відсутнє інженерне обладнання та пристрої, а саме водоміри та інші прилади обліку, бойлери, запірна арматура, електричні щити, без доступу до яких експлуатація житлового будинку не є можливою. Видані Головним управлінням комунальної власності Київської міської державної адміністрації свідоцтва про право власності №340-В від 23.03.07р., № 918-В від 20.07.07р., № 599-В від 14.04.06р. на нежитлові приміщення відповідають вимогам діючого законодавства України. Щодо позовної вимоги про визнання незаконною реєстрацію поточних змін проведену КМБТІ та реєстрацію прав власності на об'єкти нерухомого майна 25.05.05, 14.12.05, 14.06.06 згідно яких в плані за поверхами на будівлю Літер «А» [ADDRESS], та журналі підрахунку площі житлового будинку підвальний поверх був переоформлений в цокольний поверх літері «А», а нежилі підвальні приміщення № 1 по № 5 (групи приміщень № 29), № 1 по № 2 (групи приміщень № 30), та № 1 по № 4 (групи приміщень № 31) були віднесені до категорії цокольного поверху з зміною їх функціонального призначення означених планом поверхів будівлі (поверх «Підва» літери «А» по [ADDRESS]) складеного КМБТІ 02.04.1960 року, то зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від вищевказаних позовних вимог. Із заначених вище підстав задоволенню не підлягає і вимога про визнання незаконним подальше перебування в підвальних приміщеннях житлового будинку [ADDRESS] Центра правової підтримки та партнерства «Алекс», колективного підприємства творча архітектурна майстерня «Ю.Лосицький» та ТОВ «Кедем». Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представник позивача, під час розгляду справи, не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили, що спірні приміщення на момент приватизації використовувались як допоміжні та що без доступу до цих приміщень балансоутримувач не має технічної можливості експлуатувати та обслуговувати будинок у цілому. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки позивачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що спірні нежилі приміщення, хоч і знаходиться в корпусі житлового будинку, але не відносяться до житлового фонду. Розглядаючи позовні вимоги третіх осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Київської міської ради про визнання незаконними рішень Київської міської ради від 27.12.01р. №208/1642 та від 02.12.10р. №284/5096, суд прийшов до висновку про відмову в їх задоволенні. Зі змісту заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання незаконними рішень Київської міської ради від 27.12.01р. №208/1642 та від 02.12.10р. №284/5096 вбачається, що їм відомо про втрату чинності рішення Київської міської ради від 27.12.01р. №208/1642. Разом з тим, треті особи зазначають, що втрата чинності рішення Київської міської ради від 27.12.01р. №208/1642 не позбавляє їх права на визнання цього рішення незаконним з моменту прийняття. З огляду на вищезазначене, суд прийшов до висновку, що вимога третіх осіб про визнання незаконним рішення Київської міської ради від 27.12.01р. №208/1642 є необґрунтованою. Позовна вимога третіх осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Київської міської ради про визнання незаконним рішення Київської міської ради від 02.12.10р. №284/5096, задоволенню не підлягає із зазначених вище підстав. На підставі викладеного, ч. 1 ст. 1, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», п. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,

Outcome: dismissed