Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] в лютому 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позов мотивований тим, що 23.09.2007 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], який 27.12.2011 року було розірвано рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області по справі № 2-341/2011. Від даного шлюбу у у сторін є син [PERSON], [INFO]. Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.03.2013 року по справі № 150/156/13-ц змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] для утримання сина [PERSON], [INFO], з 1/3 частини усіх видів заробітку на ј частину у сіх видів заробітку, починаючи з 04.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. 10.05.2013 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від даного шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2018 року по справі № 127/22008/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, тобто з 04.09.2018 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на сьогоднішній день він по справі сплачує аліменти на двох дітей відповідно до рішень Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.03.2013 року та Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2018 року в розмірі половини заробітку (доходу) на двох дітей, і отже в його розпорядженні залишається 50% від його заробітку, з якого потрібно купувати продукти, оплачувати комунальні послуги і допомагати батькам, так як вони отримують мінімальну пенсію і потребують його допомоги. У звязку з вищенаведеним позивач звернуся до суду та просив змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] відповідно до рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.03.2013 року та стягувати з нього з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно; змінити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] відповідно до рішенням Вінницького міскього суду Вінницької області від 14.11.2018 року та стягувати з нього з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду. Відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Відповідач [PERSON] в судовому засідання заперечила проти задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.03.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] для утримання сина [PERSON], [INFO], згідно з рішенням апеляційного суду Вінницької області від 08.05.2012 року, з 1/3 частини усіх видів заробітку на ј усіх видів заробітку, але не менше 30% від затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.03.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 04.09.2018 року, до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням\~суду\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них\~та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст.\~192\~СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо. Або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3\~ст. 51 Конституції України). Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням\~суду\~кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. В обґрунтування позовних вимог за даним позовом, позивач посилається на те, що на сьогоднішній день він по справі сплачує аліменти на двох дітей відповідно до рішень Чернівецького районного суду Вінницької області від 19.03.2013 року та Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2018 року в розмірі половини заробітку (доходу) на двох дітей, і отже в його розпорядженні залишається 50% від його заробітку, з якого потрібно купувати продукти, оплачувати комунальні послуги і допомагати батькам, так як вони отримують мінімальну пенсію і потребують його допомоги. Судом встановлено, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що за період після стягнення аліментів його матеріальний стан значно погіршився, що він позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Суд вважає, що аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно та на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ј усіх видів заробітку є оптимальними та цей розмір не є завищеним при даних обставинах справи. Також суд не приймає визнання позову відповідачем [PERSON] так як це буде суперечити інтересам дитини та її потреб. Враховуючи наведене, оскільки позивачем не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища, як платника аліментів, виходячи з пріоритету інтересів дитини та його потреб, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, у зв'язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відмовляючи в задоволенні позову, суд також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п.90) 0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». Крім того, як зазначив позивач він працює у Вінницькому ВП ГУНП у Вінницькій області, має стабільний дохід, а також є учасником АТО і має відповідні пільги і зв'язку з тим суд зазначає, що зміна розміру аліментів на утримання дітей в сторону зменшення погіршить матеріальне їх становище, та унеможливить забезпечення їх належного рівня життя, необхідного для розвитку дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed