Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом, в якому просять встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] загальною площею, 67,8 кв.м., яка відноситься до державного житлового фонду, а саме: за позивачами закріпити в користування дві кімнати, а саме: другу кімнату площею 11,9 кв.м , третя кімната площею 10,0 кв.м., а також балкон площею 3,2 кв.м., який примикає до вищевказаних кімнат; за відповідачами закріпити в користування першу кімнату площею 16,4 кв.м і балкон площею 1,0 кв.м , який примикає до даної кімнати; кухню площею 8,1 кв.м, ванну кімнату площею 2,8 кв.м, вбиральню площею 1,4 кв.м, коридор площею 12,7 кв.м і комору площею 0,3 кв.м визначити місцем загального користування. Крім того просять вселити позивачів в другу кімнату площею 11,9 кв.м і третю кімнату площею 10,0 кв.м в квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги мотивують тим, що сторони проживають в квартирі [ADDRESS] загальною площею, 67,8 кв.м., яка відноситься до державного житлового фонду. Дана квартира складається з трьох кімнат, яка знаходиться на 9-му поверсі вказаного будинку, житловою площею 38,3 кв.м , в тому числі перша кімната 16,4 кв.м , друга кімната 11,9 кв.м., третя кімната площею 10,0 кв.м. Крім того, в квартирі знаходиться кухня площею 8,1 кв.м, ванна кімната 2,8 кв. м, вбиральня 1 кв.м, коридор площею 12,7 кв.м, а також квартира обладнана двома балконами 1,0 кв.м і 3,2 кв.м. Як допоміжне приміщення до квартири належить комірка площею 0,3 кв.м. У квартирі за адресою [ADDRESS] , на день подання позову зареєстровано 7 осіб: позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] , та треті особи: неповнолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Також у зазначеній квартирі проживає відповідач [PERSON] , яка проживає за вказаною адресою без реєстрації. Позивачі зазначають, що після вселення у спірну квартиру відповідачки [PERSON] , у сторін постійно виникають конфлікти, що стосуються користування квартирою. Крім того, позивачі вже звертались до суду із відповідним позовом про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS] , однак у задоволенні позову їм було відмовлено. За таких обставин вони вважають що спільне проживання та користування квартирою є неможливим, що і слугувало підставою для звернення до суду із позовом, який вони просять задовольнити. У свою чергу, [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить встановити порядок користування квартирою за адресою [ADDRESS] , шляхом закріплення в користування за [PERSON] , [PERSON] , малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в дві житлові кімнати під літ. «4» площею 10 кв. м. та під літ. «З» площею 11.9 кв. м., згідно технічного паспорту; за іншими мешканцями квартири - кімнату під літ. «2» площею 16.4 кв. м., згідно технічного паспорту; інші приміщення квартири (коридор, кухню, ванну та вбиральню) - залишити у загальному користуванні. Свої вимоги аргументує тим, що запропонований позивачами за первісним позовом варіант порядку користування спірною квартирою є неприйнятним, грубо порушує права інших мешканців квартири, зокрема малолітніх дітей. У квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстроване місце проживання [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , троє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім того, проживає як колишній член родини [PERSON] , відповідач за первісним позовом, яка є матір`ю вищезазначених неповнолітніх мешканців квартири. Позивачі за первісним позовом, [PERSON] та [PERSON] у вищезазначеній квартирі фактично не проживають більше 10 років що встановлено, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.06.2017 р. у справі справа № 462/2178/16-ц. Зокрема, даним рішенням встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 2007 року переїхали і з того часу мешкають в квартирі сина [PERSON] на [ADDRESS] . Крім того, повідомляє, що в провадженні Залізничного районного суду перебуває цивільна справа № 462/5407/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на житло. Додатково, звертає увагу, що [PERSON] та [PERSON] , не є членами однієї сім`ї - шлюб між ними був розірваний рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.07.2015 року справа № 462/6678/14-ц. На момент розгляду даної цивільної справи, відносини між [PERSON] та [PERSON] є конфліктними, спільне проживання в одній кімнаті призведе до постійних сварок, що вкрай негативно вплине на дітей. У зв`язку із чим змушена була звернутись до суду із зустрічним позовом, який просить задовольнити. Провадження у справі відкрито Ухвалою Залізничний районний суд м. Львова від 17.07.17 року. Ухвалою Залізничний районний суд м. Львова від 16.07.18 року було закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Під час підготовчого провадження, з огляду на принципи змагальності та диспозитивністі процесу, обов`язку сторін доведення підстав позову, або заперечення на позов, відсутність зазначення, чіткого переліку документів, що слід витребовувати, обставин, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстав, з яких випливає, що ці докази має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, судом було відмовлено сторонам у: залученні до розгляду справи цивільну справу 462/2178/16-ц та витребуванні з канцелярії суду цивільні справи 462/5407/17, 462/6678/14-ц. Крім того, було враховано, що особи, що заявляли відповідні клопотання, були сторонами у перелічених справах та мали можливість і права знайомитись з матеріалами справ та знімати копії документів, що містяться в них. У судовому засіданні позивач та представник позивачів за первісним позовом позовні вимоги підтримали, покликаючись на підставність їх заявлення, просили суд первісну позовну заяву задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідачів за первісним позовом позовні вимоги заперечив, поключись на їх необґрунтованість, просив суд у задоволенні таких відмовити. Крім того пояснив, що подана зустрічна позовна заява містить найбільш доцільний варіант розподілу спірної квартири для усіх учасників судового процесу, у зв`язку із чим просив зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи органу опіки та піклування ЗРА ЛМР, у судовому засіданні заперечив первісний позов, для захисту прав неповнолітніх просив зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зокрема первісного та зустрічного позовів з їх додатками, суд приходить до переконань про те, що у задоволенні первісного та зустрічного позову слід відмовити виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Згідно зі ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що згідно довідки відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . /а.с.21-23, 25/ Крім того, згідно довідки відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с.24/ Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Зміст права власності, відповідно до ч.1\~ст. 317 ЦК України, складає право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд\~ч.1\~ст. 319 ЦК України. Частиною 1 ст.\~321\~ЦК\~України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статей 386, 391\~ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої ст.358\~ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Вказана норма регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. При встановленні порядку користування нерухомим майном кожному із співвласників передається в користування конкретна частина нерухомості, виходячи із його частки в праві спільної власності. Разом з тим, виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Згідно вимог ст.\~391\~ЦК\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 364 ЦК України, кожен співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі неможливості виділу в натурі кожен співвласник має право на визначення порядку користування спільним майном. З вище перелічених норм вбачається, що ключовою стороною суб`єктом на якого поширюється вказана норма права, являється власник майна. Сторони покликаються в своїх позовах саме на норми права власності, але в своїх поясненнях зазначили, що квартира не приватизована. При цьому позивач за зустрічним позовом [PERSON] , навіть не зареєстрована на даній житловій площі. З чого суд приходить до висновку, про відсутність нормативного обгрунтування обох позовів. Суд неодноразово роз`яснював сторонам їх процесуальні права, зокрема і ст. 13 ЦПК України\~ згідно яких, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А також статті 12, 81\~ЦПК України відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Однак, з поданих сторонами доказів суд позбавлений встановити осіб, які б являлись власниками спірного майна. Оригінали документів, копії яких, були подані до суду позивачем за первісним позовом суду не були надані. Копія технічного паспорту квартири [ADDRESS] , містить лише копію перших двох сторінок такого./а.с.7/ Також судом не береться до уваги твердження представника відповідача за первісним позовом про те, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.06.2017 року у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про виселення, відшкодування моральної шкоди та витрат на оплату житлово-комунальних послуг відмовлено, оскільки з долученої копії, суд позбавлений можливості встановити, чи набрало та коли дане рішення законної сили, оскільки до матеріалів справи долучено лише копію такого. /а.с.8/ Таким чином, оцінюючи зібрані по справі\~ докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісні та зустрічні позовні вимоги не були доведені знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Крім того, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд приходить до необхідності судові витрати понесені сторонами віднести на їх рахунок.

Outcome: dismissed