Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Мукачівський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про усунення перешкод в користування власністю. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Право власності набуто ним на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.12.2012 року та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На даний час виконавчою службою проводиться виселення з даної квартири громадян [PERSON] та [PERSON], під час якого стало відомо, що в даній квартирі зареєстрована відповідач - [PERSON], [INFO]. Та обставина, що відповідачка проживає у належній позивачу квартирі, порушує його право власності, а саме вона чинить перешкоди у користуванні власним житлом. Самостійно звільнити займане приміщення відповідач не бажає. Вважає дії відповідача незаконними, оскільки ні він, ні його спадкодавець (попередній власник квартири), ніякої згоди на реєстрацію відповідача у квартирі не давали, тому звернувся до суду з вимогою про усунення перешкод в користуванні належною йому квартирою за адресою [ADDRESS], виселивши з неї відповідача [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується повідомленнями про вручення їй поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі не подавала. Представник третьої особи також не з'явився в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. До початку судового засідання від відповідача до суду надійшло заперечення, в якому відповідач просить відмовити в позові в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що вона прописана з 28.04.2012 року та постійно проживає за адресою [ADDRESS], являється членом сім'ї квартиронаймача [PERSON] На підставі ордеру - обміну від 22 травня 1985 року на жиле приміщення за адресою [ADDRESS], між наймодавцем ЖРЕП-2 та [PERSON] укладено договір найму жилого приміщення. На виконання рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28.04.2004 року з ними укладено договір найму від 15.07.2004 року на підставі діючого ордеру від 22.05.1985 року. На момент її приписки і на даний час дана квартира знаходиться на комунальному балансі відповідно до рішення апеляційного суду Закарпатської області від 28.04.2004 року, ухвали Верховного суду від 10.11.2006 року та наказу №4, яким квартиру повернуто на комунальний баланс і на праві комунальної власності належить державі. Її заява про реєстрацію за місцем проживання була погоджена міськвиконкомом, який цим самим визнав себе власником квартири, тому вважає, що вона зареєстрована і проживає у вказаній квартирі законно. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира за адресою [ADDRESS], належить на праві власності позивачу [PERSON]. Даний факт підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 166537 від 28.01.2013 року, наданого Реєстраційною службою Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області. З цього ж витягу з Державного реєстру вбачається, що право власності у позивача на квартиру виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.12.2012 року. Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої з Мукачівського міського відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області № 1155 від 26.03.2014 року за адресою [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Факт проживання відповідача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] визнається самим відповідачем у поданому ним запереченні. Як зазначає позивач у позовній заяві на даний час проводяться виконавчі дії щодо виселення з вказаної квартири громадян [PERSON] та [PERSON], що відповідачем не спростовується, а з доданих відповідачем до заперечення документів вбачається, що вона зареєстрована і проживає в квартирі як член сім'ї наймача [PERSON] Таким чином, відповідачем фактично визнається, що [PERSON] не надавав їй згоду на реєстрацію і проживання у спірній квартирі, вона не являється членом сім'ї [PERSON] Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного випливає, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже, припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Таким чином, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла - статті 810, 814 ЦК). Натомість частина 4 ст. 156 ЖК передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, за умови збереження права власності на будинок цього самого власника, тобто при незмінності власника майна. Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК, ст. 311 ЦК, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи. Саме такими позиціями керувався Верховний Суд України в ухвалах від 6 листопада 2002 р. та від 4 жовтня 2006 р., визнавши, що з припиненням права власності особи на житлове приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника. За таких обставин, враховуючи, що [PERSON] є законним власником квартири [ADDRESS], відповідач [PERSON] не являється членом сім'ї власника житла, будь-яких інших правових підстав користуватися вказаною квартирою немає, оскільки жодних угод між відповідачем та власником квартири не укладено, суд приходить до висновку, будучи зареєстрованою та проживаючи в квартирі відповідача чинить позивачу перешкоди у користуванні власним житлом, а тому підлягає виселенню з вказаної квартири. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підсумовуючи вищенаведене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved