Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися в суд з означеною заявою. В обґрунтування заяви посилається на те, що [PERSON] померла [INFO] року у віці 85 років. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 1,3367 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Тур'янської сільської ради. [PERSON] з 2000 року й до дня своєї смерті [INFO] р. постійно проживала однією сім'єю разом із заявниками у будинку [ADDRESS], оскільки була суто одинокою і потребувала постійної сторонньої допомоги. Заявники здійснювали за [PERSON] постійний догляд, вели з нею спільне домашнє господарство, користувались речами один одного, сплачували комунальні послуги, мали спільний бюджет, взаємні обов'язки. Заявники, як єдині спадкоємці за законом четвертої черги, звернулись до Буської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив у відкритті спадкової справи у зв'язку з необхідністю підтвердження проживання зі спадкодавцем разом однією сім'єю не менш як п'ять років до відкриття спадщини. Представник заявників, згідно договору про надання адвокатських послуг від 26.10.2016 р. [PERSON], до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить позов задовольнити. Представник зацікавленої особи Тур»янської сільської ради Буського району Львівської області, в судове засідання не з»явився, подав лист з проханням справу слухати у відсутності їх представника, проти позову заперечень не мають. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі заявників, їх представника, зацікавленої особи, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 17.12.2007 р. Тур»янською сільською радою Буського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] року, про що зроблено актовий запис № 18. Після смерті останньої відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 1,3367 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Тур'янської сільської ради, що належить [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 17.03.2000 р.. Як встановлено, [PERSON] з 2000 року проживала разом з заявниками, які є її сусідами, оскільки була людиною похилого віку і потребувала постійної сторонньої допомоги.. Коли звернулися в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовив у відкритті спадкової справи у зв'язку з необхідністю підтвердження проживання зі спадкодавцем разом однією сім'єю не менш як п'ять років до відкриття спадщини. Представник позивача подала заяву про збільшення заявлених вимог. Мотивує тим, що у вищевказаному Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 17.03.2000 р., ім'я та прізвище спадкодавця вказано як [PERSON], хоча за життя у паспортних даних значилося як - [PERSON]. На час оформлення і видачі вищезазначених правовстановлюючого документу на земельну ділянку ні [PERSON], ні її спадкоємці не звернули уваги на правильність написання імені та по-батькові у цьому документі і лише зараз, коли у спадкоємців виникла об'єктивна необхідність в оформленні спадкового майна після смерті [PERSON] виникли дані складнощі. Просить встановити факт, що заявники постійно проживали однією сім'єю разом, в будинку [ADDRESS], не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2000 року по [INFO] року, визнати їх є спадкоємцями четвертої черги до майна спадкодавця, та встановити факт приналежності [PERSON], 1921 р.н., яка народилася і проживала в с.Гутисько-Турянське Буського р-ну Львівської області, до дня смерті [INFO] року, правовстановлюючого документа - Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] в якому її ім'я та по - батькові зазначені як «[PERSON]». Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Положеннями ст.1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю: 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Крім того, згідно зі ст. З Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, поняття сім! дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов'язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року передбачає, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш ж п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину ж члена сім»ї, тощо. Згідно довідки Тур»янської сільської ради № 788 від 07.10.2016 року, [PERSON] постійно проживала в с. Гутисько - Тур»янське Буського району Львівської області одна, була суто одинока, інших членів сім»ї не було. Сусіди [PERSON] та [PERSON] взяли її до своєї хати на проживання, здійснювали за нею постійний догляд, здійснили поховання. Останнє також стверджується актом від 06.12.2016 року, складений в присутності Тур»янської сільського голови, секретаря, депутата сільської ради, за участі сусідів заявників [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Останні своїми підписами ствердили факт спільного проживання та ведення спільного побуту померлою та заявниками. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ст. 256 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 23 вище згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7, роз'яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України від 11.10.2011р. «Про окремі питання спадкування», а саме: у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Отже, встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем для заявників має юридичне значення, бо це надасть їм можливість реалізувати право на спадщину. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, якщо цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 17.03.2000 р., на дві земельні ділянки № 1 площею 0,8740 га., № 2 площею 0,4627 га., загальною площею 1,3367 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Тур'янської сільської ради, виданий на ім»я [PERSON]. Однак у свідоцтві про смерть Серії [NUMBER] від 17.12.2007 року померла зазначена як [PERSON]. Як вбачається з довідки Туринської сільської ради Буського району Львівської області № 931 від 06.12.2016 року, особа з анкетними даними [PERSON], як мешканець с. Гутисько-Тур'янське в погосподарських книгах сільської ради не числилася ніколи. Натомість [PERSON] згідно розпаювання колгоспу «Зірка» включена у списки осіб, які отримали у приватну власність землі для товарного сільськогосподарського виробництва. Суд надає віри показам заявників, що викладені в позовній заяві, вважає доведеними дані факти. Інших обставин, які б спростовували їх твердження, не знаходить.

Outcome: approved