Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 23.12.2016 року звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (далі КП «Компанія «Вода Донбасу») про захист прав споживачів послуг з централізованого водопостачання і водовідведення. Зазначали, що проживають в квартирі, яка розташована за адресою: м. Дружківка вул. Соборна (до перейменування Леніна) 22-64 та належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло № 44 від 17.03.1994 року. Для обліку використання холодної води в квартирі до 28.10.2016 року ними використовувався лічильник марки ЛК-15 заводський № 234176, а з 08.11.2016 року - лічильник марки ЛК-15 заводський № 323746. Облік показників лічильника ведеться відповідачем за особовим рахунком № 500489. 28.10.2016 року контролером Торецького ВУВКГ КП «Компанія «Вода Донбасу» в присутності [PERSON] було здійснено розпломбування лічильника № 234176, про що складено відповідний акт та контролер усно повідомив [PERSON] про прострочення строку проведення чергової повірки лічильника води та необхідність його повірки. Враховуючи, що лічильник заводський № 234176 вичерпав строк своєї експлуатації, який згідно паспорту складає 12 років, ними було прийнято рішення про недоцільності його подальшого використання, у звязку з чим 04.11.2016 року в їх квартирі був встановлений новий лічильник (заводський № 323746), який відповідачем прийнятий в експлуатацію актом від 08.11.2016 року. Посилаючись на те, що 15.11.2016 року при черговій звірці нарахувань за послуги з водопостачання їх повідомили про наявність заборгованості, яка утворилася в результаті зміни схеми оплати з фактично спожитої на нормативну, що обраховується на трьох зареєстрованих в квартирі осіб, що за вересень, жовтень та частково за листопад 2016 року їм за нормами споживання нараховано 1 283,94 грн., що дії відповідача по нарахуванню плати за холодну воду за нормами споживання є незаконними, що плата за воду в період з 01.09.2016 року по 28.10.2016 року їм має нараховуватися за показаннями лічильника, а з 28.10.2016 року по 08.11.2016 року на час відсутності лічильника - згідно з середньомісячними показаннями лічильника за попередні три місяці, просили зобовязати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за особовим рахунком № 500489 з нарахування за нормами споживання на трьох зареєстрованих осіб на нарахування за показаннями лічильника з 01.09.2016 року по 28.10.2016 року, з 28.10.2016 року по 08.11.2016 року (на час заміни лічильника та очікування пломбування) - за середньомісячними показаннями лічильника за попередні три місяці (а.с. 1 - 3). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 02.06.2017 року до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] (а.с. 88). Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23.06.2017 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено. Зобов'язано Торецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № 500489: - за період з 01 вересня по 28 жовтня 2016 року\~за показаннями квартирного засобу обліку холодної води; - з 28 жовтня по 08 листопада 2016 року - згідно із середньомісячними показаннями засобів квартирного обліку холодної води за попередні три місяці. Стягнуто з КП «Компанія «Вода Донбасу» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. (а.с. 119-126). В апеляційній скарзі відповідач КП «Компанія «Вода Донбасу» посилається на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 28 Закону України від 11.02.1998 року № 113/98-ВР «Про метрологію та метрологічну діяльність», пунктами 9, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою КМ України від 21.07.2005 року №630. Законом України від 10.04.2014 року № 1198-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», який набрав чинності 26.04.2014 року, внесено зміни до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Тобто з 26.04.2014 року виконавець послуг з центрального постачання холодної води та послуг з водовідведення визначений законом. Рішенням Дружківської міської ради від 28.08.2013 року № 6/36-16 виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення визначено Комунальне підприємство «Комсервіс» Дружківської міської ради. Зазначене рішення міської ради визнано таким, що втратило чинність рішенням Дружківської міської ради від 27.04.2016 року № 7/8-17. Тобто, з 28.08.2013 року по 27.04.2016 року виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення було Комунальне підприємство «Комсервіс» Дружківської міської ради. Згідно з постановою КМ України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» витрати з періодичної повірки обслуговування і ремонту засобів обліку води, які є власністю фізичної особи-споживача, не включаються до складу тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. В силу положень п. 2, п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення водоканал не може забезпечити виконання п. 3 частини 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень), тому що централізоване водопостачання це послуга, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання. КП «Компанія «Вода Донбасу» надає вказані послуги до точки розподілу (до місця передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання), тобто до обрізу багатоповерхової будівлі. Витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у том числі їх демонтаж, транспортування і монтаж після повірки, розпломбування і опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води включаються у склад тарифу на послуги по централізованому постачанню холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж). Проте на теперішній час для КП «Компанія «Вода Донбасу» тариф на послуги по централізованому постачанню холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) не затверджений, а в тариф на послуги по централізованому постачанню холодної води, водовідведення не включені витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування і монтаж після повірки, їх розпломбування і опломбування. Безоплатне надання послуг з повірки та обслуговування приладів обліку води є порушенням ліцензійних умов ведення господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення та тягне застосування для підприємства адміністративно-господарських санкцій, а також необґрунтованих збитків. Вважає, що на час виникнення спірних правовідносин в травні 2015 року, коли настав строк повірки засобу обліку, відповідач не був виконавцем послуг, крім того, у тариф на централізоване водопостачання та водовідведення, що діяв у 2015 році, не була включена плата за повірку та обслуговування лічильників. Відповідно до частини 2 ст. 28 Закону України від 11.02.1998 року № 113/98-ВР «Про метрологію та метрологічну діяльність», що був чинним на час виникнення спірних правовідносин в травні 2015 року, позивачі були зобовязані своєчасно (з урахуванням встановлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Оскільки позивачі не провели повірку засобу обліку води у встановлені чинним законодавством строки, облік спожитих ним послуг провадиться відповідно до закону на підставі встановлених норм і тарифів. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що у спірний період саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку лічильника холодної води в квартирі позивачів. Вважає, що з позовної заяви судовий збір сплачено не в повному розмірі, оскільки матеріали справи містять докази про його сплату лише [PERSON], а має бути сплачений кожним з позивачів окремим платіжним документом (а.с. 130-134). В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача КП «Компанія «Вода Донбасу» [PERSON], який діє на підставі довіреності юридичної особи від 14.12.2016 року №03 68 (а.с. 141), доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Позивач [PERSON] проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін. Позивач [PERSON], третя особа [PERSON] в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, через позивача [PERSON] передали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 177-178). Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача [PERSON], третьої особи [PERSON], які не зявилися у судове засідання, оскільки відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з наступних підстав: Судом першої інстанції встановлено, що позивачі є споживачами послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, які їм надає в квартирі [ADDRESS] відповідач, зокрема, його структурний підрозділ Торецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства. Згідно акту від 28.10.2016 року в квартирі за місцем проживання позивачів (вул. Соборна 22-64) відповідачем був виведений з експлуатації вузол обліку холодної води\~- лічильник №234176 (а.с. 8). Відповідно до акту від 08.11.2016 року у квартирі позивачів (вул. Соборна 22-64) прийнятий в експлуатацію вузол обліку холодної води - лічильник № 323746 (а.с. 9). Відповідно до особового рахунку № 500489, який відкритий на імя [PERSON], як споживача послуг по вул. Соборна 22-64, з 01 вересня по 08 листопада 2016 року плата за водопостачання нарахована за нормами споживання на трьох зареєстрованих в квартирі осіб (а.с. 14). Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини виникли між сторонами з 01.09.2016 року. У спірний період проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки повинне було здійснюватися за рахунок суб'єкта господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на водопостачання і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг. Суб'єктом господарювання, що здійснює господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення до квартири позивачів, є Торецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу». Тобто, саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку лічильника холодної води в квартирі позивачів. Відповідачем не доведена несправність засобів обліку води в квартирі позивачів, а тому відповідач здійснив нарахування позивачам плати за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № 500489 за період з 01 вересня по 08 листопада 2016 року за нормами споживання незаконно. Оскільки лічильник холодної води у квартирі позивачів був виведений з експлуатації для періодичної повірки 28.10.2016 року, то за період з 01.09.2016 року по 28.10.2016 року відповідач повинен був нараховувати плату за водопостачання та водовідведення по показанням квартирного засобу обліку холодної води, а за період знаходження лічильника холодної води на повірці (з 28 жовтня по 08 листопада 2016 року) - згідно із середньомісячними показаннями засобів квартирного обліку холодної води за попередні три місяці. Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Згідно ст. 16 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до частини 3 ст. 29 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України від 10.04.2014 року № 1198-VII, який набрав законної сили з 26.04.2014 року, договір на надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Власниками квартири, яка розташована за адресою: м. Дружківка вул. Леніна (після перейменування вул. Соборна)[ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.03.1994 року, яке видано бюро приватизації житла Виконавчого комітету Дружківської міської ради, є [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 5). Згідно частини 5 ст. 19 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону України від 10.04.2014 року № 1198-VII, який набрав законної сили з 26.04.2014 року, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідач визнає, що відповідно до частини 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» він станом на 01.09.2016 року був та є виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, які надаються позивачам, які мешкають в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Між сторонами склалися фактичні договірні відносини з надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення, які надає відповідач, а позивачі їх сплачують, що підтверджується особовим рахунком № 500489, який відкритий відповідачем на ім'я [PERSON] як споживача послуг за адресою: Дружківка, [ADDRESS] (а.с. 14). Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Правила). Відповідно до п. 9 Правил, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин та застосування якої до спірних правовідносин відповідач не оспорює, у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Особовим рахунком № 500489, відкритим відповідачем на імя [PERSON], як споживача послуг за адресою: Дружківка, [ADDRESS] (а.с. 14), актом від 28.10.2016 року, який складений контролером відділу реалізації Торецького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства, підтверджується, що квартирний засіб обліку лічильник води крильчастий КВ-1,5 заводський № 234176 перебував на абонентському обліку виконавця, тобто відповідача. Згідно акту від 28.10.2016 року, який складений контролером відділу реалізації Торецького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства за участю споживача [PERSON] за адресою: м. Дружківка, вул. Леніна (після перейменування Соборна)[ADDRESS], в цей день здійснено розпломбування засобу обліку № 234176 на показання 01496 (а.с. 8). Згідно паспорту на лічильник води крильчастий КВ-1,5 зав. № 234176 термін служби лічильника 12 років (п. 4.4), дата приймання лічильника 08.05.2003 року, дата повірки 08.05.2003 року, 21.05.2009 року (п. 5) (а.с. 6). Актом від 08.11.2016 року, який складений представником відповідача за участю споживача [PERSON] за адресою: м. Дружківка, вул. Леніна (після перейменування Соборна)[ADDRESS], підприємство водопостачання прийняло в експлуатацію засіб обліку холодної води КВ-1,5 заводський № 323746 (а.с. 9). В особовому рахунку № 500489 є відомості про встановлення 08.11.2016 року в квартирі споживачів засобу обліку КВ-1,5 № 323746. В особовому рахунку також є відомості про те, що засіб обліку № 234176 з показаннями на 01.09.2016 року 001485 знятий та споживачу за період з 01.09.2016 року по 08.11.2016 року плата за водопостачання нарахована за нормами споживання холодної води з урахуванням проживаючих у квартирі трьох осіб (а.с. 14). Відомості особового рахунку щодо зняття лічильника № 234176 01.09.2016 року суперечать акту, який складений відповідачем 28.10.2016 року, згідно якого станом на 28.10.2016 року лічильник в квартирі позивачів був та в цей день він був розпломбований саме уповноваженим працівником відповідача. Тобто, матеріалами справи доведено, що станом на 01.09.2016 року в квартирі споживачів знаходився квартирний засіб обліку заводський № 234176, який перебував на абонентському обліку виконавця (відповідача). Цей засіб обліку був знятий 28.10.2016 року (розпломбований виконавцем) у звязку із необхідністю його періодичної повірки. 08.11.2016 року в квартирі був встановлений новий засіб обліку заводський № 323746. Відповідно до частини 2 ст. 32 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону України від 16.07.2015 року № 626-VIII) розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п. 10 Правил, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок. Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п. 15 Правил засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання (частина 5). Стаття 32 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», норми пунктів 10, 15 Правил не суперечать ст. 41 Закону України від 10.01.2002 року № 2918-III «Про питну воду та питне водопостачання» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), на яку посилається відповідач в апеляційній скарзі, згідно якої облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання і споживачами за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі відсутності таких технічних засобів облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом згідно з установленими нормами. Тобто, у разі, якщо в квартирі позивачів був встановлений засіб обліку води, єдиною підставою для переведення споживачів на плату за послуги згідно з нормативами (нормами) споживання є виявлена несправність засобів обліку води, що не підлягає усуненню. Такі нарахування здійснюються лише з моменту виявлення несправності засобів обліку води. Відповідачем не надано суду доказів про несправність засобу обліку води зав. № 234176, який був розпломбований відповідачем 28.10.2016 року, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції та дійшов правильного висновку про те, що відповідач здійснив нарахування позивачам плати за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.09.2016 року по 28.10.2016 року за нормами споживання в порушення п. 10 Правил, а за період заміни лічильника з 28.10.2016 року по 08.11.2016 року, що не перевищив одного місяця, - в порушення п. 15 Правил. В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача пояснив, що споживачі [PERSON] були переведені на плату за нормами споживання з 01.09.2016 року, тобто до виведення з експлуатації їх лічильника № 234176, на підставі телефонограми № 25-60 від 28.07.2016 року директора ІВЦ КП «Компанія «Вода Донбасу», яка надійшла до Торецького виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства. Згідно телефонограми № 25-60 від 28.07.2016 року директора ІВЦ [PERSON] на адресу директорів ПУВКХ до їх відома доведено, що з 01.08.2016 року в програмному комплексі «Мегабіллінг» розрахунок нарахування плати за особовими рахунками з простроченим строком повірки засобів обліку буде автоматично здійснено за нормами водоспоживання за весь час прострочення. Цією ж телефонограмою вимагалося негайно організувати роботу з інвентаризації споживачів з простроченими строками повірки засобів обліку води, забезпечити своєчасний вивід засобів обліку води з експлуатації у звязку із спливом міжповірочних інтервалів та інформування споживачів про зміну порядку нарахування плати за послуги водопостачання та водовідведення (а.с. 179). Апеляційний суд вважає, що нарахування плати за особовими рахунками з простроченим строком повірки засобів обліку за нормами водоспоживання суперечить вимогам закону, зокрема, ст. 16, ст. 32 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», пунктам 10, 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, згідно яких справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, крім випадків виявлення несправності засобів обліку води, що не підлягає усуненню. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачено перевід споживача на нарахування плати за нормативами (нормами) споживання у звязку із спливом міжповірочних інтервалів. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в період з 01.09.2016 року по 28.10.2016 року нарахування плати за водопостачання та водовідведення позивачам має здійснюватися з урахуванням показань квартирного засобу обліку холодної води, а за період заміни засобу обліку з 28.10.2016 року по 08.11.2016 року - згідно із середньомісячними показаннями засобів квартирного обліку холодної води за попередні три місяці. Суд першої інстанції дійшов правильного висновку і щодо того, що саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку лічильника холодної води в квартирі позивачів. Так, п. 9 Правил встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Згідно ст. 17 Закону України від 05.06.2014 року № 1314-VII «Про метрологію та метрологічну діяльність», який набув законної сили 01.01.2016 року, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Суб'єкти господарювання зобов'язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, на періодичну повірку. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб'єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Законом України від 24.06.2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов'язок забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для перевірки показників засобів обліку (ст. 20), тобто зазначений Закон не покладає обовязок з повірки засобів обліку на споживачів. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення обов'язок контролювати установлені міжповіркові інтервали, проводити періодичну повірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж покладають на виконавця (п. 32 Правил). Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 532 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869, яка набула чинності 24.10.2014 року, був затверджений Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), згідно п. 16 якого до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг споживачам, зокрема, витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води. Постановою Національної комісії; що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 10.03.2016 року № 303 затверджено Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04.04.2016 р. за № 499/28629 та набув чинності з 06.05.2016 року. Цим Порядком також передбачено, що до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води та/або водовідведення включаються витрати, безпосередньо пов'язані зі збутом послуг споживачам, зокрема, витрати на проведення робіт з періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку холодної води для мешканців багатоквартирного житлового фонду, у тому числі на їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, а також витрати на формування обмінного фонду засобів обліку холодної води (п. 3.4). Доводи відповідача про те, що спірні правовідносини виникли між сторонами в травні 2015 року, коли сплинув міжповірочний період засобу обліку № 234176, і відповідно суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, є необгрунтованими. Предметом спору по цій справі є нарахування плати за послуги з водопостачання за період з 01.09.2016 року по 08.11.2016 року. До 01.09.2016 року спір між сторонами щодо розміру плати був відсутній, відповідач здійснював нарахування плати позивачам саме на підставі показань засобу обліку, який перебував у нього на абонентському обліку. Доводи відповідача про те, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тарифи на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) до теперішнього часу для КП «Компанія «Вода Донбасу» не встановлені, відповідно КП «Компанія «Вода Донбасу» не несе відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки лічильника № 234176, який був встановлений до 28.10.2016 року в квартирі позивачів, не спростовують висновків суду, оскільки не є предметом позову по цій справі зобовязання відповідача здійснити повірку лічильника. Позивачі у звязку із закінченням строку експлуатації лічильника № 234176 самостійно його замінили та навіть здійснили відповідачу оплату за його пломбування, повернення якої не вимагають. Предметом позову по цій справі є наявність підстав для нарахування позивачам плати за послуги водопостачання в період з 01.09.2016 року по 28.10.2016 року, коли в квартирі був установлений лічильник, та в період з 28.10.2016 року по 08.11.2016 року, коли був знятий для повірки попередній лічильник та до пломбування відповідачем нового лічильника № 323746, за нормами споживання без врахування показників засобу обліку. Внаслідок нарахування споживачам [PERSON] плати за водопостачання за нормами споживання за період з 01.09.2016 року по 08.11.2016 року у них згідно відомостей особового рахунку № 500489 виникла заборгованість у сумі 1\~019,15 грн. (а.с. 15). Як пояснив позивач [PERSON], наявність заборгованості позбавляє його права на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Пунктом 20 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року № 848, передбачено, що у разі коли через несплату громадянином вартості фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії надання субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг припинено, громадянин набуває право на її призначення на наступний період після подання документів, що підтверджують погашення заборгованості, яка виникла за період отримання субсидії. Що підтверджує пояснення позивача щодо порушення його прав. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд першої інстанції ухвалив рішення про наявність підстав для зобовязання відповідача здійснити позивачам перерахунок нарахувань плати за водопостачання з додержанням норм матеріального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має. Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Торецьке виробниче управління водопроводно - каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» (код ЄДРПОУ 3558094) є відокремленим підрозділом юридичної особи КП «Компанія «Вода Донбасу» (код ЄДРПОУ 00191678). Участь у справі як представник відповідача брав [PERSON], який діяв на підставі довіреності, виданої 14.12.2016 року за № 03-68 саме КП «Компанія «Вода Донбасу» (а.с. 41), тобто юридичною особою. Проте суд першої інстанції зазначеного не врахував та в порушення ст. 30 ЦПК України зобовязав здійснити перерахунок Торецьке виробниче управління водопроводно - каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу», яке не може бути ні відповідачем у справі, ні боржником у виконавчому провадженні. Враховуючи зазначене порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд відповідно до частини 3 ст. 303 ЦПК України виходить за межі доводів апеляційної скарги, і вважає, що на підставі п. 4 частини 1 ст. 303 ЦПК України рішення суду в частині зобов'язання Торецького виробничого управління водопроводно - каналізаційного господарства КП «Компанія «Вода Донбасу» здійснити перерахунок нарахувань за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення слід змінити, постановивши його стосовно юридичної особи - КП «Компанія «Вода Донбасу». Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо правильності сплати судового збору з позовної заяви, апеляційний суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 2, п/п 2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 р. №3674-VІ «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду (23.12.2016 року) у разі подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 8 Закону України від 25.12.2015 р. № 928-VIII «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року складала 1 378 грн. Абзацом 2 частини 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» дійсно передбачено, що у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. При зверненні до суду з позовної заяви судовий збір був сплачений позивачем [PERSON] у розмірі 551,20 грн. (а.с. 1), що відповідає розміру, встановленому ст. 2, п/п 2 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою (1\~378 грн. х 0,4). Враховуючи, що позивачі [PERSON] та [PERSON] заявили єдину вимогу, а не окремі вимоги стосовно кожного з позивачів, норма частини 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», на яку посилається відповідач, до них не застосовується. Крім того, відповідно до частини 3 ст. 22 Закону УРСР від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону України від 1.12.2005 року № 3161-IV) споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно частини 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач, який звільнений від сплати судового збору, його в дохід держави фактично сплатив, у звязку із задоволенням судом його позовних вимог такі витрати йому підлягають відшкодуванню з відповідача. Стягуючи з КП «Компанія «Вода Донбасу» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 551,20 грн. на користь позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд першої інстанції не врахував, що [PERSON] не є позивачем у цій справі, вона є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, що ні [PERSON], ні [PERSON] такі витрати фактично не несли, чим порушив ст. 88 ЦПК України, що є підставою для зміни рішення суду в цій частині та ухвалення рішення про відшкодування понесених судових витрат позивачу [PERSON], який їх фактично поніс.

Outcome: partial