Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], стверджуючи, що вони проживають у житловому будинку [ADDRESS], відповідачі проживають у житловому будинку [ADDRESS], та є сусідами. Відповідачі самовільно без дозволу та не погоджуючи з дозвільними органами побудували сараї, де утримують домашню худобу, майданчик для компосту, що призводить до смороду, на будівлях відповідачів не встановлені ринви для відведення зливних вод, у зв'язку з чим зливні води потрапляють на територію двору позивачів, також відповідачі складають шулуминня на належний паркан позивачів. Позивачі, уточнивши позовні вимоги, просили зобов'язати відповідачів не чинити їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], шляхом встановлення ринви на будівлях, збудованих вздовж межі земельної ділянки по [ADDRESS], для відведення зливних вод на територію відповідачів та усунути стікання дощової води у двір земельної ділянки по [ADDRESS], прибрати майданчик для компосту на відстань не ближче 15 м від житлового будинку [ADDRESS], і привести вказану територію в належний стан, розмістити утримання домашньої живності у глибині двору відповідачів не ближче 15 м від житлового будинку [ADDRESS], прибрати від паркану, який розташований на межі земельних ділянок № [ADDRESS] і [ADDRESS], шулуминня на відстань не менше 1 м, усунути встановлені порушення державних будівельних норм України шляхом проведення відповідної перебудови самовільно побудованих господарчих споруд розташованих на території земельної ділянки житлового будинку [ADDRESS], на відстань не менш одного метру від межі із земельною ділянкою житлового будинку [ADDRESS], а саме: сарай літ. «И», літня кухня літ. «X», вбиральня літ. «М», гараж літ. «Л», а у разі неможливості провести відповідну перебудову господарчих споруд - зобов'язати відповідачів знести господарчі будівлі розташовані на території земельної ділянки житлового будинку [ADDRESS] вздовж межі із земельною ділянкою житлового будинку [ADDRESS], а саме: сарай літ. «И», літня кухня літ. «X», вбиральня літ. «М», гараж літ. «Л». Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у повному обсязі, в обґрунтування своїх заперечень стверджували, що дощова вода дійсно стікає у двір земельної ділянки позивачів, проте це відбувається через те, що позивачі самовільно пересунули свій паркан та зайняли їх частину земельної ділянки, також вони дійсно тримають у своєму дворі худобу, проте відходи постійно вивозять та очищають майданчик для компосту, шулуминня на даний момент вже відсутнє, що стосується господарчих будівель, то на вказані позивачем будівлі вони мають дозвільні документи. У зв'язку з вищенаведеним, просили відмовити у позовних вимогах у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником та проживає у житловому будинку [ADDRESS], також у вказаному житловому будинку проживає його дружина - [PERSON] Відповідач [PERSON] є власником та проживає у житловому будинку [ADDRESS], де проживає також відповідачка [PERSON] На території житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] утримують домашню худобу. Згідно листа управління архітектури та земельних відносин виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області №588 від 12 вересня 2013 року на літній кухні житлового будинку [ADDRESS] відсутні ринви, та зливні води стікають на територію земельної ділянки позивачів [PERSON] та [PERSON], також відповідачі утримують домашню худобу з порушенням санітарних норм та правил. Висновки суду підтверджуються поясненнями сторін та матеріалами справи. Згідно ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Згідно ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Згідно до ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п.3.26 ДБН 360-92 ** майданчики для компосту повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб. Згідно з пунктами 3.25 а*, 3.35 ДБН 360-92 **, відстань між житловими будинками, літньою кухнею та господарськими будівлями (сараями) і спорудами для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50 кв.м. слід приймати відповідно до санітарних норм, але не менше протипожежних норм, і така відстань повинна становити 15 метрів; сараї для домашньої худоби, кроликів, нутрій, лисиць і птиці треба розміщувати на відстані від житлових будинків відповідно до протипожежних і санітарних норм: одинокі або подвійні - не менше 15 м Згідно Пленуму Верховного Суду України в постанові № 7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» / із змінами, внесеними Постановою № 2 від 19.03.10 р./ в п.6 - спори щодо додержання правил добросусідства - обов'язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей / затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо/, - розглядається судами відповідно до статей 103-109 ЗК і в тому разі, коли вони попередньо не розглядалися відповідними органом місцевого самоврядування чи органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно порушують немайнові права позивачів шляхом створення антисанітарних умов їх проживання в результаті тримання домашньої худоби в безпосередній близькості від земельної ділянки позивачів, в тому числі і влаштувавши майданчик для компосту. Оскільки власником житлового будинку по [ADDRESS] є відповідач [PERSON], тому саме він, як особа, якій належить право володіння і користування земельною ділянкою по [ADDRESS] на законній підставі, зобов'язаний усунути перешкоди у здійсненні позивачами права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою усунення порушень екологічних та санітарних норм, які створюють перешкоди та незручності у користуванні позивачами належною їм земельною ділянкою [ADDRESS], внаслідок тримання відповідачами домашньої худоби та влаштуванням майданчика для компосту з порушенням встановлених санітарних норм, необхідно зобов'язати [PERSON] усунути відповідні порушення, шляхом прибрання майданчику для компосту на відстань не ближче 15 м від житлового будинку по [ADDRESS], та розміщення утримання домашньої худоби у глибині двору житлового будинку по [ADDRESS] на відстані не ближче 15 м від житлового будинку по [ADDRESS]. Що стосується вимоги позивачів щодо усунення стікання дощової води у їх двір, суд приходить до наступного. Враховуючи, що відповідачі визнали, що дощова вода дійсно стікає у двір земельної ділянки позивачів, крім того є лист управління архітектури та земельних відносин виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, у якому також підтверджені вказані обставини та запропоновано [PERSON] встановити ринви для відведення стікання зливних вод, відповідач добровільно не виконав вимог управління архітектури та земельних відносин виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Доказів, які б обґрунтовували твердження відповідачів про те, що дощова вода стікає у двір земельної ділянки позивачів через те, що позивачі самовільно пересунули свій паркан та зайняли їх частину земельної ділянки, суду надано не було, не здобуто таких і в ході розгляду справи. Позовні вимоги у частині зобов'язання відповідачів прибрати від паркану, який розташований на межі земельних ділянок [ADDRESS] і [ADDRESS], шулуминня на відстань не менше 1 метру задоволенню не підлягають, оскільки і позивачі і відповідачі вказали, що на даний момент шулуминня відсутнє. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 червня 2012 року № 6, у випадку порушення прав інших осіб, право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об'єкта мають і такі особи, якщо вони доведуть наявність порушеного права за ст. 391 ЦК України (якщо самовільним об'єктом нерухомості чиняться перешкоди в користуванні власністю). Виконавчим комітетом Котовської міської ради Одеської області [PERSON] надано дозвіл на самовільно побудовану літню кухню літ. «Х», сараї літ. «И,З,К», гараж літ. «Л», вбиральню літ. «М», тамбур літ. «а1», почате будівництво прибудови літ. «а2». Рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області [PERSON] узаконено та дозволено оформити документи на прибудови попереднім власником літню кухню літ. «Х», сараї літ. «И,З,К», гараж літ. «Л», вбиральню літ. «М», тамбур літ. «а1», почате будівництво прибудови літ. «а2» по [ADDRESS]. Враховуючи, що господарчі будівлі дійсно були побудовані самовільно, проте відповідач отримав дозвіл щодо реєстрації та оформлення документів на будівлі, крім того, в ході судового розгляду, в порушення положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, позивачами не обґрунтовано, чим саме вказані будівлі порушують їх права та інтереси, тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial