Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулася в суд з позовом до Скороходівської селищної ради Полтавської області (далі за текстом - відповідач), в якому просить визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської сільської (зараз - Скороходівської селищної) ради Чутівського (зараз - Полтавського) району Полтавської області та на яку мала право померла [INFO] [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0178548, виданого Чутівською РДА Полтавської області. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, на яку вона, як спадкоємець за заповітом, має право. В Чутівській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] за заявою позивача відкрита спадкова справа №95/2020. Крім неї, інших спадкоємців на майно [PERSON] , немає. Позивач вказує, що до складу спадщини, яка підлягає успадкуванню після смерті [PERSON] , входить земельна частка (пай) площею 2,3 га на території Петрівської сільської (нині Скороходівської селищної) ради за №72 на яку мала право мати [PERSON] - [PERSON] , що померла [INFO] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотконтори не надходило. На день її смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований з нею разом за однією адресою і прийняв спадщину фактично. Позивач зазначає, що постановою нотаріуса від 02.03.2021р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по тій причині, що відсутні документи, які підтверджують право власності померлої [PERSON] на належне їй майно. Позивач вказує, що згідно з повідомленням відділу Держгеокадастру у Чутівському районі в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Чутівською райдержадміністрацією за порядковим номером 541 зареєстровано сертифікат серії ПЛ №0178548 на ім`я [PERSON] . Підпис про отримання документа відсутній. Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) на даний час не збережений. На разі виготовити та зареєструвати в установленому законом порядку правоустановлюючі документи на право власності на землю на ім`я [PERSON] неможливо, так як остання померла. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином були повідомлені, представник позивача подала до суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити та розглянути справу за її відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи відповідач належним чином був повідомлений, подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що при винесенні рішення покладається на розсуд суду і справу просить розглянути без участі останнього. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи. Суд, з`ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в с. Чапаєве Чутівського району Полтавської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно, від 26.05.2016 року (а.с.11). Згідно повідомлення відділу Держгеокадастру у Чутіському районі в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Чутівською райдержадміністрацією за порядковим номером 541 зареєстровано сертифікат серії ПЛ №0178548 на ім`я [PERSON] . Підпис про отримання документа відсутній (а.с.10). З довідки Петрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області №168/02-45 від 05.03.2020 року вбачається, що згідно проекту розподілу земельних часток (паїв) на території Петрівської (Чапаєвської) сільської ради Чутівського району Полтавської області, земельна ділянка № [NUMBER] зареєстрована за громадянкою [PERSON] , площею 2,36 га (а.с.9). Згідно довідки Петрівської сільської ради Чутівського району Полтавської області №95/02-47 від 12.11.2020 року[PERSON] на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] разом з сином [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Таким чином з матеріалів справи вбачається, що померлій [PERSON] згідно сертифікату серії ПЛ №0178548 належало право на земельну частку (пай) площею 2,36 га, розташованої на території Петрівської (Чапаєвської) сільської ради Чутівського району Полтавської області. Також судом встановлено, що за життя [PERSON] державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку не провела та не отримала державного акту на право власності на земельну ділянку. Статтею 524 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини після померлої, [PERSON] передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Тобто, у відповідності до ст. 548 ЦК УРСР, незалежно від оформлення права на спадщину, спадщина, яка прийнята спадкоємцем, належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року факт прийняття спадщини на час смерті спадкодавця є володіння та управління будь-яким майном. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої входить земельна частка (пай) площею 2,36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської сільської (зараз - Скороходівської селищної) ради Чутівського (зараз - Полтавського) району Полтавської області та на яку мала право померла [INFO] [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0178548, виданого Чутівською РДА Полтавської області, оскільки на дату смерті спадкодавця проживали разом із спадкодавцем. Однак, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] за життя не отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину, не закінчив приватизацію земельної ділянки та не оформив право власності на зазначену земельну ділянку. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.07.2020 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.5). Згідно заповіту від 18.06.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за №861, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно, яке на день його смерті буде належати йому заповів [PERSON] (а.с.6). Таким чином з матеріалів справи вбачається, що на майно померлого [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа №95/2020 та єдиною спадкоємицею за заповітом на спадщину, до складу якої входить майнове право на вищевказану земельнучастку (пай), є - [PERSON] - позивач по справі. Згідно листа Чутівської ДНК №02-31/39 від 02.03.2021 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю оригіналу документа, що посвідчує право власності на вказану земельну ділянку.(а.с.14). Згідно статті 1 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 7 цього закону, об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Відповідно до частин першої та другої статті 2Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості)земельних ділянок власникам земельнихчасток (паїв)» від 0 5червня 2003року №899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно пунктом 2 Указу ПрезидентаУкраїни від 08серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу ПрезидентаУкраїни «Пропорядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою(ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст.1222 ЦК України) Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.2 ст. 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При цьому, згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд зазначає, що у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Отже, виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі і у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, встановивши, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої входить земельна частка (пай), загальною площею площею 2,36 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської сільської (зараз - Скороходівської селищної) ради Чутівського (зараз - Полтавського) району Полтавської області та на яку мала право померла [INFO] [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0178548, виданого Чутівською РДА Полтавської області, право власності на яку не було оформлено спадкодавцем, однак належить йому з часу відкриття спадщини, а також з огляду на те, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу позивач позбавлена можливості в установленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє право власності на земельну ділянку, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved