Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] 26 листопада 2014 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] до комунального закладу освіти Дошкільний навчальний заклад № 47 комбінованого типу Дніпропетровської міської ради про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні від 21 квітня 2015 року стороною позивача були уточнені позовні вимоги, а саме: вимоги щодо стягнення середнього заробітку не були підтримані з огляду на відсутність довідки про розмір середньомісячного заробітку позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що з 01 серпня 2013 року перебувала у трудових відносинах із відповідачем, працюючи на посаді вихователя. Наказом №72к/тр від 31 жовтня 2014 року [PERSON] було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України за аморальний проступок. Оскільки жодного аморального проступку позивачка не вчиняла, крім того на момент звільнення перебувала у стані вагітності, тому своє звільнення вважає незаконним, у звязку з чим звернулась до суду з даним позовом, в якому просила суд, з урахуванням уточнень, визнати незаконним та скасувати наказ № 72к/тр від 31 січня 2014 року про звільнення [PERSON] .В. з посади вихователя КЗО ДНЗ № 47 на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України, поновити її на роботі у КЗО Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу Дніпропетровської міської ради на посаді вихователя, стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 50\~ 000,00 грн. (а. с. 2-7). Позивач та її представник у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач у судове засідання своїх представників не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представники відповідача приймали участь у минулих судових засіданнях, в яких надавали пояснення з приводу заявлених позовних вимог, відповідно до яких позовні не визнали, проти його задоволення заперечували. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні пояснили суду, що є матерями дітей, які відвідують КЗО Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №47 комбінованого типу Дніпропетровської міської ради в групі вихователя [PERSON] Дані особи стали свідкам конфлікту між [PERSON] та матірю однієї із дітей групи [PERSON] [PERSON], а саме: остання замахувалась на виховательку, після чого схопила дитину [PERSON] та потягнула її, [PERSON] пішла за нею, замахуючись іграшкою. У звязку з побаченим свідки звернулись на адресу завідуючої дитячого садочку, яка обіцяла розібратись в ситуації. Крім того, свідки зазначили, що [PERSON] і раніше конфліктувала з вихователькою. Самі свідки характеризували [PERSON] як гарного вихователя для своїх дітей. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є матірю дитини, яка ходить до дитячого садочку в групу [PERSON] Сварка між нею та позивачем виникла 09 жовтня 2014 року на майданчику пізно ввечері. До роботи [PERSON] у свідка завжди були зауваження, про що остання писала відповідні заяви. Сварка почалась через звинувачення [PERSON] по відношенню до [PERSON] з приводу зникнення особистих речей дитини свідка. Вході сварки [PERSON] вдарила [PERSON] двічі, в тому числі іграшковою машинкою. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що є виховательками КЗО Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу Дніпропетровської міської ради, бачили сварку між [PERSON] та [PERSON], хто почав сварку не бачили, проте бачили сліди удару на шиї [PERSON] Чули як [PERSON] кричала на [PERSON] [PERSON] зазначила, що бачила як вихователька вдарила [PERSON] машинкою. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду бачили сварку між [PERSON] та [PERSON], зазначили, що вихователька вела себе не педагогічно, сварку спровокувала [PERSON], про вагітність [PERSON] не знали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є лікарем-гінекологом, та здійснюючи прийом 31 жовтня 2014 року видала [PERSON] довідку про вагітність приблизно о 14:30-14:40 годині. В журналі вагітних зафіксовано, що [PERSON] знаходиться на обліку з 20 жовтня 2014 року. На 10-му тижні вагітності симптоми вагітності можуть не бути помітними оточуючим. Свідок також підтвердила факт видачі [PERSON] 31 жовтня 2014 року довідки згідно з вимогами чинного законодавства України. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, представників відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить висновку щодо можливості часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 2013 року [PERSON] була прийнята на роботу до КЗО Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу Дніпропетровської міської ради на посаду вихователя. Наказом № 72к/тр від 31 жовтня 2014 року [PERSON] була звільнена за аморальний проступок на підставі п. 3 ст. 41 КЗпП України. Викладене підтверджується копією трудової книжки, наявною в матеріалах справи (а. с. 8-10). З медичної довідки виданої КЗ ДЦПМСД №4 Амбулаторія загальної практики № 6 від 31 жовтня 2014 року вбачається, що на прийомі у акушера-гінеколога [PERSON] знаходилась [PERSON] В,В., [INFO], з діагнозом: ІІ Вагітність 10 тижнів. На диспансерному обліку перебуває з 20 жовтня 2014 року (а. с. 13). Відповідно до документів, наданих стороною відповідача в обґрунтування заперечень проти позову [PERSON] було звільнено з посади вихователя КЗО Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу Дніпропетровської міської ради внаслідок інциденту, що відбувся 09 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 26-45). Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно з п.3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Відповідно до рекомендацій Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 9 від 06 листопада 1992 року, викладених в пункті з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП ), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Положеннями ч. 3 ст. 184 КЗпП України визначено, що звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про поновлення на роботі, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт перебування [PERSON] в стані вагітності на час її звільнення, а також медичну довідку від 31 жовтня 2014 року, відповідно до якої позивач перебувала на прийомі у лікаря в день її звільнення, суд приходить до висновку щодо незаконності звільнення позивача та необхідності задоволення вимоги про поновлення позивача на посаді вихователя в КЗО Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 47 комбінованого типу Дніпропетровської міської ради. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення [PERSON], оскільки не вимагається додаткового визнання незаконним наказу про звільнення у разі, якщо суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про поновлення на роботі. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з положеннями ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи, що позивачка зазнала певних моральних страждань, повязаних з перебуванням у стані стресу внаслідок звільнення під час вагітності, а також відсутністю грошових коштів після звільнення, що змусило її прикладати додаткових зусиль для організації життя, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у сумі 3\~ 000,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial