Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 19 червня 2003 року сторони уклали шлюб. У цьому шлюбі вони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені, примирення неможливе. У зв`язку з цим позивач просив суд розірвати шлюб. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 червня 2020 року роз`єднано позовні вимоги. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника. Від відповідача також надійшла заява, відповідно до змісту якої остання позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала та просила розглянути справу за її відсутності. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 19 червня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 703, що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про шлюб від 08 травня 2020 року серії [NUMBER] (а.с. 3). У шлюбі сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 03 вересня 2003 року серії [NUMBER] (а.с. 10), та малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про народження від 08 травня 2020 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому сторони не бажають поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved