Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - «Заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту батьківства. Заявник зазначила, що з липня 2016 року по 20.07.2021 рік проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] в належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS] . Під час сумісного проживання мали спільний бюджет, вели спільне господарство. Від фактичних шлюбних відносин у Заявника та [PERSON] народився син - [PERSON] , [INFO] , про що був зроблений відповідний актовий запис №962, Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області та видано свідоцтво про народження від 25.07.2018 року. Державна реєстрація народження сина Заявника проведена відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, тобто у свідоцтві про народження відомості про батька вказані за вказівкою Заявниці, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським відділом реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №2011. Посилаючись на приписи ст. ст. 4, 293, 315, 318, 319 ЦПК України Заявник просила встановити факт батьківства померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його сина [PERSON] , [INFO] . 15.11.2021 року у судовому засіданні Заявник свої вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити. Додатково пояснила, що познайомилась з [PERSON] приблизно у червні 2016 року і в липні почали проживати разом у його квартирі. Він працював неофіційно на ринку по [ADDRESS] . Вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Також з ними проживав його син від першого шлюбу. У 2018 році у них народився син [PERSON] . Після народження дитини вони продовжили проживати однією сім`єю, а [PERSON] визнав сина своїм, оскільки це так і було. 15.11.2021 року у судовому засіданні представник Заявника вимоги заяви підтримала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити. 15.11.2021 року у судове засідання заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.23). 15.11.2021 року в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що знає Заявника дуже давно, приблизно 10 років, оскільки Заявник та її син разом гралися на дитячому майданчику та подружилися. У 2016 році її син та Заявник почали проживати разом однією сім`єю. Вони хотіли дитину, і у 2018 році у них народився хлопчик, якого назвали - [PERSON] . Вона визнає дитину своїм онуком та сином її померлого сина [PERSON] . Вони хотіли оформити шлюб офіційно, але не встигли. Суд, вислухавши пояснення заявника та свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Заявник з липня 2016 року по 20.07.2021 рік проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] в належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS] . За час перебування у фактичних шлюбних відносинах у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №962 (а.с.5). Як убачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, відомості про батька вказані за вказівкою Заявниці (а.с.11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №2011 (а.с.7). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані ним обставини, які не оспорювалися й іншими учасниками справи. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення пенсії по втраті годувальника. На підставі викладеного та

Outcome: approved