Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування витрат на утримання та збереження майна, посилаючись на те, що у лютому 2012 року [PERSON] була досягнута усна домовленість із [PERSON] та його матір'ю [PERSON] про те, що вони продають йому за 24500 дол. США буд. № 8 по вул. К. Маркса у смт. Дунаївці Хмельницької області. Усно вони йому підтвердили, що будинок належить їх родині. Між ними була досягнута домовленість про те, що [PERSON], за погодженням із [PERSON], сплачує її сину [PERSON] аванс у сумі 15000 дол. США, після чого вони переоформлять будинок на [PERSON] Протягом 1,6 років [PERSON] сплачував [PERSON] решту обумовленої суми, а він обіцяв переоформити будинок після повної сплати його вартості. Після оплати першого платежу, [PERSON] та [PERSON] дозволили [PERSON], [PERSON] з родиною переїхати у будинок та розпочати там робити ремонт. Означений будинок був без ремонту, там ніхто не проживав, протікала стеля, фундамент підтоплювали ґрунтові води, фактично були голі стіни без будь-яких комунікацій. Позивачі стверджують про те, що між [PERSON] та родиною [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу буд. №8 по вул. К. Маркса у смт. Дунаївці Хмельницької області. Факт оплати [PERSON], коштів за будинок родині [PERSON] підтверджено вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області по кримінальному провадженню №674/1739/13-к, який набув законної сили, а отже, встановлені обставини не потребують доказування у цивільній справі в порядку ст. 61 ЦПК України. Також, рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області по цивільній справі №674/1330/13-ц, яке набуло чинності, встановлено, що [PERSON]В дійсно проживав у даному будинку з родиною з початку 2012 року та зробив у ньому капітальний ремонт та благоустрій території біля нього. У подальшому позивачу стало відомо, що до 2011 року згідно документів власником будинку була [PERSON] 22 грудня 2011 року [PERSON] згідно договору дарування домоволодіння подарувала означений будинок разом із земельною ділянкою [PERSON] 21 лютого 2013 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу продав даний будинок [PERSON] Про означені договори позивачам не було відомо до певного часу. Позивачі стверджують, що вони отримали згоду на проживання в означеному будинку та на виконання ремонтних робіт з метою його утримання у належному стані як з боку [PERSON] та його матері [PERSON], так і наступного власника [PERSON] Про факт проживання та проведення ремонтних робіт у будинку було відомо і [PERSON], який також протягом року не заперечував про їх проведення. [PERSON], [PERSON] стверджують, що для утримання будинку у належному стані були витрачені наступні кошти: на електрообладнання у сумі 16200 грн., на електромонтажні роботи у сумі 24660 грн., на опалення, газопостачання - 32861 грн., на встановлення вікон, дверей - 27023 грн., на закупівлю плитки, заливку стяжок - 27905 грн., на роботи по монтажу плитки - 12000 грн., інші будівельні матеріали на суму 40000 грн., на виготовлення козирків - 3000 грн., на обладнання стелі - 5600 грн., на придбання та встановлення ламінату - 12950 грн., на оздоблення стін, придбання та поклейку шпалер - 21000 грн., на встановлення міжкімнатних дверей на 2 поверсі - 3000 грн., на обладнання фундаменту - 2500 грн., на установку септика - 5000 грн., на підсобні роботи - 30600 грн., понесені витрати на харчування будівельників - 9000 грн., а всього на суму 273 299 грн. Крім того, протягом 2012-2014 років на підставі укладених договорів [PERSON], проводив оплати за комунальні послуги, а саме: - за газопостачання на суму 7655 грн. 44 коп., за електропостачання на суму 782 грн. 54 коп., за водопостачання на суму 878 грн. 88 коп. А всього на суму 9316,86 грн. Згідно зазначеного договору купівлі-продажу від 21 лютого 2013 року будинок сторони оцінили у 106993,00 гривень. З того часу ні [PERSON], ні [PERSON] кошти у будинок не вкладали, жодних заходів по покращенню його стану чи утримання в належному стані, не вчиняли. Позивачі посилаються на те, що вони зробили ремонт будинку на суму понад 250000 грн., з яких лише на будівельні матеріали було витрачено 170 000 грн. Позивачі просять стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку понесені витрати на утримання буд. №8 по вул. К. Маркса в смт. Дунаївцях Хмельницької області у сумі 273 299 грн. Стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно понесені витрати на утримання буд. №8 по вул. К. Маркса в смт. Дунаївцях Хмельницької області у частині сплати комунальних послуг у сумі 9316,86 грн. У подальшому позивачі та їх представник позовні вимоги збільшили, просили стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який на підставі договору купівлі-продажу буд. №8 по вул. К. Маркса в смт. Дунаївцях Хмельницької області від 24 березня 2015 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], став його власником, у солідарному порядку понесені витрати на утримання буд. №8 по вул. К. Маркса в смт. Дунаївцях Хмельницької області у сумі 654374 грн. Стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] солідарно понесені витрати на утримання буд. №8 по вул. К. Маркса в смт. Дунаївцях Хмельницької області у частині сплати комунальних послуг у сумі 9316,86 грн. У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] позов не визнала, вказавши, що підстави для задоволенню позову відсутні, оскільки відповідачі є добросовісними набувачами буд. №8 по вул. К. Маркса в смт. Дунаївцях Хмельницької області і не повинні відшкодовувати позивачам витрати на проведення останніми ремонтних робіт означеного житлового будинку. [PERSON], [PERSON] повинні мати матеріальні претензії до [PERSON] та [PERSON], які дозволили [PERSON], [PERSON] з родиною переїхати у будинок та розпочати там робити ремонт. Підстави для задоволення позову у частині стягнення з відповідачів витрат щодо комунальних послуг у сумі 9316,86 грн. відсутні. Відповідач [PERSON] позов [PERSON], [PERSON] не визнав, вказавши, що підстави для задоволенню позову відсутні, оскільки він є добросовісними набувачем буд. №8 по вул. К. Маркса в смт. Дунаївцях Хмельницької області. Дозволу на проведення капітального ремонту в означеному будинку він не надавав. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], його представника та представника [PERSON], представника відповідачів [PERSON] та [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя , захищає порушені права цих осіб, у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України визначено перелік можливих способів захисту. Відповідно до ч. 3 ст. 390 Цивільного кодексу України добросовісний або недобросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ним з часу, з якого власникові належить право на повернення майна. Судом встановлено, що у лютому 2012 року [PERSON] була досягнута усна домовленість із [PERSON] та його матір'ю [PERSON] про те, що вони продають йому за 24500 дол. США буд. №8 по вул. К.Маркса у смт. Дунаївці Хмельницької області. Усно вони йому підтвердили, що будинок належить їх родині. Між ними була досягнута домовленість про те, що [PERSON], за погодженням із [PERSON], сплачує її сину [PERSON] аванс у сумі 15000 дол. США, після чого вони переоформлять будинок на [PERSON], Протягом 1,6 років [PERSON]В сплачував [PERSON] решту обумовленої суми, а він обіцяв переоформити будинок після повної сплати його вартості. Після оплати першого платежу, [PERSON] та [PERSON] дозволили [PERSON], [PERSON] з родиною переїхати у будинок та розпочати там робити ремонт. Означений будинок був без ремонту, там ніхто не проживав, протікала стеля, фундамент підтоплювали ґрунтові води, фактично були голі стіни без будь-яких комунікацій. Позивачі стверджують про те, що між [PERSON] та родиною [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу буд. №8 по вул. К. Маркса у смт. Дунаївці Хмельницької області. Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10.12.2013 р. [PERSON] визнано винним за ч. 3 ст. 190 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування матеріальної шкоди 193814,80 грн. та 20000,00 грн. моральної шкоди. У подальшому позивачу стало відомо, що до 2011 року власником будинку була [PERSON] Судом встановлено, що 22 грудня 2011 року [PERSON] згідно договору дарування домоволодіння подарувала означений будинок разом із земельною ділянкою [PERSON] 21 лютого 2013 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу продав даний будинок [PERSON] 24 березня 2015року на підставі договору купівлі - продажу буд. №8 по вул. К. Маркса в смт.Дунаївцях Хмельницької області від 24 березня 2015року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], останній став його власником. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] не надавали згоду на проживання та проведення ремонтних робіт у буд. №8 по вул. К. Маркса в смт. Дунаївцях Хмельницької області [PERSON], [PERSON] Рішенням Дунаєвецького районного суду від 26 березня 2014 року задоволено позов [PERSON], згідно якого судом постановлено усунути перешкоди йому в користуванні будинком по вул. К. Маркса 8 у смт. Дунаївці Хмельницької області та виселити з цього будинку [PERSON] та [PERSON] Дане рішення набуло чинності 05 серпня 2014 року. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали у [INFO] з початку 2012 року з дозволу [PERSON] та [PERSON] та зробили у ньому капітальний ремонт та благоустрій території біля нього. У судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] після розяснення судом вимог п.4 ст.10 ЦПК України не виявили бажання предявляти вимоги до [PERSON], [PERSON] про відшкодовування позивачам витрати на проведення ремонтних робіт означеного житлового будинку. За змістом ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України, добросовісним набувачем є особа, яка придбала майно за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати. Суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] не є добросовісними набувачами буд. №8 по вул. К. Маркса в смт. Дунаївцях Хмельницької області і не мають права вимагати від власника майна відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, здійснених ними в означеному житловому будинку. На обєкти нерухомості, права, на які підлягають державній реєстрації, право власності у набувача за договором відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України виникає з дня державної реєстрації (ст.182 ЦК), а не в момент фактичного передання майна, або в будь-який момент, визначений угодою сторін.

Outcome: dismissed