Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

[PERSON] 19 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа:орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04.10.2008 року по червень 2014 року, шлюбні стосунки між ними припинені. Що до місця проживання дитини вона з відповідачем не дійшли згоди. На даний час син проживає з відповідачем, останній переховує його від неї, перешкоджає їх спілкуванню. Відповідач ніде не працює, не має доходу, зловживає спиртними напоями, син не відвідує дитячий садочок протягом кількох місяців. Посилаючись на те, що в неї є всі необхідні умови для проживання дитини, її розвитку та виховання, вона працює, має постійний дохід, то позивачка просить визначити місце проживання малолітньої дитини разом з нею. В судовому засіданні свої вимоги підтримала. Відповідач позов не визнав, вказуючи, що малолітній син до нього дуже прив'язаний, він проживає в місті, що для розвитку дитини більше можливостей ніж в селищі міського типу, де проживає відповідачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Як мати, так і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, зокрема право на її виховання незалежно від того проживають вони з дитиною чи ні (ч. 1 ст. 141 СК України). Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а проживаючий з дитиною батько не має права перешкоджати їх спілкуванню. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст. 155 СК України). Декларація прав дитини проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, містить принцип згідно з яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише за наявності виняткових обставин. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, сторони з 04.10.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сім'я проживала до червня 2014 року в квартирі відповідача в місті Первомайську Миколаївської області по вулиці Коротченко. На час вирішення спору позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу посилаючись на несумісність характерів, відсутність взаємопорозуміння, застосуванням відповідачем до неї фізичного насильства. Після припинення стосунків син проживав з позивачкою за місце проживання її батьків у смт. Підгородня Первомайського району Миколаївської області по вулиці Степова, 1, яка не перешкоджала спілкуванню сина з батьком. З липня 2014 року відповідач без згоди матері забрав п'ятирічного сина вважаючи, що за місцем його проживання дитині будуть забезпечені кращі умови. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання за місцем обох батьків дитині будуть забезпечені належні житлово-побутові умови для проживання. Згідно висновку органу опіки та піклування Первомайської міської ради доцільним вважається визначити місце проживання дитини у [PERSON] Суд, не погоджується з таким висновком, поскільки орган опіки та піклування дійшов його без всебічного дослідження всіх обставин справи, не врахував вік дитини, та не зазначив у висновку тих виняткових обставин, що розлучення матері з дитиною буде на користь останньої. Позивачка піклується про дитину, позитивно характеризується за місцем роботи, проживання. Доказів, які б свідчили про негативне ставлення позивачки до дитини, не надано ні відповідачем ні органом опіки та піклування, навпаки допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які разом працюють з позивачкою характеризують її з позитивної сторони, свідчать про те, що вона важко переносить розлуку з сином. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що малолітній син прив'язаний до батька, який піклується про нього. Суд, критично оцінює ці пояснення, поскільки вони тісно не спілкувалися з сторонами, щоб дійти такого висновку. Фактів неналежного ставлення матері до сина вони назвати не могли, так як і в чому проявляється більша прив'язаність сина до батька Враховуючи зазначені обставини, ставлення обох батьків до виховання дитини, вік дитини (5 років), суд вважає, що місце проживання дитини на даний час з батьком є недоцільним. Доводи відповідача, що він може забезпечити сину в місті кращі умови для проживання судом не прийняті до уваги. В смт. Підгородня, яке знаходиться на відстані 10 км від міста Первомайська є дитячий садок, гуртки, школа. Рішення суду не позбавляє права батькапроявляти турботу та любов до дитини незалежно від того з ким із батьків вона проживає. Позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved