Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

[PERSON] 21.11.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що 2підтверджується свідоцтвом про народження. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.10.2007 року був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно. Позивач зазначила, що відповідач належно не виконував обов'язки щодо утримання дитини, покладені на нього судом, внаслідок чого згідно довідки-розрахунку заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.10.2016 року складає 64238,20 грн., яка утворилася з 2007 року. Посилаючись на ст. 196 СК України, позивачка зазначила, що має право на стягнення з відповідача неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку прострочення сплати аліментів в розмірі 20 338,96 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Інформацію щодо своєї адреси суду не надав, тому відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України), встановив наступне. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. В судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2007 року Соснівським районним судом м. Черкаси прийнято рішення по справі № 2-453/2000, на підставі якого 15.08.2000 року було видано виконавчий лист № 2-4825/2007 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, розпочавши стягнення з 30.08.2007 року і до досягнення дитиною повноліття. Судове рішення набрало законної сили та виконавчий лист по ньому надісланий на примусове виконання до органу державної виконавчої служби. На підставі виконавчого листа № 2-4825/07 виданого 10.12.2007 року постановою державного виконавця Соснівського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції Петракової В.А. відкрито виконавче провадження ВП № 4529784 від 30.10.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі ? частини заробітку щомісячно. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки мають такі зобов'язання: виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної освіти, готувати їх до самостійного життя. Передача дітей на виховання одного із батьків не звільняє іншого від обов'язку батьківського піклування щодо них. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», виданого державним виконавцем Соснівського ВДВС ЧМУЮ Петраковою В.А. заборгованість [PERSON] по аліментним зобов'язанням на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини за період з 30.08.2007 року по 01.10.2016 року становить 64 238,20 грн. За вказаний період боржником не здійснено жодного платежу. Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). (правова позиція Верховного Суду України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач надала розрахунок пені, відповідно до якого сума неустойки розрахована за період з 01.08.2007 року по 31.12.2016 року та складає 20 338,96 грн. (місячна сума заборгованості х 1/100 х кількість днів в місяці), який відповідає порядку обчислення пені згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-149цс14від 01.10.2014р. Між тим суд не погоджується з зазначеним позивачем періодом, та вважає за необхідне стягнути неустойку за період з 30.08.2007 року по 31.12.2016 року, оскільки з розрахунку заборгованості державного виконавця вбачається, що гр. [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти в судовому порядку з 30.08.2007 року. Оцінивши зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до часткового задоволення, в судовому засіданні підтверджено, що відповідач систематично допускав прострочення сплати аліментів та жодного разу не здійснював платежів по аліментам, заборгованість виникла з його вини. А тому, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 30.08.2007 року по 31.12.2016 року в розмірі 20 040,10 грн. Позивач за законом звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, тому згідно до вимог частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено ст.224 ЦПК України.

Outcome: partial