Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати його батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , і внести зміни до актового запису народження дитини, виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказавши у графі батько « [PERSON] , [INFO] , громадянин України». В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є біологічним батьком дитини, з його матір`ю - відповідачем вони проживали без реєстрації шлюбу з 2009 року по 2018 рік. Відповідач за власною ініціативою без відома позивача зареєструвала дитину на своє прізвище і до актового запису про народження дитини не внесено запис, що позивач є батьком [PERSON] . Позивач вказав, що останнім часом він не проживав з відповідачем, але дитину завжди визнавав своєю, постійно матеріально допомагав і ніколи не відмовлявся від виконання своїх батьківських обов`язків. 16 червня 2020 року відповідач вистрибнула з вікна четвертого поверху разом з малолітнім сином - [PERSON] , внаслідок чого обоє перебувають на медичному лікуванні. Окрім того, дитину відібрано від матері у зв`язку із безпосередньою загрозою її життю та здоров`ю. Від відповідача відзив, а від третьої особи у справі пояснення на позов не надходили до суду. II. Процесуальні дії та рішення суду. 08 вересня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю Підпалого В. В. та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 09 вересня 2020 року суддею Підпалим В. В. заявлено самовідвід від розгляду справи. 18 вересня 2020 року на підставі розпорядження № 440 керівника апарату Ліннік Н. В. здійснено повторний автоматичний розподіл справи між суддями і визначено у порядку ст. 33 ЦПК України головуючим суддю Литвинову І. В. 21 вересня 2020 року матеріали справи передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 24 вересня 2020 року на запит суду, поданого у порядку частини шостої статті 187 ЦПК України, надано відповідь про адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. 28 вересня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, для розгляду у загальному порядку. 12 листопада 2020 року ухвалою суду, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, долучив до матеріалів справи висновок експертного дослідження від 22 вересня 2020 року № ЕД-19-20/26648-Б, наданий стороною позивача, та копію свідоцтва про народження [PERSON] , виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві 23 червня 2020 року серії [NUMBER] , і витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 СК України, наданого представником третьої особи. Також ухвалами суду 12 листопада 2020 року, постановленими на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеними до протоколу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху та про зупинення провадження у справі до видужання відповідача. 18 листопада 2020 року у справі закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судовому засіданні 19 січня 2021 року надав покази, що з відповідачем зараз не спілкується, стосунки між ними припинено. Допитаний 19 січня 2021 року в якості свідка [PERSON] , який є рідним братом позивача, надав суду покази, що позивач з відповідачем проживали разом як чоловік і жінка однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мають спільних двох дітей, як продовжують проживати з батьком - позивачем. Сторони підтримували нормальні відносини, але останнім часом відповідач поводила себе дивно. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 19 січня 2021 року надала суду покази, що проживає разом з свідком [PERSON] , з сторонами у справі стосунки були хорошими, сімейні відносини. Зараз діти проживають разом з батьком - позивачем. У судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник подав до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) клопотання про відкладення судового розгляду, посилаючись на те, що перебуває на самоізоляції, не надавши доказів таких обставин. Від третьої особи у справі представник не з`явилася, будуючи повідомленою належним чином. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заявляла про заперечення проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. [INFO] народився [PERSON] , про що видано 23 червня 2020 року повторно свідоцтво про його народження Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом 4526, серії [NUMBER] . Матір дитини - [PERSON] , батько - [PERSON] , відповідно до виданого свідоцтва та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України. Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 23 червня 2020 року № 282 «Про відібрання дитини» відібрано у [PERSON] малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із безпосередньою загрозою його життя і здоров`ю. Наказом від 23 червня 2020 року № 37 «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини» Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації після завершення медичного лікування малолітнього [PERSON] , який залишився без батьківського піклування, тимчасово влаштовано до родини [PERSON] . Відповідно до висновку № ЕД-19-20/26648-Б від 22 вересня 2020 року Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, за результатом молекулярно-генетичної експертизи, позивач [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] з ймовірністю 99,9999 %, за встановленими генетичними ознаками зразків букального епітелію. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що державну реєстрацію народження [PERSON] було проведено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved