Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] 28.09.2018р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] надав суду заяву, у якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач фактично ухвалу про відкриття провадження з копією позовної заяви та доданими до неї документами не отримав, проте за змістом ч.7, п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця реєстрації. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте матеріали справи містять від нього заяву, у якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бойченко Т.М. 01.06.2005р. (а.с.10-11). Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. [PERSON] зареєстрована у вищевказаній квартирі, що підтверджується довідкою № 14129, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР (а.с.13). Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. [PERSON] з 2006 року не проживає в зазначеній квартирі, що підтверджується актом від 14.09.2018р., засвідченим головою правління ОСББ [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, оскільки відповідачем не надано суду доказів того, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , а право власності позивача у даній справі підлягає захисту, оскільки згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, суд доходить висновку про достатність правових підстав для зняття з реєстраційного обліку [PERSON] . За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved