overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] 19.05.2014р. звернулась до суду з дійсним позовом, вказуючи, що з 21.06.2004р. вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], відповідачем у справі. Від шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON], в свідоцтві про народження якого батьком записаний відповідач. Свій позов мотивує тим, що відповідач проживає разом з ними, але дитина знаходиться на повному її утриманні, коли як відповідач не піклується про дитину, не займається її вихованням, матеріально допомоги на її утримання добровільно не надає, хоча має таку можливість, так як працює, здоровий, інших утриманців не має. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини його доходу, щомісячно, й до повноліття дитини. Позивач [PERSON] свої вимоги підтримала цілком, просила їх задоволенні, та надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] вимоги позову [PERSON] визнав цілком, згоден сплачувати аліменти в розмірі ? частини свого доходу щомісячно, та надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Вивчивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд знаходить заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом установлено, що стороні у справі - [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 21.06.2004р (а.с.9), від якого сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.10), який зареєстрований разом із матір'ю - [PERSON] (а.с.13). Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дитини. З наданих до суду письмових заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки , відповідач ухиляється від матеріального утримання малолітньої дитини, суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд враховує стан здоров'я дитини, її вік, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який фізично здоровий, працює, аліментні зобов'язання перед іншими особами не має. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в заявленому розмірі 1/2 частини з усіх видів його доходів, щомісяця, до повноліття дитини. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] 19.05.2014 року звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і продовжуючи до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в суді позовні вимоги визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів, однак погодився сплачувати 1 / 4 частку від його заробітку як визначено законом на одну дитину. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із жовтня 1993 року проживають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] народився син—[PERSON] ( а.с. 3), який після припинення шлюбних стосунків проживає із матір»ю та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає , вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня. При визначенні розміру аліментів на утримання сина, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач інших дітей, яким-би сплачував аліменти не має, офіційно працює, а відтак визначає розмір аліментів відповідно до діючого законодавства - 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 243,60 грн. судового збору на користь держави, рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

[PERSON] 19.05.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває з 12.10.2008 року в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Романківецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №24. Шлюб для обох перший. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільним сімейним життям сторони прожили до липня 2013 року. Сім`я розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття поваги та кохання одне до одного. Миритися не бажає, оскільки кожен з них проживає окремо, вони не піклуються і не утримують одне одного, не вирішують спільно сімейні проблеми, їх шлюб носить формальний характер та створює перешкоди в особистому житті. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Судові витрати просить не стягувати з відповідачки. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, справу просить розглядати без її присутності. Миритися не бажає. Після розірвання шлюбу не бажає змінювати прізвище на дошлюбне. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.10.2008 року виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №24. Шлюб для обох перший. Сторони є батьками неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO]. Спільним сімейним життям позивач та відповідачка прожили до липня 2013 року. Сім`я розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя, вони втратили почуття поваги та кохання одне до одного. Кожен з них проживає окремо, вони не піклуються і не утримують одне одного, не вирішують спільно сімейні проблеми, їх шлюб носить формальний характер та створює перешкоди в особистому житті За таких обставин та у відповідності до положень ст. 112 СК України, суд приймає визнання відповідачкою позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

[PERSON] 19.05.2021 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстрували 19.06.2014 р. В шлюбі у них з відповідачем народилася [INFO] донька [PERSON] . Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Сім`я фактично розпалась. Близько шести місяців не проживають як сім`я з відповідачем, у неї відсутнє взаєморозуміння, любов та повага. У відповідача власні погляди на життя, будь-яких дій, які б свідчили про його бажання повернутися до своєї сім`ї та стати на шлях виправлення останній не робить. Позивач просить строк на примирення не надавати оскільки використала всі можливості для збереження сім`ї, не бажає бути в шлюбі з відповідачем який носить формальний характер. Позивач просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду 12.08.2021 р. заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони зареєстрували шлюб 19.06.2014 р. у відділі ДРАЦС по місту Кам`янець-Подільському реєстраційної служби Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що складено актовий запис № 394. В шлюбі у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] . Спільне життя сторін не склалося. В зв`язку з різними поглядами на життя, різні характери, відсутністю бажання спільно вирішувати сімейні проблеми в сім`ї часто виникали сварки та непорозуміння. Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо з грудня 2020 р.. Позивач миритися з відповідачем не бажає оскільки примирення суперечить її інтересам, відповідач вимоги позивача щодо розірвання шлюбу визнав, про що вказав в своїй заяві до суду. Відповідно ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому підстав для збереження сім`ї немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] 19.06.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 19.10.1996 року, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Сокирянської райдержадміністрації Чернівецької області за актовим записом № 95. Сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. У позивачки та відповідача різні погляди на сімейне життя внаслідок чого між ними почали виникати непорозуміння та сварки, що призвело до припинення сімейних відносин. Оскільки їх шлюб носить формальний характер просить його розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просить прізвище залишити без змін. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак в поданій до суду позовній заяві просить провести розгляд справи без її присутності. Відповідач у судове засідання також не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого повторно 22.05.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сокирянської райдержадміністрації Чернівецької області, 19.10.1996 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом № 95. Сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12.08.1999 року відділом РАЦС Сокирянського РУЮ Чернівецької області. З червня 2014 року між сторонами припинені сімейні відносини. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості примирення та збереження сім`ї. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивачки розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки у відповідності до положень ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] 19. 06. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23. 07. 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 810. Від даного шлюбу сторони мають сина, [PERSON] - [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з березня 2015 року. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Позичу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

[PERSON] 19.06.2017 р. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1462 грн. на кожну дитину, щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду й до досягнення дітьми 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем без реєстрації шлюбу з 2010 по 2016 рік, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач здоровий, працює, отримує постійний дохід, тому позивач просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

[PERSON] 19.06.2019 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог викладено наступну позицію. Позивачу на праві власності належить автомобіль марки «Mersedes Benz E250», д.н.з. [NUMBER] . 02.03.2019 біля 21-15 год на перехресті вул. Київська-Стрілецька в м. Вінниці відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Opel Astra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , транспортного засобу марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу марки «Mersedes Benz E250», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . В результаті ДТП автомобілю позивача було завдано матеріальну шкоду. Відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повідомив відповідача про страховий випадок. Згідно відомостей ЄРДР 03.03.2019 було внесено відомості про порушення кримінального провадження №12019020010000453 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відносно [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у відповідача. По даному кримінальному провадженню було проведено судову автотоварознавчу експертизу, відповідно до висновку якої №61 від 17.04.2019 вартість відновлювально-ремонтних робіт автомобіля марки «Mersedes Benz E250», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до механічних пошкоджень може становити 93362,51 грн. Сума матеріального збитку спричинена власнику т/з марки «Mersedes Benz E250», д.н.з. [NUMBER] ,відповідно до технічного стану та строку експлуатації даного автомобіля може становити 98255,40 грн. Постановою старшого слідчого Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області від 15.05.2019 закрито кримінальне провадження та складено протоколи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] 19.07.2013 року звернулася до суду з заявою, в якій просить визнати недієздатним її брата [PERSON], [INFO], та таким, що потребує опіки, стверджуючи, що він має хронічний психічний розлад внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує постійної сторонньої допомоги і нагляду. Визнання брата недієздатним їй потрібно для збереження його особистих немайнових та майнових прав та інтересів. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримала, представник органу опіки піклування вважав, що заява підлягає задоволенню, оскільки наявні матеріали справи вказують на недієздатність [PERSON]. Суд заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки і піклування, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з довідки Овруцької поліклініки Овруцької ЦРЛ від 17.07.2013 р. № 536, [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Овруцької райполіклініки з діагнозом: ШГ-70 і являється інвалідом дитинства (а.с. 2). Відповідно до проведеної судом амбулаторної комісійної судово-психіатрічної експертизи від 25.03.2014 року, [PERSON] з дитинства страждає на розумову відсталість в ступені вираженої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю за збудливим типом. Діагноз відповідає критеріям шифру F 70.1 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. З приводу захворювання на МСЕК визнаний інвалідом ІІ групи дитинства довічно. [PERSON] в силу наявних у нього психічний порушень (недорозвитку процесів мислення, пам'яті, інтелекту, нестійкості емоційно-вольової сфери, порушення критичних здібностей) неспроможний на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує стороннього догляду (а.с. 36-37). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON] 19.07.2016 року звернулась до суду з заявою про визнання померлим [PERSON], [INFO] її батька, оскільки з 2001 року його місце проживання і перебування не відоме. В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги заяви і пояснила, що [INFO] померла її бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом. 24 квітня 2015 року вона подала заяву про прийняття спадщини. Згода на вчинення правочинів має бути одержана від батьків. Так як відомості від її батька відсутні, то вона не може отримати його згоду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що до вересня 2001 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON], від шлюбу мають дочку [PERSON] Ще до розірвання шлюбу [PERSON] пішов з дому і більше не появлявся, будь-які відомості відсутні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є тіткою заявниці і підтвердила покази [PERSON] З поданої до суду заяви [PERSON] встановлено, що вона зареєстрована в [ADDRESS]. З досліджених у судовому засіданні документів, пояснень заявниці та заяви свідка, суд встановив, що дійсно [PERSON] з 05.05.2004 року за ухвалою Городнянського районного суду перебував у розшуку, і його місцезнаходження невстановлене, ухвалою Городнянського райсуду від 16 серпня 2006 року провадження у справі закрито. Суд, виходячи з того, що за місцем постійного проживання [PERSON] нема відомостей про місце його перебування протягом трьох років, і вжиті заходи щодо його розшуку не принесли позитивного результату, вважає що заява підлягає задоволенню, а його слід оголосити померлим. На підставі викладеного,

Outcome: approved