Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] 08 вересня 2014 року звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Форум» (надалі - ПАТ «Комерційний банк «Форум»), Луцької міської ради, товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньіндустрія» (надалі - ТзОВ «Волиньіндустрія»), реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції про визнання недійсним договору уступки майнових прав від 08.04.2008р., свідоцтва про участь у Фонді фінансування будівництва від 08 квітня 2008 року, рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 03.06.2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.01.2009року та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно. Свій позов обґрунтовує тим, що 21 листопада 1987 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Цей шлюб розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.06.2011 року. Під час спільного проживання 21.08.2007р. між його колишньою дружиною [PERSON] (надалі - довіритель за договором) та АКБ «Форум» (надалі - управитель) був укладений договір про участь у фінансуванні будівництва за №050104086 , до п.п.1 якого довіритель на підставі повного визнання ним Правил Фонду фінансування будівництва (надалі- Правила ФФБ) виду А офісно-житлового комплексу, затверджених постановою правління АКБ «Форум» (протокол №11 ФФБ від 27.03.2007р.) дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов'язання виконувати Правила ФФБ, передає кошти управителю у довірче управління з метою отримання у власність об'єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління цими коштами, а управитель приймає кошти на рахунок ФФБ у довірче управління з подальшим використанням коштів у порядку, визначеному правилами ФФБ. Пунктом 1.5. договору визначено, що при укладенні цього договору, управитель на умовах Правил ФФБ, закріплює за довірителем обраний об'єкт інвестування, а саме: двокімнатна квартира загальною площею 68,55 кв.м., за будівельним номером [ADDRESS]. Загальна вартість об'єкта інвестування на день укладення договору складає 287910грн., які довіритель перераховує управителю ФФБ згідно графіку платежів, встановленого Свідоцтвом, яке є невід'ємною частиною даного договору. Згідно умов договору забудовником об'єкту інвестування виступало товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньіндустрія». З пункту 2.1. договору випливає, що управитель після кожного зарахування коштів довірителя видає Свідоцтва про участь у ФФБ та у разі, якщо довіритель повністю проінвестує закріплений за ним об'єкт інвестування, передає майнові права на цей об'єкт та після введення об'єкта будівництва в експлуатацію надає довірителю в обмін на Свідоцтво про участь у ФББ довідку, яка підтверджує право довірителя на отримання у власність закріпленого за ним об'єкта інвестування. За час дії договору, [PERSON], на виконання своїх зобов'язань за договором, було повністю сплачено грошові кошти в сумі 287910,00 грн., про що свідчать свідоцтва про участь у ФФБ від 21.08.2007 року, від 20.09.2007р.,від 01.11.2007 року. В процесі розгляду справи №161/2675/13 за його позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, а саме: вищезазначеної двокімнатної квартири [ADDRESS], зокрема, після подання заяви про перегляд заочного рішення він дізнався, що спірна квартира є власністю їх дочки [PERSON]. Крім того, стало відомо, що 08 квітня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «КБ Форум», [PERSON] та [PERSON], був укладений договір уступки майнових прав, відповідно до п.1.1. якого, довіритель зобов'язується відступити свої майнові права на вищевказану двокімнатну квартиру . Пунктом 2.1. договору передбачено, що довіритель відступає майнові права, термін двох днів з дня надання письмового дозволу управителя. Пунктом 2.2. договору визначено, що передача довірителем майнових прав новому довірителю оформляється шляхом підписання сторонами відповідного акту прийому - передачі. Договір підписаний також зі сторони забудовника ТзОВ «Волиньіндустрія». 08 квітня 2008 року між сторонами підписаний акт приймання - передачі майнових прав на двокімнатну квартиру по договору уступки майнових прав №12 від 08 квітня 2008 року, відповідно до п.1. якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняла майнові права на двокімнатну квартиру загальною площею 68, 55 кв.м., за будівельним [ADDRESS]. В зв'язку із підписанням договору уступки майнових прав та акту приймання передачі майнових прав, 08 квітня 2008 року на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про участь у ФФБ №050104086. 24 квітня 2008 року, між ТзОВ «Волиньіндустрія» та [PERSON] складено акт приймання передачі приміщення квартири в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] відповідно до п.11. якого згідно договору про участь у ФФБ №050104086 від 21 серпня 2007 року забудовник передав, а довіритель прийняв приміщення двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] загальною площею 73.2 кв.м., за даними БТІ, загальна вартість складає 313485 грн. 03 червня 2008 року виконавчим комітетом Луцької міської ради прийнято рішення №366-2 про оформлення права власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS] за [PERSON], та 09.01.2009 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Зазначене нерухоме майно зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно №24041280 15.01.2009 року за [PERSON], що підтверджується відповідним витягом. Кошти, які вкладались в об'єкт інвестування вважає спільними, укладення договору про участь у ФФБ здійснювалось в період зареєстрованого між ними шлюбу, відповідно майнові права на квартиру є спільною сумісною власністю, а тому укладення 08 квітня 2008 року договору уступки майнових прав за №12 потребувало його письмової згоди. Такої згоди він не надавав. Фактично його було позбавлено права спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Враховуючи викладене та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, вважає, що [PERSON] не мала права без повідомлення його та його згоди переуступати майнові права за договором про участь у ФФБ від 21.08.2007року по Договору уступки майнових прав №12 від 08.04.2008 року. Кошти, внесені [PERSON] згідно умов договору про участь у ФФБ від 21.08.2007року, є спільними сімейними коштами, незалежно від джерел їх надходження до сім'ї. Виходячи з наведеного, як наслідок визнання недійсним Договору уступки майнових прав №12 від 08 квітня 2008 року свідоцтво про участь у ФФБ від 08 квітня 2008 року за №050104086 також підлягає визнанню недійсним. Як наслідок, також підлягає визнанню нечинним та скасування рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 03.06.2008 року про оформлення права власності на двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.01.2009 року та зобов'язання реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції скасувати реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно. Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд визнати недійсним договір уступки майнових прав №12 від 08.04.2008р. Визнати недійсним свідоцтво про участь у ФФБ №050104086 від 08 квітня 2008 року. Визнати нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 03.06.2008 року №366-2. Визнати нечинним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 09.01.2009 року. Зобов'язати Реєстраційну службу Луцького міського управління юстиції скасувати реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позов підтримав з мотивів , наведених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав, просив застосувати строки позовної давності, подав суду письмове заперечення на позов, згідно з яким просив відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON], [PERSON], ПАТ «Комерційний банк «Форум», Луцької міської ради, ТзОВ «Волиньіндустрія», реєстраційної служби Луцького МУЮ про визнання недійсним договору уступки майнових прав, від 08.04.2008 року, свідоцтва про участь у ФФБ від 08.04.2008 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.01.2009 року та скасування реєстрації права власності на нерухоме майно в повному обсязі, в зв'язку з безпідставністю. Заслухавши пояснення позивача , представника відповідачів, допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.204.ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1987 року по 06 червня 2011 року. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2007 року між [PERSON] та ПАТ «КБ Форум» був укладений договір про участь у фінансуванні будівництва згідно умов якого, [PERSON] надавала (інвестувала) кошти в сумі 287 791,00 грн. у будівництво двокімнатної квартири [ADDRESS], а банк зобов'язувався скерувати зазначені кошти на будівництво, а по його закінченню надати документ, що підтверджує право власності [PERSON] на зазначене майно. В період з 21.08.2007 року по 01.11.2007 роки [PERSON] надала (інвестувала) кошти в сумі 287 791,00 грн. на будівництво житла, а 08.04.2008 року уступила майнові права на квартиру дочці сторін [PERSON] Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.06.2011 року шлюб між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Судом встановлено, і цей факт підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що фактично подружні відносини між [PERSON] та [PERSON], в тому числі, ведення господарства та спільного бюджету, припинилися ще задовго до розірвання шлюбу між ними. Як встановлено судом, у 2002 році відповідач [PERSON] виїхала на роботу до республіки Італія. Зароблені кошти відкладала на придбання житла. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача [PERSON], позивач теж виїхав на заробітки до республіки Італія, проте у інше місце. Згодом позивач почав проживати з іншою жінкою та по суті створив з нею свою окрему сім'ю. Після від'їзду сторін по справі за кордон, зароблені ними кошти, вони вважали коштами кожного окремо, ніколи ними не розпоряджалися спільно або в інтересах їх як подружжя. Їхні стосунки обмежувалися виключно піклуванням про їхніх дітей; позивач знав про намір [PERSON] укласти оскаржуваний ним договір, та схвалював укладення цього договору в інтересах їхньої середньої дочки [PERSON] Будь яких коштів на інвестування у будівництво житла позивач не надавав. Судом встановлено, що у 2006 році до республіки Італія приїхала на роботу дочка сторін [PERSON], остання зароблені нею кошти також інвестувала у спірне житло. Зазначені вище обставини, стали підставою для укладення договору уступки майнових прав від 08.04.2008 року. Таким чином, договір про участь у фінансуванні будівництва від 21.08.2007р. укладався в інтересах дочки сторін [PERSON] шляхом внесення особистих коштів [PERSON] та [PERSON] в інвестування будівництва, отже його зміна, припинення або розірвання не передбачало згоди на це позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час з його придбання.» Відповідно до п. 24 тієї ж Постанови, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти , які належали одному з подружжя особисто. Як слідує із змісту п. 30 вищевказаної Постанови, якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд, відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин. Відповідно до ч.1 п.3 ст. 43 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Отже, позивач не має правових підстав вважати порушеними свої майнові права внаслідок укладення договору уступки майнових прав від 08.04.2008р. Як встановлено судом, будинок було здано в експлуатацію 24.04.2008 року, 03.06.2008 року рішенням Луцької міської ради № 366-3 квартиру було передано у власність дочки [PERSON], у тому ж році вона переїхала проживати у квартиру [ADDRESS] Судом встановлено що кошти вкладені [PERSON] в будівництво житла згідно договору про участь у фінансуванні будівництва № 050104086 від 21.08.2007 року в сумі 287 791,00грн., є особистою власністю [PERSON] Отже, набуті нею майнові права на двокімнатну квартиру [ADDRESS], площею 68,55 кв.м. за будівельним [ADDRESS] належать їй на праві власності особисто. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання договору уступки майнових прав № 12 від 08.04.2008 року з підстав передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України. Відмова позивачу у задоволенні його вимоги про визнання недійсним договору уступки майнових прав від 08.04.2008 року, як наслідок, тягне за собою відмову у задоволенні інших позовних вимог як похідних від правових наслідків, встановлених оскаржуваним договором. За таких обставин, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову [PERSON].

Outcome: dismissed