Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON] 28.10.2016 року звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Садова,20 у с. Антоновичі Чернігівського району Чернігівської області в порядку спадкування за законом, після смерті 31.12.2015 року її сина [PERSON]. Позов обґрунтовується наступним. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому на день смерті майно, у точності на будинок по вулиці Садова,20 у с. Антоновичі, Чернігівського району і позивач та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріальної контри з заявою про прийняття спадщини, а дочка померлого [PERSON] спадщини після смерті батька не прийняла, а тому втратила право на спадкове майно. Перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину у позивача, є той факт, що за життя спадкодавець не оформив правовстановлюючі документи на будинок, а позивач тільки виготовила технічну документацію на домоволодіння. У судове засідання позивач не зявилась, представником позивача [PERSON] подано до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність, з проханням задовольнити позовні вимоги. /а.с.43/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. [PERSON] у чергове судове засідання повторно не зявилась, судом двічі надавалась можливість відповідачу подати заяву про поновлення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті батька, однак даним право вона не скористалась. /а.с.33, 42/ Представник відповідача Шибиринівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки голова сільської ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень щодо позовних вимог виконавчий комітет сільської ради не має, з рішенням суду погоджується. /а.с.29, 36/ Суд повно, всебічно та обєктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. З дослідженого у судовому засіданні повторного свідоцтва про народження серії «І-ЕЛ» №136169 вбачається, що [PERSON] [INFO] за життя був сином [PERSON] та [PERSON]. /а.с.9/ Відповідно до свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №265279 [PERSON] помер 31.12.2015 року у віці 45 років у с. Жукотки, Чернігівського району, Чернігівської області. /а.с.8/ Довідка виконавчого комітету Шибиринівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №252 від 01.09.2016 року свідчить, що [PERSON], [INFO] на день смерті 31.12.2015 був зареєстрований та проживав один за адресою: с. Антоновичі, Чернігівського району, Чернігівської області, вул. Першотравнева,20. /а.с.11/ Наведене свідчить, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина [PERSON], в силу приписів ст.1261 ЦК України. З довідок виконавчого комітету Шибиринівської сільської ради Чернігівського району №249 від 11.08.2016 р. та №253 від 01.09.2016 року встановлено, що за даними по господарських книг сільської ради житловий будинок №20 (до перенумерації будинку в 1992 році №18) по вулиці Першотравнева (теперішня Садова) у с. Антоновичі, Чернігівського району Чернігівської області зареєстрований на імя [PERSON] з 1988 року, але свідоцтво про право власності він не отримував. Будинок розташований на земельній ділянці площею 1,00 га користувачем якої до дня смерті був спадкодавець. /а.с.10, 11/ За даними Комунального підприємства «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації», довідка №427 від 02.08.2016 р., право власності на житловий будинок за адресою: вулиця Садова,20, с. Антоновичі, Чернігівський район, не зареєстроване. /а.с.12/ Дані технічної документації на спадкове домоволодіння, яка виготовлена КП «Чернігівське РБТІ», свідчать, що дійсна вартість домоволодіння становить 190967 грн. Інвентаризація проведена 29.07.2016 року. /а.с.15-17/ Згідно рішення 2 сесії 7 скликання Шибиринівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20 листопада 2015 року вулицю «Першотравнева» у с. Антоновичі було перейменовано на вилицю «Садова». /а.с.30/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії спадкової справи №68/2016 [PERSON] прийняла спадщину після померлого сина [PERSON], подавши 02.02.2016 року відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори. Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось. /а.с.28/ Згідно п.1.2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав тощо. Згідно ст.100 ЦК УРСР, що діяв на дату забудови домоволодіння (1988 р.), у особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Згідно ст.101 ЦК УРСР в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно було затверджено Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 р., а оскільки у сільській місцевості, до затвердження зазначеного Порядку, така реєстрація підприємствами БТІ не проводилась взагалі, то суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до обєктивного висновку, що спадкове домоволодіння до припинення цивільної правоздатності, фактично належало [PERSON]. При цьому суд виходить з того, що у померлого [PERSON] були відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, проте вважати його самочинним правових підстав немає, оскільки згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків і домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Наказом Мінкомунгоспу УРСР від 31.01.1966 року, який втратив чинність 13.12.1995 року, лише у зазначених населених пунктах здійснювалась реєстрація будинків і домоволодінь та видавались правовстановлюючі документи. У сільській місцевості оформлення житлових будинків здійснювалось шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Таким чином, оспорюване майно було набуте [PERSON] у встановленому на той час порядку і його слід включити до складу спадщини. У відповідності до вимог цивільного законодавства цивільна дієздатність [PERSON] припинилась у момент його смерті. За таких обставин отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок на імя спадкодавця після смерті останнього не можливо. Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на успадкований житловий будинок в нотаріальній конторі. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved