Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

[PERSON] в січні 2018 року заявила позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх дочки [PERSON], [INFO]. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Провадження за позовом заведене відповідно до ухвали судді від 10.01.2018 року. Ухвалою суду від 21.05.2018р. справа призначена до розгляду по суті. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав відзив на позовну заяву, за яким просив в задоволенні позову відмовити, за необгрунтованістю. Від представника третьої особи надійшла заява, за якою повідомив, що орган опіки і піклування достатніх підстав для задоволення позову не вбачає, та просив розглянути справу без участі представника цього органу. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Сторони з вересня 07.09.2002 року перебували у шлюбі (а.с. 5). В цьому шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 7). 03.12.2009 року шлюб між сторонами розірвано (див. свідоцтво про розірвання шлюбу - а.с.6). Після розірвання шлюбу сторони створили нові сім'ї, дитина залишилась проживати з матір'ю, батько сплачує аліменти на утримання дитини. За актом обстеження умов проживання, що складений 02.04.2018 року працівниками служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] за місцем проживання створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку (а.с.22). Дитина навчається в Київській гімназії №287 Святошинського району м. Києва. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Доводи сторін та долучені до справи докази були предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. За результатами засідання 16.05.2018р. комісія прийшла до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON], оскільки це буде суперечити інтересам дитини. Суд погоджується з таким висновком. Так, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, згідно ст.166 СК України. Дійсно відповідач безпосередньо спілкується з дитиною рідко. Проте, це об'єктивно обумовлено тим фактом, що відповідач з 2016 року постійно проживає і працює Німеччині, а відповідно буває в Україні не часто. В поясненях органу опіки і піклування та відзиві на позов відповідач вказує, що любить дочку, приймає і бажає приймати необхідну участь в її житті. Доводи позивача про те, що відповідач не в повному обсязі сплачує аліменти на дитину, не знайшли свого підтвердження доказами. Напроти з наданих відповідачем документів вбачається, що він регулярно перераховує позивачу кошти на утримання дитини. Питання в наданні відповідачем дозволу на виїзд дитини за кордон було вирішено сторонами під час провадження у справі в позасудовому порядку, і відповідач зобов'язався в наступному надавати таку згоду за першою вимогою позивача. Те, що [PERSON] сприймає чоловіка матері як батька, на переконання суду є не тільки наслідком поведінки відповідача, як на тому наполягає позивач, а пов'язано в першу чергу зі створенням позивачем благополучної сімї. Суд також вважає, що для того щоб, дитина була вхожа до нової сім'ї батька, мало лише одного бажання дитини та/чи батька, для цього вочевидь потрібне взаємне порозуміння всіх членів сімей сторін, а такого порозуміння, як це вбачається з матеріалів справи, не досягнуто навіть між сторонами, на що вказують взаємні претензії в питаннях участі у вихованні та утриманні дитини. Інших доводів та доказів в їх обгрунтування позивачем не надано. Отже, достатніх підстав для застосування до спору вимог ст. 164 СК України не вбачається, а тому,суд знаходить за необхідне в задоволенні позову відмовити. За такого рішення, витрати у справі розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed