Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

[PERSON] 06 березня 2017 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала наступним. 13 серпня 2016 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Центральній, буд. 60 а, в с. Святилівка Глобинського району Полтавської області. Позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання. Направили до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Святилівської сільської ради, представник третьої особи Градизької державної нотаріальної контори, Глобинської районної державної адміністрації, в особі сектору державної реєстрації в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 13.08.2016 померла [PERSON]. За життя 4.11.2014, вона склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Святилівської сільської ради [PERSON] за реєстровим № 54, згідно якого земельну ділянку заповіла [PERSON], [INFO], а усі інші права та обовязки, які належать їй на момент складання заповіту, а також ті права та обовязки які можуть належати їй у майбутньому та усе його майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON], [INFO] (позивачу у справі). Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно інформації, наданої Державним нотаріусом [PERSON] № 36/01-16 від 15.03.2017, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 218 від 25.10.2016. позивач та [PERSON] прийняли спадщину за заповітом, в установлений законом строк, подавши до державної нотаріальної контори відповідні заяві. Осіб, які відмовилися від прийняття спадщини немає. Осіб які б мали право на обовязкову частку у спадщині не виявлено. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 1 березня 2017 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Святилівка, вулиця Центральна, буд. 60а, було побудовано: житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», ганок літ. « аг», сарай літ. «Б», огорожу літ. №1, ворота літ. №2 у 1960, погріб під частиною будівлі літ. «Бп»- 1978, сарай літ. «б», сарай літ. «б1»- 1991. На час будівництва спадкодавцем будинку питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно довідки виданої виконкомом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області № 195 від 24.02.2017 року, [PERSON], [INFO], дійсно, до дня своєї смерті (13.08.2016 року) була зареєстрована та постійно проживала у [INFO] (Леніна), 60а. За даною адресою [PERSON] була зареєстрована одна. Згідно довідки виданої виконкомом Святилівської сільської ради Глобинського району Полтавської області № 205 від 28.02.2017 року, та згідно з записом в погосподарській книзі № 1 Святилівської сілької ради Глобинського району за 2016-2020 р.р. по господарству за № 0048-1 за [PERSON], [INFO], яка померла 13.08.2016 року, значиться житловий будинок ( рік побудови 1960 р.), з господарськими будівлями, який розташований на не приватизованій земельній ділянці розміром 0.25 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд за адресою: вул. Центральна, 60 а, с. Святилівка, Глобинський район, Полтавська область. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провела державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку по будівництву відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Глобинської РДА від 03.03.2017 № 96/02-04, будівлі розташовані по вулиці Центральній, буд. 60 а в селі Святилівка Глобинського району Полтавської області, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду про визнання права власності на обєкт нерухомого майна. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до вимог ст. ст.\~1233,\~1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Власник майна за життя має право вільно та самостійно розпоряджатися своєю власністю. Ч.5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці Центральній, буд. 60 а, в селі Святилівка Глобинського району Полтавської області, суд прийшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved