overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] 22 березня 2016 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 12 листопада 1988 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають. Вони припинили шлюбні відносини понад п'ять років тому у зв'язку з різністю поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутність порозуміння, що призвело до втрати почуттів та поваги один до одного. Спору про поділ майна немає. Відповідачка на розірвання шлюбу згодна, але у зв'язку з проведенням військових дій вони не мають можливості звернутися до органів РАЦС . Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, в телефонограмі на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, на розірвання шлюбу згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище чоловіка. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 12 листопада 1988 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3), від якого неповнолітніх дітей не мають. Приблизно з 2011 року вони припинили шлюбні відносини у зв'язку з різністю поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутність порозуміння, що призвело до втрати почуттів та поваги один до одного. Спору про поділ майна немає, сторони на примирення не згодні, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

[PERSON] 22 березня 2018 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її мати [PERSON], яка постійно проживала в м. Голубівка /раніше м. Кіровськ/ Луганської області, померла [INFO] року на тимчасово окупованій території, причина смерті - хронічна недостатність кровообігу, дегенерація міокарду. Антрацитівський МРВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть матері на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території, тому з метою оформлення спадщини просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заперечень проти вимог не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] (а.с. 13, 16) є донькою громадянки України [PERSON], [INFO] (а.с. 6-11). Згідно довідки про причину смерті №318 від 17 листопада 2017 року, виданої «Державною установою «Кіровська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 14), [PERSON] померла [INFO] року, причина смерті - хронічна недостатність кровообігу, дегенерація міокарду. Факт смерті [PERSON] в м. Кіровськ підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим «Відділом запису актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції» (а.с. 12), що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території. Даних про місце реєстрації та останнє місце проживання померлої немає. Антрацитівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території (а.с. 17). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] 22 березня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 29 серпня 2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 14 лютого 2018 року у зв'язку з неприязними відносинами. Спору про поділ майна немає. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з нею. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб, змінивши їй прізвище на [PERSON]. Позивач у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, у заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 29 серпня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4), від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), та малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Подружні стосунки між сторонами припинені з 14 лютого 2018 року у зв'язку з неприязними відносинами. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. Спору про поділ майна не заявлено. Клопотань про надання строку для примирення не надійшло, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, змінивши позивачу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] 22 вересня 2014 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу зареєстрованого 17 листопада 2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 4177 із [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя із відповідачем не склалося, збереження шлюбу стало неможливим. Також зазначає, що шлюбні відносини вони із відповідачем не підтримують з вересня 2012 року і не ведуть спільного господарства, спір про місце проживання дитини та виховання дитини відсутній. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Наполягав на розгляді справи за відсутності відповідача. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка повторно в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи, клопотання про перенесення розгляду справи або розгляд справи у його відсутність не надала, про причини, які свідчать про поважність неявки в судове засідання не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] 22 вересня 2014 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2002 року. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сімейне життя із відповідачем не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, внаслідок чого втрачено почуття любові та поваги один до одного. Також відповідач має схильність до алкозалежності, останні три роки відповідач зловживав спиртними напоями. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, спір про поділ майна між ними відсутній. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, надав відповідні пояснення. Наполягав на розгляді справи за відсутності відповідача. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час розгляду справи повідомленим чином, клопотання про перенесення розгляду справи або розгляд у його відсутність не надав, про причини, які свідчать про поважність неявки в судове засідання не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] 22 вересня 2015 року звернувся в суд з позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою вул. Комунарська, 25 м. Сміла, посилаючись на те, що він з 2005 року там не проживає. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву в якій вказав, що дійсно не проживає у будинку позивача, а проживає за іншою адресою разом зі своїм батьком, тому проти задоволення позову не заперечує та просить справу розглянути у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що договору купівлі продажу (а.с. 3) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 9 вересня 2005 року (а.с.4) [PERSON] є власником 1/3 частини будинковолодіння № 25 по вул. Кумунарській в м. Сміла. Згідно довідки квартального комітету № 10 від 24 травня 2015 року [PERSON] є власником будинковолодіння за адресою вул. Комунарська 25/2 м. Сміла, де зареєстрований також і [PERSON], який з 2005 року там не проживає (а.с.8). Відповідно до ст.72 ЖК України особа визнається такою що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності квартиронаймача право на жиле приміщення за ним зберігається протягом шести місяців. Крім того, згідно ст. 167 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач у вказаному будинковолодінні зареєстрований, але не проживає з 2005 року, що стверджує позивач, підтверджується дослідженими судом доказами та не заперечується відповідачем, чим створює перешкоди позивачу як власнику будинковолодіння у користуванні та розпорядженні своїм майном. За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням будинковоліднням № 25 по вул. Комунарській в м. Сміла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

[PERSON] 22 вересня 2016 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18 червня 2011 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що з відповідачем однією сімєю вони проживали до серпня 2016 року і з цього часу їхня сімя фактично розпалася, причиною розпаду стало те, що відповідач зловживає алкогольними напоями та наркотичними засобами, на ґрунті чого виникають скандали, відповідач тричі притягався до кримінальної відповідальності за злочини, повязані із придбанням та зберіганням наркотичних засобів. Останнім часом спільне проживання з відповідачем стало нестерпним та небезпечним для здоровя і життя її, позивача, та дітей, оскільки відповідач під впливом наркотичних засобів ставав агресивним, неврівноваженим та непередбачуваним у своїх діях. Під час судового розгляду [PERSON] та її представник позов підтримали. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2011 року, від якого мають одну неповнолітню дитину, що вбачається із свідоцтв про шлюб та про народження ( а.с. 5,6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони у серпні 2016 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та неповнолітньої дитини. Наслідки визнання позову сторонам розяснено. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

[PERSON] 22 вересня 2017 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 22 квітня 2005 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають чотирьох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З травня 2016 року вони припинили шлюбні відносини у звязку з сімейною зрадою. Спору про поділ майна немає. Діти проживають з матірю. Вважає збереження сімї неможливим, тому просить розірвати шлюб. \~Позивач\~\~у судове засідання не зявився, в заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує. \~Відповідач\~ у судове засідання не з'явилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, на розірвання шлюбу згодна, просить залишити їй прізвище «Лапенко». Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов \~[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 22 квітня 2005 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5),\~від якого мають чотирьох неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] (а.с. 7), [PERSON], [INFO] (а.с. 9), [PERSON], [INFO] (а.с. 8), та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З травня 2016 року подружжя припинило шлюбні відносини у звязку з сімейною зрадою. Спору про поділ майна та встановлення місця проживання дітей не заявлено. Тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши відповідачу прізвище «Лапенко».\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] 22 вересня 2021 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що вони зареєстрували шлюб 15 вересня 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1699. Від шлюбу є діти [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Подальше збереження шлюбу неможливе через несумісність характерів. Шлюбні відносини припинились. Спільне господарство не ведеться. Примирення неможливе. Сторони до суду не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала. Заперечень проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не висловлено. Відповідач повідомлявся про час та дату судового засідання, проте не з`явився та не забезпечив явки представника. Клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходили. При відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе заочно розглянути справу та винести заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, [PERSON] та [PERSON] 15 вересня 2011 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу є неповнолітні діти. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб це добровільна згода чоловіка та жінки, а сторони не бажають перебувати у шлюбі. В судовому засіданні судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст113 СК). Позивач виявила бажання відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в порядку передбаченому ст.141 ЦПК.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] 22 грудня 2015 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 26.02.2005 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2015 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 26.05.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м.Запоріжжя, за актовим записом №27 (а.с.7). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON] 22 грудня 2015 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вони проживають окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, інших аліментних зобовязань немає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач\~ у судове засідання не з'явився, в заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 цього Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 4), відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою про склад сімї (а. с. 13). Суд погоджується з розміром аліментів, запропонованим позивачкою, що не суперечить вимогам закону і інтересам сторін та дитини. Оскільки позивачка звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved