Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до АТ «КБ «Приватбанк» в якому просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 33 262, 00 грн., на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 12 844, 00 грн. У обґрунтування позову позивачі зазначили, що [PERSON] є держателем платіжних карток АТ «КБ «Приватбанк» № [NUMBER] та № [NUMBER] . [PERSON] є держателем платіжної картки АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] . В період часу з 17.01.2019 року по 18.01.2019 року невідома особа шляхом зміни фінансового номеру телефону [NUMBER] аккаунту [PERSON] скориставшись сервісом «Миттєва розстрочка» отримала кредит на його ім`я у розмірі 10 000,00 грн., заволоділа його особистими коштами які знаходилися на картковому рахунку в розмірі 6262,00 грн. та кредитними коштами у розмірі 17 00,00 грн., а всього на суму 33262, 00 грн. без фізичного пред`явлення ним та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу. Крім того, невідома особа в період з 17.01.2019 року по 18.01.2019 року шляхом зміни фінансового номеру телефону [NUMBER] аккаунту [PERSON] скориставшись сервісом «Миттєва розстрочка» отримала кредит на його ім`я у розмірі 9000, 00 грн., заволоділа грошовими коштами, які знаходились на картковому рахунку у розмірі 3844,00 грн., а всього на суму 12844, 00 грн. без фізичного пред`явлення ним та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу. За даним фактом позивачі звернулися до Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. 24.01.2019 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 12019040370000192 за ч. 1 ст. 190 КК України. Також вони звернулися до кіберполіції України. 18.01.2019 року позивачі звернулися до «Гарячої лінії » Приватбанку і 13.02.2019 року отримали відмову у поверненні коштів, якими не користувалися. Відповідачем їм було повідомлено, що у разі не повернення коштів на кредитні картки їм будуть нараховані відсотки та штрафні санкції. 11.08.2020 року ними отримані виписки по картковим рахункам з яких вбачається що невідомою особою з їх карток проведено ряд операцій по перерахуванню коштів. Такі операції були проведені без картки за допомогою авторизації за фінансовим номером телефону. При цьому платіжні банківськікартки знаходилися у них, вони користувалися ними відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Вказаних Правил не порушували, пін-коди та іншу особову інформацію стосовно карт нікому не передавали. Порадившись на сімейній нараді позивачі вирішили з метою уникнення штрафних санкцій повернути зняті невідомими особами, кошти на кредитні картки. Так на карту [PERSON] було повернуто 33 262,00 грн., на карту [PERSON] внесено 12 844, 00 грн. 20.01.2020 року досудове розслідування за фактом шахрайських дій з їхніми картками було закінчено. З метою досудового вирішення спору вони звертались до відповідача з заявами про повернення коштів, які були зняті невідомими особами з їх рахунків, однак відповідач жодних дій на відновлення їх законних прав не вжив. Вважають, що у зв`язку з злочинною недбалістю та незабезпеченням АТ КБ «Приватбанк» належної безпеки їх особистих даних, банк надав можливість шахраям в період часу з 17.01.2019 року по 18.01.2019 року скористатись коштами з їх рахунків. Представник відповідача надав до суду відзив на позов відповідно до змісту якого просив суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю посилаючись на наступне. Відповідно до п. 1.6, 1.7 постанови НБУ № 22 від 21.01.2004 року Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. Кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Відповідно до п. 2.35 Постановикошти що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Банк що обслуговує неналежного отримувача не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документу на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів, аналогічні положення закріплені в ст. 1212 ЦК України. Тобто постановою НБУ № 22 та ст. 1212 ЦК України чітко визначено, що відповідальність за незаконне отримання грошових коштів несе отримувач, а не особа яка їх обслуговує. Відповідно до положень ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавали іншим особам електронний платіжний засіб,ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Контроль за рухом і цільовим використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків. Вважає, що АТ КБ «Приватбанк» не несе відповідальності перед позивачами та не може відповідати перед позивачами та повертати грошові кошти. Ухвалою від 05.10.2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Даною ухвалою у відповідача витребувані докази. До 16.06.2021 року жодного доказу витребуваного судом відповідачем не надано. 16.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» частково виконана ухвала суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, доповнив, що 17.01.2019 року він прийшов з роботи поставив телефон на зарядку, вранці взяв телефон з`ясував що відсутній зв`язок. В 9.00 год. він приїхав до салону зв`язку Водафон відновив свою сім карту, оскільки його сім-карта була заблокована.О 17.00 год. прийшло повідомлення з банку про те, що на кредитній карті недостатньо коштів. Він одразу же звернувся до банку, поліції, кіберполіції. Він надавав дані геолокації, що в момент коли невідомі особи знімали кошти з його картки вони знаходились у м. Кривому Розі. Однак кримінальне провадження в подальшому було закрито, у банку повідомили про необхідність повернення коштів інакше будуть штрафні санкції, він був вимушений повернути кошти якими не користувався. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що 18.01.2019 року о 8.32 год. у нього перестав працювати телефон. Він з робочого телефону подзвонив додому та попередив, що в нього не працює телефон. Ввечері на робочий телефон зателефонувала мати та повідомила що у батька також не працював телефон а потім з`ясувалося що з карток зняли кошти. Після цього він почав телефонувати у банк та блокувати картку. В результаті з`ясував, що з його картки зняли кошти. Позивачі зазначили, що телефони, картки, нікому не передавали, пін-коди карток при проведеннізазначених операцій не передавали, заявку на «Миттєвурозстрочку» не надавали. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов. Вислухав учасників справи, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до такого. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є держателем платіжних карток АТ «КБ «Приватбанк» № [NUMBER] та № [NUMBER] . [PERSON] є держателем платіжної картки АТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] . В період часу з 17.01.2019 року по 18.01.2019 року невідома особа шляхом зміни фінансового номеру телефону [NUMBER] аккаунту [PERSON] скориставшись сервісом «Миттєва розстрочка» отримала кредит на його ім`я у розмірі 10 000,00 грн., заволоділа його особистими коштами які знаходилися на картковому рахунку в розмірі 6262,00 грн. та кредитними коштами у розмірі 17 00,00 грн., а всього на суму 33262, 00 грн. (а.с. 24 -27, 62-65) Крім того, невідома особа в період з 17.01.2019 року по 18.01.2019 року шляхом зміни фінансового номеру телефону [NUMBER] аккаунту [PERSON] скориставшись сервісом «Миттєва розстрочка» отримала кредит на його ім`я у розмірі 9000, 00 грн., заволоділа грошовими коштами, які знаходились на картковому рахунку у розмірі 3844,00 грн., а всього на суму 12844, 00 грн. (а.с. 67-72) Вказані обставини відповідачем АТ «КБ «ПриватБанк» не спростовувались та визнавались, а тому у відповідності до ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. 24.01.2019 року відомості про те, що в період часу з 17.01.2019 року по 19.01.2019 року невідома особа шляхом обману заволоділа грошовими коштами з картки «Приватбанк» у розмірі 33 262,00 грн. [PERSON] , та у розмірі 12 844,00 грн. [PERSON] , внесені до ЄРДР за № 12019040370000192 за попередньою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України. (а.с. 16) Крім того, за фактом заволодіння їх грошовими коштами позивачі звернулися до АТ КБ «Приватбанку» та до кіберполіції. (а.с. 17) 13.02.2019 року АТ КБ «Приватбанк» надано відповідь про відмову у поверненні коштів, що були списані 17.01.2019 по 18.01.2019 посилаючись на те, що переказ коштів можливо було здійснити лише за допомогою використання їх фінансового телефону та іншої особистої інформації. Рекомендовано звернутися до правоохоронних органів. (а.с. 21, 22) Відповідно до довідки по кримінальному провадженню № 12019040370000192, в ході досудового розслідування УОТЗ ГУНП в Дніпропетровській області було проаналізовано номера телефонів [PERSON] та [PERSON] в ході чого було встановлено базову станцію на якій реєструвались вказані абонентські номери в період вчинення злочину, а саме за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 18) Згідно довідки КП «Павлоградводоканал» [PERSON] , дійсно працює в КП «Павлоградводоканал» з 06.08.2002 року ремонтником дільниці № 4 по теперішній час. 17.01.2019 року [PERSON] знаходився на робочому місці з 07.00 до 19.00. (а.с. 23) Згідно наряду на службу 37 ДПРЧ 6ДПРЗ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області, [PERSON] знаходився з 08.00 18.01.2019 року по 08.00 19.01.2019 року на чергуванні. (а.с. 66) Як пояснили в судовому засіданні позивачі при зверненні до АТ «КБ «Приватбанк» їм було повідомлено, що у разі неповернення коштів знятих з кредитних рахунків невстановленими особами, їм позивачам, будуть нараховані штрафні санкції. Ними було прийнято рішення повернути на кредитні рахунки кошти, що були використані невстановленими особами. 13.02.2019 року [PERSON] внесено на кредитну картку № [NUMBER] суму 16 974,00 грн. (а.с. 28), в рахунок погашення кредитного договору № DNHOCTCT0194422 від18.01.2019року («Миттєва розстрочка» укладеного між відповідачем та невстановленою особою) суму 10 939, 98 грн. [PERSON] 13.02.2019 року в рахунок погашення кредитного договору № DNHOCTCT0193904від18.01.2019року («Миттєва розстрочка» укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та невстановленою особою) суму 9845,98 грн. (а.с. 68), в рахунок погашення кредитного договору № 19011817973581 від 18.01.2019 року - 1942,00 грн. (а.с. 69), в рахунок погашення кредитного договору № 19011817973582 від 18.01.2019 року - 1505,05 грн. (а.с. 70), в рахунок погашення кредитного договору № 19011817973576 від 18.01.2019 року - 291, 30 грн. (а.с. 72) 20.01.2020 року постановою слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області кримінальне провадження№ 12019040370000192 зареєстроване в ЄРДР 24.01.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України закрито. Відповідно до п. 1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеруPayPass, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні. Згідно п. 1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов`язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, то стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб). Пунктом 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов`язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки. Пунктом 2.1.4.52.3 визначено клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі карти Банк блокує можливість використання картки в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном. Відповідно до п. 2.1.4.57.4. Суми коштів по операціях, які оскаржуються Клієнтом, повертаються на поточний рахунок Клієнта після повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком, який представив операцію до оплати, відповідно до Правил Міжнародних платіжних систем. Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивачі [PERSON] , [PERSON] є споживачами фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначенінорми є спеціальними для спірнихправовідносин. Згідно інформації наданої представником відповідача до Управління безпеки у Дніпровському МУ АТ КБ «Приватбанк» не проводилася службова перевірка за зверненням клієнтів [PERSON] , [PERSON] щодо банківських операцій, проведених з 17 по 18 січня 2019 року від їх імені та за їх рахунками. (а.с. 154) Суд приходить до висновку, що позивачі [PERSON] , [PERSON] здійснили всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувачі карток не можуть нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. На питання представника позивачів, представник відповідача в судовому засіданні відповів, що факту того, що позивачі своїми діями чи бездіяльності сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції - доведено не було. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цимКодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які маютьзначення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням положень пункту 37.2. статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, ПАТ КБ «Приватбанк» не надав доказів, які б спростовували доводи позивачів про те, що банківською карткою позивачі не користувалися, не втрачали, іншим особам не передавали, ПІН-коду нікому не повідомляли, та взагалі під час здійснення банківських операцій з картковим рахунком не перебували у місці їх вчинення. (встановлено, що банківські операції вчинялись у [ADDRESS] , тоді як [PERSON] та [PERSON] перебували у м. Павлограді) Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року № 6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Пропорядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61 -3239св 18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц, (касаційне провадження №61 -16504св 18) вказану правову позицію підтримав. Таким чином, судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] як користувачі карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] , [PERSON] відбулося не за їх розпорядженням і вони не повинні нести відповідальності за такі операції; виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивачі повідомили про цей факт банк та звернулися до правоохоронних органів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимов в повному обсязі. Враховуючи, що позивачі звільнені від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 908 грн. 00 коп. На підставівикладеного,

Outcome: approved