Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] 08 вересня 2014 року звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду по [INFO], включно; просить стягнути із відповідача аліменти також на її утримання до досягнення дитиною трьох років по 500 гривень, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду по [INFO], включно. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити. Додатково пояснила, що з 01.10.2014 року вона влаштувалась на роботу, працює торгівельним представником. Відповідач в суді щодо стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частки не заперечував, а щодо утримання дружини вказав, що позивач працює, отримує заробітну плату, тому може сама себе утримувати матеріально. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із 06 травня 2006 року проживають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] народився син - [PERSON] ( а.с. 3), який після припинення шлюбних стосунків проживає із матір»ю та знаходиться на її утриманні (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання сина між батьками відсутня. Так, при визначенні розміру аліментів на утримання сина, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, той факт, що відповідач інших дітей, яким-би сплачував аліменти не має, офіційно працює, не є приватним підприємцем, здоровий, а відтак визначає розмір аліментів у вказаній позивачем частці - 1 / 4 , щомісячно, починаючи з 08 вересня 2014 року до [INFO], що і не заперечувалось самим відповідачем. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності від того чи працює та від матеріального становища дружини та наявністю лише однієї підстави, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, з врахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу України, суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у відповідача будь-яких інших доходів, окрім заробітної плати, позивач суду не надала. Не були встановлені такі докази і в судовому засіданні. А тому, суд дійшов висновку щодо неможливості відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. У зв'язку з чим , в цій частині в задоволенні позову суд відмовляє. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 243,60 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: partial