Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, в якому вказала, що з 03.07.2013 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому у них народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на життя та сімейні відносини, відсутність порозуміння. Подружні відносини припинилися, спільне господарство не ведуть, разом не проживають з червня 2019 року. Подальше спільне життя суперечить особистим інтересам позивача. Примирення та збереження шлюбу - неможливі. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 03.07.2013 року Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 48; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 6670 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подачі позову до суду і до повноліття дітей; стягнути судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 08.01.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.02.2020 року. Також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 12.02.2020 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду на 10.03.2020 р. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному сайті судової влади України, у судове засідання не з`явився, відзиву не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтву про шлюб серії [NUMBER] , 03.07.2013 року Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, актовий запис №48. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини: « [PERSON] ». В період шлюбу, у сторін по справі, народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Діти проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (довідка Макарівської селищної ради № 4436 від 11.10.2019 року, Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] ). Як вказала позивач, а відповідач не скористався своїм правом заперечити, сімейне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на життя та сімейні відносини, відсутність порозуміння. Подружні відносини припинилися, спільне господарство не ведуть, разом не проживають з червня 2019 року. Подальше спільне життя суперечить особистим інтересам позивача. Примирення та збереження шлюбу - неможливі. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання дітей, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проте дане питання позивачем не піднімалося. Також між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, також судом встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати дітей до досягнення ними повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено. Щодо розподілу судових витрат слід вказати наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 802,80 грн. (сплаченого позивачем за вимогу про розірвання шлюбу) та витрат на правову допомогу в сумі 860,00 грн. (документально підтверджені а.с. 1, 2). Оскільки позов в частині розірвання шлюбу задоволено, тому судовий збір в розмірі 802,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 860,00 грн., то такі витрати стягненню з відповідача на користь позивача задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, а саме: на підтвердження сплати вказаних витрат позивачем подано квитанцію від 11.10.2019 р. про сплату адвокату за надані послуги, проте в матеріалах справи відсутні договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом. Щодо вимог про стягнення аліментів, то позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, проте в даній справі такі особи відсутні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial