Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернувся в суд з позовом до [PERSON], Городенківської міської ради, в якому просить визнати за ним право власності на 2 / 3 частини квартири [ADDRESS] Позовні вимоги мотивував тим, що йому та його батькам: [PERSON] і [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1994 року на праві спільної сумісної власності в рівних долях (по 1/3 частині) належала квартира загальною площею 52,1 кв. по [ADDRESS] ринкова вартість якої 44285 гривень. 27.12.2012 року мама [PERSON] подарувала позивачу свою 1/3 частину квартири. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] року, заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частину квартири. Мама відмовилася від спадкування, відповідач звернувся до нотаріуса щоб успадкувати батькову частку квартири. Видати свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріус не може, так як втрачено свідоцтво про право власності на житло. Про те, що свідоцтво про право власності на квартиру загублене, позивач додав до позовної заяви газету з оголошенням про втрату свідоцтва та проханням вважати таке свідоцтво недійсним. В зв'язку з чим просить визнати право власності на 2 /3 частини квартири. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги із зазначених в позові підстав. Суду пояснив, що на час смерті батька [PERSON], який помер [INFO] р., разом з батьком проживав він та його мати, відповідачка по справі. Так як свідоцтво про право власності на житло втрачене, він не має можливості в нотаріальній конторі оформити свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька. В нього наявні документи тільки на 1/3 частину трьохкімнатної квартири по [ADDRESS] яку йому подарувала мама в 2012 р. На час оформлення договору дарування оригінал згаданого свідоцтва в нього був, а вже після того загубився. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Ствердила, що у визначений законом строк вона зверталась до державного нотаріуса з заявою про відмову від спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] в користь її сина [PERSON]. Також пояснила, що раніше, в 2012 р., вона подарувала синові свою частку квартири, в нотаріальну контору вона подавала оригінал свідоцтва про право власності на квартиру. Представник Городенківської міської ради подала до суду заяву, в якій просить справу за позовом [PERSON] до [PERSON] та міської ради розглядати у відсутності представника сільської ради. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] виданого 07.12.1951 р. міськбюро ЗАГС м. Чернівці його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] стверджено, що [PERSON] і [PERSON] з 04.07.1950 р. перебували в шлюбі, який був зареєстрований в м. Львів. [PERSON] помер [INFO] року, що стверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим 03.09.2013 р. відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом [PERSON] є його дружина - [PERSON] (відповідачка) та їх син, позивач - [PERSON]. На час смерті спадкодавця вони проживали разом з ним в [ADDRESS] що стверджено відмітками про місце проживання в їх паспортах. Спадковим майном [PERSON] є 1/ 3 частина квартири [ADDRESS]. З копії Свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1994 р., виданого Городенківським бюро по приватизації Державного житлового фонду слідує, що згадана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» і належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівній долі. Свідоцтво містить відмітку державного нотаріуса Городенківської ДНК про те, що 27.12.2012 р. по цьому свідоцтву [PERSON] 1/ 3 частину квартири подаровано синові [PERSON]. Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 36884568, виданий 21.12.2012 р., заявнику [PERSON] для оформлення відчуження 1/3 частини квартири також свідчить про те, що кожному із співвласників належало по 1/ 3 частці квартири. Копія нотаріально посвідченого договору дарування частки квартири від 27.12.2012 р. свідчить про те, що [PERSON] 1/ 3 частину квартири подарувала синові [PERSON]. Згідно з пунктом 2 цього договору 1/3 частина квартири належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності від 01.03.1994 р., виданого Городенківським бюро по приватизації державного житлового фонду (розпорядження № 181 від 01.03.1994 р.). Оголошення в районній газеті «Край» від 29.05.2014 р. свідчить про втрату свідоцтва про право власності на квартиру по вул. Івана Богуна, 1/44 та містить прохання вважати таке свідоцтво недійсним. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, втрата документа не тягне за собою втрату права власності. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Із поданої 28.11.2013 р. [PERSON] заяви до нотаріальної контори судом встановлено, що вона відмовляється від оформлення спадщини спадкового майна [PERSON] на користь сина [PERSON]. Позивач звертався до державного нотаріуса з приводу прийняття спадщини після смерті батька. Йому було відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] з посиланням на те, що немає свідоцтва про право власності на житло, що стверджено довідкою № 436 від 04.07. р. Як вбачається з звіту про оцінку квартири [ADDRESS], загальною площею 52,1 кв.м, складеного ЕТВО «Придністров'я» згідно договору № 72 від 10.06.2014 року, - ринкова вартість квартири на дату оцінки - 12.06.2014 р. - становить 44285 грн., її 1/ 3 складає 14761 грн. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття [PERSON] права власності на 2/3 квартири [ADDRESS], як співвласником приватизованої квартири, та як спадкоємцем першої черги за законом іншого співвласника квартири, судом не встановлено, тому суд вважає, що є підстави для задоволення його позову. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392,1216, 1222,1223, 1258,1261- 1264,1268-1270, 1274 ЦК України,

Outcome: approved