Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

[PERSON] , 15 серпня 2018 року звернулась в суд з цим позовом, вказуючи, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить квартира [ADDRESS] У належній їй квартирі зареєстрований [PERSON] , який не проживає в квартирі з квітня 2012 року, оскільки переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, але добровільно знятися з реєстрації відмовляється. Реєстрація відповідача створює їй перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження квартирою, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Просила ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позивач та її представник, який діє за дорученням, [PERSON] , в судове засідання не з`явилиись. Надали заяву в якій позов підтримали. Справу просили розглянути у їх відсутність. Відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований на постійне місце поживання за адресою: [ADDRESS], у судове засідання не з`явився. Повідомлявся про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.7 ст.128 ЦПК України. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про час і місце розгляду справи. У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивачу [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] В цій квартирі на постійне місце проживання зареєстрований з 04 квітня 2012 року відповідач - [PERSON] , [INFO] . Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт того, що відповідач у вказаній квартирі не проживає більше шести років підтверджується письмовими поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON] , згідно яких [PERSON] , [INFO] , у квартирі [ADDRESS] , не проживає з весни 2012 року, особистих речей у квартирі не має. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язана була зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача у квартирі [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в ній. Відповідно він втратив право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинив користування нею та переселився на інше місце свого проживання. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації та відповідним судовим захистом прав власника щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved