Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Макарівського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за Договорами позики у розмірі 1 428 761 (один мільйон чотириста двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят одна) гривня 00 копійок. Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 3% річних від простроченої суми за договорами позики у розмірі 48 107 (сорок вісім тисяч сто сім) гривень 59 копійок в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] за Договорами позики індекс інфляції у розмірі 395 328 (триста дев'яносто п'ять тисяч триста двадцять вісім) гривень 71 копійка в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.Стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] пеню за Договорами позики у розмірі 691 658 (шістсот дев'яносто одна тисяча шістсот п'ятдесят вісім) гривень 56 копійок згідно пунктів 3 Договорів позики, ст. ст. 549-552 ЦК України та покласти на Відповідача витрати, пов'язані з сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики №986 (далі - Договір позики-1) на суму позики 534 600,00 (п'ятсот тридцять чотири тисячі шістсот) гривень зі строком повернення позики до 31.08.2014р. Пізніше, 10 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено ще один нотаріально посвідчений договір позики №2004 (далі - Договір позики-2) на суму позики 927 768,00 (дев'ятсот двадцять сім тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень зі строком повернення позики до 09.10.2015р. Дані договори є аналогічними за своїми умовами, окрім сум позик та строків їх повернення. Обидва договори позики були посвідченні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом Станіславом Олександровичем. Згідно п.2 Договору позики-1 та Договору позики-2 (разом надалі - Договори позики) Грошові кошти, які є предметом цих Договорів позики, передані Позикодавцем та одержані Позичальником в момент підписання цього договору. 10.10.2013 року, Відповідачем було частково повернуто Позивачу частину позики у сумі 33 607 грн. за Договором позики-1 від 30 липня 2013 року, про що Позивач написав розписку про отримання зазначених коштів. Після зазначеного, Відповідач більше жодного разу не здійснював повернення грошових коштів за Договорами позики попри неодноразові звернення до нього Позивача з вимогою повернути надані ним позики. Таким чином, Відповідач у визначений сторонами термін не приступив до виконання взятого на себе зобов'язання, чим порушив права та інтереси Позивача та норми чинного законодавства України. Заборгованість Відповідача перед Позивачем на 03.07.2016 становить: 1.за Договором позики-1 складає суму 500 993 (п'ятсот тисяч дев'ятсот дев'яносто три) гривні 00 копійок. 2.за Договором позики-2 складає суму 927 768 (дев'ятсот двадцять сім тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок. Згідно Договорів позики Відповідач зобов'язаний був повернути грошові кошти в строк до 31.08.2014р. за Договором позики-1 та до 09.10.2015р. за Договором позики-2. Проте, в зазначені строки і до сьогодні Відповідач грошові кошти не повернув, вимоги Позивача про повернення коштів ігнорував, тому позивач звертається до суду із даним позовом. Станом на 01 липня 2016 р. сума позик за договорами Відповідачем не повернута. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 п.3 Договорів позики, сторони домовились, що у випадку невиконання Позичальником зобов'язання за цими Договорами позики, він має сплатити Позикодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на кожний день прострочення платежу. Згідно проведених розрахунків за період з 01.09.2014р. по 03.07.2016р. у Додатку №1 до позову, відповідно до Договору позики-1: 1.Сума 3% річних за користування чужими грошовими коштами згідно ч.2 ст. 625 ЦК України за даний період становить 27 671 (двадцять сім тисяч шістсот сімдесят одна) гривня 28 копійок, (додаток 1 додається). 2.Сума інфляційних витрат за користування чужими грошовими коштами згідно ст. 625 ЦК України за даний період становить 334 014 (триста тридцять чотири тисячі чотирнадцять) гривень 27 копійок. 3.Розмір неустойки (пені) згідно п.3 Договору позики-1 становить 403 059 (чотириста три тисячі п'ятдесят дев'ять) гривень 16 копійок. Згідно проведених розрахунків за період з 01.09.2014р. по 03.07.2016р. у Додатку №2 до позову, відповідно до Договору позики-2: 1)Сума 3% річних за користування чужими грошовими коштами згідно ч.2 ст. 625 ЦК України за даний період становить 20 436 (двадцять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 31 копійка. 2)Сума інфляційних витрат за користування чужими грошовими коштами згідно ч.2 ст. 625 ЦК України за даний період становить 61 314 (шістдесят одна тисяча триста чотирнадцять) гривень 44 копійки. 3)Розмір неустойки (пені) згідно п.З. Договору позики-2 становить 288 599 (двісті вісімдесят вісім тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) гривень 40 копійок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі із підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовним вимог заперечувала, до суду надала письмові заперечення, та просила суд відмовити у їх задоволені. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне. 30 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики №986 (далі - Договір позики-1) на суму позики 534 600,00 (п'ятсот тридцять чотири тисячі шістсот) гривень зі строком повернення позики до 31.08.2014р. 10 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено ще один нотаріально посвідчений договір позики №2004 (далі - Договір позики-2) на суму позики 927 768,00 (дев'ятсот двадцять сім тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень зі строком повернення позики до 09.10.2015р. Згідно п.2 Договору позики-1 та Договору позики-2 Грошові кошти, які є предметом цих Договорів позики, передані Позикодавцем та одержані Позичальником в момент підписання цього договору. Підпис сторін на цьому договорі позики грошей та розписки позичальника в їх отриманні свідчать про відсутність з цього боку будь яких претензій. Вирішуючи спір, суд виходить також з наступного. Відповідно до статті 1046 та Глави 71 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частина друга статті 1047 Цивільного кодексу України вказує на те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми абовизначеної кількості речей. У разі не виконання обов'язку позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором до Позичальника може бути застосовано положення статей 625, 1048- 1050 ЦК України. Судом витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита С.О. належним чином завірені копії документів до договору позики від 30.07.2013 р. та 10.10.2014 р., на , що нотаріус направив лише завірені копії даних договорів позики. Відповідно до статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Сам факт нотаріального посвідчення договору позики від 30.07.2013 р. та 10.10.2014 р., у розумінні положень статті 640 Цивільного кодексу України, не є достатньою підставою вважати, договір укладений, оскільки спеціальна норма передбачає передачу грошових коштів на підставі та умовах вказаного договору позики, у даному випадку наявність розписки Позичальника в їх отриманні або іншого підтверджуючого документу. Варто зазначити, що ні Позивачем, ні його представником не надано до суду розписки про передачу та отримання грошових коштів, які є предметами договорів позики. Відсутність розписки Позичальника в отримані предмету договору позики від 30.07.2013 р. та договору позики 10.10.2014 р. свідчить про те, що грошові кошти не передавалися, а самі договори позики, є таким, що не укладені відповідно до вимог частини першої статті 1046 ЦК України. Дослідивши вказані договори позики та оцінивши їх справжню правову природу укладання, суд приходить до висновку, що договір позики від 30.07.2013 р. та договір позики від 10.10.2014 р. є не укладеним, та не породжує для сторін цивільних прав і обов'язків, на досягнення яких він був спрямований. Відповідно до вимог ч. 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особі, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести і обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивач не довів обставини щодо підтвердження укладення договорів позики та передання грошових коштів, що є предметом договорів позики, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed