Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] 05.12.2016 року звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що з відповідачкою мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який з липня 2015 року проживає з ним і знаходиться на його утриманні. Рішенням суду від 02.12.2011 року з нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання сина. Однак з часу, коли дитина стала проживати з ним, він припинив сплату аліментів, внаслідок чого утворилася заборгованість. Разом з тим рішенням суду від 29.04.2016 року з відповідачки на його користь стягнуті аліменти на утримання сина, однак стягнення аліментів з нього не припинено. За таких обставин просить припинити стягнення з нього аліментів з часу набрання рішенням законної сили, та звільнити його від заборгованості по аліментам за період, коли дитина проживає з ним, а саме з 01.07.2015 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 24.01.2017 року уточнив позовні вимоги, просив звільнити його від сплати аліментів з 11.05.2016 року, а від заборгованості по аліментам з 01.07.2015 року. В подальшому позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали заяву, в якій просили розглянути справу в їх відсутність і задовольнити позов. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідачка [PERSON] в судові засідання неодноразово не зявлялася, хоча своєчасно та належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, по місцю роботи через адміністрацію Первомайської ЦМБЛ, повісткою в суді, а також телефонограмою, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток; розписки про вручення повісток. Відповідачка причини неявки суду не повідомила. В судовому засіданні 24.01.2017 року [PERSON] визнала позов частково, погодилася з тим, що дитина проживає з батьком, вона зобовязана до сплати аліментів, а тому стягнення аліментів на її користь має бути припинено. В частині звільнення позивача від заборгованості по аліментам не погодилася з визначеною позивачем датою, оскільки вважає, що син довше проживав з нею. Відповідачка просила оголосити перерву для надання доказів на підтвердження такого факту, однак в подальшому в судові засідання не зявилася, жодних доказів та заяв від неї не надійшло. Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідачки, суд на підставі ч.4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у даній справі доказів. Позивач проти такого вирішення справи не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з батьком позивачем по справі, з липня 2015 року, що підтверджується довідкою про склад сімї від 26.12.2016 року, виданою ЖБК «Дизеліст». Рішенням виконкому Первомайської міської ради № 14 від 22.01.2016 року остаточно визначене місце проживання дитини з батьком. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.12.2011 року з нього на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі ? частини з усіх видів його доходів до досягнення дитиною повноліття. З часу, коли син проживає з позивачем, він припинив сплату аліментів на користь відповідачки, що підтверджується довідкою Первомайського Міськрайонного відділу ДВС Головного ТУЮ Миколаївської області № 1609/5 від 01.12.2016 року, внаслідок чого утворилася заборгованість. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 484/985/16-ц від 29.04.2016 року з відповідачки на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], однак не вирішене питання про припинення стягнення аліментів з позивача на користь матері дитини. Таким чином, в даний час на виконанні знаходяться два рішення про стягнення аліментів з обох батьків на користь один одного. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною другою статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні і грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, зо з 01.07.2015 року дитина проживає з батьком, він її фактично утримує. За час проживання дитини з батьком матір дитини не надавала йому матеріальної допомоги і фактично не мала права на отримання від нього аліментів, оскільки дитина з нею не проживала і вона її не утримувала. Частиною другою статті 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд вважає, що проживання дитини з батьком з 01.07.2015 року і є тією самою істотною обставиною, яка звільняє позивача від сплати аліментів за вказаний період, тому вимога про звільнення від заборгованості по аліментам підлягає задоволенню. Крім того, з часу, коли дитина проживає з батьком, мати втратила право на отримання з нього аліментів на утримання дитини. Як зазначено вище, рішенням суду від 29.04.2016 року з неї на користь батька дитини стягнуті аліменти. Рішення набрало законної сили 11.05.2016 року. За таких обставин, на підставі ст.ст. 180, 181, 188, 192 СК України стягнення аліментів за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 2-1894/11 від 02.12.2011 року слід припинити, а виконавчий лист відкликати з виконання. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved