Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого, як законний представник діяла [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 419 000, 00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000, 00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] незаконно придбав згідно договору купівлі-продажу від 07.11.2000 року, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Рішенням Жовківського районного суду від 19.07.2004 року у справі № 2-2/2004 року було, крім іншого, зобов»язано [PERSON] повернути [PERSON] вказаний житловий будинок та усунути перешкоди в користуванні ним шляхом виселення [PERSON] та скасування його реєстрації за вказаною адресою. Зазначене рішення набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 18.04.2005 року. 17.02.2000 року Жовківський районний суд виніс ухвалу про забезпечення позову [PERSON], якою було накладено арешт на спірне будинковолодіння та заборонено [PERSON] проводити будь-які дії відносно даного домоволодіння. Проте [PERSON] самочинно збудував сарай, самочинно зніс будівлю сараю з погребом, зніс самочинно встановлений деревяний паркан, самочинно переобладнав приміщення коридору, гаража, ванни, вбиральні, сходової клітки, їдальні,коридору, вбиральні душової, кабінету та тренажерного залу, а також переобладнав опалення будинку, знищив паркет, розвалив стіни. Завдану шкоду у зв'язку із знищення та перебудовою будинку позивач оцінює в 250 000, 00 грн. Також стверджує, що у зв'язку із тим, що [PERSON] неправомірно володів будинком з квітня 2000 року по липень 2006 року родина [PERSON] вимушена була орендувати для проживання житловий будинок в м.Вінниці, розмір орендної плати за весь період часу становив 169 000, 00 грн. Зазначає, що у зв'язку із протиправним знищенням та пошкодженням майна, а саме будинку [ADDRESS] позивачу завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 100 000, 00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала суду аналогічні пояснення, як і в позовній заяві . Представник відповідача в судовому засіданні , щодо позову заперечила, подала суду письмове заперечення, в якому зазначає, про те, що перебудова спірного будинковолодіння зроблена [PERSON], не є самовільною, що встановлено рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 03.12.2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2013 року. Цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та вирішення питання про забезпечення позову по справі ухвалою від 17.02.2000 року Жовківським районним судом не розглядалося, що встановлено ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 23.11.2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2014 року, якою у задоволенні заяви [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження відмовлено, а також ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 28.02.2013 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львіської області від 16.05.2013 року. Зроблені [PERSON] перебудови в період з 2000 по 2006 роки є не погіршенням, а поліпшенням житлового будинку та господарських будівель, що призвело до зростання їх ринкової вартості в сумі 551 875, 00 грн., що було встановлено судовими рішеннями, які набули законної сили. Стверджує, що володіння [PERSON] житловим будинком з 2000 по 2006 роки було добросовісним, оскільки такий не знав та не міг знати, що особа, у якої він придбав річ, не мала права її відчужувати, тому вина [PERSON], як необхідний елемент зобов'язання по відшкодуванню шкоди, в даному випадку відсутня. Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р. п.п.2 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачає, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи». У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області у справі № 444/263/13 від 28.02.2013 року, яку залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2013 року (а.с.105) встановлено, що справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, зокрема, вирішення питання про забезпечення позову по справі, у 2000 році Жовківським районним судом Львівської області не розглядалось. У зв'язку із тим, [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою від 17.02.2000 року, а саме накладено арешт на будинковолодіння [ADDRESS] Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області у справі № 444/3457/13 від 23.11.2013 року, яку залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 23.01.2014 року (а.с. 104) у задоволенні заяви [PERSON] про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним, у якій згідно доводів позивача винесено ухвалу про забезпечення позову від 17.02.2000 року, відмовлено. Оригіналу чи належним чином засвідченої копії ухвали від 17.02.2000 року суду не представлено. За таких обставин суд не бере до уваги ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 17.02.2000 року про забезпечення позову як процесуальний документ судової інстанції, що встановлює будь-які обмеження щодо спірного будинковолодіння. Як вбачається, із рішення Жовківського районного суду Львівської області у справі № 2-9/11 від 03.12.2012 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.11.2013 року (а.с.96-103) встановлено, що за період з 07.02.2000 року по 20.07.2006 року в житловому будинку, допоміжних приміщеннях та на подвір'ї, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] були проведені реконструкція житлового будинку; капітальний ремонт будинку; облаштування чотирьох санвузлів, встановлення котла «Buderus» для індивідуального опалення та підігріву води; ремонт наявних та часткове встановлення нових внутрішніх дверей і вікон, металевих сходів з третього поверху на горище; встановлення в житловому будинку кованої металевої огорожі; штукатурення і покриття мінеральною штукатуркою стін і колон на рівні першого поверху житлового будинку; налагодження системи водопостачання житлового будинку; облаштування каналізації в житловому будинку; в літній кухні проведені опоряджувальні роботи, встановлена покрівля з металочерепиці, облаштований вхід - сходами з металевим огородженням і козирком; нове будівництво цегляного сараю; вимощення подвір'я тротуарною плиткою; огородження подвір'я металевою огорожею, встановлення металевих воріт та двох металевих хвірток; озелення та благоустрій подвір'я, висаджування саду. Ринкова вартість житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку із проведенням вищезазначених робіт збільшилася на 551 875 грн. Зазначеними судовими рішеннями також встановлено, що реконструкція та переобладнання будинку, зроблені [PERSON] в період з 2000 по 2006 року не є самовільними, оскільки реконструйований індивідуальний житловий будинок в [ADDRESS], у встановленому порядку введений в експлуатацію, а самовільні переобладнання узаконені рішенням органу місцевого самоврядування. Таким чином, доводи позивача про те, що здійснені [PERSON] роботи по реконструкції, є самочинними не відповідають дійсності . Не заслуговують на увагу також доводи позивача про те, що у зв'язку із знищенням та перебудовою будинку йому заподіяно матеріальної шкоди в сумі 250 000, 00 грн. з огляду на те, що вищезазначеними судовими рішеннями встановлено, що зроблені [PERSON] роботи є не погіршенням, а поліпшенням житлового будинку та господарських будівель, що призвело до зростання їх ринкової вартості в сумі 551 875, 00 грн., таким чином, позивач, навпаки, отримав матеріальну вигоду на зазначену суму, яка рішенням суду, стягнута на користь [PERSON] як добросовісного набувача будинку. Вимоги позивача про стягнення із [PERSON] 169 000, 00 грн. понесених витрат на оренду житлового будинку в м.Вінниці не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Жодних доказів фактичного понесення таких витрат та обґрунтування їх розміру позивачем не представлено. Крім того, рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 19 липня 2004 року у справі № 2-2/2004 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 18.04.2005 року, встановлено, що [PERSON] у відповідності до ст. 145 ЦК УРСР в ред. 1963 року та ст.388 ЦК України, є добросовісним набувачем спірного житлового будинку з господарськими будівлями, оскільки за договором купівлі-продажу придбав його в особи, яка не мала права на відчуження такого - [PERSON], про що [PERSON] не знав і не міг знати. Зазначене свідчить, що в діях [PERSON] по придбанню спірного будинку в особи, яка не мала права його відчужувати, вина, як один із необхідних елементів зобов'язання по відшкодуванню шкоди, також відсутня. У відповідності до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі, неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що дії [PERSON], як добросовісного набувача, щодо перебудови та капітального ремонту будинковолодіння [ADDRESS], що належить [PERSON], були правомірними, оскільки реконструйований будинок у встановленому порядку був введений в експлуатацію, такі призвели до приросту ринкової вартості будинковолодіння, тому підстав для відшкодування [PERSON] моральної шкоди суд не вбачає. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що суду не надано доказів та не має підстав для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed