Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] року помер її син [PERSON]. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне йому майно. До спадкової маси окрім іншого майна увійшов житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Отримати у встановленому законодавством порядку свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України позивачі не мають можливості, у зв'язку з відсутністю державної реєстрації на вищевказане майно. У зв'язку з тим, що право власності на вказане спадкове майно не визнається, позивачка була змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. [PERSON] в судове засідання не прибула, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Мотижинська сільська рада у судове засідання свого представника не направили, надали лист про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер син позивачки - [PERSON], свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 25.02.2014 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Романівського районного управління юстиції у Житомирській області, який до дня смерті постійно проживав в [ADDRESS] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до якої окрім іншого майна увійшов житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. 14.10.2004 року було укладено договір купівлі-продажу між продавцями: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також покупцями: [PERSON] та [PERSON], житлового будинку за номером 92 з надвірними будівлями та спорудами, що в цілому складає домоволодіння та знаходиться в [ADDRESS] в наступних частках:[PERSON] - 2/3 [PERSON] -1/3 частини;посвідчений Дарнопих Т.М., приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області за реєстром № 5983. Оскільки 1/3 (одна третя) частка житлового будинку була придбана [PERSON] 2004 року, то порядок придбання житлового будинку та реєстрації права власності на житловий будинок регулюється у відповідності до ст.ст. 182, 657 ЦК України. Згідно статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Проте у даній ситуації договір було нотаріально посвідчено, але не було проведено державної реєстрації відповідно до законодавства чинного у момент укладення договору. В той же час всі умови договору купівлі-продажу було виконано сторонами - продавці передали нерухоме майно у володіння покупців, а покупці - сплатили обумовлені договором кошти. Окрім того позивачка [PERSON], зареєструвала за собою своїх 2/3 частини вказаного домоволодіння. Спадкоємцем майна [PERSON], є його мати, позивач по справі [PERSON]. Позивач по справі, [PERSON], прийняла спадщину за законом, оскільки у визначений строк подала заяву до приватного нотаріуса Дурицького А. П. про прийняття спадщини, заведено спадкову справу за №56324467. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.05р. у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватись в судовому порядку. В свою чергу, позивач по справі, [PERSON] прийняла спадщину за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41899128 від 24.10.2015 року), та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24.10.2015р. на частину спадкового майна померлого, а саме, 1/3 частини земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 04.05.2007 року Макарівським районним відділом земельних ресурсів Київської області на підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2004 року, №5984, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010733000128. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно підпункту 3.14 пункту З глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Оскільки позивач, [PERSON], 24.10.2015 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №3852, на 1/3 частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, вважається, що вона прийняла усю спадщину [PERSON] Однак у зв'язку з не проведенням реєстрації права власності на даний житловий будинок, приватний нотаріус Дурицький А.П. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно (згідно відповіді на заяву щодо порядку оформлення спадщини від 24.10.2015р. №883/01-16). Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене,

Outcome: approved