Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 2 у буд. № 9 по вул.. Текстильників в м. Чернігові, зняти його з реєстраційного обліку, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову вказують, що вони є власниками квартири [ADDRESS] на праві сумісної власності. Шлюб між позивакою [PERSON] та відповідачем, [PERSON], розірвано згідно з рішенням суду від 23.06.2015. Відповідач вже близько року не проживає в [INFO], має іншу родину. Стосунків ніяких з відповідачем не підтримують. Після шлюбу залишились двоє малолітніх дітей, які проживають з ними. 23.06.2015 було також винесено рішення Новозаводським районним судом про сплату аліментів [PERSON] на малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з його не проживанням з дітьми. На даний час, позивачі несуть відчутні збитки та не можуть оформити субсидію. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, просили задовольнити їх вимоги, та пояснили, що відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає понад рік. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши подані документи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 27.10.1998, виданим виконавчим комітетом Новозаводської районної ради позивачі [PERSON] та [PERSON], є власниками квартири [ADDRESS] на праві сумісної власності ( а.с. 7). Відповідно до відомостей з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Чернігівській області від 17.06.2016 [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] ( а.с. 15). На час звернення до суду відповідач є колишнім членом сім'ї власника житла, колишнім чоловіком позивача [PERSON] Позивачі, як власники житла, ставлять питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком. Частинами 1,4 ст.156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо під час їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст..405 ЦК України члени сім'ї власника житла , які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла (колишній член сім'ї) втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування житлом інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В судовому засіданні позивачі доводять, що відповідач не проживає у квартирі понад рік, що не заперечує і сам відповідач. Згідно акту Дільниці з обслуговування житлового фонду № 1 КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації за адресою м. Чернігів, вул. Текстильників, 9/2 з травня 2015 (а.с.8). Аналізуючи досліджені докази у справі, суд приходить до висновку про відсутність відповідача за місцем реєстрації м. Чернігів, вул. Текстильників, 9/2 понад рік без поважних причин, що дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування цим житлом. Щодо решти позовних вимог, то суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до Закону № 888-VIII від 10.12.2015, Закон України «Про місцеве самоврядування» було доповнено ст. 37-1, якою визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження: 1) формування та ведення реєстру територіальної громади відповідно до закону. Згідно з п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 визначено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/ перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. З вказаних вище норм вбачається, що зняття з реєстрації здійснюється виконавчим органом міської ради, а саме Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Аналізуючи вище викладені норми закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії не має потреби.

Outcome: partial