Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON],\~[PERSON]\~та [PERSON] звернулися в\~суд із\~позовною заявою\~до Скалатської\~міської ради\~Підволочиського району\~Тернопільської області\~про визнання\~права власності\~за:\~[PERSON] 1/4\~частину будинковолодіння за\~адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с. Остапє, вул. Кривляни, 46,\~(як\~члену колгоспного\~двору);\~[PERSON] 1/2\~частину будинковолодіння за\~адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с. Остапє, вул. Кривляни, 46,\~(1/4\~частина в\~порядку спадкування\~після смерті\~[PERSON],\~який помер\~05\~вересня 2004\~року та\~1/4\~частина,\~-\~як члену\~колгоспного двору); [PERSON] 1/4 частину будинковолодіння за адресою: Тернопільська область, Підволочиський район, с. Остапє, вул. Кривляни, 46,(як члену колгоспного двору). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Позивачі покликалися на те, що відповідно до довідки, виданої Підволочиським державним архівом, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є членами колгоспного двору житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Кривляни, 46, с. Остапє, Підволочиський район Тернопільської області. [PERSON] помер 05 вересня 2004 року. Після звернення позивача [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], який помер 05 вересня 2004 року, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул. Кривляни, 46, с. Остапє, Підволочиський район Тернопільської області, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. З огляду на вказане, з метою захисту майнових інтересів, Позивачі змушені звернутися до суду для захисту своїх невизнаних прав. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Позивач 1, Позивач 2 та Позивач 3 подали заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позов задовольнити. Представник відповідача подав заяву в якій позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову представником відповідача, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позовні вимоги з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1992 року виконкомом [PERSON] сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в селі Остапє по вулиці Кривляни за №46 належить колгоспному двору, що складається з 4-х членів, головою якого є [PERSON]. Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому [PERSON] народних депутатів №34 від 29 вересня 1992 року. Відповідно до реєстрового напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 4-х членів, записаний року в реєстрову книгу №1 стор. №244 за реєстром №244. До складу даного колгоспного двору станом на 1992 року входили: [PERSON], [INFO] голова двору; [PERSON], [INFO] дочка; [PERSON], [INFO] зять; [PERSON], [INFO], - внук, що підтверджується довідкою №55 Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 29 січня 2018 року Фонд №55). Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів. Таким чином,\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~та [PERSON]\~належало по\~1/4\~частці будинковолодіння\~(кожному)\~по вул.\~Кривляни,\~46\~в с.\~Остапє,\~Підволочиського району,\~Тернопільської області,\~як членам\~колгоспного двору. Після припинення існування колгоспного двору свої частки Позивачі не витребували і, продовжували брати участь своєю працею і коштами у веденні спільного господарства колишнього колгоспного двору. Згідно розяснень Пленуму Верховного Суду України пункту 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності» - Судам слід враховувати, що відповідно до ст.55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 05 вересня 2004 року помер [PERSON], про що Остапївською сільською радою Підволочиського району 06 вересня 2004 року складено запис №13 (свідоцтво про смерть серія І-ИД №234295, видане повторно 06 березня 2018 року Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, - 1/4 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами №46, що знаходиться в с. Остапє Підволочиського району Тернопільської області по вул. Кривляни. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. 11 квітня 2001 року секретарем Остапївської сільської ради посвідчено заповіт [PERSON], жителя [INFO], відповідно до якого останній на випадок своєї смерті зробив наступне заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів в користь [PERSON], реєстровий №36. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON], який помер 05 вересня 2004 року прийняв, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 липня 2005 року та довідки Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 29 січня 2018 року Фонд №54 Таким чином, з врахуванням норм чинного законодавства, позивачу [PERSON] належить 1/4 частини будинковолодіння (як члену колгоспного двору); позивачу [PERSON] ? частини будинковолодіння (1/4 частина в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 05 вересня 2004 року та 1/4 частина, - як члену колгоспного двору); та позивачу [PERSON] належить 1/4 частини будинковолодіння (як члену колгоспного двору). Однак, 19 квітня 2018 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори - в.о. завідувача Підволочиської державної нотаріальної контори [PERSON], яка діяла на підставі довіреності від імені [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами №46, що знаходиться в с. Остапє Підволочиського району Тернопільської області по вул. Кривляни, після смерті [PERSON], померлого 05 вересня 2004 року, по причині відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, і розяснено право на звернення до суду (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №205/02-31 від 19 квітня 2018 року). З огляду на вказане Позивачі через відсутність правовстановлюючого документа не можуть оформити майно на себе, що свідчить про порушення їх прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved