Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] 26.04.2016 року предявив позов до [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області, [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на земельну ділянку загальною площею 1,5 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території [PERSON] сільської ради у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], котра померла 10.10.1998 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що після смерті матері відкрилася спадщина на вказану земельну ділянку і він, позивач, будучи спадкоємцем за законом, звернувся до Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності на спадщину, однак нотаріус розяснив, що перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку є те, що державний акт на право приватної власності на землю виданий [PERSON] вже після її смерті . Крім цього, спадкоємцями, які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні, є його рідні сестри [PERSON] та [PERSON], котрі звернулися до Рудківської нотаріальної контори із заявами про відмову від своїх часток. Він, [PERSON], на момент смерті матері постійно проживав разом із нею, а тому вважається таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а отже прийняв спадщину. Від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Від відповідача [PERSON] сільської ради Самбірського району надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника та про визнання позову з підстав, наведених позивачем. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про народження, рішення Самбірського міськрйонного суду Львівської області від 4 серпня 2015 року та ухвали цього ж суду від 24 березня 2016 року про виправлення описки відомо, що [PERSON] була матірю [PERSON] (а. с. 5, 10,11). Із свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] померла 10 жовтня 1998 року у с. Роздільне (а. с. 4). Із розпорядження заступника голови Самбірської районної державної адміністрації від 25.10.2001 року № 663 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної частки (паю) та безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок (паїв) громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], Верховецької, Бісковицької, Містковицької, Сусолівської сільських рад для ведення особистого підсобного господарства надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки в розмірі середньої земельної частки (паю) для ведення особистого підсобного господарства громадянам, зокрема, [PERSON], жительці с. Роздільне 1, 500 га (у тому числі 1,180 га рілля, 0,320 га - кормові угіддя та зобовязано відділ земельних ресурсів зареєструвати і видати державні акти на право приватної власності на землю вищезгаданим громадянам та внести зміни в земельно-облікові документи (а.с. 9). Із копії державного акта на право приватної власності на землю вбачається, що на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 25 жовтня 2001 року № 663 у приватну власність [PERSON] 26.10.2011, тобто після її смерті видано вказаний державний акт про передачу земельної ділянки площею 1,50 гектарів для ведення особистого підсобного господарства в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Роздільне [PERSON] сільської ради (а.с. 7). Із довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради 29 травня 2015 року відомо, що [PERSON] в державному акті на право приватної власності на землю записано [PERSON]. Державні акти видані Самбірською РДА, які виписували в земельному відділ. [PERSON] була колгоспним пенсіонером, списки складали в колгоспному сільськогосподарському підприємстві і тому помилково було записано [PERSON] ( а.с. 6) Зазначені докази доводять те, що [PERSON] на момент відкриття спадщини належала право на передачу у приватну власність вказано земельної ділянки і це право не припинилося внаслідок її смерті, у звязку з чим це право входять до складу спадщини. Правилами статтей 548 та 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, встановлено, що для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. [PERSON] прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, що вбачається із довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради. Спадкоємцями, які мали право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON] є її дочки [PERSON] та [PERSON], однак вони на прийняли спадщини, що видно із їх заяв, поданих до Рудківської державної нотаріальної контори ( а.с. 12, 13). Рудківська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON] з посиланням на те, що державний акт на право приватної власності на землю виданий [PERSON] вже після її смерті (а. с. 8). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, невидачею [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті його матері [PERSON] порушено право позивача на спадкове майно, яке підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно.

Outcome: approved