Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] в травні 2019 року звернулася до суду з позовом до Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, Першої вінницької державної нотаріальної контори, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття арешту з нерухомого майна, яке входить до складу спадщини. Позов мотивований тим, що позивач по справі [PERSON] є донькою [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до свідоцтва № 1027 про право приватної власності на будівлі від 26.03.1973 року, виданого Вінницьким міським житловим управлінням на підставі рішення виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих № 869 від 19.10.1972 року, [PERSON] був власником 1/2 частини домоволодіння під [ADDRESS] . За батьком позивача на підставі даного правовстановлюючого документу 05.07.1973 року у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під № 15693 було зареєстроване право власності на дану 1/2 частину домоволодіння. Після смерті [PERSON] дану частину домоволодіння успадкувала мати позивача [PERSON] 06.04.1998 року у Першій вінницькій державній нотаріальній конторі [PERSON] було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 6- 611, згідно якого за нею 13.04.1998 року в ДКП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі під № 15693 було зареєстроване право власності на дану 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] . Власником решти 1/2 частини домоволодіння на той час був і зареєстрований до даного часу [PERSON] . Тобто, домоволодіння було об`єктом спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях - по 1/2 частині кожного з них. Між співвласниками на протязі тривалого часу існує порядок користування домоволодінням як 2 окремими квартирами, спорів з цього приводу не було і немає. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина, якою вона розпорядилась при житті. 06 квітня 1998 року у Першій Вінницькій державній нотаріальній конторі був посвідчений заповіт за реєстровим № 6-613, яким [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно. Позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку і Першою вінницькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 97/2018 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Однак, при послідуючому оформленні спадщини виявилось, що згідно відомостей Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої [PERSON] , державним реєстратором виконкому Вінницької міської ради 06.09.2018 року за номером 136782370, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано арешт на житловий будинок [ADDRESS] ( номер запису про обтяження 5373868 від 25.07.2000 року на підставі повідомлення ДВС Ленінського району м. Вінниці від 17.07.2000 року). Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 06.09.2018 року за № 3774/02-31 позивачу було відмовлено у подальшому оформлені спадщини на належну її матері 1/2 частину домоволодіння, оскільки відповідно до п. 4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. При цьому, на запит позивача від 07.06.2018 року в Центральний відділ ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області, 09.07.2018 року було отримано відповідь за № 5553515.26-25/21, згідно якої виконавчі провадження, де [PERSON] є боржником, у Центральному відділі ДВС м. Вінниці на виконанні не перебувають і не перебували. Натомість, у Державному нотаріальному архіві Вінницької області 18.04.2018 року позивач отримала довідку за № 1087/01-14, з якої дізналась, що на підставі повідомлення відділу ДВС Ленінського РУЮ м. Вінниці від 17.07.2000 року, яке надійшло до Першої вінницької державної нотаріальної контори за вих. № 1411 від 25.07.2000 року накладено заборону цією ж нотаріальною конторою 25.07.2000 року за реєстром № 10-378 на відчуження нерухомого майна, а саме на будинок [ADDRESS] , як на майно боржника [PERSON] . Також у цій відповіді зазначено, що відмітки про зняття заборони по фонду Першої вінницької нотаріальної контори не виявлені. Причина накладення арешту на майно [PERSON] позивачу не відома. Перша вінницька державна нотаріальна контора помилково наклала заборону на відчуження цілого домоволодіння [ADDRESS] , не розібравшись, що лише Ѕ частина даного майна належить боржнику [PERSON] , а власником решти 1/2 частини є інша особа - [PERSON] , яка жодного відношення до боргів по ДВС не має. З`ясувавши дані обставини, позивач 18.03.2019 року звернулась із заявою на ім`я начальника Першої вінницької державної нотаріальної контори з проханням зняти помилково накладену нотаріальною конторою заборону на відчуження належної [PERSON] 1/2 частки жилого домоволодіння [ADDRESS] . Однак, листом від 17.04.2019 року за № 1583/02-32 позивачу було відмовлено, оскільки відповідно до Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, підставою для зняття заборони відчуження нотаріусом є, зокрема, рішення суду або повідомлення судових або слідчих органів або органів ДВС про зняття арешту. Отже, арешт, помилково накладений Першою вінницької нотаріальною конторою на майно померлої матері позивача, порушував її права, а після її смерті перешкоджає позивачу оформити спадщину на майно матері відповідно до її заповіту, та в повному об`ємі володіти, користуватися та розпоряджатися цим майном на власний розсуд. Вищевикладене й\~стало підставою\~для звернення\~до суду\~із вимогами\~про зняття\~заборони на\~відчуження (арешт)\~з 1/2\~частини будинку\~ [ADDRESS] ,\~що зареєстрована\~на праві\~приватної власності\~за [PERSON] \~в ДКП\~«Вінницьке обласне\~об`єднане бюро\~технічної інвентаризації»\~13.04.1998\~року за\~реєстровим №\~ 15693\~на підставі\~Свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~виданого Першою\~Вінницької державною\~нотаріальною конторою\~від 06.04.1998\~року за\~№ 6-611, накладеної 25.07.2000 року за № 10-318 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою відповідно до повідомлення відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції міста Вінниці від 17.07.2000 року, яке надійшло до Першої вінницької державної нотаріальної контори за вхідним № 1411; зобов`язати Першу вінницьку державну нотаріальну контору частково скасувати запис,\~реєстраційний номер\~обтяження 5373868,\~тип обтяження\~(арешт\~(архівний\~запис)), зареєстрований 26.07.2007 року 16:26:56\~за №\~5373868; реєстратором:\~Перша вінницька\~державна нотаріальна\~контора,\~на підставі\~повідомлення б/н, 17.07.2000, ДВС Ленінського району, об`єкт обтяження: будинок [ADDRESS] , власником якого зазначений [PERSON] , - в частині 1/2 частини даного будинку, власником якої зареєстрована [PERSON] . Ухвалою суду від 23.05.2019 року позовну заяву [PERSON] до Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області, Першої вінницької державної нотаріальної контори, за участю третьої особи, яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору,\~ [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття арешту з нерухомого майна, яке входить до складу спадщини прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовної заяви, вказавши, що відділом ДВС арешт не накладався. Представник відповідача Першої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що Перша вінницька державна нотаріальна контора не заперечує проти скасування арешту на будинок під [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. [PERSON] є донькою [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . 02.02.1981 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », згідно свідоцтва про укладення шлюбу. Відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право приватної власності на будівлі від 26.03.1973 року, виданого Вінницьким міським житловим управлінням на підставі рішення виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих № 869 від 19.10.1972 року, [PERSON] зазначений власником 1/2 частини домоволодіння під [ADDRESS] . На підставі даного правовстановлюючого документу 05.07.1973 року у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під № 15693 було зареєстроване право власності на дану 1/2 частину домоволодіння. Відповідно додатку № 1/89 до рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів № 200 від 04.06.1987 року будинку з існуючим [ADDRESS] № 17. Після смерті [PERSON] 1/2 частини домоволодіння під [ADDRESS] успадкувала [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.04.1998 року,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 6-611,\~згідно якого\~за [PERSON] 13.04.1998 року в ДКП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі під № 15693 було зареєстроване право власності на дану 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] [ADDRESS] . Власником решти 1/2 частини домоволодіння являється [PERSON] , що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] . Тобто, домоволодіння було об`єктом спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях - по 1/2 частині кожного з них. Між співвласниками на протязі тривалого часу існує порядок користування домоволодінням як 2 окремими квартирами. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , і після її смерті відкрилась спадщина, якою вона розпорядилась при житті. Так, 06.04.1998 року державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Стеблюк Н.В. був посвідчений заповіт за реєстровим № 6-613, яким [PERSON] заповіла [PERSON] все своє майно. Позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак, при послідуючому оформленні спадщини виявилось, що згідно відомостей Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої [PERSON] , державним реєстратором виконкому Вінницької міської ради 06.09.2018 року за номером 136782370, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано арешт на житловий будинок [ADDRESS] (номер запису про обтяження 5373868 від 25.07.2000 року на підставі повідомлення ДВС Ленінського району м. Вінниці від 17.07.2000 року). Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 06.09.2018 року за № 3774/02-31 [PERSON] було відмовлено у подальшому оформлені спадщини на належну її матері [PERSON] 1/2 частку житлового будинку під [ADDRESS] , оскільки відповідно до п. 4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. При цьому, на запит позивача від 07.06.2018 року в Центральний відділ ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області, 09.07.2018 року було отримано відповідь за № 5553515.26-25/21, згідно якої виконавчі провадження, де [PERSON] є боржником, у ЦВ ДВС м. Вінниці на виконанні не перебувають і не перебували. Згідно довідки № 1087/01-14 від 18.04.2018 року, виданої Державним нотаріальним архівом Вінницької області, на підставі повідомлення відділу ДВС Ленінського РУЮ м. Вінниці від 17.07.2000 року, яке надійшло до Першої вінницької державної нотаріальної контори за вих. № 1411 від 25.07.2000 року накладено заборону цією ж нотаріальною конторою 25.07.2000 року за реєстром № 10-378 на відчуження нерухомого майна, а саме на будинок [ADDRESS] , як на майно боржника [PERSON] . Відмітки про зняття заборони по фонду Першої вінницької нотаріальної контори не виявлені. 18.03.2019 року позивач звернулась із заявою на ім`я начальника Першої вінницької державної нотаріальної контори з проханням зняти помилково накладену нотаріальною конторою заборону на відчуження належної [PERSON] 1/2 частки жилого домоволодіння [ADDRESS] . Однак, листом від 17.04.2019 року за № 1583/02-32 позивачу було відмовлено, оскільки відповідно до Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, підставою для зняття заборони відчуження нотаріусом є, зокрема, рішення суду або повідомлення судових або слідчих органів або органів ДВС про зняття арешту. Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи, суд виходить з того, що згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із\~ст. 41 Конституції України,\~право власності\~є непорушним.\~Кожен має\~право володіти,\~користуватися і\~розпоряджатися своєю\~власністю.\~Право приватної\~власності набувається\~в порядку,\~визначеному законом\~і ніхто\~не може\~бути протиправно\~позбавлений права\~власності. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що реєстратори не мають визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] позбавлена можливості захистити свої права в інший спосіб, як звернення до суду з позовом, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Приймаючи таке рішення, суд також виходить з того, що відсутня сама підстава для існування арешту накладеного на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS] [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved