Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернувся в суд з позовом до Поточищенської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивував тим, що згаданий будинок належав по праву спільної сумісної власності його батькам [PERSON] та [PERSON], що доводиться випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7749 від 05.08.2016 року. Однак, саме свідоцтво про право власності відсутнє. Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка площею 0,19 га. Згідно звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров'я» житловий будинок по [ADDRESS] перебуває у задовільному стані, його ринкова вартість становить 111175 грн. За результатами проведення технічного обстеження згаданого будинковолодіння встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] року, в той час був чинним Цивільний кодекс 1963 р. Заповітного розпорядження він не залишив. На час його смерті разом з [PERSON] проживали та вели спільне господарство його дружина, мати позивача - [PERSON] та позивач сім'єю. Після смерті батька позивач продовжує проживати у даному житловому будинку, утримувати його в належному стані, користуватися предметами домашнього вжитку, обробляти землю - тобто своїми діями фактично прийняв спадщину. Інші спадкоємці в органи нотаріату з приводу оформлення спадщини не зверталися. Свідоцтва про право на спадщину він не оформляв. 16.12.2014 року мати позивача вчинила заповіт, згідно з яким розпорядила йому житловий будинок, стайню та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS]. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. [INFO]. [PERSON] померла. Реалізовуючи свої спадкові права, позивач своєчасно, у межах 6-місячного строку подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Постановою від 23.08.2016 р. нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу спадкодавця на спадкове майно, оскільки мати не зареєструвала право на майно після смерті батька. Покликаючись на ст.ст. 316-318, 328, 381,391, 1216,1223,1258,1265 ЦК України, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 20.09.2016 р. до участі в справі, як співвідповідачів, залучено дружину позивача [PERSON] та сина [PERSON], які станом на 15.04.1991 р. проживали в колгоспному дворі, де головою двору був [PERSON], [INFO]. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач в заяві зазначив, що позов підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] вказали в своїх заявах, що позов визнають. Остання також зазначила, що за виділом частки у колгоспному дворі не зверталася, права власності на цю частку не оформляла і не має наміру оформляти. Поточищенська сільська рада в довідці № 336 від 15.09.2016 р. зазначила, що не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за законом. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Виписками з погосподарських книг Поточищенської сільськї ради № 6 за 1986-1990 роки (особовий рахунок [NUMBER]), № 6 за 1991-1995 роки (особовий рахунок [NUMBER]), виданими Поточищенською сільською радою Городенківського району 21.07.2016 року № 282, стверджено, що по [ADDRESS] суспільна група господарства - колгоспники, головою сім'ї був [PERSON], [INFO] голова сім'ї, [PERSON], [INFO], дружина, [PERSON], [INFO], син, [PERSON], [INFO], невістка, [PERSON], [INFO], внук, [PERSON], [INFO], внучка. (а.с. 27, 28). Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 7749 від 05.08.2016 р. Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що в [ADDRESS] згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим № 241 зареєстровано власність на нерухомість на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER], виданого виконкомом Поточищенської с/Ради 05.03.99 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 73 від 22.12.1998 р., по 1/ 2 частці за власниками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11,18). [PERSON] помер [INFO] року у віці 63 років в с. Поточище Городенківського району, актовий запис № 22 від [INFO] р., що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22.07.2016 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.8). На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та син [PERSON], які проживали разом з спадкодавцем в будинку по [ADDRESS] в с. Поточище, що підтверджено Випискою №350, виданою 25.08.2016 року Поточищенською сільською радою Городенківського району з погосподарської книги Поточищенської сільськї ради № 6 за 1996-2000 роки, особовий рахунок [NUMBER](а.с. 26). Отже, вони прийняли спадщину. За заповітом, посвідченим 16.12.2014 р. секретарем Поточищенської сільської ради, [PERSON], [INFO], жит. с. Поточище заповіла синові [PERSON] належний їй житловий будинок, стайню, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] розміром 0,11 га в с.Поточище (а.с.10). [PERSON] померла [INFO] року у віці 76 років в с. Поточище, актовий запис № 3 від [INFO]., що стверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 15.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.9). На час її смерті був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Він проживав разом із спадкодавцем в житловому будинку по [ADDRESS] в с. Поточище на час її смерті, про що свідчить Виписка із погосподарської книги Поточищенської сільськї ради № 5 за 2011-2015 роки, номер об'єкта погосподарського обліку - 0471-1 (а.с. 25). До спадкового майна [PERSON] належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] [PERSON] прийняв спадщину, користується спадковим майном - житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], ринкова вартість якого згідно з Звітом про оцінку, виконаним ЕТВО «Придністров'я», станом на 24.08.2016р. становить 111175 грн. (а.с. 19-22). Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини позивач звертався до Городенківської районної державної нотаріальної контори, однак постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 1239/02-31 від 23.08.2016 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] з посиланням на те, що ним не надано документ, який посвідчував би право власності спадкодавців [PERSON] та [PERSON] на згаданий будинок (а.с. 23, 24). Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 69699208, сформована 04.10.2016 р., свідчить про те, що право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] та за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинковолодіння судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216,1233, 1269-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved