Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ), звернулась до суду з позовом, до [PERSON] (далі - [PERSON] ) про стягнення заборгованості. Як на підставу своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що 01 жовтня 2018 року [PERSON] взяла у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000грн та 1700 доларів США, зобов`язавшись повернути борг до 24 грудня 2018 року, що підтверджується письмовою розпискою, написаною [PERSON] 01 жовтня 2018 року. Однак відповідач відмовилась повернути суму боргу, мотивуюче це тяжким фінансовим становищем, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 51514 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року було відкрито провадження у даній цивільній справі та судовий розгляд постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. У відповідності до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно зі ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі щодо повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Установлено, що згідно з письмовим документом від 01 жовтня 2018 року [PERSON] взяла у [PERSON] грошові кошти в сумі 10 000 грн та 1700 доларів США, зобов`язавшись повернути борг до 24 грудня 2018 року, що підтверджується письмовою розпискою. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк в та в порядку, що встановлений договором. У встановлений договором позики строк - 24 грудня 2018 року, грошові кошти в сумі 10 000 грн та 1700 доларів США відповідачем позивачу не повернуті не були і докази цього у матеріалах справи відсутні. З огляду на викладене, ураховуючи визнання позову відповідачем, який прийнятий судом, оцінюючи докази з точки зору достовірності у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в межах заявленої до стягнення позивачем суми (оскільки позивач пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 12 лютого 2020 року), стягнувши з відповідача суму заборгованості за договором позики в розмірі 51 214 грн. Крім того з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved