Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] в червні 2015р. заявила позов про стягнення з колишнього чоловіка [PERSON] на її користь 2065 грн. 93 коп. додаткових витрат понесених на їх неповнолітнього сина [PERSON], що складаються з витрат на оздоровлення дитини в сумі 1430 грн., та витрат на лікування дитини в сумі 635,93 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. [PERSON] позов визнав частково, щодо вимог про стягнення витрат поклався на розсуд суду, а щодо витрат на лікування дитини визнав їх в сумі 128,72 грн., в задоволенні решти вимог позову просив відмовити за необґрунтованістю доказами. Судом встановлено таке. Сторонами не заперечується і знаходить своє підтвердження в матеріалах справи, що сторони з 10.08.2002р. по 03.02.2009р. перебували в шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO], дитина проживає з матір'ю, на батька покладені аліментні зобов'язання. З огляду на медичну картку, вбачається, що дитина часто хворіє і потребує постійного лікування. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідач погодився і це визнається судом, що витрати на оздоровлення та лікування дитини є додатковими витратами. Витрати на оздоровлення дитини в пансіонаті «Черноморець» знайшли своє підтвердження платіжним документом на суму 2860 грн. При цьому, суд відхиляє посилання позивача на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27.03.2015р., яким [PERSON] було відмовлено в задоволенні вимог про стягнення витрат на оздоровлення дитини, оскільки сам факт таких витрат цим рішенням під сумнів не поставлено. В обґрунтування витрат на лікування позивачем надано платіжні документи на загальну суму 1271,85 грн. Проте, не всі платіжні документи погоджуються (обумовлюються) призначеннями лікаря. Так, медична книжка дитини взагалі не містить призначень лікаря щодо ліків придбаних за чеками №80735 від 17.03.2015р. на суму 8,55 грн., та №80734 від 17.03.2015р. на суму 60,77 грн., не надано суду і відповідного рецепту. Крім того, позивач на необхідність придбання ліків за чеками №45094 від 24.03.2015р. на суму 660,57 грн., та №12531 від 27.03.2015р. на суму 284,52 грн. послалася на листок призначень від 24.03.2015р., що підклеєний до медичної книжки дитини. Проте, визнати наведений листок рецептом лікаря не можна, оскільки він ні за формою ні за змістом не відповідає вимогам до таких документів, що визначені Правилами виписування рецептів та вимог-замовлень на лікарські засоби і вироби медичного призначення, затверджених наказом МОЗ України від 19.07.2005р. №360. До того ж, в медичній книжці дитини відсутній запис про призначення лікарських засобів відповідно до представленого листка, що є обов'язковим відповідно до п. 1.3 вказаних Правил. Отже, суд визнає, наведені докази щодо витрат на лікування дитини, такими що є неналежними з точки зору закону. Сумнівів належності та допустимості інших доказів щодо призначення дитині ліків та щодо їх придбання ні у відповідача ні у суду не виникло. За таких обставин, суд знаходить, що позивач, за обставин справи, як вони встановлені в судовому засіданні, понесла додаткові витрати на дитину в сумі 3117 грн. 44 коп. (2860+100+31,2+126,24). Підсумовуючи наведене, з урахуванням принципу рівності участі батьків в утриманні та вихованні дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в сумі 1558 грн. 72 коп. на підставі ст. 185 СК України, в решті ж вимог позову слід відмовити, за необґрунтованістю. За такого рішення, судові витрати у справі мають бути розподілені між сторонами пропорційно задоволеній частці вимог відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial