Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє адвокат Сірко Л.П., звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей: дочки- [PERSON], [INFO] та сина- [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог у позові зазначено, що 12.12.1997 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу сторони мають трьох дітей: дочку [PERSON] [INFO], яка на дату звернення до суду досягла повноліття, неповнолітніх: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З лютого 2010 року відповідач повернувся на подальше проживання до м.\~Енергодар Запорізької\~області за місцем своєї реєстрації, у зв'язку з чим [PERSON] звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовами: про розірвання шлюбу з відповідачем; про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей.Позовні вимоги було задоволено в повному обсязі. За домовленістю сторін діти залишилися проживати з позивачкою. 15.03.2010 року в Першотравенському міському суді позивачка отримала виконавчий лист за № 2-603 про стягнення аліментів з відповідача на свою користь на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Та пред'явила його на подальше примусове виконання до ВДВС Енергодарського МУЮ за місцем реєстрації відповідача на подальше примусове виконання. Отже, з лютого 2010 року [PERSON] не приймає участі в матеріальному утриманні та вихованні дітей, повністю ігнорує їх інтереси, не цікавиться їх розвитком та досягненнями, не телефонує дітям, не вітає зі святами, аліменти не сплачує, у результаті чого виникла заборгованість в сумі 299566,77 грн. За період з 2010 року по сьогоднішній день [PERSON] не бачився з дітьми, не виявив бажання жити разом з дітьми, займатись їх вихованням та утриманням, тобто свідомо не бажає виконувати свої батьківські обов'язки, брати участь у вихованні повнолітньої доньки [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], виявляти турботу про них, оскільки перешкод чи заборони щодо побачень з дітьми йому ніхто не чинить. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 15.02.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 20). В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача- адвокат Сірко Л.П. через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачки [PERSON] Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 29). Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 27). Представник третьої особи- Служби у справах захисту дітей Енергодарської міської ради Суворова Л.Б., яка діє на підставі довіреності, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 31). Представник третьої особи- Служби у справах дітей Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 30). Будь-які інші заяви чи клопотання сторонами не заявлялись, та судом не вирішувались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено наступне. [PERSON] є батьком неповнолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження(а.с. 7, 8). Шлюб між [PERSON] та позивачкою розірваний 10.08.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданим Відділом РАЦС Першотравенського МУЮ Дніпропетровської області (а.с. 9). 23.06.2012 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим Виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 10). Відповідно до Розрахунку заборгованості, наданого Енергодарським МВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № 23463090 з примусового виконання виконавчого листа № 2-603, виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON]на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини, по якому за боржником рахується заборгованість станом на 01.05.2018 року у розмірі 299566,77 грн. (а.с. 15). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], діти зареєстровані та проживають з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. В квартирі створені належні умови для їх проживання та навчання (а.с. 11). Згідно шкільних характеристик дітей за підписом директора ЗОШ № 1 м. Першотравенська, зазначено, що за весь період навчання [PERSON] не приймає участі у вихованні дітей, жодного разу не з'являвся до шкільного закладу (а.с. 12, 13). Згідно Висновку Виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 01-01-40/1558 від 03.04.2018 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO](а.с. 33-34). Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення і поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», забезпеченням найкращих інтересів дитини є дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON]обґрунтовані та підтверджені дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своїх неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved