Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] в серпні 2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 04.10.2014 року перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], 14.02.2015 р. н.,який на теперішній час мешкає разом зі своєю матірю, перебуває на її утриманні. З грудня 2015 року шлюбні стосунки між подружжям фактично припинились. [PERSON], за твердженням позивача, є працездатним, не має на утриманні інших близьких йому осіб, працює, отримує доходи у виді заробітної плати та в змозі сплачувати аліменти. [PERSON] на сьогодні не працює, не є підприємцем, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, отримує соціальну допомогу по догляду за дитиною. У добровільному порядку домовленості між подружжям щодо надання матеріальної допомоги дружині досягнуто не було, тому позивач змушена звертатись до суду для захисту своїх майнових прав, вважає достатнім для свого утримання матеріальну допомогу від чоловіка в розмірі 1/6 частини його доходів (заробітку), просить стягувати аліменти з [PERSON] від часу предявлення позову і до досягнення спільною дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала, наголошувала на необхідності їх задоволення, навела на підтримання своєї позиції аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення таких вимог позивача,вказав, що розуміє свій обовязок утримувати дружину і здатний його виконувати, але стягнення з його доходів аліментів у розмірі 1/6 частини вважав надмірним; наголошував на необхідності сплачувати аліменти на утримання двох своїх дітей за рішеннями суду, що вже набрали законної сили, на необхідності допомагати матеріально своїй матері похилого віку [PERSON], нести значні витрати щодо утримання житла. Залучена судом до участі в справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] повідомила, що вона певний час перебувала у шлюбі з відповідачем, на теперішній час шлюб розірвано, відповідач за рішенням суду виконує аліментні зобовязання на її користь щодо утримання сина [PERSON], 07.03.2004 р. н., до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] заперечень проти позову [PERSON] не висунула, але просила звернути увагу на ту обставину, що чинне законодавство обмежує розмір утримуваних аліментів з доходів платника 50-ма відсотками заробітку, вказане обмеження не має бути перевищене внаслідок можливого задоволення позову. Суд,зясувавши зміст позовних вимог, вислухавши пояснення відповідача та третьої особи, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. 04.10.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 373403, виданим 04.10.2014 року відділом ДРАЦС РС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області (а.с.5). В шлюбі народилась спільна дитина [PERSON], 14.02.2015 р. н. (а.с.4). З грудня 2015 року шлюбні стосунки між подружжям фактично припинились, позивач і відповідач припинили вести спільне господарство, фактично стали мешкати окремо, що не заперечується та визнається обома сторонами. Після цього малолітній [PERSON], 14.02.2015 р. н., перебуває на утриманні позивача,мешкає разом з нею(довідка про склад сім`ї від 18.08.2016 року № 2497/18-08 Лиманської міської ради, акт органу місцевого самоврядування від 18.08.2016 року, а.с.6,9). Дитина є фізично та психічно здоровою, що не заперечується і визнається сторонами. [PERSON] працює диспетчером структурного підрозділу «Краснолиманський загін воєнізованої охорони» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» з 12.12.2000 року, перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 20.04.2015 року по 14.02.2018 року (а.с.7), в період з лютого 2016 року по липень 2016 року отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на загальну суму 5160,00 грн. (а.с.8). [PERSON] на теперішній час працює мостовим майстром структурного підрозділу «Краснолиманська дистанція колії» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», отримує доходи у виді заробітної плати, за період з березня 2016 року по серпень 2016 року розмір нарахованої йому зарплати складав 56015,58 грн.(а.с.13), в судовому засіданні відповідач підтвердив, що є фізично та психічно здоровим, працездатним, інших доходів не отримує. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09.12.2011 року у справі № 2-1042/11, яке набрало законної сили (а.с. 19), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 07.03.2004 р. н., в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) з 21.11.2011 року і до повноліття дитини. За вказаним судовим рішенням видано виконавчий документ, відкрито виконавче провадження державним виконавцем, здійснюється щомісячне утримання коштів із заробітної плати відповідача(а.с. 27-31). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 23.08.2016 року у справі № 236/2080/16-ц, яке набрало законної сили (а.с. 20-21), з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 14.02.2015 р. н., в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) з 19.08.2016 року і до повноліття дитини. Відповідач 31.08.2016 року подав до адміністрації підприємства, де він працює, заяву про добровільне утримання з його заробітку 1/6 частини на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], 14.02.2015 р. н. (а.с. 25,26). [PERSON] також має на утриманні матір похилого віку [PERSON], 31.10.1952 р. н.,яка мешкає окремо, отримує пенсію, її доходи з січня 2014 року по серпень 2016 року склали 17957,84 грн. (а.с. 32,33,34), за твердженням відповідача потребує додаткових витрат на лікування, однак [PERSON] не надані до суду будь-які докази щодо розміру таких витрат та здійснення таких витрат саме ним особисто. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. На підставі ч. 2,3 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до розяснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитини проживає разом з матірю та знаходиться на її матеріальному утриманні, позивач здійснює догляд за дитиною. Дружина відповідача на теперішній час не працює у звязку із доглядом за дитиною,потребує матеріальної допомоги від [PERSON], який таку допомогу може надавати, оскільки є працездатним та офіційно працевлаштованим. Отже, суд прийшов до висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини, бо є працездатним та зобов'язаний утримувати дружину до досягнення дитиною трирічного віку. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дружини в розмірі 1/12 частини доходів чоловіка, починаючи з 19.08.2016 року та досягнення спільною дитиною - [PERSON], 14.02.2015 р. н., трирічного віку. Однак, задовольняючи частково позовну заяву [PERSON], суд бере до уваги наявність у відповідача визначених судовими рішеннями зобовязань щодо утримання двох дітей до досягнення ними повноліття, наявність у відповідача на утримання непрацездатної матері. При цьому на підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Чинним законодавством України визначена ставка судового збору в таких справах 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що в грошовому вираженні складає 551,20 грн.. При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. З урахуванням часткового задоволення вимог позивача [PERSON] суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн..

Outcome: partial