Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] 15 червня 2021 року засобами поштового зв`язку направив до суду позов до відповідача [PERSON] , третя особа Солонянський районний ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зміну розміру аліментів, який надійшов до суду 22 червня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 червня 2021 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2021 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 01 жовтня 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду 01 листопада 2021 року. Позивач у своєму позові посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2010 року з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27 січня 2010 року і до досягнення [PERSON] повноліття. 17 березня 2010 року старшим державним виконавцем Солонянського ВДВС було відкрито виконавче провадження № 18047867. [INFO] у позивача народився син [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2015 року з нього на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей було стягнуто аліменти у розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 20 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою державного виконавця Солонянського ВДВС від 22 травня 2015 року було відкрито виконавче провадження № 47659074. Розмір заборгованості по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] становить 95 693 гривні 12 коп., заборгованість по аліментам на утримання [PERSON] і [PERSON] складає 28 595 гривень 81 коп. Зазначив, що він опинився у скрутному матеріальному становищі. Просив суд зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2010 року з ј частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дочкою повноліття. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи стягнення з 27 січня 2010 року (а.с. 7-8). Постановою старшого державного виконавця ВДВС Солонянського РУЮ від 17 березня 2010 року було відкрито виконавче провадження ВП № 18047867 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3670, виданого 10 березня 2010 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська на підставі рішення від 24 лютого 2010 року (а.с. 9, 10). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є позивач [PERSON] (а.с. 13). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягнення з 20 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 15). Постановою державного виконавця ВДВС Солонянського РУЮ від 22 травня 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП № 47659074 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2015 року (а.с. 16, 17). Розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , станом на 01 квітня 2020 року складає 95 639 гривень 12 коп. (а.с. 11-12). Розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання синів: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , станом на 01 квітня 2020 року складає 28 595 гривень 81 коп. (а.с. 18-19). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Приписами ст.ст. 150, 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зазначено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на ті обставини, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилося двоє дітей від іншого шлюбу. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. З матеріалів справи вбачається, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. При цьому суд критично ставиться до посилань позивача, що розмір заборгованості зі сплати аліментів спричинив його скрутне матеріальне становище, оскільки як вбачається із розрахунків розміру заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , який станом на 01 квітня 2020 року складає 95 639 гривень 12 коп., останній платіж боржником було здійснено у вересні 2016 року у розмірі 100 гривень, при цьому сплата аліментів на утримання малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , останнього разу була здійснено у квітні 2019 року у розмірі 5 000 гривень, що свідчить про неналежне виконання позивачем свого обов`язку щодо утримання неповнолітньої дочки та порушення балансу інтересів однієї дитини перед іншими. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також те, що обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення розміру аліментів до заявленого позивачем розміру до 1/8 частини від його заробітку та не можуть слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру, суд приходить до висновку до задоволення позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів, стягнутих з [PERSON] рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2010 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , до розміру 1/6 частини від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. У задоволенні позовних вимог в іншій частині позивачеві слід відмовити з підстав, зазначених вище. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial