overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] заявили цивільний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визначення їм розміру земельних часток в 0.0480 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.0243 га для ведення особистого селянського господарства та про виділення їм в натурі цих часток землі із спільної сумісної власності на земельні ділянки їх та відповідачів відповідно до свідоцтв про право власності від 12.11.2014 р. в 0.1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.0622 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в [ADDRESS]. Позовні вимоги підтримала в судовому розгляді [PERSON] від свого імені та від імені [PERSON] за довіреністю. Усі відповідачі позов в судовому засіданні визнали. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] та просили визначити їм розмір земельних часток в 0.0520 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.0379 га для ведення особистого селянського господарства та про виділення їм в натурі цих часток землі із спільної сумісної власності на земельні ділянки їх та відповідачів відповідно до свідоцтв про право власності від 12.11.2014 р. в 0.1 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та 0.0622 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в [ADDRESS]. Усі позивачі підтримали зустрічний позов в судовому засіданні, дали пояснення по його суті. Відповідачка [PERSON] від свого імені і від імені [PERSON] зустрічний позов повністю визнала. Вислухавши пояснення усіх сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що обидва позови підлягає задоволенню. Сторони надали суду докази права їх спільної сумісної власності на дві земельні ділянки розміром 0.1 га та 0. 0622 га в м. Сарни по вул.. Жовтнева, 9-а, якими є Свідоцтва про право власності від 12.11.2014 р. Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України співвласники мають право вимагати виділення їм частки у спільній сумісній власності на землю за умови визначення розміру земельних часток. Відповідно до планів поділу земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку та для ведення особистого селянського господарства, усі сторони погодили такий поділ, про що є їхні підписи в планах, що вони підтвердили в судовому засіданні. Тому є підстави для визначення часток землі та виділення її в натурі. На підставі ст. 89, 120 ЗК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернувся в суд з вказаним позовом. Вимоги обґрунтовані тим, що квартира [ADDRESS] у грудні 1993 року була передана у власність чотирьох осіб сторін у справі та [PERSON], яка померла 05 червня 2011 року. Однак, у свідоцтві про право власності на житло від 27 грудня 1993 року, виданому Фондом комунального майна Ковельської міської ради народних депутатів, був зазначений лише один співвласник [PERSON] Позивачі просять визнати за ними право власності на частки у праві власності на вказану квартиру. Відповідач в судове засідання не зявився. Позов обґрунтований і його слід задовольнити повністю. Квартира [ADDRESS] у грудні 1993 року була передана у власність чотирьох осіб сторін у справі та [PERSON], яка померла 05 червня 2011 року. Однак, у свідоцтві про право власності на житло від 27 грудня 1993 року, виданому Фондом комунального майна Ковельської міської ради народних депутатів, був зазначений лише один співвласник [PERSON] [PERSON] обставини підтверджуються заявою про передачу квартири у спільну власність, довідкою № 113 від 05 листопада 2013 року, довідкою про склад сімї, доданою до розпорядження органу приватизації № 1062 від 27 грудня 1993 року, свідоцтвом про смерть [PERSON] Отже, враховуючи, що на момент приватизації кожному з співвласників належала частка розміром 1/4, а після смерті [PERSON] її частку успадкував її син [PERSON], останньому належить частка у праві власності на квартиру розміром 1/2, а кожному з позивачів частка розміром 1/4.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що 29.11.2011 року сторони уклали шлюб. Від шлюбного життя дітей у них немає. Однак, одруження з відповідачем виявилося невдалим, між ними зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Окрім цього, з грудня 2011 року,\~ вони проживають окремо один від одного, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Зазначає, що сімя припинила своє існування, а шлюбні стосунки були припиненні. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Позивач в судове засідання не з'явився, однак згідно поданої заяви, останній просить проводити розгляд справи без його участі, проти прийняття заочного рішення не заперечує (а.с. 2). Відповідач в судове засідання не зявилася, хоч про дати судових засідань була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення повісток, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 16),тому, зі згоди позивача, на підставі\~ ст. 280 ЦПК України проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії I-СГ № 226940 від 08.02.2014 р., шлюб між сторонами було укладено 29.11.2011 р., про що складено відповідний актовий запис за № 3569. Шлюб було зареєстровано Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, примирення та збереження їх сімї є неможливим. Сторони проживають окремо один від одного, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Причинами розпаду сім ї є відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом до Лукашівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON]. Після смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,48 га., що знаходиться в с. Лукашівка Золотоніського району. що підтверджується державним актом серії ЧР № 136197. Вказаний державний акт було втрачено, про що було подано оголошення до газети «Вісник Золотоніщини». Пошуки не дали позитивного результату. Оскільки державний акт втрачено просили задовольнити позов. В судовому засіданні позивачі просили задовольнити позов повністю. Від Лукашівської сільської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Суд, вислухавши позивачів, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 136197, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,48 га. в межах с. Лукашівка Золотоніського району Черкаської області. Відповідно до оголошення в газеті «Вісник Золотоніщини» № 1095 від 11.04.2014 року - державний акт на право власності на земельну ділянку серії № 106197, виданий на ім'я [PERSON] - вважати недійсним. З 01.01.2013 року посвідчення права власності земельну ділянку проводиться у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Доказів щодо звернення позивачів до реєстраційної служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області позивачами не надано. Таким чином, судом встановлено, що позивачі не провели дій передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому відповідно доказів щодо порушення чи невизнання права власності позивачів на вказану вище земельну ділянку немає. Суд не уповноважений на здійснення функцій, які за законом повинен здійснювати інший орган державної влади. Перекладання функцій інших державних органів на суд є неприпустимим. Вирішення питання про визнання права власності може бути предметом вирішення лише після звернення до відповідних органів та відповідно їх неправомірної відмови у проведенні певних дій.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01.06.2013 року, актовий запис №567. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 30.07.2015 року було позов задоволено: розірвано шлюб між [PERSON] [PERSON] та [PERSON], що зареєстрований 01.06.2013 року у відділі РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №567. 03.08.2016 року представник відповідача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила ухвалити додаткове рішення по справі, яким визначити місце проживання дитини [PERSON] [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу із матірю [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. У позовній заяві позивачем зазначена лише одна вимога про розірвання шлюбу, зареєстрованого сторонами 01.06.2013 року, актовий запис №567. При цьому, позивач не звертався до суду із позовною вимогою щодо визначення місця проживання дитини. Однак, зважаючи на клопотання представника відповідача, та описову частину позовної заяви, в якій позивач зазначає, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати з відповідачем, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід задовольнити заву про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернувся до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності. У судове засідання позивачі не зявились, про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивачі, кожен окремо, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають. У судове засідання відповідач не зявився, про дату час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Відповідач подав до суду лист про розгляд справи за його відсутність, з позовними вимогами згоден. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. 30.10.2014 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, уклали договір купівлі-продажу комплексу будівель і споруд, а саме ? частину комплексу будівель і споруд по вул. Риночна, 14 міста Красногорівка Марїнського району Донецької області. 30.10.2014 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], з іншого боку, уклали договір купівлі-продажу комплексу будівель і споруд, а саме ? частину комплексу будівель і споруд по вул. Риночна, 14 міста Красногорівка Марїнського району Донецької області. Договори укладено у простій письмовій формі. Відповідно до п. 5 цих договорів сторони зобовязуються до 20 грудня 2014 року нотаріально оформити договір. На підтвердження укладення договору відповідач передав позивачам технічну документацію на комплекс будівель та споруд, та ключі. Так, відповідно до рішення Марїнського районного суду Донецької області від 05.01.2007 року по справі № 2-83/07, позов [PERSON] задоволено і визнано за ним право власності на нежитлові приміщення, а також на земельну ділянку площею 0,6659 га, розташовані за адресою Донецька область, Марїнський район, м. Красногорівка, вул. Риночна, 14. Відповідно до\~ст. 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Усі істотні умови договору були використані сторонами, що підтверджується фактичними обставинами справи. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ч.1\~ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3-5 ЦПК України, ст.ст.220,\~334,\~392,\~652,\~655, 1217, 1258 ЦК України\~суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння і погляди на родину та відношення у ній, шлюбні відносини припинені близько трьох років тому. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явився, при цьому 03.12.2015 подав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при цьому 23.12.2015 також подала до суду заяву, в якій позов визнала, а також просила суд розглядати справу за її відсутності. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази, суд дійшов такого. 14 листопада 2003 року сторони уклали шлюб (а. с.4). Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили. Спільне господарство ними не ведеться з 2012 року. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України ) позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.06.2015 зареєстрував з відповідачем шлюб, однак через постійні конфлікти сімя розпалась і зберегти її неможливо. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав повністю, просив справу розглянути у його відсутність. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Оскільки від відповідача не надійшла заява про розгляд справи у її відсутність чи відкладення розгляду справи та не повідомлено суд про причини неявки, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, це дає підстави суду відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 02 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 1068, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 162430 (а.с. 6). Подружнє життя між сторонами не склалося через постійні конфлікти та суперечки, різні погляди на життя та вирішення побутових проблем. Спроби налагодити подружні відносини позитивного результату не дали. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Дітей від цього шлюбу у сторін немає, проте відповідач ухилялась від подачі заяви про розірвання шлюбу до органів державної реєстрації актів цивільного стану, а тому позивач звернувся із позовом до суду. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON], укладений 29.07.2006 року. Позивача в пункті другому прохальної частини просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд вважає причину неявки відповідача не поважною та вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній матеріалів відповідно до ст. 224 ЦПК України з винесенням заочного рішення по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу \~подружжя \~оскільки примирення між ними не можливе із-за небажання зберегти сімю. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем, і вважає, що подальше збереження \~шлюбу суперечить \~інтересам подружжя. \~ Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.07.2006 року у Кіровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 535, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.14). Від шлюбу спільних дітей не мають. За не спростованим твердженням позивача сторони спільного господарства не ведуть та припинили сімейні відносини, на примирення сторони не згодні, позивач наполягає на розірвання шлюбу. За даних обставин шлюб підлягає розірванню. Судові витрати вважати по фактично понесеним, оскільки позивач є ініціатором розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначив, що тривалий час перебуває у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з [PERSON] Тхі Тхуан від якої [INFO] народився син, прізвище, імя та по батькові якого [PERSON] Зунг, а також прізвище, імя та по батькові батька [PERSON] [PERSON] записано в свідоцтві про народження дитини зі слів матері. Сторони разом з сином мешкають однією родиною за місцем реєстрації позивача в м. Харкові по пр. Пятдесятиріччя, ВЛКСМ, 51-А, кв. 34, мають спільний побут, ведуть спільне господарство, виховують та утримують сина. Позивач просить визнати його батьком [PERSON] Зунг, [INFO] та внести відомості про нього як про батька до актового запису про народження дитини. До суду представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач позов визнала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала нотаріально завірену заяву. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: сторони є громадянами [PERSON], що підтверджується їх паспортами, постійно мешкають за адресою реєстрації позивача: м. Харків, пр. Пятдесятиріччя, ВЛКСМ, 51-А, кв. 34 (а.с. 5-9). Реєстрація народження [PERSON] Зунг, [INFO] відбулась у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, при цьому відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто зі слів матері. Батьком дитини записаний чоловік на імя [PERSON] це імя позивача, з прізвищем матері [PERSON] (а.с. 10, 11). Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 128 СК України батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК. Відповідач не заперечує, що батьком дитини дійсно є позивач, з яким вона на теперішній час мешкає однією сімєю за місцем реєстрації останнього. Факт спільного проживання однією сімєю сторін підтверджується, крім іншого, нотаріально посвідченими заявами свідків (а.с. 13, 22-24). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Не визначеність статусу [PERSON] [PERSON], який є громадянином [PERSON] і постійно мешкає на території України, як батька [PERSON] Зунга, створює перешкоди для реалізації як батьком так і сином зазначених вище прав. В звязку з викладеним, враховуючи наявні в справі докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову.

Outcome: approved