Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] суму коштів у розмірі 2819989,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1800750,00грн. заборгованість за Договором №Б/28-05/1 купівлі - продажу цінних паперів від 19.05.2010р., 657 273,75грн. пені, 120,00грн. витрати пов'язані з оплатою судового збору та 3 210,90грн. судового збору, а всього 2461354,65грн. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2012 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] пеню в розмірі 921984,00 грн., три проценти річних у розмір 75779,51грн. за невиконання грошового зобов'язання, інфляційні втрати в розмірі 167469,75грн. за невиконання грошового зобов'язання, 1609,50грн. витрат по сплаті судового збору. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2012 р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2013 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2012 року скасовано в частині стягнення пені, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2012 року в цій частині залишено без змін. У решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2012 року залишено без змін. 01.03.2015р. видано виконавчий лист, однак стягнення за ним не проведене. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2014р. замінено сторону стягувача по виконавчому листі №2-4561/11, виданому Дніпровським районним судом м. Києва 01.03.2013 р. з [PERSON] на [PERSON] Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь позивача пеню в сумі 2187911,25грн., інфляційні втрати в сумі 1288885,82грн., три проценти річних за невиконання грошового зобов'язання 179828,32 грн., а всього суму в розмірі 3656625,39грн. До позивача в повному обсязі перейшли всі права та обов'язки стосовно стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1800750,00грн. Відповідач свої зобов'язання не виконує. Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасного виконання Відповідачем зобов'язань, передбачених п.п.3.2 цього договору відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% від несплаченої або несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Таким чином, в період з 13.05.2015 року по 11.05.2018 року сума нарахованої пені становить 1970020,50грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути за період з 13.05.2015 року по 11.05.2018 року три проценти річних в сумі 161919,00грн. та інфляційні втрати в сумі 687958,80грн. В судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача [PERSON] до суду подав заяву у якій зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує, просить розглянути справу у його відсутність на підставі наявних в матеріалах справи документів. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. З урахуванням вищевикладеного Дніпровським районним судом м. Києва 02 жовтня 2018 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання визначає договори та інші правочини. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2012 року по справі № 2-4561/11 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1800750,00грн. заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів, 657273,75грн. пені, 120,00грн. витрат пов'язаних з оплатою судового збору та 3210,90грн. судового збору, а всього стягнуто 2461354,65грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 12-14). Зазначеним рішенням суду встановлено, що 19.05.2010р. між [PERSON] та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №Б/28-05-1, відповідно до умов якого ціна купівлі пакету цінних паперів складає 1800750,00грн. Наведене також підтверджується наявним в матеріалах справи Договором купівлі-продажу цінних паперів №Б/28-05-1 від 19.05.2010р. (а.с. 5). 05.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким останньому відступлено право вимоги виконання грошового зобов'язання - сплати [PERSON] суми заборгованості в розмірі 1800750,00грн., збитків та пені, що виникли в результаті прострочення зобов'язання по Договору №Б/28-05-1 купівлі-продажу цінних паперів від 19.05.2010р. (а.с. 6, 7). Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2012 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2012 року в частинні стягнення пені, відмови у стягненні інфляційних втрат і трьох процентів річних скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню в розмірі 921984,00грн., три проценти річних у розмірі 75779,51грн., інфляційні втрати в розмірі 167469,75грн. за невиконання грошового зобов'язання. В іншій частині позову про стягнення інфляційних втрат відмовлено. В іншій частині рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27.02.2012 р. залишено без змін (а.с. 15-20). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2013 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2012 року в частині стягнення пені скасовано, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2012 року в цій частині залишено в силі. У решті рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2012 року у не скасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 03.10.2012 року залишено без змін (а.с. 21-23). 25.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким останньому відступлено право вимоги виконання грошового зобов'язання - сплати [PERSON] боргу та пені в сумі 2702288,51грн., що виникли в результаті прострочення виконання зобов'язання по Договору №Б/28-05-1 купівлі-продажу цінних паперів від 19.05.2010р. (а.с.8-9). 12.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про відступлення права вимоги, за яким останній відступлено право вимоги виконання грошового зобов'язання - сплати [PERSON] боргу та пені в сумі 2702288,51грн., що виникли в результаті прострочення виконання зобов'язання по Договору №Б/28-05-1 купівлі-продажу цінних паперів від 19.05.2010р. (а.с. 10-11). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 514 ЦК України). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2014 року у виконавчому провадженні № 40231198, відкритому на підставі виконавчого листа №2-4561/11 замінено сторону стягувача з [PERSON] на [PERSON] (а.с.24). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2015 р. по справі № 755/9731/15ц стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] пеню за період з 14.01.2012 року по 12.05.2015 року в сумі 2187911,25грн., інфляційні втрати за період з 14.01.2012 року по 12.05.2015 року в сумі 1288885,82грн. та три проценти річних за невиконання грошового зобов'язання за період з 14.01.2012 року по 12.05.2015 року в сумі 179828,32 грн., а всього суму в розмірі 3656625,39 грн. Як убачається з матеріалів справи, на час звернення позивача з даним позовом до суду відповідач не виконав взяті на себе за договором купівлі-продажу цінних паперів зобов'язання, грошові кошти не повернув, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних в матеріалах справи доказів. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений законом або договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1. ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Пунктом 5.2. Договору №Б/28-05-1 купівлі-продажу цінних паперів від 19.05.2010р. передбачено, що у випадку несвоєчасного виконання покупцем зобов'язань, передбачених п.п. 3.2. цього договору, покупець зобов'язаний сплатити продавцю пеню в розмірі 0,1% від несплаченої або несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (а.с. 5). Як убачається зі змісту позовної заяви та розрахунків позивача (а.с. 30), пеня нарахована та заявлена до стягнення за період з 13.05.2015р. по 11.05.2018р. Таким чином, пеня становить в розмірі 1971821,25грн. (1800750,00грн. - сума заборгованості за договором х 1095 днів прострочення х 0,1%), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Виходячи з наведеного та положень ч. 1 ст.13 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заявлена позивачем сума пені в розмірі 1970020,50 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він на вимогу позикодавця повинен сплатити останнього суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання зобов'язання, а також три відсотки річних за весь час прострочення. Три проценти річних, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, від простроченої суми заборгованості 1800750,00 грн. за період з 13.05.2015р. по 11.05.2018р. включно за 1095 днів становить 161919 грн. 16 коп. ((1800750,00грн. х (3 : 365 : 100) х 729)+ (1800750,00грн. х (3 : 366 : 100) х 366)). Виходячи з наведеного та положень ч. 1 ст.13 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заявлена позивачем сума 161919,00грн. - три проценти річних за порушення виконання боргового зобов'язання. Як вбачається з позовної заяви та розрахунків позивача період нарахування інфляційних втрат та вимога про їх стягнення, визначена позивачем з травня 2015 р. до травня 2018 р. включно. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, процес зміни вартості грошей, який характеризується рівнем інфляції, є безперервним процесом і інфляційні процеси не залежать від волевиявлення будь-якої особи, тому інфляційні мають розраховуватися з урахуванням як індексів інфляції, так і індексів дефляції. Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже сума боргу в цьому періоді зменшується. Індекс інфляції, офіційно встановлений Державним комітетом статистики України, у зазначений період часу становив у 2015-2018 році: травень 2015р. - 102,2; червень 2015р. - 100,4; липень 2015р. - 99,9; серпень 2015р.- 99,2; вересень 2015р. -102,3; жовтень 2015р. - 98,7; листопад 2015р. -102,0; грудень 2015р. -100,7; січень 2016р. -100,9; лютий 2016р. -99,6; березень 2016р. - 101,0; квітень 2016р. - 103,5; травень 2016р. - 100,1; червень 2016р. - 99,8; липень 2016р. - 99,9; серпень 2016р.- 99,7; вересень 2016р. -101,8; жовтень 2016р. - 102,8; листопад 2016р. -101,8; грудень 2016р. -100,9; січень 2017р. -101,1; лютий 2017р. -101,0; березень 2017р. - 101,8; квітень 2017р. - 100,9; травень 2017р. - 101,3; червень 2017р. - 101,6; липень 2017р. -100,2; серпень 2017р.- 99,9; вересень 2017 -102,0; жовтень 2017р. - 101,2; листопад 2017р. -100,9; грудень 2017р. -101,0; січень 2018р. -101,5; лютий 2018р. -100,9; березень 2018р. - 101,1; квітень 2018р. - 100,8. Отже інфляційна складова боргу за вказаний період, виходячи з сум заборгованості становить - 707868,47 грн. (102,2/100 * 100,4/100 *99,0/100 *99,2/100 *102,3/100 *98,7/100 *102,0/100 *100,7/100 *100,9/100 *99,6/100 *101,0/100 *103,5/100 *100,1/100 *99,8/100* 99,9/100* 99,7/100 *101,8/100* 102,8/100*101,8/100*100,9/100*101,1/100 *101,0/100*101,8/100*100,9/100 *101,3/100* 101,6/100*100,2/100* 99,9/100*102,0/100*101,2/100*100,9/100* *101,0/100* 101,5/100 *100,9/100 *101,1/100 *100,8/100 1800750,00-1800750,00). Виходячи з наведеного та положень ч. 1 ст.13 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню заявлена позивачем сума 687958,80грн. - інфляційна складова боргу за порушення виконання боргового зобов'язання. За викладених обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 8810грн. 00 коп. (а.с. 37).

Outcome: approved