Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась в суд з позовом до Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області (далі - Відповідач) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовувала наступним. З 23 червня 2015 року Позивач була призначена на посаду провідного спеціаліста Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області. Розпорядженням Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області № 1-к від 11 січня 2016 року на період відсутності [PERSON] на Позивача покладено обов`язки директора Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області. Розпорядженням № 288 від 11 жовтня 2016 року основна посада Позивача була прирівняна до фахівця із соціальної роботи та наказом № 32 від 31 жовтня 2016 року її переведено на цю роботу. Розпорядженням № 24-к від 02 квітня 2018 року Позивача призначено на посаду директора районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області на період відсутності основного працівника (декретна відпустка) із залишенням за нею основного місця роботи. Розпорядженням № 8-к від 06 травня 2019 року Позивача звільнено з посади директора у порядку переведення на посаду (вакантну, безстрокову) завідувача відділенням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району. 18 червня 2019 року вона отримала наказ № 31 про припинення трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору та наявності заяви [PERSON] від 12 червня 2019 року про вихід на роботу з 19 червня 2019 року у зв`язку із закінченням відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку. Позивач не погоджувалась з тим, що не було прийнято жодного наказу про переведення її на посаду провідного спеціаліста Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області та/або прийняття її на аналогічну посаду фахівця районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області. Просила поновити її на посаді провідного спеціаліста Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу. Представник Відповідача подав до суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечував. Вказав, що у зв`язку з Розпорядженням № 288 від 11 жовтня 2016 року було видано наказ в.о. директора Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області № 32-к від 31 жовтня 2016 року про переведення працівників центру на нові умови праці та розпорядженням Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області № 298 від 24 жовтня 2016 року в.о. директора Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області попереджено про нові умови праці. Розпорядженням № 24-1 від 02 квітня 2018 року Позивача призначено директором Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на період відсутності основного працівника (декретна відпустка) та залишено за нею основне місце роботи. Рішенням Кам`янської районної ради Черкаської області № 42-7/VII від 22 лютого 2019 року вирішено реорганізувати Кам`янський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області шляхом приєднання до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг). На виконання цього розпорядженням №8-к від 06 травня 2019 року Позивача було звільнено з посади директора Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області шляхом переведення на посаду завідувача відділенням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району на період відпустки основного працівника. Наказом № 28 від 07 травня 2019 року Позивача прийнято на роботу на посаду завідувача, але на період тимчасової відсутності основного працівника. При чому в наказі відсутнє зазначення про необхідність збереження за нею основного місця роботи. 12 червня 2019 року [PERSON] як основний працівник подала заяву про намір виходу на роботу з декретної відпустки з 19 червня 2019 року. Через вказане заступником директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району виданий наказ № 31 від 18 червня 2019 року про припинення тимчасового трудового договору з Позивачем. З 19 червня 2019 року [PERSON] приступила до виконання обов`язків завідувача відділенням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району. Вважає, що Позивач не має права на поновлення на роботі на попередній роботі провідного спеціаліста чи фахівця, так як нею 07 травня 2019 року подавалась заява про прийняття на роботу завідувача відділенням без збереження попереднього місця роботи. У зв`язку з вказаним, просив в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року по справі відкрито провадження та надано строк учасникам подати заяви по суті спору. Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року до справи залучено в якості третьої особи відділення соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району. Ухвалою суду від 04 лютого 2020 року по справі призначено судовий розгляд. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно із ч. 1.ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як було встановлено під час слухання справи Позивач з 23 червня 2015 року була призначена на посаду провідного спеціаліста Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області. Розпорядженням Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області № 1-к від 11 січня 2016 року на період відсутності [PERSON] на Позивача покладено обов`язки директора Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області. Розпорядженням № 288 від 11 жовтня 2016 року основна посада Позивача була прирівняна до фахівця із соціальної роботи та наказом № 32 від 31 жовтня 2016 року її переведено на цю роботу. У зв`язку з Розпорядженням № 288 від 11 жовтня 2016 року було видано наказ в.о. директора Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області № 32-к від 31 жовтня 2016 року про переведення працівників центру на нові умови праці та розпорядженням Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області № 298 від 24 жовтня 2016 року в.о. директора Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області попереджено про нові умови праці. Розпорядженням № 24-к від 02 квітня 2018 року Позивача призначено на посаду директора районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області на період відсутності основного працівника (декретна відпустка) із залишенням за нею основного місця роботи. Розпорядженням № 8-к від 06 травня 2019 року Позивача звільнено з посади директора у порядку переведення на посаду (вакантну, безстрокову) завідувача відділенням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району. Рішенням Кам`янської районної ради Черкаської області № 42-7/VII від 22 лютого 2019 року вирішено реорганізувати Кам`янський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області шляхом приєднання до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг). На виконання цього розпорядженням №8-к від 06 травня 2019 року Позивача було звільнено з посади директора Кам`янського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області шляхом переведення на посаду завідувача відділенням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району на період відпустки основного працівника. Наказом № 28 від 07 травня 2019 року Позивача прийнято на роботу на посаду завідувача, але на період тимчасової відсутності основного працівника. При чому в наказі відсутнє зазначення про необхідність збереження за нею основного місця роботи, так як Позивачем 07 травня 2019 року подавалась заява про прийняття на роботу завідувача відділенням без збереження попереднього місця роботи 12 червня 2019 року [PERSON] як основний працівник подала заяву про намір виходу на роботу з декретної відпустки з 19 червня 2019 року. Через вказане заступником директора Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району виданий наказ № 31 від 18 червня 2019 року про припинення тимчасового трудового договору з Позивачем. 18 червня 2019 року вона отримала наказ № 31 про припинення трудового договору на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору та наявності заяви [PERSON] від 12 червня 2019 року про вихід на роботу з 19 червня 2019 року у зв`язку із закінченням відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку. З 19 червня 2019 року [PERSON] приступила до виконання обов`язків завідувача відділенням соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району. Згідно ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є: закінчення строку (п.п.2 і 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення. В п.7 Постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» вказано, що при укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події (зокрема, повернення на роботу працівниці з відпустки по вагітності, родах і догляду за дитиною). Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини, для звільнення Позивача існували правові підстави, так як таке звільнення було пов`язане із закінченням тимчасового трудового договору, але були відсутні правові підстави для поновлення її на основній роботі, так як з часу подачі заяви Позивача про те, що вона бажає бути призначеною на посаду завідувача відділення без зазначення про збереження основного місця роботи, у відносинах між сторонами перестало існувати поняття «основне місце роботи», яке Відповідач повинен був за Позивачем зберігати. Зміст заяви Позивача про прийняття на роботу на посаду завідувача відділенням, так і сам наказ про прийняття її на роботу не дає сумнівів у суду і це не заперечується стороною Позивача, що такі трудові відносини носили тимчасовий характер. При цьому, як слідує з матеріалів справи з 19 червня 2019 року [PERSON] вийшла на робоче місце, яке попередньо обіймала Позивач, і Позивач не продовжувала виконувати цю роботу, а отже у суду відсутні підстави вважати, що трудовий договір згідно статті 39-1 КЗпП між сторонами був пролонгований, так як Відповідач була звільнена 18 червня 2019 року. У зв`язку вказаним в задоволенні позову слід відмовити з огляду на його необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed