Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) 06 жовтня 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів на дитину. 13 березня 2015 року Позивач подала уточнену позовну заяву, в якій просила позбавити Відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на дитину у розмірі 1000 гривень, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок проживання однією сім'єю з Відповідачем сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] (далі - Дитина). Зауважує, що, починаючи із 17 жовтня 2009 року, сторони почали проживати окремо і, що Дитина залишилася проживати із нею та знаходиться виключно на її утриманні. Вказує, що Відповідач постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, долею та життям Дитини взагалі не цікавиться, вдома та в школі Дитину не відвідує, участі у вихованні Дитини не приймає, бажання бачитися із Дитиною у Відповідача відсутнє і, що матеріально Відповідач Дитину не утримує. Зауважує, що на даний час всі питання щодо виховання Дитини, у тому числі, питання грошово-майнового характеру вирішуються нею самостійно без будь-якої участі й підтримки з боку Відповідача. У судовому засіданні Позивач позов підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Додатково пояснила, що між сином та Відповідачем стосунки, як батька і сина, взагалі відсутні і, що, з моменту народження Дитини, Відповідач бачився із сином біля трьох разів. Вважає, що за таких обставин формальне існування Відповідача в якості батька лише шкодить інтересам Дитини та негативно впливає на психоемоційний стан Дитини. Зауважила, що за її інформацією, Відповідач має кілька судимостей та додала, що родина Відповідача ніяких відносин із Дитиною також не підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, як і пояснень чи заперечень на позов, до суду не надав. Виходячи, в першу чергу, із інтересів дитини, суд знаходить можливим розгляд справи у відсутність Відповідача, на підставі зібраних у справі доказів, оскільки Позивач також не заперечувала щодо розгляду справи у відсутність останнього. Представник Третьої особи у судовому засіданні позов підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Заслухавши пояснення Позивача, представника Третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з таких підстав. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що внаслідок проживання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження від 13 червня 2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, батьком [PERSON] є Відповідач, а матір'ю - Позивач (а.с. 32). Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 01 липня 2015 року за № 109/02/40-5572, громадянин [PERSON] не спілкується з сином, за все життя [PERSON] бачив його всього декілька раз, не приймає участі у його житті, вихованні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров'ям, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, про його харчування, лікування та освіту, не вітає з днем народження та іншими святами, у зв'язку з чим орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити Відповідача батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON], [INFO]. За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Крім того, за змістом частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, позов в частині щодо позбавлення Відповідача батьківських прав суд знаходить обґрунтованим, оскільки вважає, що Відповідач, як батько, про Дитину не взагалі не піклується та не приймає участі в утриманні Дитини та її вихованні. Відповідно до частини 2 статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи із фактичних обставин справи, встановлених судом в ході розгляду справи, а саме, відсутність у Відповідача постійного заробітку, оскільки за інформацією Позивача Відповідач в основному, проживає за межами території України, зважаючи, в першу чергу, на інтереси Дитини, суд знаходить необхідним визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., щомісячно, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернулася до суду з позовом 06 жовтня 2014 року. Крім того, відповідно до вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягають присудженню судові витрати, пов'язані із розглядом справи, зокрема, судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. З урахуванням викладеного, на підставі статей 164, 166, 191, 193 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved