Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , (далі - позивачі) звернулися до суду із позовом до Бишівської сільської ради (далі - відповідач), в якому вказали, що [INFO] помер їх батько, [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, право на завершення приватизації земельної ділянки площею 5,0950 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222780600:06:022:0001, що розташована у межах Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області та була передана батьку у власність на підставі розпорядження Макарівської РДА №324 від 29.12.2003 року. Спадщину після смерті [PERSON] , прийняла його дружина [PERSON] , але спадщину у встановленому порядку не оформила. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, право на завершення приватизації вказаної вище земельної ділянки, а також право на земельну частку (пай) розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала померлій на підставі сертифікату серії КВ №0233440 на підставі рішення Макарівської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року № 548, зареєстрованого 22.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0481. Позивачі належать до спадкоємців першої черги за законом та спадщину після смерті матері прийняли, отримавши відповідні свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, ні за законом/заповітом не має. Проте, нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у них відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи викладене, позивачі, посилаючись на ст.ст. 527,529, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1269-1270, 1272 ЦК України, просили суд: встановити факт прийняття померлою [INFO] [PERSON] , спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , на завершення приватизації земельної ділянки площею 5,0950 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222780600:06:022:0001, що розташована у межах Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області; визнати за ними у рівних частках (по 1/3 частині за кожним) право на завершення приватизації земельної ділянки площею 5,0950 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222780600:06:022:0001, що розташована у межах Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області та була передана батьку у власність на підставі розпорядження Макарівської РДА №324 від 29.12.2003 року, а також права на земельну частку (пай) розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала їх матері на підставі сертифікату серії КВ №0233440 на підставі рішення Макарівської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року № 548, зареєстрованого 22.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0481. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 23.10.2019 року позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.11.2019 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою суду відповідно до ст. 84 ЦПК України витребувано від Макарівської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи №528/2009 до майна померлої [INFO] [PERSON] , яка надійшла до суду 06.11.2019 року та приєднана до матеріалів справи. Ухвалою суду від 26.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 09.01.2020 року. У судове засідання 09.01.2020 року позивачі не прибули, згідно письмової заяви через представника [PERSON] , просили слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Клопотання представника позивачів [PERSON] , від 28.11.2019 року про витребування спадкової справи після смерті [PERSON] , задоволенню не підлягає, оскільки вказана спадкова справа не заводилася, про що свідчить витяг зі спадкового реєстру №58477817 від 26.11.2019 року. Відповідач згідно поданого листа просив слухати справу у відсутності свого представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] помер батько позивачів, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.04.2003 року (а.с. 16), свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 20.08.1947 року (а.с. 18), свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 29.12.1951 року (а.с. 19), свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 13.01.1956 року (а.с. 20). За життя [PERSON] , розпочав процес приватизації земельної ділянки площею 5,0950 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222780600:06:022:0001, що розташована у межах Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області та була передана батьку у власність на підставі розпорядження Макарівської РДА №324 від 29.12.2003 року, однак право власності на неї за життя так і не набув, оскільки державний акт серії КВ № 074471 був виданий та зареєстрований вже після смерті батька, а саме [INFO] , що підтверджується копією вказаного державного акта (а.с. 23), відповіддю Макарівського відділу ГУ Держгеокадастру у Київській області № 797/172-18 від 16.02.2018 року. [PERSON] , на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . Разом із ним на день смерті була зареєстрована та проживала його дружина [PERSON] , що підтверджується довідкою Бишівської сільської ради від 26.12.2017 року № 1478 (а.с. 28). До нотаріуса після смерті [PERSON] , для оформлення спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, про що свідчить витяг зі спадкового реєстру №58477817 від 26.11.2019 року (а.с. 66). [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.02.2008 року (а.с. 17), свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 20.08.1947 року (а.с. 18), свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 29.12.1951 року (а.с. 19), свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 13.01.1956 року (а.с. 20). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала їх матері на підставі сертифікату серії КВ №0233440 на підставі рішення Макарівської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року № 548, зареєстрованого 22.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0481 (а.с. 21). Спадщину після смерті матері позивачі прийняли як спадкоємці першої черги спадкування за законом, в рівних частинах (кожен по 1/3 частині) отримали свідоцтва про право на спадщину на інше спадкове майно, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв. Інші спадкоємці відсутні (а.с. 58-60). Нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку та майнові права, що увійшли до складу спадщини, оскільки [PERSON] , за життя не набув право власності на земельну ділянку, а також відсутній оригінал сертифікату на земельну частку (пай), що підтверджується відповіддю Макарівської районної державної нотаріальної контори від 11.10.2019 року №1769/02-31 (а.с. 30). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами ЦК УРСР та ЦК України. Згідно положень ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 Кодексу). Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ст. 548 Кодексу). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Кодексу). Згідно ст. 548 ЦК УРСР Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Враховуючи викладені норми, оскільки [PERSON] , на день смерті [INFO] [PERSON] , була зареєстрована та проживала разом із ним, суд визнає факт прийняття нею спадщини, що залишилась після його смерті, оскільки [PERSON] , фактично вступила в управління спадковим майном. Також з огляду на ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» право на завершення приватизації земельної ділянки розглядється судом як майнов з огляду на ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно судової практики ЄСПЛ дає визначення поняття «майно», що має автономне значення, яке є незалежним від офіційної класифікації у національному законодавстві і не обмежується правом власності на фізичні товари: деякі інші права та інтереси, які складають активи, також можуть розглядатися як «права на майно», і таким чином, як «майно» для цілей цього положення. Таким чином позовні вимоги про встановлення факту прийняття померлою [INFO] [PERSON] , спадщини після смерті [INFO] [PERSON] , до складу якої, зокрема, увійшло право на завершення приватизації земельної ділянки площею 5,0950 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222780600:06:022:0001, що розташована у межах Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, підлягають задоволенню. Як встановлено ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України (чинного на час розгляду справи), спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що після смерті матері позивачів відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на завершення приватизації земельної ділянки площею 5,0950 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222780600:06:022:0001, що розташована у межах Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , а також право на земельну частку (пай) розміром 4,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що їй належала на підставі сертифікату серії КВ №0233440, виданого відповідно до рішення Макарівської районної державної адміністрації від 30.12.1996 року №548, зареєстрованого 22.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0481, яку позивачі в установленому порядку прийняли, проте нотаріусом їм відмовлено у видачі відповідних свідоцтв. І оскільки спадкодавець [PERSON] , за життя не набула права власності на успадковану земельну ділянку, за життя не встигла отримати правовстановлюючі документи, то до спадкоємців, тобто до позивачів відповідно до ст. 1218 ЦК України переходять відповідні майнові права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку на ім`я спадкоємців та права на земельну частку (пай), відповідно вимоги позивачів у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Судові витрати зі сплати судового збору за клопотанням позивача стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: approved