Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - [PERSON] ), в якій просить суд розірвати шлюб, укладений між ним і відповідачкою, зареєстрований 04 вересня 1993 року відділом РАГС Харківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 167. Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». Судові витрати залишити за позивачем. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що примирення та збереження шлюбних стосунків між ним та відповідачкою неможливе, суперечить їх інтересам, наразі шлюб носить формальний характер. Вказує, що спору з приводу поділу майна, а також місця проживання їх неповнолітніх дітей немає. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] , надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб між нею та позивачем. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. 04 вересня 1993 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Мереф`янській міській раді Харківського району Харківської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 167, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Після одруження відповідачка взяла собі прізвище свого чоловіка« [PERSON] ». Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, спільного господарства вони не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, у них відсутній сімейний бюджет, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, ст. 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, ч. 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд. Враховуючи наведене та визнання позову відповідачем, суд на підставі положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення про розірвання шлюбу за відсутності сторін. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу порушуватиме засади добровільності шлюбу та суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. За письмовою згодою позивача, яка бажала судові витрати залишити за собою, суд покладає судові витрати на позивача.

Outcome: approved