Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON] 20.08.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.03.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, посвідчений розпискою, на підставі якого позивач надав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 40000 грн. з кінцевим терміном повернення 01.07.2012 року. Однак вказані кошти до цього часу відповідачем не повернуті, в звязку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] - 40000 грн. по договору позики, 3% річних у розмірі 3600 грн. та інфляційні втрати в розмірі 29680 грн. Крім цього просить стягнути сплачені витрати судового збору в сумі 732,80 грн. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надав заяву до суду про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 09.31.2024 року уклав договір позики з відповідачем [PERSON], згідно якого надав останній у позику 40000 грн., з кінцевим поверненням до 01.07.2012 року, що стверджується розпискою (а.с. 6), згідно вимог ст. 1047 ЦК України. Однак у зазначеній термін, відповідач кошти не повернув і зобовязання не виконав у звязку з чим рахується заборгованість в сумі 40000 грн., з врахуванням 3% річних у розмірі 3600 грн. та інфляційні втрати в розмірі 29680 грн. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Також відповідно до ст.ст.1049,1050,625 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором, а у разі прострочення виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, боржник зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Оскільки відповідачкою на даний час не повернута позивачу позика, то вона підлягає стягненню в примусовому порядку. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. У разі порушення зобо»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При таких обставинах, суд вважає вимоги позивача такими, що є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує також з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved