Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності про надання правової допомоги, діє адвокат Галька Н.О., звернулась до суду з вищезазначеним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі в період часу з 2005 року по кінець 2012 року перебувала у близьких стосунках. В середині вересня 2008 року, позивачка повідомила відповідача про свою вагітність та [INFO] позивачка народила доньку [PERSON] та здійснила реєстрацію дитини в відділі ДРАЦС Енергодарського МУЮ, про факт народження зроблено актовий запис №285 від 11.06.2009 року, де у відомостях про батька дитини, вказано [PERSON] та одержала свідоцтво про народження. Позивачка зазначає, що відповідач, одразу після народження дитини докорінно змінив своє ставлення як до неї так і до дитини, батьком себе не визнавав, відносини стали неприязними та згодом зовсім припинив відносини з позивачкою. Оскільки шлюб між сторонами не було укладено, а письмової згоди відповідача щодо запису його батьком дитини не було, відомості про батька було записано відділом РАДЦС відповідно до ч.1 ст.135 СК України - за вказівкою матері дитини. Просить суд: визнати як батька неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], місце народження: м.Енергодар Запорізька область, відповідача по справі - [PERSON], [INFO]; зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області внести зміни до актового запису № 285 зробленого в книзі реєстрації народжень 11 червня 2009 року, про народження [INFO] [PERSON], відомості про батька, вказавши батьком дитини [PERSON], [INFO], при цьому залишивши прізвище дитині - «[PERSON]»; Стягувати щомісячно з відповідача - [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], [INFO], місце народження: село Дніпровка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, проживаючої за адресою: [ADDRESS], на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], місце народження: м.Енергодар Запорізька область, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; Стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача - [PERSON], витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. та суму сплаченого судового збору за звернення до суду у розмірі 511,00 грн. У судове засідання позив з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення які фактично відповідають змісту позовної заяви, доповнивши їх тим, що неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою по справі за адресою: [ADDRESS] та повністю перебуває на утриманні позивача, відповідач по справі ніякої допомоги на утримання дитини не надає та позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судове засідання з'явився представник позивача, адвокат Галька Н.О., який діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, доповнивши, що відповідач по справі є громадянином України та його місце реєстрації: [ADDRESS], а також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати за публікацію в газеті «Запорізька правда» оголошення про виклик відповідача у судове засідання, у розмірі 185,00 грн. та надав суду квитанцію (а.с.29). У судове засідання представник третьої особи Відділу ДРАЦС Енергодарського МУЮ - не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника, при винесенні рішення по справі просить врахувати зазначені у заяві зауваження та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.15). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав. На адресу суду повернулися поштові конверти на ім'я відповідача з поміткою «За закінченням терміну зберігання» (а.с.19, 23, 27), які надсилалися судом за адресою місця реєстрації зазначеною позивачем в позовній заяві яка співпадає з місцем реєстрації зазначеним в повідомленні з Енергодарського МВ УДМС України в Запорізькій області (а.с.18) Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Крім того, відповідно до п.9 ст.74 ЦПК України, відповідач викликався до суду через оголошення у пресі - в газеті «Запорізька правда» № 8 від 03.03.2016 р. (а.с.28). Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України - відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд, відповідно до вимог ст.ст.169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача та представника позивача, вважає можливим розглянути справу в заочному провадженні у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Згідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами по справі доказів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на яві вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть учать у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно із копією свідоцтва про народження [INFO] [PERSON] (а.с.5), запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що було підставою для прийняття позову судом на підставі ч.4 ст.128 цього Кодексу. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Законодавець встановлює перелік осіб, які вправі подати позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні та приймає до судового розгляду, якщо дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК). Відповідно до п.5 зазначеної Постанови, спiр про походження дитини вiд осiб, якi не перебувають у шлюбi мiж собою i не подали в державнi органи реєстрацiї актiв цивiльного стану (далi - органи РАЦС) спiльної заяви про реєстрацiю їх як батькiв, суд може вирiшувати за заявою про визнання батькiвства, поданою: одним iз батькiв; особою котра вважає себе батьком; опiкуном (пiклувальником) дитини; iншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повнолiття. Також, відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги позивача щодо визнання відповідача батьком неповнолітньої дитини обґрунтовані та підглядають задоволенню. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням положень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття також підлягають задоволенню. Згідно квитанції № 7652760 від 22.01.2016 року, позивачем було проведено оплату судового збору за звернення до суду у розмірі 511,20 грн. (а.с.1), а також здійснено оплату у розмірі 185,00 грн. за публікацію в пресі - газеті «Запорізька правда» оголошення про виклик відповідачів, що підтверджується квитанцією №7982763 (а.с.29), а також, позивачем було проведено оплату за надання правової допомоги у розмірі 2500,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат пов'язаних з розглядом судової справи належать витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно із п.п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Враховуючи зазначене, суд вважає, що вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат також підлягають задоволенню. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у правах про стягнення аліментів. В силу ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 1378 гривень. Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved