Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] 19.07.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 30% від усіх доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що сторони з 01.09.2013 року перебувають в офіційному шлюбі, подружні відносини між ними та спільне проживання припинені з березня 2018 року, позивачем подано до суду заяву про розірвання шлюбу. Під час шлюбу у позивача та відповідача народилася дитина - донька [PERSON], [INFO]. Позивач з донькою з березня 2018 року проживає у своїх батьків та несе всі витрати на забезпечення дитини. Відповідач після припинення спільного проживання з дружиною надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини, однак розмір такої допомоги не покриває всіх витрат на забезпечення нормального розвитку дитини та її нагальних потреб. Відповідач офіційно працевлаштований на підприємстві ТОВ «Ковінько Ковбаси», отримує заробітну плату, розмір якої позивачу не відомий, сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу в розмірі 300 гривень. Позивач потребує матеріальної допомоги від батька своєї дитини на її утримання в розмірі 30% від усіх доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеним вище позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, судове засідання просила провести за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги в розмірі 1200 гривень визнав, просив судове засідання провести за його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, зважаючи на зміст заяв позивача та відповідача, дослідивши представлені докази в їх сукупності та зважаючи на визнання відповідачем позову, приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 25.11.2015\~року,\~актовий запис\~№2153,\~зареєстровано шлюб\~між позивачем\~та відповідачем (а.с.3). Під час шлюбу у позивача та відповідача народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.4). Шлюбні відносини між сторонами та спільне проживання припинено в березні 2018 року, позивач разом з дитиною проживає з батьками позивача, потребує матеріальної допомоги батька своєї малолітньої дитини в утриманні дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~200 гривень щомісячно. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами міжнародного права та конституційного та сімейного права України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Відповідно до положень ст.ст.1-3\~Конвенції ООН\~«Про права\~дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 51 Конституції України, Конвенції про права дитини, що набула чинності для України з 27 вересня 1991 року, статей 5, 154, 257 СК України держава Україна гарантує кожній дитині захист її прав та інтересів, бере під свою охорону кожну дитину як особистість. Частиною 1 ст. 9 Конституції України установлено, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст. 6 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей закріплено обовязок судового органу здійснювати все можливе для забезпечення прав дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних\~відносин має\~здійснюватися з\~максимально можливим\~урахуванням інтересів\~дитини. Згідно із\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч. 1-2\~ст. 184 СК України,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Суд, зважаючи на розмір заявлених вимог та визнання позову відповідачем, вважає можливим встановити аліменти в розмірі, заявленому позивачем, а саме 1 200 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обовязок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. При цьому, суд звертає увагу, що, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В контексті\~ст.\~191\~СК України аліменти підлягають стягненню\~з дня пред'явлення позову. В даній справі аліменти підлягають стягненню з 19.07.2018 року. Враховуючи ту обставину, що позивача в силу закону звільнено від сплати судового збору за подання до суду позову даної категорії, суд,

Outcome: approved