Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] 17 березня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування посилаючись, що її матері [PERSON], яка померла 18 травня 2015 року належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Максимівка вул. Приглібова, 12 Кременчуцького району Полтавської області. Вона являється спадкоємцем її майна за законом, але 23 грудня 2015 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Максимівка вул. Приглібова, 12 Кременчуцького району Полтавської області. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 18 травня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 297997 виданим 18 травня 2015 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 467. З заявою про прийняття спадщини до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулася [PERSON], що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи № 514/2015. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. 23 грудня 2015 року державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Відповідно до довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 18 грудня 2015 року за № 1115 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 20 лютого 1998 року Третьою кременчуцькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 636 та запису облікової картки обєкта погосподарського обліку за 2011-2015 рр. № 44-1 належить житловий будинок з господарськими будівлями в с. Максимівка вул. Приглібова, 12 Кременчуцького району Полтавської області та згідно технічного паспорта виданого 08 грудня 2015 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «Б», трубопроводу літ. «к», інвентаризаційна вартість якого 18 315 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Максимівка вул. Приглібова, 12 Кременчуцького району Полтавської області належав померлій 18 травня 2015 року [PERSON], тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Право власності як вбачається із ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved