Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON] 11.02.2016 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказавши, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі з 03.11.2012 року та мають спільну дитину - [PERSON] [INFO]. Подружні відносини припинені внаслідок зловживання позивачем спиртними напоями та ігнорування потреб сім'ї. Сторони з січня 2016 року проживають окремо. Дитина проживає з матір'ю. Позивач просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини доходів позивача до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним та примирення між нею і [PERSON] неможливо. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище, - [PERSON]. Пояснила, що на даний час проживає у батьків, доглядає дитину та отримує державну допомогу у сумі 130 гривень на місяць. І вона і син [PERSON] мають задовільний стан здоров'я. Відповідач є працездатним та за наявною в неї інформацією працює експедитором у ТОВ «ЧПК» де отримує заробітну плату. Інших утриманців крім сина [PERSON] відповідач не має, аліментів нікому не сплачує. Справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вислухавши позивача, дослідивши письмові докази вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки сім'я розпалася остаточно, позивач на примирення не згодна та подальше збереження шлюбу протирічить її інтересам. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб 03.11.2012 року у м. Черкаси, про що зроблено актовий запис №1526. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З урахуванням вимог ст. 182 СК України та обставин встановлених під час судового розгляду суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 11 лютого 2016 року (дата звернення із позовом до суду) і до повноліття дитини, тобто до [INFO]. Підстав для визначення аліментів у розмірі 1/3 частини доходів відповідача під час розгляду справи не встановлено, а тому такий розмір аліментів запропонований позивачем суд вважає необґрунтованим. Відповідач своїх заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення суду не надав. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 551,20 гривень, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial