Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 20.09.2018 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до [PERSON], у якому просить про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, що стягуються із [PERSON] на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], визначивши їх\~у розмірі\~половини (1/2\~частини)\~його заробітку\~(доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків \~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно,\~з дня\~набрання законної\~сили рішенням\~суду і\~до 26.02.2019\~року,\~та,\~надалі в\~розмірі однієї\~третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до 19.01.2023 року, а надалі в розмірі однієї чверті заробітку (доходу),\~але не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~на дитину\~відповідного віку\~та не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку до досягнення дитиною [PERSON], повноліття, тобто до 08.02.2025 року. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що шлюб між нею та відповідачем розірвано за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.03.2011 року. З відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2015 року стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн., щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, про що видано виконавчий лист. З дня присудження аліментів минуло понад три роки, змінилося законодавство та рівень життя, підвищилися ціни та соціальні гарантії. На теперішній час мінімальний розмір аліментів на дитину віком до шести років становить 779,50 грн., а на дитину віком від 6 років до 18 років 972 грн., що більше присуджених 400 грн. Зміна способу стягнення з відповідача аліментів у частці від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, гарантуватиме отримання дітьми аліментів постійно та, щонайменше, у мінімальному розмірі, встановленому законодавством при підвищенні прожиткового мінімуму, що не вимагатиме звернення її до суду з позовами про збільшення розміру аліментів при підвищенні соціальних стандартів. Визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача щомісячно забезпечить інтереси дітей, їх гармонійний фізичний, розумовий, духовний розвиток. 2. Виклад позиції відповідача. Правом на подання відзиву на позовну заяву [PERSON] відповідач [PERSON] не скористався. Так, відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, або заяви про визнання ним позовних вимог [PERSON] до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.09.2018 року та 12.10.2018 року (а.с.17, 22-23). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяв,\~клопотань від\~позивача та\~відповідача у\~означеній цивільній\~справі,\~повязаних із\~розглядом справи,\~до суду\~не надходило.\~ ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно\~до ухвали\~суду від\~21.09.2018\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~ [PERSON]\~до [PERSON]\~про зміну\~способу стягнення\~аліментів на\~утримання дітей\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження,\~відкрито провадження\~та \~призначено розгляд\~справи на\~12.10.2018\~року без\~повідомлення (виклику)\~сторін,\~розяснено сторонам,\~що у\~випадку наявності\~клопотання про\~виклик їх\~у судове\~засідання,\~його слід\~подати до\~суду у\~встановлені строки,\~запропоновано відповідачеві\~у пятнадцятиденний\~строк з\~дня вручення\~копії цієї\~ухвали подати\~до суду\~відзив на\~позовну заяву\~(а.с.17-18). 2. Ухвалою суду\~від 12.10.2018\~року розгляд\~справи за\~позовом [PERSON]\~до [PERSON]\~про зміну\~способу стягнення\~аліментів на\~утримання дітей\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи\~відкладено на\~19.11.2018\~року та\~ запропоновано позивачу та відповідачу виконати вимоги ухвали суду від 21.09.2018 року (а.с.22-23). 3. Ухвалою суду від 19.11.2018 року розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей відкладено на 06.12.2018 року (а.с.35). 4. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України розяснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідачем не надіслано до суду відзиву у встановлений судом в ухвалі від 21.09.2018 року строк, про поважність причин його неподання не повідомлено. Враховуючи, що відповідачем не надіслано до суду відзиву у встановлений судом в ухвалі від 21.09.2018 року строк, про поважність причин його неподання не повідомлено, тому суд вважає, що [PERSON] відзив не надано без поважних причин. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та без повідомлення сторін, тобто у порядку письмового провадження, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України, немає. 5. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обовязку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.05.1996 року, який розірвано за рішенням Шаргородського районного суду від 15.03.2011 року (а.с.10). Від спільного проживання у шлюбі у позивача та відповідача народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії відповідно І-АМ №132136, 1-ТП № 002177, 1-ТП № 047971 (а.с.7-9). На користь позивача з відповідача [PERSON] за рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2015 року у справі №279/11202/15-ц на утримання дітей: дочок [PERSON], [PERSON] та сина [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 30.09.2015 року і до досягнення повноліття кожною дитиною. Вказана обставина підтверджується копією рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2015 року, яке набрало законної сили 30.11.2015 року, та копією виконавчого листа від 18.11.2015 року (а.с.11, 12). Таким чином, позивач [PERSON], як одержувач аліментів, відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України, має право на звернення до суду з означеним позовом про зміну способу стягнення аліментів. Відповідач працює священиком Овруцько-Коростенської єпархії Північного Благочиння (а.с.13). Судом встановлено, що аліменти на утримання дітей стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та не можуть в повній мірі забезпечити гармонійного розвитку дітей, тому суд вважає, що права дітей сторін на належне утримання з боку батька порушені та підлягають судовому захисту шляхом зміни способу стягнення аліментів та визначення їх у частці від доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, що гарантуватиме отримання дитиною надійного стабільного утримання з боку батька в межах мінімальної соціальної гарантії, встановленої державою в ч.2 ст.182 СК України, а також позбавить позивача та відповідача від необхідності в майбутньому звертатися з позовом до суду про зміну розміру аліментів при підвищенні соціальних гарантій чи при зменшенні доходів платника аліментів. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Встановлені судом\~сімейні правовідносини\~щодо способу\~виконання батьками\~обовязку утримувати\~дітей,\~зокрема,\~щодо зміни\~способу стягнення\~аліментів,\~визначеного за\~рішенням суду,\~регулюються Конституцією\~України,\~Сімейним кодексом\~України,\~Конвенцією про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод,\~яка,\~відповідно до\~вимог ч.1\~ст.9\~Конституції України,\~ратифікована Законом\~від 17.07.1997\~року «Про\~ратифікацію Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод 1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№2,4,7\~та 11\~Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття… Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст.150 Сімейного Кодексу України\~ батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). За змістом ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз.1 ч.3 ст.181 СК України). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину становить\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку і\~може бути\~присуджений судом\~у разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України, стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка визначається судом. При цьому підстави стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183 СК України. Якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч.ч.2, 3 ст. 183 СК України). Встановлений\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 років до 18 років з 01 грудня\~2018 року становить 2027 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. VІ. Висновки суду Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав зміни способу стягнення аліментів, то суд приходить до висновку, що позов [PERSON] щодо зміни способу стягнення аліментів і визначення їх у частці від заробітку (доходу) відповідача на утримання дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, підлягає задоволенню, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Враховуючи,\~що усі\~обставини,\~які становлять\~предмет доказування,\~мають бути\~підтверджені визначеними\~у ч.2\~ст.76\~ЦПК України\~засобами доказування,\~суд вважає\~достовірно встановленими\~ті факти\~та обставини,\~які підтверджуються\~письмовими доказами,\~наданими до\~позову,\~оскільки відповідач\~відзиву на\~позов до\~суду не\~подавав. Зокрема,\~ що\~сторони мають\~спільних дітей\~ неповнолітніх\~дочок [PERSON]\~та [PERSON]\~і сина\~[PERSON],\~спосіб утримання яких є предметом даного спору і на утримання яких з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти згідно з рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.11.2015 року в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 грн. щомісяця на кожну дитину. Судом встановлено, що сплачувані відповідачем аліменти не достатньо та у неповній мірі забезпечують матеріальне становище дітей для їх гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. Судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються:\~1)\~у разі\~задоволення позову\~ на\~відповідача;\~2)\~у разі\~відмови в\~позові \~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК). Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved