Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авентус Україна» (далі - відповідач, товариство), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна (далі - третя особа приватний нотаріус), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна (далі - третя особа приватний виконавець) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 20 вересня 2021 йому повідомили за місцем роботи про примусове утримання з заробітку коштів на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною в межах виконавчого провадження № 66589662 від 08.09.2021, відкритого за виконавчим написом № 55069, вчиненим 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 41 400,00 гривень. За копією наведеної постанови позивач звернувся до приватного виконавця із електронним запитом та за номером телефону, але інформацію про виконавче провадження надати відмовили. Позивач вважає цей виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки третьою особою було вчинено виконавчий напис, не переконавшись у наявності та безспірності такої заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, обов`язкового повідомлення боржника про звернення кредитора за вчиненням виконавчого напису та суми боргу, відмітки про вчинення виконавчого напису про стягнення боргу на оригіналі правочину про взяття на себе такого обов`язку. Посилаючись на ст. ст. 3, 15, 16, ЦК України; ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. ст. 28, 175, 184, 187 ЦПК України, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 55069, вчинений 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості в розмірі 41 400,00 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав відзив на позовну заяву та просив розглянути справи у відсутність їх представника. У відзиві відповідачем зазначено, що він заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, оскільки, вважає позов необґрунтованим, завідомо безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме: статям 15,16,18 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Відповідач зазначив у відзиві, що вся процедура укладення з товариством договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах споживчого кредиту, відбувається відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, але не виключно, до Законів України «Про фінансові послуг та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про електронну комерцію», а також відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (надалі - Правила) та проходить в онлайн-режимі. Так, перед подачею заявки на отримання кредиту клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами та відповідним примірним кредитним договором, що розміщені на веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладеною у цих Правилах, при цьому клієнт повинен підтвердити, що ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, проставляючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційно-реєструючої електронної системи товариства, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів. Позивач заповнив заявку на отримання кредиту на сайті товариства. Відповідач за результатами розгляду заявки надіслав йому пропозицію укласти електронний договір (оферту), який містить усі істотні умови, шляхом розміщення його у особистому кабінеті. Позивач погодився з пропозицією (офертою), натиснувши кнопку «погоджуюсь» у особистому кабінеті, після чого товариство надіслало засобами зв`язку на вказаний ним при заповненні заявки на отримання кредиту номер [NUMBER] одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, який позивачем було введено та підписано договір. При введенні коду на сайті товариства цим самим направлено товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором, що є датою укладення договору. Дата та час отримання товариством електронного повідомлення (дата укладення договору) була зафіксована у договорі у розділі «Реквізити та підписи сторін», (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А786390, 30.12.2020 10:57:57 / [PERSON] /). Сторони погодили істотні умови договору, а саме: строк договору - 10 днів, знижену процентну ставку кредиту 1,33 % в день, та застосовування таких умов. Якщо споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, споживач як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою та стандартну процентну ставку - 1,90 % в день від суми кредиту. Переказ коштів здійснено 30.12.2020р. шляхом перерахування на банківську картку позивача, яку ним вказано особисто в заяві на отримання кредиту. У зв`язку із невиконанням позивачем умов користування кредитом застосування зниженої процентної ставки було відмінено та нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентної ставкою. Відповідно до п.1.2. договору позивач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідач стверджує, що позивачем зобов`язань за кредитним договором не виконано, що порушує права відповідача як кредитора. Відповідачем також зазначено, що згідно з підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в договорі адресу. Відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що клієнтом належним чином не виконано умови договору товариством клієнту направлено письмову вимогу про усунення порушень від 20.04.2021р. вих. №3427621-4-2021 (додається) (докази направлення додаються - список № 18052-7-145-77 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, ф. 103, номер відправлення рекомендованого листа 0231727026667), на адресу, яку позивачем було вказано під час реєстрації на сайті товариства. У вимозі, зокрема, зазначено суму заборгованості та одночасно проінформовано, що у випадку невиконання вимог повідомлення це буде підставою для передачі справи до нотаріуса для вчинення виконавчого напису та початку дій щодо примусового стягнення заборгованості Таким чином, стверджує відповідач, клієнту було доведено інформацію про наявну заборгованість по кредитному договору та повідомлено, що у разі не виконання письмової вимоги про усунення порушень товариством буде розпочато дії щодо примусового стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Відповідач вказує, що для захисту порушених цивільних прав відповідач звернувся до нотаріуса із заявою для вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для вчинення виконавчого напису товариством направлено нотаріусу заяву про вчинення виконавчого напису від 07.06.2021р., вих. № б/н з такими документами: 1. Кредитний договір №3427621 від 30.12.2020р. 2. Копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів. 3. Розрахунок суми заборгованості. 4. Копія довіреності представника. Позивач має заборгованість за кредитним договором - 40 600,00 грн., яка складається з такого: 14 000 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 26 600 грн - сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 800 грн - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума стягнення разом з понесеними відповідачем витратами за вчинення виконавчого напису складає 41 400 грн. 00 коп. Відповідач наголошує, що товариством нараховано проценти за користування кредитними коштами виключно до умов договору, надано нотаріусу виписку з особового рахунку за кредитним договором № 3427621 з зазначенням суми заборгованості з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, яка підлягає стягненню у примусовому порядку та є безспірною. Отже, товариством було надано всі необхідні документи нотаріусу для вчинення виконавчого напису, що встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, на думку відповідача, позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування свого позову щодо факту підтвердження (або спростування) безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом. Треті особи приватний нотаріус та приватний виконавець в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, пояснення не надали. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Вивчивши заяви сторін по суті та надані ними докази, суд зазначає таке. Згідно з приписами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в обґрунтування відзиву надав суду копії документів: договору № 3427621 про надання споживчого кредиту з графіком платежів від 30.12.2020, укладеного між сторонами; договору № ДТ-А_28082019 про надання послугЇвиконання робіт з друку, упаковки і розсилки документів, зберігання бланків, конвертів, іншої продукції від 28.08.2019, укладеного відповідачем з ТОВ «Дірект технолоджі»; письмової вимоги про усунення порушень від 20.04.2021, у якій відповідач вимагав від позивача сплатити заборгованість за договором № 3427621 в розмірі 40 600 грн до 04.05.2021; списку № 18052-7-145-77 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, у якому за № 8 отримувачем зазначений позивач, і на якому є штамп відділення ЦОКК 2 м. Київа з датою 24.04.2021; заяви відповідача на вчинення виконавчого напису від 07.06.2021, до якої додавалися кредитний договір № 3427621 від 30.12.2020, копії реєстру поштових відправлень рекомендованих листів, розрахунок суми заборгованості, копія довіреності представника; виписки з особового рахунку позивача за кредитним договом № 3427621 від 30.12.2020. Однак, надані копії не завірені належним чином відповідно до вимог частини 5 статті 95 ЦПК України, якою передбачено обов`язок учасника справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Копії документів не містять підтвердження відповідності копії письмового доказу оригіналу, прізвища та ініціалів посадової особи, яка засвідчила копії документів та дати їх засвідчення. У частині 10 ст.84 ЦПК України визначено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Виходячи з викладеного, суд не бере до уваги як недопустимі докази копії документів, доданих відповідачем до його відзиву на позов. Оцінивши в сукупності надані суду сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлено, що 11 червня 2021 року третьою особою приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис № 55069, за яким стягнено заборгованість на користь відповідача ТОВ ««Авентус Україна»», код ЄДРПОУ 21078230 з позивача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в розмірі 41 400 грн. Підставою звернення стягнення стало те, що позивач є боржником за кредитним договором № 3427621 від 30 грудня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальність «Авентус Україна», код ЄДРПОУ 41078230. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.12.2020 по 23.04.2021. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача за кредитним договором, становить 40 600 грн. 08 вересня 2021 року третьою особою приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Лесею Вікторівною було відкрито виконавче провадження№ 66589662 з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. На виконання вимог статті 87 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 цієї постанови (в редакції до 26 листопада 2014 року) документами, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, є нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. При цьому для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - постанова Кабміну № 662) до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Позивач є стороною кредитного договору, укладеного за участю фінансової установи, за яким позивач, за твердженням відповідача, має прострочену заборгованість. Виконавчий напис, що оспорюється, виданий на підставі п. 2 Переліку. За змістом пунктів 1 та 2 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі пункт 2 Змін, зокрема текст «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п.4 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент винесення постанови, набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, отже, з цієї дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 11.06.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За нормою ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Згідно з приписами ст.370 Кодексу адміністративного судочинства в редакції станом на 01.02.2018 судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. За встановлених на підставі наданих учасниками справи доказів обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, заборгованість, що виникла з кредитних відносин між позивачем та відповідачем, може бути примусово стягнена лише на підставі судового рішення, яке набрало законної сили. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Справа «Проніна проти України», № 63566/00, рішення від 18 липня 2006 року, § 23, ЄСПЛ).

Outcome: approved