Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулася до Тарутинського районного суду Одеської області з позовом до відповідача - Головного управління Держпраці в Одеській області (далі за текстом - відповідач) про встановлення факту нещасного випадку на виробництві зі смертельним наслідком, що стався 31.08.2014 року на території селянського фермерського господарства «Валентина» з працівником цього господарства [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її законний чоловік, [PERSON], під час виконання своїх трудових обов'язків у СФГ «Валентина», 30.08.2014 року, внаслідок виниклого конфлікту та нанесених директором СФГ «Валентина» [PERSON] ударів руками і ногами, впав на бетонне покриття та отримав травму у вигляді закритої черепно-мозкової травми. Того ж дня його доставлено до Тарутинської районної лікарні Одеської області, де, не приходячи до тями, [PERSON] помер [INFO]. Причиною смерті став, відповідно до лікарського свідоцтва, набряк мозку, травматичний субсидіарний крововилив, падіння на рівній поверхні. Також, позивач зазначила, що на теперішній час проводиться досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12014160430000462 від 31.08.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, в рамках якого допитані свідки, які підтвердили, що загиблий [PERSON] здійснював трудові обов'язки на території СФГ «Валентина». Таким чином, приймаючи до уваги, що у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку, позивач просила встановити факт нещасного випадку на виробництві зі смертельним наслідком, що стався 31.08.2014 року на території селянського фермерського господарства «Валентина» з працівником цього господарства [PERSON] під час виконання ним своїх трудових обов'язків. В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі, зазначивши у відповідних письмових запереченнях, що у зв'язку з тим, що фахівцями Головного управління не встановлено факт працевлаштування [PERSON] у СФГ «Валентина», не встановлені свідки конфлікту між керівником [PERSON] та [PERSON] на території СФГ «Валентина», відсутні будь-які пояснювальні записки свідків стосовно даного випадку на підприємстві, відсутнє пояснення директора щодо нещасного випадку з [PERSON] у СФГ «Валентина», відсутня інформація про місце, де стався нещасний випадок та триває досудове розслідування, відповідачем направлено запити до Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та керівника СФГ «Валентина» щодо надання інформації, матеріалів для об'єктивного розгляду справи та призначення комісії зі спеціального розслідування. Враховуючи, що остаточних відповідей за наслідками проведення досудового розслідування не надійшло, у відповідача відсутні достатні підстави для створення комісії зі спеціального розслідування зазначеного випадку (а.с. 33-34, 50-53). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що загиблий [PERSON] офіційно у СФГ «Валентина» працевлаштований не був, хоча фактично там працював і виконував обов'язки водія та охоронця (а.с. 187-191). Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що 30.08.2014 року під час перебування на території СФГ «Валентина» чоловік позивача [PERSON] внаслідок конфлікту із директором цього господарства [PERSON] отримав травму у вигляді закритої черепно-мозкової травми. Того ж дня його доставлено до Тарутинської районної лікарні Одеської області, де, не приходячи до тями, [PERSON] помер [INFO]. Причиною смерті став, відповідно до лікарського свідоцтва, набряк мозку, травматичний субсидіарний крововилив, падіння на рівній поверхні. Також, як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалось сторонами, що на теперішній час за фактом загибелі [PERSON] Саратським ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12014160430000462 від 31.08.2014 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України. 11 травня 2017 року позивач зверталася до відповідача із заявою про проведення спеціального розслідування нещасного випадку за смертельним наслідком (а.с. 62-63), на що отримала відповідь про направлення для об'єктивного розгляду справи та призначення комісії зі спеціального розслідування запитів до органів поліції та СФГ «Валентина» для встановлення свідків конфлікту між керівником [PERSON] та [PERSON] на території СФГ «Валентина», отримання будь-які пояснювальних записок свідків стосовно даного випадку на підприємстві, пояснень директора щодо нещасного випадку з [PERSON] у СФГ «Валентина», отримання інформації про місце, де стався нещасний випадок (а.с. 64). Відповідно до ст. 171 КЗпП України, ст. 22 Закону України «Про охорону праці» власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку встановленого Кабінетом Міністрів України. Суд не погоджується із доводами позивача щодо доведення факту отримання [PERSON] виробничої травми, оскільки факт нещасного випадку на виробництві, який спричинив втрату працездатності, відповідно до вимог положень законів «Про охорону праці» і «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2012 року № 1232 (далі за текстом - Порядок), розслідується в порядку, встановленому зазначеним вище нормативними актами. Враховуючи, що внаслідок зазначеної події спричинено загибель людини, застосуванню підлягає п.п. 36, 38 Порядку, зокрема, щодо проведення спеціального розслідування комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або наслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органами, представники яких входять до її складу. Відповідно до п.п. 43, 47 Порядку після ознайомлення з необхідними матеріалами, обстеження місця, де стався нещасний випадок, та проведення лабораторних досліджень, випробувань, технічних розрахунків, експертизи експертна комісія складає висновок, в якому стисло викладає обставини, зазначає причини нещасного випадку, допущені порушення вимог нормативно-правових актів з охорони праці, а також заходи щодо запобігання подібним нещасним випадкам. За результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку. Відповідно до п. 54 Порядку у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держпраці або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги цього Порядку. Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку. Таким чином, суд позбавлений права самостійно встановлювати обставини нещасного випадку з чоловіком позивача, тим більше пов'язувати цей факт із виконанням трудових обов'язків, фактично перебравши на себе повноваження комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку, а в судовому порядку можуть бути оскаржені рішення комісії у разі незгоди потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, зі змістом акта за формою Н-5 або формою НПВ чи незгоди з висновком розслідування про обставини та причини нещасного випадку. Викладене також підтверджується висновками ВСУ, викладених у постановах у справі № 6-29цс13 та у справі № 6-64цс11. Водночас, позивачем не надано висновку комісії, та не підтверджено належними і допустимими доказами, що такий висновок взагалі комісією складався, за таких обставин позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed