Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] 13.03.2019 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 16.11.1988 року Чернівецьким обласним бюро технічної інвентаризації, він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . На даний час за вищезазначеною адресою зареєстровані його син [PERSON] , [INFO] та внук [PERSON] , [INFO] . [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не проживають в даному будинку з 2000 року. Місце їхнього перебування в даний час йому не відомо. Відповідачі в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в оселі не має і взагалі станом будинку вони не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні він, ні інші члени сім`ї їм не чинили. Крім того, відповідачі не сплачують за комунальні послуги, не несуть інших витрат на утримання будинку, тому він, як власник житла вимушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки [PERSON] та [PERSON] створюють йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження його майном. Просить винести рішенням, яким визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] , втратившими право на користування житловим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та належить позивачу на праві приватної власності. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, ним подано заяву про розгляд справи без його присутності,\~ позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідачів не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов.\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 16.11.1988 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сокирянської районної ради народних депутатів №150 від 12.10.1988 року, зареєстрованому в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації та записане в реєстровій книзі №3 стор.41 за реєстровим №633. З довідки Ломачинецького старостинського округу №1 Новодністровської міської ради Чернівецької області від 07.03.2019 року за вих. №226 встановлено, що у вищезазначеному будинку зареєстровані: дружина позивача [PERSON] , син [PERSON] та онук [PERSON] . Згідно акту обстеження фактичного місця проживання громадян від 05.02.2019 року, складеного комісією у складі: спеціаліста І категорії відділу організації роботи і зв`язків із громадськістю Маланчук Г.І., соціального працівника [PERSON] , інспектора ВОС Свинобой Н.М., сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстровані в [ADDRESS] , але не проживають по даній адресі в період з 2000 року по даний час. У змісті позовної заяви позивач зазначив, що реєстрація відповідачів у належному йому на праві приватної власності житловому будинку створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено обставину не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] без поважних причин понад один рік у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню у рівних частинах на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved