Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє товариство з обмеженою відповідальністю «ФГ-Олімп» звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 11.06.2015 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір №500979341, до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 43\~247,68 грн. За умовами кредитного договору позивач повинен сплачувати процентну ставку за користування кредитом у розмірі 15,99 %, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 12.06.2020 року. Позивач вказує, що при укладенні вищевказаного кредитного договору були порушені його права як споживача. Також позивач вказує, що через не належну інформованість з боку відповідача та необізнаність не міг у повному обсязі оцінити умови договору кредиту на предмет їх вигідності так як не було належним чином детально розяснено працівниками банку їх умови. Крім цього позивач вказує, що відповідно до п. 1 кредитного договору цей договір складається із двох розділів, які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатками до нього, які складають невідємну частину цього договору, але позивач не отримував другий розділ зазначеного кредитного договору, а отже не ознайомлений з його умовами. У звязку з цим, позивач просив визнати недійсним кредитний договір №500504516 від 11.06.2015 року та зобовязати відповідача прийняти від позивача суму залишкової заборгованості у розмірі 32280,68 грн. у термін, що передбачався сторонами для погашення кредиту. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином в порядку ст. ст. 74,76 ЦПК України, у позовній заяві просили справу розглядати справу без участі представника. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку ст. ст. 74,76 ЦПК України, на адресу суду подав заперечення, в яких позов не визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до\~ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати, а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах. 11.06.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 500979341 про надання суму кредиту у розмірі 43247,68 грн. Згідно п. 2.3 кредитного договору дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 12.06.2020 року. П. 2.6 кредитного договору встановлено, що повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором. Платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим договором здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в термін, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до цього договору та його невідємною частиною. Позивач вказує, що кредитний договір є недійсним, оскільки Банк не надав позивальнику повної, всебічної, об»єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладанням та під час укладання договору про надання споживчого кредиту. Щодо цієї часини позовних вимог, то позивач перед укладенням кредитного договору був ознайомлений із загальними умовами кредитування, погодився на них, про що свідчить підпис у кредитному договорі №500979341 від 11.06.2015 року. Отже позивачу надано повну, достовірну та детальну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту відповідно до кредитного договору. Посилання позивача на ту обставину, що кредитний договір був підписаний не читаючи із-за дрібного шрифту, не може свідчити про неповідомлення останньому умов кредитування та недобросовісність працівників банку. У відповідності до ч.2 ст. 11 [PERSON] України «Про захист прав позивачів» споживач має право оскаржити дії банку щодо не повідомлення йому інформації про можливі варіанти кредитування, не надання інформації щодо сукупної вартості кредиту, можливі валютні ризики\~перед укладенням договору\~про надання споживчого кредиту. Саме ненадання відповідної інформації до укладення договору може бути предметом оскарження на підставі цієї норми закону. Уклавши кредитний договір [PERSON] погодився на обсяг інформації та на умови кредитного договору. Таким чином, перед укладенням кредитного договору, відповідач на виконання вимог [PERSON] України «Про захист прав споживачів» надав позивачу повну та достовірну інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а позивач засвідчив особистим підписом те, що він ознайомлений з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених банком. При цьому суд визнає непереконливими посилання позивача про те, що при укладанні кредитного договору через неналежну інформацію з боку відповідача та необізнаності позивача, останній не міг у повному обсязі оцінити умови кредитного договору на предмет їх вигідності, так як не було належним чином детально роз»яснено працівниками банку їх умови та недотримання банком вимог [PERSON], щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладання. Посилання позивача про незаконність встановлення п.2.8 у кредитному договорі оплати щомісячної комісії за управління кредитними грошовими коштами (інших послуг), а саме за послуги, які супроводжують кредит як компенсація супутних послуг банку за рахунок позивача, також не підлягають задоволенню, оскільки, позивач під час підписання договору надав свою згоду на встановлення банком зазначених платежів. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо неправомірності на думку позивача дій відповідача. Посилання позивача на недійсність кредитного договору з тих підстав, що під час укладання третейського застереження між позивачем та відповідачем [PERSON] України «Про третейські суди» містив заборону розгляду третейськими судами у справах у спорах щодо захисту прав споживачів, а тому третейське застереження укладене з порушенням вимог п.14 ч.1 ст. 6 [PERSON] України «Про третейські суди», та є порушенням ч. 1 ст. 203 ЦК України щодо змісту правочину є необгрунтованими. Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що за вказаних позивачем підстав позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed