Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] 13 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] року її матері [PERSON]. Позов обґрунтовується наступним. Після смерті матері позивача відкрилась спадщина на все належне їй на день смерті майно, у точності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] і позивач є єдиними спадкоємцями за законом першої черги. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але перепоною в отриманні свідоцтва про право на спадщину, є той факт, що за життя спадкодавець не зареєструвала своє право власності на будинок і не отримала відповідний правовстановлюючий документ, який був нею побудований і відносився до майна колгоспного двору, власником якого була лише [PERSON] До судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та з проханням задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки сільрадою подано до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позову немає. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, заява про участь у справі до суду не надходила. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Достовірно встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу та паспортом позивача. /а.с.17, 25, 27, 35/ З досліджених у судовому засіданні довідок виконавчого комітету Ведильцівської сільської ради Чернігівського району №№19/678, 19/679, 19/680, №19/681 від 07.09.2016 р. встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS], згідно даних погосподарських книг, побудоване у 1956 році [PERSON], яка ним володіла до дня смерті, але свідоцтво про право власності не отримала. Господарство відносилось до категорії «колгоспний двір», головою якого була [PERSON] і інших членів двору не було. /а.с.13-16/ Дослідженням постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 10.08.2016 №8841/02-31 року встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок у зв'язку з тим, що не були надані правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцю. /а.с.9/ За даними технічного паспорта на житловий будинок, виданого КП «Чернігівське РБТІ» 18 травня 2016 року, право власності на спірне домоволодіння не зареєстроване, замовником паспорта є [PERSON], дійсна вартість будинку, господарських будівель та споруд становить 108742 грн. /а.с.11, 14-16/ Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність», майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилося, тому суд дійшов висновку, що єдиним власником двору була [PERSON] Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає. Згідно вимог ст.ст.548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, ураховуючи положення ст.529 ЦК УРСР, які діяли на момент смерті [PERSON], єдиним спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої є її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину матері. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ураховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформила та не зареєструвала своє право власності на вказане вище нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця за законом першої черги та перешкоджає у реєстрації її речових прав. Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано у системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об'єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved