Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON], в грудні 2015 року звернулася до суду з позовом, який просить задовольнити з мотивів викладених у заяві, і визнати договір поруки №SR-310/329/2008 від 07.10.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] припиненим. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору поруки припиненим задоволено. Визнано договір поруки №SR-310/329/2008 від 07 жовтня 2008 року укладений між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] припиненим. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погодившись з вищевказаним рішенням, ПАТ КБ «Надра» звернулося до суду з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким, відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON], посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, заявлених позовних вимог в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати, відповідно до ст. 309 ЦПК України, за наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає. При розгляді справи суд першої інстанції встановив, що 07.10.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML-310/329/2008 від 07.10.2008 року. Відповідно до умов договору, визначених п.2, Кредитного договору, Кредитор надав боржнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 63000,00 (шістдесят три тисячі, 00) доларів США, терміном до 08.10.2018 року. Крім того, З метою забезпечення виконання зобов'язань боржника, 07.10.2008 року між Кредитором і [PERSON] було укладено Договір поруки №SR-310/329/2008. Так, відповідно до п.п. 1.2., 3.2, 3.3, 3.4 Договору поруки, Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконаній Боржником [PERSON] Зобов'язана перед Кредитором за Кредитним Договором, здійснити виконання [PERSON] Зобов'язань в обсязі, заявленому Кредитором, протягом 3-х (трьох) банківських днів з дати отримання письмової вимоги Кредитора. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок Кредитора, який буде повідомлено Поручителю додатково. Подання Кредитором вимоги щодо виконання частини [PERSON] Зобов'язань не позбавляє Кредитора права подати вимогу щодо погашенні іншої частини [PERSON] Зобов'язань. Обов'язок Поручителя виконати [PERSON] Зобов'язання виникає при отриманні від Кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою Поручителем, якщо Кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в цьому Договорі. Для дійсності вимоги Кредитор не зобов'язаний надавати Поручителю підтвердження невиконання [PERSON] Зобов'язань Боржником. Задовольняючи позов, районний суд прийшов виходив з його доведеності та обґрунтованості, зазначивши, що Банк втратив право на пред'явлення до позивачки будь-яких вимог згідно договору поруки, оскільки, відповідно до ст. 559 ЦК України, дія поруки припинилась у зв'язку із закінченням строку, який надається кредитору для пред'явлення вимоги поручителю. Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного. Згідно ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України, за Договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно умов п. п. 1.1, 1.2, 2.1 Договору поруки, у порядку та на умовах, передбачених Договором поруки зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання в повному обсязі зобов'язань Позичальника за Кредитним договором щодо повернення основної суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Кредитний Договір та Договір поруки згідно вимог цивільного законодавства, скріплені підписами працівника Банку та печатками з однієї сторони і підписами позичальника та поручителя з іншої, що є підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договорів та їх укладення. Всупереч умовам Кредитного договору 1, 2, Договору поруки, Відповідачі не виконали належним чином свої зобов'язання по поверненню кредитів. Відповідачі не здійснюють чергові погашення кредитів за Кредитним договором відповідно до Графіка, чим порушують взяті на себе зобов'язання, передбачені умовами цих кредитного договору та Договору поруки. Згідно матеріалів справи зобов'язання за відповідним кредитним договором не виконані. Відповідно до правової позиції Верховного СУДУ України в справі у справі за № 6-272 цс16 зазначено, що за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а за договором поруки відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу, яка передбачена кредитним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. Апеляційний суд зазначає, що матеріали справи також не містять відомостей щодо дати останнього платежу за кредитом та це питання взагалі судом першої інстанції не досліджувалося. Строк виконання основного зобов'язання встановлений до 08.10.2018р. а отже право на стягнення заборгованості (пред'явлення вимоги до поручителя) в даному випадку спливає 08.04.2019р. Виходячи з цього суд першої інстанції помилково дійшов висновку про припинення договору поруки № SR-310/329/2008. За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed