Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання в житловому приміщенні (будинку) у зв'язку з відсутністю в ньому понад один рік без поважних причин, посилаючись на те, що позивачам по справі на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] В даному житловому будинку проживав колишній зять позивачки -[PERSON] та чоловік позивачки [PERSON] Позивачка по справі [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, оскільки з відповідачем по справі вже більше двох років не проживає та не підтримує стосунків. Відповідач вже більше двох років в належному позивачам будинку не проживає, перейшов проживати в інше місце, добровільно виселятись та знятись з реєстрації не бажає, а тому позивачі вимушені буди звернутися до суду із даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задоволити в повному обсязі, справу розглядати за її відсутності. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила суд позов задоволити, справу розглядати за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні був відсутній, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи судом, про причини неявки суд не повідомив, поважних причин його неявки судом не встановлено, тому відповідно до ст.224 ЦПК України у суду є підстави для заочного розгляду справи у відсутності відповідачів. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, суд прийшов до такого переконання з слідуючих міркувань: В судовому засіданні встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності належить по ? частині житлового будинку, що в [ADDRESS] З акту обстеження матеріально-побутових умов виданого Потічківською сільською радою від 29.01.2016 р. №147 вбачається, що відповідач, який зареєстрований в житловому приміщенні, за адресою [ADDRESS] не проживає в зазначеному будинку протягом двох років. З довідки виданої Потічківською сільською радою від 29.01.2016 р. №146 слідує, що до складу сім'ї [PERSON] входять [PERSON], зареєстрована, на даний час перебуває за кордоном, [PERSON], зареєстрований але не проживає, [PERSON], зареєстрований, на даний час перебуває за кордоном, [PERSON], зареєстрований та проживає. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, який йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватися цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якої вони є. Відповідно до ч. 2 ст. 405 член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Виходячи із наведеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у належному позивачам житловому будинку понад 1 рік, тому його слід визнати таким, що втратив право на проживання у цьому будинку. На підставі ст.319 ЦК України,

Outcome: approved