Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON] (далі- позивач) звернулась з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про поділ спільного майна. В обґрунтування своєї заяви вказує, вона та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано 22.10.2015 року. За час спільного проживання вони набули певне майно, зокрема і автомобіль, на загальну суму 92000грн., яке вона бажає розділити а відповідач з цим не погоджується. Просить суд виділити позивачу в натурі: телевізор LG-500грн., телевізор YVC-2000грн., холодильника LG-6000грн., пральну машинку ДЕО-1000грн., електромясорубку «Зимлер»-1500грн., меблеву стінку-4000грн., диван-1000грн., загальною вартістю 16 000грн. Водночас просить також виділити відповідачу в натурі: автомобіль [NUMBER] - 60000грн., телевізор Самсунг-6000грн., пральну машинку LG-6000грн., пилосос Самсунг-1000грн., комод-1000грн., набір мяких меблів-1500грн., набір кухонних меблів-500грн., загальною вартістю 76 000грн. стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за різницю в частках в сумі 30000грн. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] (діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №326 від 28.12.1993р. та договору на надання правової допомоги від 29.01.2016р.) та позивач свої вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. У свою чергу представник відповідача [PERSON] (діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3974 від 29.06.2011р. та договору №2 від 09.02.2016р.) та відповідач позовні вимоги частково визнали (погодились з переліком і вартістю майна, окрім автомобіля) і посилаючись на те, що відповідач оплачує навчання сина, просили суд відійти від рівності часток при розподілі автомобіля. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів цивільної справи між позивачем та відповідачем 24.03.1995 року відділом РАЦС м.Добропілля було зареєстровано шлюб, який було розірвано 22 жовтня 2015 року ВДРАЦС по м.Добропіллю РС МУЮ у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис №44 ти видано свідоцтво серії I-HO №286866 від 22.10.2015 року. Від шлюбу у позивача і відповідача народилась дитина [PERSON], 30.09.1996р.н. За час спільного сімейного життя позивач і відповідач набули наступне майно: телевізор LG, телевізор YVC, холодильник LG, пральна машинка ДЕО, електромясорубка «Зимлер», меблева стінка, диван, автомобіль [NUMBER], телевізор Самсунг, пральна машинка LG, пилосос Самсунг, комод, набір мяких меблів, набір кухонних меблів. Придбання майна підтверджується відповідними документами (а.с.34-41). Надаючи правову оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного. Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 СК України). Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України. Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Крім того, відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно із частиною пятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою. У пункті 25 постанови пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України розяснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної\~сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, пятої статті 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною пятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Висновок суду щодо необхідності внесення одним з подружжя коштів на депозитний рахунок суду при поділі майна подружжя викладений у постанові Верховного Суду України, справа №6-2811цс15 від 30 березня 2016 року. У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Зважаючи на викладені приписи та визнання сторонами процесу кількості та вартості оспорюваного майна (крім автомобіля), суд вважає за необхідне здійснити розподіл майна у відповідності до позовних вимог позивача, при цьому, зважаючи на приписи ч.5 ст.71 СК України, визнавши ідеальні частки подружжя на автомобіль без його реального поділу і залишивши вказане майно у їх спільній частковій власності. Окремо суд зауважує про неприйняття в якості належного доказу сплати відповідачем за навчання сина копії довідки №66-/349 від 12.03.2016 року про навчання гр.[PERSON] у НТУ «Харківському політехнічному інституті», оскільки вказана довідка є ніким не засвідченою копією, з якої неможливо чітко встановити відтиск печатки органа чи установи, що її видала. Окрім того, вказана довідка надана суду в двох варіантах: один з яких, має напис у правому верхньому куті, який не можливо чітко прочитати, а інший варіант - не має такого напису, хоча нумерація і дата видачі співпадає, що в цілому ставить під сумнів належність даного документа. Судові витрати у відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених вимог позивача. На підставі викладеного, ст.ст.69,70,71 СК України, ст.ст.364,365,370 ЦК України,

Outcome: partial