Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] 18.08.2020р. звернувся до суду з вищенаведеним позовом. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову, враховуючи змінені позивачем, до початку розгляду справи по суті, підстави позову на підставі поданої позовної заяви в новій редакції 21.12.2020 року, посилається на наступне. Він з відповідачкою [PERSON] проживали у шлюбі, який був зареєстрований 16.12.2007р. виконкомом Годинівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області та був розірваний на підставі рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06.07.2020 року. За період проживання у шлюбі, батько позивача [PERSON] , [INFO] придбав йому автомобіль марки «Ford Transit Connect», 2005 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] (довіреність ВТС №549120), який, в період перебування позивача за кордон, відповідачка перереєструвала автомобіль на себе та право власності на вказаний автомобіль, вже зі зміненими номерами [NUMBER] , згідно технічного паспорту [NUMBER] від 26.03.2020 року, належить відповідачці [PERSON] . Зазначає, що оскільки автомобіль набутий сторонами в період перебування ними у шлюбі, такий у відповідності до ст. 63, 65, 69, 70 СК України, є об`єктом спільної сумісної власності, що підлягає поділу. Середня ринкова вартість аналогічного транспортного засобу на офіційному сайті з продажу автомобілів «AUTO.RIA» становить 139140 (5000 дол. США). Згідно заяви №272615011 від 02.09.2020 року, відповідачка відчужила вищевказаний автомобіль без відома і дозволу позивача. Просить суд визнати автомобіль марки «Ford Transit Connect», 2005 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER] , об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON] і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частини вартості вказаного автомобіля, що становить 69570 грн. Також просить вирішити питання щодо стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. і понесених на правову допомогу у розмірі 7500 грн. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 21.09.2020 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Від представника відповідача адвоката Хімчинського Б.Г. надійшов до суду відзив на позовну заяву в обґрунтуванням якого посилається на наступне. Доводи позивача про те, що спірний автомобіль купив його батько не відповідають дійсності. Повноваження на розпорядження вказаним автомобілем з право передачі повноважень третім особам, позивач та відповідач, незалежно один від одного, отримали згідно Довіреності ВТС №549120 від 01.03.2013 року від власника автомобіля [PERSON] на підставі якої відповідачка мала право самостійно, незалежно від позивача, продати, обміняти, зняти з обліку спірний автомобіль тощо. 26.02.2020 року відповідачка оформила право власності на спірний автомобіль за собою, після чого на підставі Довіреності №598 від 06.08.2020 року передала свої повноваження на спірний автомобіль громадянину [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] . З ціною автомобіля, яка визначена позивачем, не погоджується, так як технічний стан автомобіля був поганим і автомобіль потребував капітального ремонту, у зв`язку з чим ціна є завищеною. На даний час право власності на автомобіль зареєстровано на іншу особу у зв`язку з чим такий не можу бути об`єктом спільної сумісної власності. Просить суд закрити провадження по справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України за відсутністю предмету спору. Представник позивача [PERSON] подав суду відповідь на відзив в обґрунтуванням якого посилається на те, що під час перебування його довірителя за кордон, якого на той час дружина [PERSON] без його відома перереєструвала на себе спірний автомобіль, який фактично був куплений 01.03.2013 року батьком позивача [PERSON] . В подальшому відповідачка звернулась з позовом про розірвання шлюбу та після розірвання такого, в серпні 2020 року відчужила без дозволу і відома позивача автомобіль. Зазначає, що оскільки автомобіль придбаний у 2013 році, такий є об`єктом спільної сумісної власності сторін, набутого під час шлюбу, і належить по Ѕ частці кожному. Посилаючись на правові позиції висловлені у постанові ВСУ від 27.04.2016 року №16-486цс16 та у постанові ВС від 30.01.2019 року по справі №444/848/16-ц (провадження №61-33882св18), постанові ВС по справі №537/78/19 від 05.10.2020 року, зазначає, що оскільки другий з подружжя (відповідач) здійснив відчуження автомобіля на свій розсуд і власні потреби проти волі іншого з подружжя (позивача), таке майно або його вартість враховується при поділі. Вважає вимоги представника відповідача у відзиві безпідставними. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 03.02.2021 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду. 15.08.2020 року [PERSON] змінив прізвище та ім`я з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 15.08.2020 року. 12.04.2021 року позивач [PERSON] подав суду заяву про збільшення позовних вимог посилаючись на те, що автомобіль марки «Ford Transit Connect», 2005 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний сторонами 01.03.2013 року за 8000 дол. США на підставі довіреності серії ВТС №549120 нотаріуса Мойсою О.В., зареєстрованої за №191 серії, яка фактично носить характер договору купівлі-продажу. У іншій частині заява ідентична позовній заяві. Просить, окрім вимог визначених позовом, визнати діючим договір купівлі-продажу автомобіля марки «Ford Transit Connect», 2005 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , укладений 01.03.2013 року між [PERSON] і [PERSON] та [PERSON] . Представник відповідача подав суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що заява подана з порушенням норм ст. 49 ЦПК України, зазначає, що збільшені позовні вимоги не визнає. Просить суд закрити провадження за відсутності предмету спору. У відповідь на відзив представник позивача просить суд вимоги представника відповідача залишити без задоволення за безпідставністю. В судовому засіданні позивач та його представник дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви та підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача дав пояснення аналогічні поданих суду відзиву на позовну заяву, заперечення і вказав на те, що відсутні підстави для задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи. Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 06.07.2020 року по справі ЄУН 714/102/20 (провадження №2/714/85/20), яке набрало законної сили 07.08.2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрованій 06.12.2007 року виконавчим комітетом Годинівської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, актовий запис №19, розірвано. Згідно Довіреності приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Мойсо\~О.В. від 01.03.2013 року, яка зареєстрована в реєстрі за №191, [PERSON] уповноважила позивача [PERSON] (на теперішній час [PERSON] ) та [PERSON] правом діяти самостійно, незалежно однин від одного, продати за ціну та на умовах на власний розсуд, обміняти, зняти з обліку в установах Державтоінспекції, передати в оренду, позичку, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ВРЕР для обслуговування м. Чернівці при УДАІ УДМС України в Чернівецькій області, 30.01.2013 року, автомобіль марки «Ford Transit Connect», 2005 року випуску, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований у тому ж ДАІ. З метою реалізації зазначених повноважень, [PERSON] надала повіреним особам право на представлення її інтересів у відповідних органах влади, місцевого самоврядування, установах, організаціях тощо. На підставі вказаної довіреності, відповідач [PERSON] перереєструвала 26.02.2020 року вказаний автомобіль на себе, змінивши номерний знав автомобіля на [NUMBER] , проти чого сторони в судовому засіданні не заперечували, що також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно Довіреності приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Опісової І.І. від 06.06.2020 року, яка зареєстрована в реєстрі за №598, [PERSON] уповноважила громадянина [PERSON] продати за ціну та на умовах на його розсуд, обміняти, зняти з обліку в органах ДАІ, передати в оренду, позичку, безкоштовне користування та водити належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] автомобіль марки «Ford Transit Connect», 2005 року випуску, кузов [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , об`єм двигуна 1753, що знаходиться на обліку у ТСЦ 7341. На підставі вказаної довіреності уповноважена особа [PERSON] продав вказаний транспортний засіб гр. [PERSON] на підставі укладеного між сторонами у територіальному сервісному центрі МВС №7341 РСЦ МВС в Чернівецькій області, договору купівлі-продажу від 02.09.2020 року, що підтверджується прикладеною ксерокопією Договору купівлі-продажу. Позивач в обґрунтуванням позову посилається на те, що вказаний транспортний засіб придбаний його батьком у 2013 році. Так як придбаний в період перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, автомобіль був спільною сумісною власністю подружжя у рівних частках а отже підлягав поділу. Довіреності приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Мойсо\~О.В. №191 від 01.03.2013 року, по суті носить характер купівлі-продажу на підставі якого сторони набули право власності. Так як відповідач відчужила автомобіль без відома позивача, останній має право в порядку поділу спільного майна подружжя на компенсацію половини його вартості. Відповідачка не визнає позов мотивуючи тим, що довіреність по факту не є договором купівлі-продажу а отже набула повноваження перереєструвати його на себе, у тому числі як власник перепродати та доказів придбання автомобіля батьком позивача чи за спільні кошти сторін під час шлюбу, за яку суму та сам факт передачі коштів за вчинений правочин, позивачем надано не було. Даючи законну та правову оцінку доказам по справі, суд дійшов наступних висновків. У ст. 60\~Сімейного кодексу\~закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові\~на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини\~(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що\~кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування,\~є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1 ст. 57 СК\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка, є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. За змістом статей 69, 70 СК\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,\~частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Верховний Суд у постанові по справі № 725/1776/18\~ від 12.02.2020, вказав, що зазначені норми закону свідчать про\~презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частинах першій, другій статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (стороною). Згідно з пунктом 3 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до частини другої статті 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий право чин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до частини першої статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передавання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у\~главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється\~ЦК України\~з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200\~(далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з пунктами 12, 16, 17 Порядку № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями\~глави 17 ЦК України. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша\~статті 237 ЦК України). Згідно з частиною третьою\~статті 244 ЦК України\~довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Відповідно до\~статті 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Такий висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16 грудня 2015 року в справі № 6-688цс15, постанові Верховного суду по справі №573/476/18 від 04 листопада 2020 року. Згідно з пунктом 1\~постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18 листопада 2015 року № 941, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Частиною 1\~статті 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ. Відповідно до частини 1\~статті 632 ЦК України\~ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Для визнання такого договору дійсним обов`язковою умовою, як і для будь якого іншого договору, є відповідність його змісту Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина 3 статті\~209, частина 1 статті\~203 ЦК України). Згідно зі статтею 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підтвердження того, що довіреність приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Мойсо\~О.В. №191 від 01.03.2013 року носить характер удаваного правочину та сторони фактично уклали договорів купівлі-продажу спірного майна позивач посилається на те, що автомобіль придбано за 8000 дол. США батьком позивача. Водночас суд зазначає, що доказів придбання автомобіля, що є предметом спору, за вказану суму грошей в період перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, у тому числі за спільні кошти сторін, суду надано не було, як і доказів придбання автомобіля за кошти батька чи особисто батьком позивача. Водночас придбання автомобіля за кошти батька позивача виключає сам факт перебування майна у спільній сумісній власності сторін по справі. Слід також відмітити, що відповідачкою на підставі вказаної довіреності набуто повноваження здійснювати перереєстрацію транспортного засобу, у тому числі на себе особисто, та саме цим право скористалась після розірвання шлюбу з позивачем. Суду не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що довіреність укладалась приховуючи фактично правовідносини щодо укладення договору купівлі-продажу. Також суд зазначає, що позивачем вимоги про визнання правочину удаваним а саме, що довіреність приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Мойсо\~О.В. №191 від 01.03.2013 року носить дійсний характер договору купівлі продажу автомобіля що є предметом спору, заявлено не було. Позивач фактично просить суд визнати діючим договір купівлі-продажу предмету позову від 01.03.2013 року, що на думку суду не належним способом захисту, так як сама вимога не містить посилання на визнання «дійсності правочину» і якого саме, у даному випадку довіреності №191 від 01.03.2013 року. При цьому стороною довіреності також колишній власник автомобіля [PERSON] , права якої зачіпляються, яку позивачем не долучено у якості співвідповідача по справі. Слід зазначити, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і не можу вийти за межі таких. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказі на підтвердження заявлених позовних вимог, які б дали можливість визначити, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, набутого в період проживання у зареєстрованому шлюбі, та можливість поділу такого, що є підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed