Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позов обґрунтовано тим, що 14.01.2019 року [PERSON] зателефонував [PERSON] і попросив позичити йому 5000 (п`ять) тисяч доларів США, які, зі слів відповідача, необхідні були йому на купівлю автомобіля та оскільки відповідач того дня перебував у м. Києві, зустрівшись з позивачем та поспілкувавшись, так як позивач добре знав відповідача по спільній військовій службі в Окремому президентському полку імені гетьмана Богдана Хмельницького і повністю йому довіряв, без вагань погодився позичити відповідачу вказану суму коштів. 27.01.2019 року позивач з відповідачем знову зустрілись у м. Києві та під час цієї зустрічі позивач позичив відповідачу 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США та 1800 (одну тисячу вісімсот) євро, про що відповідач написав та передав позивачу боргову розписку. Позичена [PERSON] [PERSON] сума коштів була за діючим на той час курсом валют приблизно еквівалентна (п`ять) тисяч доларів США. Згідно боргової розписки, кошти відповідач позичив до 27.02.2019 року, однак уже з 15.02.2019 року [PERSON] припинив будь-яке спілкування з позивачем, на телефонні дзвінки не відповідав, у мобільному додатку «Viber» [PERSON] заблокував, а переписку між сторонами видалив. Відповідач у встановлений строк суми позики позивачу так і не повернув, від будь-якого спілкування ухиляється та на контакт не виходить, сума позики залишається неповернутою. Покликаючись на викладені обставини, представник позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США та 1800 (одна тисяча вісімсот) євро, що в загальній сумі складає на день звернення до суду з позовом 132 343 (сто тридцять дві тисячі триста сорок три) гривні. Крім цього, представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачені та документально підтверджені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1324,00 гривні та витрат з надання професійної правничої допомоги адвоката у даній справі в сумі 6000,00 гривень. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.05.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 16.09.2019 року дану справу прийнято до провадження суддею Бойчуком П.Ю. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подав. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представник позивача подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов договору позики відповідачем. Так, як вбачається з письмової розписки від 27.01.2019 року, позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларів США та 1800 (одна тисяча вісімсот) євро, які відповідач зобов`язувався повернути до 27.02.2019 року. Відповідач на спростування зазначеної обставини доказів не подав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1046 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач своїх зобов`язань по даному договору позики не виконав. Причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. Як встановлено в судовому засіданні, представник позивача підписав позовну заяву та подав її до суду 16.04.2019 року та просить стягнути борг в сумі 132343,00 грн., яка еквівалентна 2900 (дві тисячі дев`ятсот) доларам США та 1800 (одна тисяча вісімсот) євро станом на 16.04.2019 року. В той же час, станом на 07.11.2019 року (день розгляду справи), сума позики в національній валюті за курсом НБУ складає 120726,30 грн. (2900 х 24,657) + (1800х27,345), а тому саме ця сума підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача. Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 120726,30 грн. Представником позивача заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки позивач поніс витрати в розмірі 6000 грн., з яких 1000 грн. - за збір доказів для підготовки справи, 1000 грн. - за вивчення судової практики та 4000 грн. за підготовку позову до суду. За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, співмірність послуг адвоката з ціною позову, ступенем складності справи, час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд вважає, що витрати з оплати правничої допомоги підлягають до стягнення з відповідача в сумі 6000 грн. Крім цього, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог, тобто судовий збір в сумі 1207,26 грн.

Outcome: partial