Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-17 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON]Б.) 27 лютого 2017 року звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») про стягнення процентів за користування вкладом та трьох відсотків річних за порушення грошового зобовязання. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень [PERSON] посилався на те, що рішенням суду від 14 червня 2016 року, яке набрало законної сили 09 лютого 2017 року, з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача стягнуто грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN80000738389712 «Вклад «Стандарт 3 мес.» від 09 жовтня 2013 року в сумі 500\~000,00 доларів США з можливістю конвертації цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу. Проте, зазначений договір розірвано не було, а за його умовами передбачено нарахування та сплату вкладнику 8% річних на суму вкладу, що за період з 09 березня 2014 року по 31 липня 2017 року становить 125\~890,41 доларів США. У звязку із зазначеним [PERSON] з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму восьми відсотків річних на суму вкладу за період фактичного користування вкладом, а також суму трьох відсотків річних за порушення грошового зобовязання у відповідності з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за період з 10 жовтня 2014 року по 31 липня 2017 року (включно) у розмірі 1\~077 092,00 грн., що є еквівалентом 42\~123,27 доларів США; витрати зі сплати удового збору просив покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, надала письмові заперечення, відповідно до яких укладений між сторонами договір банківського вкладу є розірваним з 09 квітня 2014 року з дати звернення позивача на адресу відповідача із заявою про відсутність намірів пролонгації дії договору. Крім того, зазначила, що умовами укладеного між сторонами договору банківського вкладу не передбачено нарахування відсотків у встановленому договором розмірі після закінчення строку, на який договір було укладено, а відсоткова ставка за вкладами на вимогу, що може застосовуватись в такому випадку згідно з правовим висновком Верховного суду України у справі № 6-1891цс15 в ПАТ КБ «Приватбанк» встановлена у розмірі 1 %. Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 14 червня 2016 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів та стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] грошові кошти за договором банківського вкладу № SAMDN80000738389712 «Вклад «Стандарт 3 мес.» від 09 жовтня 2013 року в сумі 500\~000,00 доларів США з можливістю конвертації цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу (а.с. 10-12). Дане судове рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року, а отже набрало законної сили 09 лютого 2017 року (а.с. 13-14). В мотивувальній частині рішення також зазначено, що 14 квітня 2014 року та 14 травня 2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків, однак банк кошти не повернув. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, з огляду на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України факт укладення між сторонами договору банківського вкладу № SAMDN80000738389712 «Вклад «Стандарт 3 мес.» від 09 жовтня 2013 року, а також факт звернення позивача до відповідача із заявою про розірвання договору 14 квітня 2014 року не потребують доведення в даному судовому процесі. З тексту договору № SAMDN80000738389712 «Вклад «Стандарт 3 мес.» від 09 жовтня 2013 року вбачається, що мінімальний строк вкладу становить 3 місяці (п. 6), після закінчення якого у разі не заявлення вкладником про намір забрати грошові кошти, вклад автоматично подовжується ще на три місяці (п. 7). Мінімальний строк вкладу на три місяці неодноразово продовжується без явки вкладника, при цьому новий мінімальний строк вкладу починається з наступного дня після закінчення попередніх трьох місяців (п. 8). Проценти за кожні три місяці, на які продовжено мінімальний строк вкладу, нараховуються за відсотковою ставкою для вкладників даного найменування та мінімального строку, що діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до договору; поточний розмір діючої відсоткової ставки за вкладом вкладник може дізнатися у відділенні або на сайті банку (п. 9). Пунктом 12 договору визначено: якщо строк у 3 місяці з дати оформлення чи продовження мінімального строку ще не закінчився, вкладнику повертається сума вкладу. За неповні три місяці проценти виплачуються за ставкою вкладу «на вимогу» за фактичну кількість днів, що минули від дати оформлення вкладу або від дати продовження мінімального строку, до дня розірвання договору. Якщо вкладник за ці неповні три місяці отримав відсотки, нараховані за повною ставкою, то зайве виплачені відсотки вираховуються із суми вкладу. Відповідно до п. 13 договору якщо вкладник вимагає достроково розірвати договір, а мінімальний строк владу вже був продовжений один або кілька разів, проценти за кожні повні три місяці, які на момент розірвання договору ще не закінчилися, нараховуються за умовами, описаними у п. 12 договору. При поверненні вкладу без зниження відсоткової ставки вкладнику повертається сума вкладу та у повному обсязі виплачуються проценти, нараховані у відповідності до умов цього договору за фактичний строк користування вкладом (п. 14 договору). Якщо після закінчення строку вкладу вкладник не заявив банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк владу продовжується неодноразово без явки вкладника до банку. Новий трок владу в новий мінімальний строк вкладу починається від дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу (п. 15 договору). Розмір відсоткової ставки за договором № SAMDN80000738389712 «Вклад «Стандарт 3 мес.» від 09 жовтня 2013 року встановлено у розмірі 8 % річних на суму вкладу. Частиною 1 ст. 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Положеннями ч. 1 ст. 1061 ЦК України визначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно з ч. 3 ст. 1061 ЦК України встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом, а відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми восьми відсотків річних на суму вкладу за період фактичного користування вкладом з 09 березня 2014 року по 31 липня 2017 року у розмірі 125 890,41 доларів США, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки договір № SAMDN80000738389712 «Вклад «Стандарт 3 мес.» було укладено 09 жовтня 2013 року строком на три місяці, тобто до 09 січня 2014 року, який було продовжено автоматично на наступні три місяці на підставі п. 7 та п. 15 договору, а отже у відповідності до пункту 9 договору, яким визначено, що проценти за кожні три місяці, на які продовжено мінімальний строк вкладу, нараховуються за відсотковою ставкою для вкладників даного найменування та мінімального строку, що діє в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, тобто починаючи з 10 січня 2014 року за даним договором має застосовуватися відсоткова ставка для вкладників за вкладом «Стандарт» строком на три місяці, що діє в банку станом на 09 січня 2014 року. Ураховуючи викладене, зокрема п. 9 договору № SAMDN80000738389712 «Вклад «Стандарт 3 мес.» від 09 жовтня 2013 року, а також те, що сторона позивача наполягає на тому, що за укладеним між сторонами депозитним договором відповідач має сплатити позивачу суму відсотків, нараховану за ставкою, встановленою договором для першого строку, на який договір було укладено (три місяці: з 03 жовтня 2013 року по 09 січня 2014 року), тобто за ставкою 8 % річних, в свою чергу представник відповідача наполягає на тому, що умовами договору не передбачено нарахування відсотків у тому ж розмірі після закінчення строку дії договору, у звязку із чим в даному випадку банком має виплачуватись вкладнику розмір відсотків за вкладом «на вимогу», що за твердженням відповідача становить 1 %, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду відомостей відносно відсоткової ставки, що діяла в ПАТ КБ «Приватбанк» за вкладом «Стандарт» строком на три місяці станом на 10 січня 2014 року, а представник позивача не заявляв клопотань про витребування у відповідача такої інформації, право на що представнику позивача судом було розяснено, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. При цьому суд зазначає про наявність у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку на виплату позивачу відсотків за договором № SAMDN80000738389712 «Вклад «Стандарт 3 мес.» від 09 жовтня 2013 року, проте у звязку з відсутністю відповідних зазначених вище відомостей у суду відсутня можливість для вірного визначення їхнього розміру, чим обумовлюється відмова у задоволені позову у відповідній частині. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Щодо позовних вимог про стягнення суми трьох відсотків річних за порушення грошового зобовязання у відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 10 жовтня 2014 року по 31 липня 2017 року (включно) у розмірі 1 077 092,00 грн., що є еквівалентом 42 123,27 доларів США, суд вважає за можливе задовольнити із того розрахунку, що розмір простроченого зобовязання становить 500\~000,00 грн., кількість днів прострочення становить 1025 днів. Аналогічна правова позиція виловлена Верховним Судом України у постанові від 29 травня 2013 року у справі № 6-39цс13, яка відповідно до\~вимог ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковою для застосування для всіх судів України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі\~ст. 88 ЦПК України\~та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial