Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якому просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 301 в будинку № 3 по бульвару Центральному в місті Запоріжжі та примусово зняти його з реєстраційного обліку у зазначеній квартирі. В обґрунтування позову зазначили, що позивачі є співвласниками вказаної квартири. На теперішній час у вищевказаній квартирі зареєстровані три особи позивачі [PERSON], [PERSON], та відповідач [PERSON] Поряд із цим, постійно у вказаному житлі проживають тільки позивачі. Відповідач з 2008 року та по теперішній час у квартирі не проживає та не зявляється більше року, що своєю чергою свідчить про втрату ним права користування вищезазначеним житлом. Крім того, у звязку з тим, що відповідач з реєстрації добровільно не знявся, позивачі несуть підвищені витрати з оплати житлово-комунальних послуг тощо. Вищевказані обставини, на переконання позивачів, надають їм право на звернення до суду з вимогами про усунення перешкод у здійсненні ними права власності у зазначений вище спосіб. Від позивачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких зазначено, що вони підтримують позовні вимоги, просять задовольнити їх у повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він зазначив, що він на даний час проживає у м. Києві, у звязку з чим просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки від всіх учасників процесу надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.09.1995 № 61 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належало право власності на квартиру [ADDRESS], з якої: 1/5 частина квартири перейшла у власність [PERSON] від померлої [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою; 1/5 частина квартири, яка належала померлому 29.10.2000 [PERSON], перейшла у власність [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Сьомою запорізькою державною нотаріальною конторою 22.05.2007 за № 1-1532 (арк. справи 4). У звязку з тим, що у вищезазначеному свідоцтві про право власності на квартиру не були визначені ідеальні частки у спільній сумісній власності, сторони у справі визначили розмір ідеальних часток даної квартири, виходячи із рівності часток, а саме по 1/5 частині кожному, що підтверджується договором про виділення ідеальних часток у праві власності від 08.04.2015, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за № 1157 (арк. справи 5). В подальшому, 1/5 частина квартири, яка належала [PERSON], перейшла у власність [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 08.04.2015 за № 1158 (арк. справи 8 9). Право власності [PERSON] та [PERSON] на частки квартири зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягами від 08.04.2015 № 36091187, від 08.04.2015 № 36091108 та від 08.04.2015 № 36094371 (арк. справи 6, 7, 10). Таким чином, [PERSON] є власником 1/5, а [PERSON] 2/5 частин квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] станом на час розгляду справи зареєстрований у вищевказаній квартирі, що підтверджується довідкою Центру обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби Запорізької міської ради від 24.11.2015 № 18792 (арк. справи 11). Відповідно до статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи заяву відповідача [PERSON] від 19.05.2017 в якій він не заперечує проти задоволення позовних вимог, та вказує, що постійно проживає у м. Києві, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] з 2008 року не проживає в [INFO]. Та обставина, що у квартирі [ADDRESS], що належить на праві приватної спільної часткової власності позивачам, зареєстрований відповідач, перешкоджає позивачам здійснювати право володіння, користування та розпорядження належними їм частками квартири. Відповідно до статті 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права\~\~власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження\~\~своїм майном. Верховний Суд України в своїй постанові від 16 січня 2012 р. у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Зазначена постанова є обовязковою для суду з огляду на положення частини 1 статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Оскільки судом встановлено, що [PERSON] є власником 1/5 частини, а [PERSON] є власником 2/5 частин квартири [ADDRESS], в якій зареєстрований, але не проживає понад одного року відповідач [PERSON], що перешкоджає позивачам у здійсненні права розпорядження своїм майном, тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням та необхідність зняття його з реєстраційного обліку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів у рівних частках підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 280,00 гривень, що документально підтверджені (арк. справи 1, 24). На підставі викладеного,

Outcome: approved