Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON]-Г.М. звернулися в суд із позовом до [PERSON] селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа Тернопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 26 липня 1996 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із 1/2 частини житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області. Померла [PERSON] склала в користь [PERSON] заповіт, посвідчений 20 грудня 1995 року [PERSON] селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, згідно якого заповіла їй 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області. Чоловік померлої [PERSON] помер 18 листопада 1993 року, тому позивач [PERSON] належить до спадкоємців по заповіту. 28 серпня 2012 року померла [PERSON]-М.М., після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області. Померла [PERSON]-М.М. склала заповіт в користь [PERSON]-Г.М., посвідчений 22 серпня 2012 року Тернопільською районною державної нотаріальною конторою, згідно якого заповіла належну їй на праві приватної власності 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області. Таким чином позивач [PERSON]-Г.М. також належить до спадкоємців по заповіту. Однак, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане вище будинковолодіння на імя померлих [PERSON] та [PERSON]-М.М., позивачі не можуть оформити своїх спадкових прав в Тернопільській районній державній нотаріальній конторі. За вказаних обставин, вони просять суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 137,5 кв.м., в тому числі житловою 75,6 кв.м., з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області, яка належала померлій 26 липня 1996 року [PERSON]; визнати за [PERSON]-.Г.М. право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 137,5 кв.м., в тому числі житловою 75,6 кв.м., з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області, яка належала померлій 28 серпня 2012 року [PERSON]-М.М. До початку розгляду справи позивач [PERSON]-Г.М. подала заяву про доповнення позовних вимог, в якій просила суд визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Поділля» розміром 1,93 га, яка належала померлій 28 серпня 2012 року [PERSON]-М.М. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 29 січня 1997 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №87, спадкова справа №22, оскільки дане спадкове майно не охоплене заповітом, складеним померлою [PERSON]-М.М. 22 серпня 2012 року. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Позивач [PERSON]-Г.М. в судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду листа про розгляд справи без представника селищної ради. [PERSON] селищна рада не заперечує щодо позову по цивільній справі 3607/7072/15-ц. Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи повідомлялася належним чином. Будь-які відомості про неможливість останнього прибути в судове засідання в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що його чергова неявка не перешкоджає розгляду справи, про що не заперечили сторони. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне. Як слідує із свідоцтва про народження, виданого 04 травня 1961 року Микулинецьким районним бюро ЗАГС Тернопільської області матірю [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії ЯЭ №671335 від 20 березня 1957 року, виданого Микулинецьким районним бюро ЗАГС Тернопільської області, матірю [PERSON] є [PERSON]. Після реєстрації шлюбу із [PERSON] [PERSON] змінила прізвище на «Свідерська», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №313703 від 25 березня 1978 року, виданим Тернопільським районним бюро ЗАГС. 26 липня 1996 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №037332 від 26 липня 1996 року, виданим [PERSON] селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно 1/2 частина житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області, про що свідчить інформаційна довідка про технічний стан нерухомого майна, видана Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації. Померла [PERSON] склала в користь [PERSON] заповіт, посвідчений 20 грудня 1995 року [PERSON] селищною радою Тернопільського району Тернопільської області, згідно якого заповіла 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області. Чоловік померлої [PERSON] [PERSON] помер 18 листопада 1993 року, як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-ИД №255635 від 18 листопада 1993 року, виданим [PERSON] селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Таким чином, позивач [PERSON] належить до спадкоємців по заповіту після смерті [PERSON]. Пунктом 1 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР). Змістом ч.1 ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено дії, що свідчать про прийняття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] вступила в управління спадковим майном, доглядала за його частиною, ремонтувала її. 28 серпня 2012 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ИД №140680 від 29 серпня 2012 року, виданим [PERSON] селищною радою Тернопільського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON]-М.М. відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області, про що свідчить інформаційна довідка про технічний стан нерухомого майна, видана Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, а також на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Поділля» розміром 1,93 га, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 29 січня 1997 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за №87, спадкова справа №22. Померла [PERSON]-М.М. в користь [PERSON]-Г.М. склала заповіт, посвідчений 22 серпня 2012 року Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, згідно якого заповіла належну їй на праві приватної власності 1/2 частину житлового будинку з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області. Таким чином, позивач [PERSON]-Г.М. належить до спадкоємців за заповітом та за законом після смерті сестри [PERSON]-М.М. померлої 28 серпня 2012 року, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті матері [PERSON], померлої 26 липня 1996 року. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2345/02-14 від 30 липня 2013 року, виданої Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, [PERSON]-Г.М. 04 лютого 2013 року звернулась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]-М.М., однак даною постановою заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті [PERSON]-М.М. у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя померлих [PERSON] та [PERSON]-М.М. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України). Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON]-Г.М. є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі, а тому за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 137,5 кв.м., в тому числі житловою 75,6 кв.м., з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області, яка належала померлій 26 липня 1996 року [PERSON]; за [PERSON]-.Г.М. слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 137,5 кв.м., в тому числі житловою 75,6 кв.м., з надвірними побудовами та спорудами, розташованого в смт.Велика Березовиця, вул.Національного Відродження №63 Тернопільського району Тернопільської області та земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агрофірми «Поділля» розміром 1,93 га, які належали померлій 28 серпня 2012 року [PERSON]-М.М. На підставі наведеного,

Outcome: approved