Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач»), третя особа - Узинська міська рада Білоцерківського району Київської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступні обставини. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується відповідним ордером на жиле приміщення №20 від 14.12.2014 року, виданим Виконавчим комітетом Узинської міської ради. У вказаній квартирі зареєстрована і Відповідач - колишня дружина. На даний час постало питання про зняття з реєстраційного обліку Відповідача та виселення її з житлового приміщення, оскільки остання постійно вчиняє сварки з Позивачем, знищує майно в квартирі, витрат на утримання квартири не несе. Посилаючись на приписи ч.1 ст.116 ЖК України Позивач просив визнати Відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та виселити Відповідача з даного житлового приміщення. Оскільки дана справа є малозначною, ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 16.09.2019 року постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.01.2020 року в судовому засіданні Позивач підтримав заявлені вимоги. Пояснив суду, що на даний час з Відповідачем фактично проживають разом. Але вона спить на кухні, а він в кімнаті. При цьому Позивач опасається за своє життя, оскільки вона приводить до квартири іншого чоловіка, з яким вона почала спілкуватися ще коли вони перебували у шлюбі. Відповідач постійно створює конфлікти, спільне життя в квартирі неможливе. Уточнений позов підтримав в повному обсязі. 23.01.2020 року в судовому засіданні представник позивача - адвокат Заліський Б.С. вимоги позову підтримав, надав суду аналогічні пояснення, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що Позивач неодноразово звертався до поліції з приводу протиправних дій Відповідача, втім було отримано відповідь з рекомендаціями звернутися до суду. Також пояснив, що виходячи змісту фрази та протоколу вважає, що ордер видано особисто Позивачу, а під складом сім`ї (чоловік) мається на увазі сам Позивач, оскільки ніяких документів на Відповідача як на дружину ним до Узинської міської ради не надавалося. На обліку як особа, що потребує житло Позивач став одноособово з 14.10.2014 року, а одружилися сторони пізніше - 23.10.2014 року. В судове засідання Відповідач не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою належним чином, про причини неявки не повідомила, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило (а.с.45, 60). В судове засідання представник третьої особи - Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав пояснення щодо позову, просив розгляну справу по суті, відповідно до наданих матеріалів та без участі представника третьої особи (а.с.47). В судовому засіданні допитана за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що знає Позивача приблизно двадцять років, тобто з дитинства. Після смерті матері його разом з іншими трьома братами було поміщено до інтернату. Він є інвалідом з дитинства і пересувався на колясці. Мерія міста забрала квартиру, у якій мешкала ця родина, тому Позивач з братами був позбавлений власного житла. Приблизно 7 років тому Позивач приїхав до м.Узин і звернувся до мерії за наданням житла. У 2014 році йому було надано житло-квартира, де він проживав разом з дружиною - [PERSON] . Приблизно два роки тому Позивач поїхав в місто Київ на роботу, а [PERSON] у той час найшла собі іншого чоловіка та привела його до квартири і вони там стали проживати. Оскільки свідок проживає в одному під`їзді з Позивачем, то бачила і скандали, коли дружина з новим чоловіком не пускали Позивача додому і той чоловік погрожував Позивачу, застосував до нього насильницькі дії. Кожне повернення Позивача додому закінчується сваркою. У його відсутність дружина [PERSON] викидує сміття прямо у вікно, не дивиться за порядком, за квартиру не сплачує. Всі комунальні послуги оплачує Позивач. Зі слів власника квартири [NUMBER] [PERSON] вона знає, що Позивач просив у нього ключі від сараю, щоб там переночувати. Також Позивач неодноразово викликав поліцію у зв`язку з цими подіями. Йому не має де жити та ночювати. Позивач до цього часу приїздить до дому, але не може туди попасти, тому сидить на вулиці на лавці, потім повертається в Київ. Свідку відомо, що в квартирі за цей час пошкоджені меблі. З [PERSON] неодноразово розмовляли сусіди, але вона ситуацію виправляти не бажає, умисно створює Позивачу нестерпні умови. Суд, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є інвалідом з дитинства відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 01.07.2010 року (а.с.7). Сторони перебували в шлюбі з 23.10.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , зареєстрований виконавчим комітетом Берозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис №05 (а.с.11). Шлюб був розірваний 16.04.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , що зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №100 (а.с.16). 14.10.2014 року рішенням №120 Виконавчого комітету Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області, Позивача взято на квартирний облік як інваліда дитинства (а.с.66). Рішенням №134 Виконавчого комітету Узинської міської ради Білоцерківського району Київської області від 11.11.2014 року ухвалено видати ордер Позивачу - інваліду дитинства на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується ордером на жиле приміщення від 14.12.2014 року, на підставі рішення виконкому №134 від 11.11.2014 року (а.с.14, 15). Відповідно до відмітки про реєстрацію в паспорті, Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 06.01.2015 року (а.с.5). Згідно з довідки №11-14/1395 від 07.05.2019 року, виданої виконавчим комітетом Узинської міської Ради Білоцерківського району Київської області, в будинку [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] 1992 року народження з 2015 року, колишня дружина (а.с.17). Іншого житла у Позивача ані у власності, ані у наймі немає. 22.05.2019 року Позивачу було надано висновок на його зверненням до начальника Узинського ВП Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковником поліції Похваленним П.П. , та зазначено, що питання виселення громадян не відносяться до компетенції поліції, а відносяться до компетенції суду, ознаки кримінального правопорушення відсутні (а.с.20). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Згідно із ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Такими чином, Позивачем у справі доведено що Відповідач не є ані власником, ані співвласником цього нерухомого майна, не є він і членом сім`ї Позивача як наймача. Судом встановлено наявність передбачених ч.1 ст.116 ЖК України підстав для визнання Відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та виселення його із квартири [ADDRESS] . Тому враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих сторонами доказів При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки Позивач є інвалідом з дитинства другої групи, що підтверджується відповідним посвідченням, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», Позивач від сплати судового збору звільнений, то судовий збір в дохід держави в розмірі 1 681,60 грн. слід стягнути з Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved