Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.02.2019 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим договором передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові і стає кредитором за кредитним договором № 4110 від 14.01.2014 року, укладеного між Цедентом і [PERSON] 14.01.2019 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 4110, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надав відповідачу кредит у розмірі 1200,00 грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1. становить 70 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяці від дати отримання боржником кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. 14.01.2019 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір застави № 4110, відповідно до якого [PERSON] з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору № 4110, передає в заставу, а КС «Імперіал ЛТД» приймає в заставу в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі. Предметом застави є рухоме майно, а саме побутова техніка, меблі, загальною вартістю 2400 гривень. За згодою сторін складено графік погашення кредиту, згідно з яким [PERSON] зобов`язалась до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Однак, незважаючи на прийнятті зобов`язання, відповідач постійно порушує графік сплати кредиту. Станом на 20.02.2019 року сума заборгованості по кредиту становить 2761,30 гривень. На підставі викладеного, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4110 від 14.01.2014 року у сумі 1200 гривень. Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 14.06.2019 року прийнято дану позовну заяву, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст.\~19\~ЦПК\~України малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2019 року» у 2019 році встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1921 грн., з 1 липня - 2007 грн., з 1 грудня - 2102 грн. Враховуючи те, що відзиву відповідачами до суду подано не було, клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом від жодної із сторони не надходило, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, суд приходить до переконання, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України проводиться без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як позовні вимоги позивача складають 2761,30 грн., що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню за наступних підстав. У відповідності до вимог\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З матеріалів справи вбачається, що 20.02.2019 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого Цедент в порядку та на умовах, визначених цим договором передає Цесіонарієві, а Цесіонарій набуває права вимоги, належне Цедентові і стає кредитором за кредитним договором № 4110 від 14.01.2014 року, укладеного між Цедентом і [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Згідно\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть буди кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.\~ Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», особа набуває статусу фінансової установи після внесення про неї запису до відповідного державного реєстру фінансових установ. У разі, якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. З матеріалів справи вбачається, що з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця кредитної спілки, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу [PERSON] , яка не є юридичною особою та фінансовою установою, а тому не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права та не має відповідної ліцензії, що суперечить положенням ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Такої ж позиції також дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 р. у справі №909/968/16. Крім того, з правової позиції, щодо відступлення права вимоги за кредитним договором за участю кредитних спілок, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/646/11), вбачається необхідність відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року (№6-59цс15) та від 12 вересня 2015 року (№6-667цс15). Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Тобто, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512, ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор банк або інша фінансова установа, з погодження Національного Банку України. На підставі ч. 7 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. Згідно зі ст. ст. 512, 514, 610, 611, 1054 ЦК України, ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,

Outcome: dismissed