Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника [PERSON]М, яка діє на підставі довіреності, та [PERSON] подали позов до суду, де зазначили, що вони є рідним братом і сестрою. Їх батьками були [PERSON] та [PERSON]. В родині їх батьків було троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Батьки та найстарший брат [PERSON] проживали разом в [INFO]. Цей будинок належав батькам. Крім того, на імя батька було оформлено земельну ділянку площею 0,13 га, яку було надано для присадибної ділянки, за адресою: с. Іванівка, вул. Комсомольська. 20. 21 грудня 2011 року батько позивачів помер. Їх мати та брат [PERSON] прийняли після його смерті спадщину. А позивачі від прийняття спадщини відмовилися, що підтверджується судовим рішенням. Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27.06.2002 року за № 2-434/2002 встановлено факт, що до 21 грудня 2001 року [PERSON] та [PERSON] мали право власності на 1/2 частину будинку та надвірних споруд по вул. Комсомольська, 20 в с. Іванівка. Встановлено факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки будинку та надвірних споруд по вул. Комсомольська, 20 в с. Іванівка, визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частку будинку та надвірних споруд по вул. Комсомольська, 20 в с. Іванівка. Визнано за [PERSON] право на власності на 3/4 частки земельної ділянки площею 0,13 га в с.Іванівка, вул. Комсомольська, 20. Визнано за [PERSON] право на власності на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,13 га в с. Іванівка, вул. Комсомольська, 20. Рішення набрало чинності 29.07.2002 року. Брат позивачів [PERSON] помер 20.04.2007 року. Одруженим він не був, дітей у нього не було. Заповіту він не лишив. Мати по відношенню до спадкодавця сина [PERSON] була спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, а позивачі за черговістю спадкування належать до другої черги спадкоємців за законом стосовно свого брата. Вони спадщину після смерті брата не приймали. [PERSON] також про прийняття спадщини заяву не писала, але вона з братом [PERSON] була зареєстрована за однією адресою, протягом встановленого шестимісячного строку вона від прийняття спадщини не відмовилась. Смерть сина дуже підкосила її здоровя, на час його смерті вона і так вже була стара, їй було 82 роки. Частина будинку і землі, де вона проживала, і так була її власністю. Щоб оформити спадщину після сина, вона не мала фізичного здоровя, тому це питання залишилось відкритим. Тим більше, що мати зробила заповітне розпорядження. 05 вересня 2002 року вона оформила заповіт, за яким заповіла позивачам майно в рівних частках. Не встигши за життя оформити на своє імя частку в будинку та земельній ділянці, належних братові позивачів [PERSON], їх мати [PERSON] померла 15.04.2010 року. Позивачі стосовно матері належать до першої черги спадкоємців за законом як рідні її діти. Після її смерті в 2015 році спадщину прийняли в рівних частках по 1/2 частці. Однак оформили лише свої права на земельні паї. В решті вони отримали відмову від нотаріуса. Позивачі просили суд: встановити факт володіння на праві приватної власності в порядку спадкування за законом [PERSON] до дня її смерті 15 квітня 2010 року після смерті її сина [PERSON], померлого 20 квітня 2007 року, 1/4 часткою житлового будинку № 20, розташованого по вул. Комсомольська в с. Іванівка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, позначеного в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м, відповідно до даних технічного паспорту, складається з: «Пг» - погріб літ. Б, «а» - прибудова, «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «З» - гараж, «К» - сарай, «Л» - навіс, «М» - навіс, «Н» - душ, «О» - навіс, «І» - замощення, «№ 2» - ворота, «№ 3» - паркан, «№ 4» - свердловина,та 1/4 часткою земельної ділянки площею 0,13 га, наданої для присадибної ділянки, розташованої в с. Іванівка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, вул. Комсомольська, 20; визнати за ними, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 частині за кожним право власності в порядку спадкування за заповітом на майно: - житловий будинку № 20, розташованого по вул. Комсомольська в с. Іванівка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, позначений в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м, відповідно до даних технічного паспорту, складається з: «Пг» - погріб літ. Б, «а» - прибудова, «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «З» - гараж, «К» - сарай, «Л» - навіс, «М» - навіс, «Н» - душ, «О» - навіс, «І» - замощення, «№ 2» - ворота, «№ 3» - паркан, «№ 4» - свердловина, та земельну ділянку, площею 0,13 га, надану для присадибної ділянки, розташовану в с. Іванівка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, вул. Комсомольська, 20. В судове засідання позивачі не зявилися, просили справу розглядати без їх участі. Представник [PERSON] додала постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада направила до суду листа, в якому зазначала, що у них немає заперечень проти позову, просили справу розглядати без їх представника. Нотаріус просила проводити слухання справи без її участі, заперечення відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Батьками позивачів були [PERSON] та [PERSON]. В родині було троє дітей: ми, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], ці факти підтверджуються свідоцтвами про народження. Батьки та найстарший брат [PERSON] проживали разом в [INFO]. Цей будинок належав батькам. Крім того, на імя батька було оформлено земельну ділянку площею 0,13 га, яку було надано для присадибної ділянки, за адресою: с. Іванівка, вул. Комсомольська. 20, що підтверджується державним актом серії ЗП 0216 від 25.11.1994 року. Батько позивачів помер 21 грудня 2011 року. Мати та брат [PERSON] прийняли після його смерті спадщину. Позивачі від прийняття спадщини відмовилися, що підтверджується судовим рішенням. Рішенням Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 27.06.2002 року за № 2-434/2002 встановлено факт, що до 21 грудня 2001 року [PERSON] та [PERSON] мали право власності на 1/2 частину будинку та надвірних споруд по вул. Комсомольська, 20 в с. Іванівка. Встановлено факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] Визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки будинку та надвірних споруд по вул. Комсомольська, 20 в с. Іванівка, визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частку будинку та надвірних споруд по вул. Комсомольська, 20 в с. Іванівка. Визнано за [PERSON] право на власності на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,13 га в с. Іванівка, вул. Комсомольська, 20. Визнано за [PERSON] право на власності на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,13 га в с. Іванівка, вул. Комсомольська, 20. Рішення набрало чинності 29.07.2002 року. [PERSON] помер 20.04.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 72105 від 25.04.2007 року. Одруженим він не був, дітей у нього не було. Заповіту він не лишив. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За приписами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Мати по відношенню до спадкодавця [PERSON] була спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом (ст. 1261 ЦК України). Позивачі за черговістю спадкування належать до другої черги спадкоємців за законом стосовно свого брата. Спадщину після його смерті вони не приймали, що підтверджується відповіддю нотаріуса. Мати позивачів [PERSON] з братом [PERSON] була зареєстрована за однією адресою, протягом встановленого шестимісячного строку вона від прийняття спадщини не відмовилась, тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вона вважається такою, що не пропустила строк для прийняття спадщини. На момент смерті сина [PERSON] його матері було 82 роки. З цих причин спадщина після смерті сина залишилася не оформленою. 05 вересня 2002 року мати позивачів оформила заповіт, посвідчений [PERSON] сільською радою за р. № 209. За заповітом мати заповіла позивачам майно в рівних частках. [PERSON] померла 15.04.2010 року. Факт смерті матері підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 168338 від 19.04.2010 року. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачі стосовно своєї матері належать до першої черги спадкоємців за законом як рідні її діти. Після її смерті в 2015 році спадщину вони прийняли в рівних частках по 1/2 частці. Однак оформили лише свої права на земельні паї, що ми підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом. Про оформлення решти майна позивачі отримали відмову нотаріуса. На момент відкриття спадщини після смерті матері [PERSON], крім паїв, які ми вже оформили, їй ще належало майно: житловий будинок № 20 по вул. Комсомольська в с. Іванівка та земельна ділянка площею 0,13 га біля нього. При чому 3/4 частки всього домоволодіння їй належало на підставі рішення суду від 27.06.2002 року, а на 1/4 частку всього домоволодіння вона мала право, так як фактично прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON], померлого 20.04.2007 року. Житловий будинок, позначений в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 38,0 кв.м., житловою площею 14,2 кв.м, який розташований по вул. Комсомольська, 20 в с. Іванівка, відповідно до даних технічного паспорту, складається з: «Пг» - погріб літ. Б, «а» - прибудова, «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - сарай, «Д» - сарай, «З» - гараж, «К» - сарай, «Л» - навіс, «М» - навіс, «Н» - душ, «О» - навіс; «І» - замощення, «№ 2» - ворота, «№ 3» - паркан, «№ 4» - свердловина, загальною вартістю 115\~954 грн. Земельна ділянка площею 0,13 га, розташована по вул. Комсомольська, 20 в с. Іванівка має оцінку 6\~385,65 грн. Довідкою [PERSON] сільської ради підтверджується, що на момент смерті брата [PERSON] з ним за однією адресою була зареєстрована наша мати [PERSON]. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved