Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] в лютому 2017 року звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON], згідно закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія - 1), посвідчення А № 064449, видано Житомирською облдержадміністрацією 26.11.1997 року. Крім того позивач являється інвалідом II групи, посвідчення № 178878/357, видане 1.12.1998 року. Згідно направлення Житомирської облдержадміністрації ЖТ № 9920 від 19.08.2004 року я направлена на переселення із м. Овруча, Житомирської області, яке знаходиться в забрудненій зоні внаслідок аварії на Чорнобильський АЕС, в м. Вишневий, Києво-Святошинського району Київської області на постійне місце проживання. Відповідно до рішення Вишневого міськвиконкому № 95/1 від 29.09.2004р. позивач включена в списки на позачергове отримання житла громадян, що проживають в радіоактивній зоні. Враховуючи те, що позивач з 29.09.2004 р. включена в списки на позачергове отримання житла в м. Вишневому, трьохрічний термін для вирішення питання збіг 29.09.2007 року, що свідчить про невиконання виконавчим комітетом м. Вишневого вимог Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У звязку з чим позивач вимушена була звернутись до: [PERSON] комітету Вишневської міської ради, Києво-Святошинської райдержадміністрації, Київської обласної ради з заявами про те, якщо її не зможуть забезпечити житлом, то у відповідності до п. 4 ст. 32 вищевказаного закону, виділити позивачу земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво та забезпечити позивача необхідними будівельними матеріалами. На теперішній час [PERSON] комітет Вишневої міської ради трубо порушуючи вимоги Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не забезпечив позивача ні житлом, ні земельною ділянкою під житлове будівництво, а тільки листом від 23.05.2008 р. № 3/27-229 дав формальну відписку про те, що земельні ділянки відсутні і що її квартирне питання буде вирішуватись у відповідності до чинного законодавства. Але у відповідності до вимог чинного законодавства [PERSON] комітет Вишневої міської ради повинен був забезпечити її житлом ще у 2008 році. Тому просила зобовязати виконавчий комітет Вишневої міської ради виконати вимоги ст. 33, п. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та забезпечити її житлом, або надати їй згідно ст. 32 вказаного закону земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво площею 0,15 га та забезпечити необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу. У разі неможливості [PERSON] комітету Вишневої міської ради Києво- Святошинського району виділити квартиру чи земельну ділянку, зобовязати Києво-Святошинську райдержадміністрацію виділити квартиру чи земельну ділянку на території Києво-Святошинського району, наприклад у районі села Круглик до 0,15 га під індивідуальне житлове будівництво та забезпечити необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу. В подальшому 18.09.2017 р. позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просили зобовязати виконавчий комітет Вишневої міської ради виконати вимоги ст. 32, п. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надати позивачу згідно ст. 32 вказаного закону земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво площею 0,10 га та забезпечити необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області проти вимог позову заперечувала та просила в позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Статтею 143 Конституції Українипередбачено, що територіальні громади села управляють майном, що є в комунальній власності, через утворені ними органи місцевого самоврядування. За положеннями\~ст. 116 ЗК України\~громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Як передбачено п. 34 ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Частиною 5\~статті 60 цього Закону\~передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], згідно закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія - 1), посвідчення А № 064449, видано Житомирською облдержадміністрацією 26.11.1997 року. Крім того позивач являжться інвалідом II групи, посвідчення № 178878/357, видане 1.12.1998 року. Згідно направлення Житомирської облдержадміністрації ЖТ № 9920 від 19.08.2004 року позивач направлена на переселення із м. Овруча, Житомирської області, яке знаходиться в забрудненій зоні внаслідок аварії на Чорнобильський АЕС, в м. Вишневий, Києво-Святошинського району Київської області на постійне місце проживання. Відповідно до рішення Вишневого міськвиконкому № 95/1 від 29.09.2004р. позивач включена в списки на позачергове отримання житла громадян, що проживають в радіоактивній зоні. Враховуючи те, що позивач з 29.09.2004 р. включена в списки на позачергове отримання житла в м. Вишневому, трьохрічний термін для вирішення питання збіг 29.09.2007 року, що свідчить про невиконання виконавчим комітетом м. Вишневого вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У звязку з чим позивач вимушена була звернутись до виконавчого комітету Вишневської міської ради з заявою про те, якщо її не зможуть забезпечити житлом, то у відповідності до п. 4 ст. 32 вищевказаного закону, виділити їй земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво та забе щодо видіення земельної ділянкизпечити її необхідними будівельними матеріалами. На теперішній час [PERSON] комітет Вишневої міської ради, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не забезпечив позивача ні житлом, ні земельною ділянкою під житлове будівництво, а тільки листом від 23.05.2008 року за №3/27-229 дав формальну відписку про те, що земельні ділянки відсутні і що її квартирне питання буде вирішуватись у відповідності до чинного законодавства. Але у відповідності до вимог чинного законодавства [PERSON] комітет Вишневої міської ради повинен був забезпечити позивача\~ житлом ще у 2008 році. Як вбачається із матеріалів справи, листом виконавчого комітету Вишневої міської року від 23.08.2008 року за №3/27-229, позивачу надано відповідь, що рішенням міськвиконкому № 95/1 від 29.09.2004 року, позивач включена в списки на позачергове отримання житла у відповідності до п.32 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Кошти на придбання житла виділяються обласним державним адміністраціям. Київська облдержадміністрація забезпечує житлом вказану категорію громадян згідно загального реєстру постраждалих осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Тому поліпшення Ваших житлових умов буде вирішуватись у відповідності до чинного законодавства.Що стосується виділення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво, то в межах міста відсутні вільні земельні ділянки даного цільового призначення.Останнє відведення земельних ділянок громадянам міста було проведено рішенням сесії Вишневої міської ради в 2002 році. Вишневою міською радою протягом останніх років неодноразово направлялися клопотання до Київської обласної державної адміністрації, обласної та районної рад, райдержадміністрації про виділення 40 га земель під індивідуальне житлове будівництво, але по даний час питання так і не вирішено. Більше того, Вишнева міська рада вимушена відстоювати права територіальної громади в судовому порядку щодо меж міста. Таким чином, питання щодо виділення земетнйх ділянок громадянам під індивідуальне будівництво може бути вирішеним лише в разі включення в межі міста додаткових площ. Згідно відповіді від 30.05.2008 рокуза №44.1413.2 Києво-Святошинської районної районної державної адміністрації Київської області Районна державна адміністрація розглянула Вашу заяву щодо надання земельної ділянки під індивідуальну житлову забудову на території Вишневої міської ради і повідомляє. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України та ст. 33 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні питання надання земельних ділянок громадянам під індивідуальну житлову забудову відноситься виключно до компетенції органів місцевого самоврядування. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду, питання вирішується в судовому порядку. Районна державна адміністрація є представником виконавчої влади і відповідно до Закону України „ Про місцеві державні адміністрації, в її компетенцію не входить питання надання земельних ділянок під індивідуальну житлову забудову, Отже для вирішення піднятого питання позивачу необхідно особисто звернутись з відповідною заявою до Вишневої міської ради. Відповідно до відповіді Київської обласної ради від 03.04.2008 року позивачу надано відповідь, згідно якої відповідно чинного законодавства України, вирішення питань регулювання відносин щодо землі, що є комунальною власністю громади, є виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад, державної - держадміністрацій, тому звернення [PERSON] направлено Київській обласній Стаття 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що громадяни, які евакуйовані або відселені (відселяються), безплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність. Громадяни, які самостійно переселяються або переселилися відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, за новим місцем проживання включаються підприємствами, установами та організаціями, де вони працевлаштовані, або місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла без подання документів про здачу приміщення, яке вони займали. При цьому громадяни, які є інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, користуються пільгою, передбаченою пунктом 10 статті 20 цього Закону, незалежно від реєстрації місця проживання. Громадяни, які з різних причин не можуть працевлаштуватися та поселитися за обраним місцем проживання, зараховуються до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла при районних державних адміністраціях, виконавчих органах сільських, селищних, міських рад на підставі направлення, виданого у встановленому порядку. Особи, які після відселення або самостійного переселення повернулися на території радіоактивного забруднення, права на повторне одержання направлення не мають. Проживання без реєстрації місця проживання та неможливість працевлаштування зазначених у цій статті громадян не можуть бути підставою для відмови у взятті на квартирний облік і наданні житла в будь-якому населеному пункті України. Органи місцевого самоврядування щорічно виділяють для забезпечення жилою площею вказаних громадян 15 процентів всього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями), для чого Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям, на території яких самостійно переселяються громадяни з території радіоактивного забруднення, цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що самостійно переселилися. Для забезпечення житлом сімей, які відселяються або самостійно переселяються відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, підприємства, установи та організації, а також самі громадяни можуть купувати в будь-якому населеному пункті України (крім м. Києва та курортних місцевостей) за договірними цінами жилі будинки та квартири у громадян, яким вони належать на праві особистої власності, а також будинки і квартири державного і громадського житлового фонду, що не використовуються, - за їх залишковою балансовою вартістю. Якщо жила площа будинку (квартири), що купується, перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім'ї, вартість зайвої площі і частини надвірних будівель, збудованих не за встановленими проектами, сплачує громадянин. Громадянам, які збудували чи купили за власні кошти жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями, а також жилі приміщення в будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, відшкодовується їх вартість у розмірах, визначених місцевими радами за обраним місцем проживання. Місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, підприємства, установи, організації, колективні сільськогосподарські підприємства і громадяни, а також власники жилих будинків і квартир звільняються від сплати державного мита при укладенні договорів купівлі-продажу будинків і квартир. Кабінет Міністрів України виділяє Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям, на територію яких самостійно переселяються (переселилися) громадяни відповідно до статті 4 цього Закону, капіталовкладення для придбання житла. Громадяни мають право на індивідуальне житлове будівництво з позачерговим одержанням земельних ділянок з гарантованим забезпеченням необхідними будівельними матеріалами, укладанням договорів з підрядними організаціями на будівництво будинків садибного типу, а також на позачерговий вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів незалежно від строків проживання і реєстрації місця проживання у даному населеному пункті. При цьому громадянам [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем будівництва житла виділяються кошти з розрахунку 13,65 квадратного метра на кожного члена сім'ї. Розмір і порядок виділення коштів для будівництва житла встановлюються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями. Кошти на будівництво житла відраховуються з загальних капіталовкладень, які виділяються Кабінетом Міністрів України для будівництва житла. У цьому разі громадяни втрачають право на забезпечення житлом, передбачене пунктами 1, 2, 3 цієї статті. За згодою громадян їм можуть передаватись у приватну власність незавершені будівництвом будинки садибного типу для закінчення будівництва за власні кошти. Порядок надання таких будинків визначається Кабінетом Міністрів України. Пільгами, передбаченими цим пунктом, громадяни мають право скористатися один раз. Громадяни, переселені у тимчасові жилі приміщення, мають право на наступне позачергове за окремим списком забезпечення постійним благоустроєним житлом або на створення умов для будівництва відповідно до пункту 4 цієї статті. Передбаченими цією статтею пільгами по забезпеченню житлом громадяни мають право скористатися один раз. У відповідності до ст. 33 даного закону, громадяни з числа інвалідів та пенсіонерів, які самостійно переселяються (переселилися) відповідно до статті 4 цього Закону на жилу площу близьких родичів (батьки, діти, онуки, рідні брати і сестри), мають право на позачергове забезпечення житлом як такі, що не мають житла. Житлом вказані громадяни забезпечуються протягом трьох років. Вказана пільга може бути використана один раз. Згідно зі ст.34 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. За змістом п.25 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених\~постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984р. №470\~(далі - Правила №470), зокрема, виконавчі комітети місцевих рад щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані, а виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень; зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої ради, провадяться після прийняття ним відповідних рішень й про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення. Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті; громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, зокрема, поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік; про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. Аналогічні приписи містяться й в пункті 26 Правил №470. Згідно ж з п.27 Правил №470 громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право. При цьому, пункт 28 Правил №470 передбачає також, що зацікавлені особи запрошуються на засідання відповідного органу по розгляду питання зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, й про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку) у 15-денний строк. Відповідно до ч.1ст.144 Конституції Україниоргани місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території. Відповідно дост.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням Закону України «Про місцеве самоврядування». Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбаченіКонституцієюі законами України та керуються у своїй діяльності Конституцієюі законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції. Як вбачається із матеріалів справи, рішення відповідачем виконавчим комітетом Вишневої міської ради, щодо надання позивачу земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво площею 0,10 га та забезпечення необхідними будівельними матеріалами, не приймалось у відповідності до вимог чинного законодавства. Відповідно до\~ст. 116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають право власності та права користування земльними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначеним цим Кодексом. При таких обставинах суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволеннюта зобов»язує відповідача розглянути питання про надання [PERSON] земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво площею 0,10 га та забезпечення необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу. Що стосується вимоги позивача про надання [PERSON] земельної ділянки земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво площею 0,10 га та забезпечення необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу, то вимоги в такій редакції є передчасними, оскільки відповідачем не приймалось рішення по вказаному питанню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених\~постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984р. №470 , ст. 116 ЗК України, та

Outcome: partial