Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

[PERSON] 10 травня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування посилаючись, що її матері [PERSON], яка померла 15 липня 1997 року належала земельна частка (пай) площею 4,09 га, розташована в колективному сільськогосподарському підприємстві «Іскра Леніна» в с. Недогарки Кременчуцького району Полтавської області. Вона являється спадкоємцем її майна за заповітом, але 11 квітня 2016 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 4,09 га розташовану в колективному сільськогосподарському підприємстві «Іскра Леніна» в с. Недогарки Кременчуцького району Полтавської області в порядку спадкування за заповітом після померлої 15 липня 1997 року [PERSON]. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Треті особи: Відділ Держгеокадастру у Кременчуцькому районі Полтавської області, Перша кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засіданні своїх представників не направили. про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими розписками про отримання судових повідомлень. Суд, заслухавши уповноваженого представника позивача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 15 липня 1997 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 052746 виданим 15 липня 1997 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 27. З заявою про прийняття спадщини до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулася [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. 11 квітня 2016 року державний нотаріус Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченим 24 вересня 1992 року секретарем Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованого в реєстрі за № 11, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] на підставі рішення № 697 Кременчуцької районної державної адміністрації від 23 грудня 1996 року належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Іскра Леніна». Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1,2 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що земельна частка (пай) площею 4,09 га розташована в Колективному сільськогосподарському підприємстві «Іскра Леніна» в с. Недогарки Кременчуцького району Полтавської області належала [PERSON], то і спадкоємець [PERSON] набуває на неї право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved