Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Позивач, є спадкоємцем померлого за законом та спадщину після його смерті прийняла. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті чоловіка, ввійшла земельна ділянка, загальною площею 3,1823 га, що розташована на території Турбівської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Право власності померлого на вищевказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЖТ № 045298 виданого 18 квітня 2003 року Попільнянською районною державною адміністрацією, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 244. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивач звернулася до нотаріуса, проте, отримала відмову, так, як державний акт видано 18 квітня 2003 року, в той час, як [PERSON] помер [INFO] , тобто державний акт видано після його смерті, в той час, як відповідно до ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України, правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Позивач просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,1823 га, що розташована на території Турбівської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явились, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 8. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 16 квітня 2020 року, [PERSON] , помер [INFO] . Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 16 жовтня 2019 року, 29 грудня 1958 року виконавчим комітетом Королівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Згідно довідки Корнинської селищної ради Попільнянського району, Житомирської області від 23 жовтня 2019 року № 275, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з своєю дружиною [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ -ЖТ № 045298, виданого 18 квітня 2003 року, [PERSON] на підставі розпорядження голови Попільнянської районної державної адміністрації від 16 жовтня 2002 року № 330, передано у приватну власність земельна ділянка площею 3,1823 га, земельна ділянка розташована на території Турбівської сільської ради, діл. 31, землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28 лютого 2019 року виданого Відділом у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,1823 га становить - 113023 гривень 01 копійка. Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28 жовтня 2019 року, в спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу № 217/2019, спадкодавцем якої значиться [PERSON] . Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області від 28 лютого 2020 року № 54/02-14, [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] в зв`язку з тим, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ -ЖТ № 045298, виданого 18 квітня 2003 року, тобто після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а тому не має можливості здійснити процедуру щодо подальшого оформлення спадкових справ та видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частин 1, 2 статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частина 1 статті 81 Земельного Кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Нормами статті 125 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації, цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 140 Земельного Кодексу України передбачено підстави припинення права власності на земельну ділянку, серед яких відповідно до п. б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. У відповідності до частини 1 статті 1225 Цивільного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Як вбачається з статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка та враховуючи вимоги ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем, права власності на вищевказану земельну ділянку площею 3,1823 га, в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved