Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернуся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [PERSON] 16.12.2014 р. близько 17-30 хв., перебуваючи на території СЗШ смт. Глухівці Козятинського р-ну Вінницької області, маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, виконуючи свої злочинні дії, під час розмови з ним, наніс один удар кулаком правої руки йому в обличчя, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді переднього вивиху нижньої щелепи, повного відкритого перелому нижньої щелепи зі зміщенням, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 18 від 26.01.2015 р. за ступенем тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень, які не є небезпечні для життя на момент заподіяння. Вироком Козятинського міськрайонного суду від 16.07.2015 р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Вирок в частині призначення покарання набрав законної сили. У зв'язку з отриманням тілесних ушкоджень, він в період з 16.12.2014 р. по 29.12.2014 р., з 06.01.2015 р. по 12.01.2015 р., з 21.04.2015 р. по 29.04.2015 р. перебував на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні. Крім того, з 12.02.2015 р. він знаходився на амбулаторному нагляді хірурга-стоматолога за місцем проживання, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. За період перебування на стаціонарному лікуванні він переніс три операції, для проведення яких було придбано ліків та медичних препаратів на загальну суму 9672,44 коп. Разом з тим, внаслідок нанесення йому тілесних ушкоджень, він протягом тривалого часу відчував біль та страждання, переніс три операції, у звязку з протиправними діями відповідача [PERSON] йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 (пятдесят тисяч) гривень. Просив стягнути з відповідачів матеріальні збитки в сумі 9672,44 коп. та 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та його законний представник і адвокат [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачі та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Позовну вимогу про заподіяну матеріальну шкоду визнали у повному обсязі, щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди - заперечили та не визнали останню. Вказали, що не мають коштів на відшкодування моральної шкоди. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представників, відповідачів та їх представника, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.07.2015 р. вироком Козятинського міськрайонного суду [PERSON] було визнано виним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Вирок в частині призначення покарання набрав законної сили (а.с.19-22). Вироком встановлено, що 16.12.2014 р. близько 17-30 хв., [PERSON], перебуваючи на території СЗШ смт. Глухівці Козятинського р-ну Вінницької області, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], [INFO], під час розмови з останнім, наніс один удар кулаком правої руки в обличчя [PERSON], в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді переднього вивиху нижньої щелепи, повного відкритого перелому нижньої щелепи зі зміщенням, що за ступенем тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але такі, що спричинили тривалий розлад здоровя. Відповідач визнав себе винуватим у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілому, що підтверджується зазначеним вироком суду. Перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній дитячій клінічній лікарні в період з 16.12.2014 р. по 29.12.2014 р., з 06.01.2015 р. по 12.01.2015 р., з 21.04.2015 р. по 29.04.2015 р. та на амбулаторному нагляді хірурга-стоматолога за місцем проживання з 12.02.2015 р. підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.4-9,38,42). За період перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні позивачем було витрачено кошти в сумі 9672,44 коп. на придбання ліків та медикаментів, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.10-18,39-41). При вирішенні питання відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а також норм ЦК України. Судом встановлено, що потерпілому злочином була заподіяна моральна шкода, оскільки він зазнав фізичного болю, страждань у звязку з нанесенням йому тілесних ушкоджень, яка знайшла своє вираження в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоров'я, приниженням його честі та гідності. Крім того, [PERSON] пропустив навчання в школі, що підтверджується довідкою Глуховецької СЗШ (а.с.43). Крім того, моральних та душевних страждань зазнали і батьки потерпілого, які хвилювалися та переживали за стан здоровя [PERSON] Згідно ст. 23 ЦК України\~\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При визначенні розміру моральної шкоди судом враховано глибину страждань позивача у звязку з фізичним болем, що йому було завдано, переживання батьків за стан здоровя позивача, враховано ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є неповнолітнім, не має власних доходів, ніде не працює, перебуває на утриманні батьків [PERSON] та [PERSON], а тому суд приходить до висновку про стягнення завданих матеріальних та моральних збитків з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках з кожного. Відповідно до ч. 2 ст. 1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданою нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Таким чином,

Outcome: approved