Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] в своїх інтересах та інтересах обмежено дієздатного [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Посилався на те, що основним наймачем квартири №115, яка знаходиться в будинку №255А по вул.Руській в м.Чернівці є його батько [PERSON], який визнаний обмежено дієздатним. Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28.09.2017р. його та [PERSON] призначено піклувальниками над обмежено дієздатним [PERSON] Крім нього та батька [PERSON], за вказаною адресою зареєстровані також і колишня дружина останнього [PERSON], син [PERSON] та відповідачі по справі: дочка [PERSON] та онук [PERSON] Разом з тим, відповідач [PERSON] у квартирі №115 з 2009 року не проживає, а малолітній [PERSON] взагалі ніколи і не проживав у вказаному житлі. Вони не мають у квартирі особистих речей, предметів індивідуального вжитку, а також не отримують за даною адресою кореспонденцію. Зазначає, що реєстрація місця проживання відповідачів у вказаній квартирі створює йому, як піклувальнику [PERSON], ряд перешкод. Зокрема, відповідачі не приймають участі у витратах по утриманню нерухомого майна в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців у квартирі, а також через реєстрацію відповідачів у даному помешканні він не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Вказана обставина суттєво впливає на його фінансове становище. У звязку з відсутністю [PERSON], [PERSON] у квартирі без поважних причин понад шість місяців, просив визнати їх такими, що втратили право на користування (проживання) квартирою №115 будинку №255А по вул.Руській в м.Чернівці. [PERSON] та його піклувальник законний представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені судом про місце та час розгляду справи. Від їх представника адвоката [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій він просив слухати справу без їх учасіт. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У разі неявки в судове засідання відповідачів, повідомлених належним чином про дату та час розгляду справи, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомили. Також розгляд справи відбувався у відсутність представника третьої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Вирішення спору залишили на розсуд суду. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що законний представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідачів, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] є основним квартиронаймачем квартири №115, яка знаходиться в будинку №255А по вул. Руській в м.Чернівці, що підтверджується довідкою про склад сім»ї та реєстрацію ПП «Житлосервіс» від 16 листопада 2017 року (а.с.6). Рішеннями Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.07.2015р. та 28.09.2017р. [PERSON] визнано обмежено дієздатним та встановлено над ним опіку. Призначено [PERSON] та [PERSON] піклувальниками над ним (а.с.12-14). Відповідно до ч.2 статті 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно довідки про склад сім»ї, в квартирі №115, окрім [PERSON] зареєстровані також його колишня дружина [PERSON], сини: [PERSON] та [PERSON], дочка [PERSON] та внук [PERSON] (а.с.6). Статтею 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей термін може бути продовжений наймодавцем, а у разі спору - судом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, які виникають в практиці застосування судами ЖК України» № 2 від 12.04.1985р., у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені терміни. У разі поважності причини відсутності (знаходження у відрядженнях, у осіб, що потребують догляду і т.д.), суд може подовжити пропущений термін. Як вбачається із актів ПП «Житлосервіс» від 11 лютого та 10 серпня 2017р., складених у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по місцю реєстрації в квартирі [ADDRESS] з 2009 року не проживають (а.с.10,11 ). При цьому судом не здобуто доказів, які б свідчили про те, що [PERSON] та її малолітній син [PERSON] відсутні у вказаному помешканні з поважних причин і їм створювалися перешкоди у користуванні житлом. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved