Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] 19.03.2021р. звернулась з позовом до Городоцької міської ради Львівської обл., просила визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , право на земельну частку (пай) розміром 1,18 ум.кад.гана території Добрянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., що на підставі сертифіката про право на земельну частку (пай) РН № 497574 від 07.10.2020р., виданого взамін сертифіката ЛВ № 137910 від 15.04.1997р., належало [PERSON] . Вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в т.ч. із вищеозначеної земельної частки (паю). Вона звернулась в нотконтору для прийняття спадщини після смерті матері, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначену земельну частку (пай) нотаріус відмовила, мотивуючи тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті спадкодавця, що вона фактично прийняла спадщину після смерті матері, але в інший спосіб, як звернутись до суду вона оформити спадщину не може, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилась, 14.05.2021р. подала заяву, у якій позов підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності. Представник Городоцької міської ради Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 17.05.2021р. міський голова подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представництва, не заперечує щодо задоволення позову. Суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до абзацу 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з правилами статті 1220 ЦК України та статті 249 ЦПК України, часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р., якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із змісту позову, із долучених до справи копій: рішення Добрянської сільської ради від 03.03.1995р., витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) від 13.04.2016р., сертифіката про право на земельну частку (пай) РН № 497574 від 07.10.2020р. і ЛВ № 137910 від 15.04.1997р.(а.с.8-15) убачається, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 1,18 ум.кад.га на території Добрянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. [PERSON] , як видно із копії свідоцтва про смерть (а.с.6), померла [INFO] [PERSON] , як убачається із копії свідоцтва про народження (а.с.5а) є донькою [PERSON] . Із довідки Городоцької міської ради Львівської обл. № 69 від 05.03.2021р. (а.с.16) убачається, що [PERSON] була зареєстрована та проживала на [ADDRESS] , що на часі смерті останньої із нею була зареєстрована її донька [PERSON] . Як видно із повідомлення Городоцької державної нотаріальної контори № 950/01-16 від 26.11.2020р. (а.с.7), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , через пропуск строку для прийняття спадщини. З огляду на вищенаведене й те, що обставин, які б вказували на неправомірне набуття [PERSON] прав на спадкове майно немає, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно не встановлено, тому суд задоволює позов [PERSON] .

Outcome: approved