Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

[PERSON] грудні 2018 року звернувся до суду із заявою про стягнення з Державної казначейської служби України, за рахунок коштів Державного бюджету України 900 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 09.02.2015 року слідчим Новгород-Сіверського РВ УМВС України в Чернігівській області О.О.Свириденком в ЄРДР внесено відомості за ознаками передбаченого ст.307 ч.2 КК України кримінального паврпорушення. 10.03.2015 року його було незаконно затримано слідчим СВ Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області О.О. Свириденком, а також 10.03.2015 року вказаним слідчим його було повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ст.307 ч.2 КК України кримінального правопорушення (було висуното обвинувачення у вчиненні двох епізодів передбаченого ст.307 ч.2 КК України кримінального правопорушення. 11.03.2015 року по відношенню до позивача було застосовано запобіжний захід - тримання під вартою, який у подальшому продовжувався. 01.07.2015 року ухвалою суду було змінено застосований відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Вироком від 27.10.2015 року Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області його - за висунутим обвинуваченням у вчиненні передбаченого ст.307 ч.2 КК України кримінального правопорушення визнано невинуватим та виправдано (суд дійшов висновку про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення та встановив факти правокації з боку працівників міліції). Даний вирок суду залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних спавах Апеляційного суду Чернігівської області. Посилаючись на положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та враховуючи, що час його незаконного перебування під слідством та судом та тривалість протиправних обмежень, зокрема: незаконного затримання, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні двох «епізодів» тяжкого кримінального правопорушення, незаконного застосування запобіжного зоходу у виді тримання під вартою, незаконного застосування цілодобового домашнього арешту, проведення у житлі обшуку, накладення арешту на майно, незаконне проведенян низки негласних слідччих дій, в ході яких було здійснено незаконне втручання як у особисте жииття так і у життя родини, безпідставне проведення двох судово-психіатричних експертиз, чим завдано йому моральну шкоду, яку він оцінює у 900 000 грн. Ухвалою суду від 02.01.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.02.2019 року було проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 22.01.2019 року з Державної казначейської служби України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просять суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю законних підстав для стягнення моральної шкоди. 24.01.2019 року з Прокуратури Чернігівської області надійшов відзив на позовну заяву в якому прокуратура просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] , враховуючи недоведеність позивачем факту заподіяння моральної шкоди. 04.02.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від ГУ НП в Чернігівській області, в якому вони просять суд відмовити в задоволенні позову у зв`язку з ненаданням позивачем відповідних доказів заподіяння йому моральної шкоди відповідачами. У судовому засіданні [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи зазначені в позовній заяві та пояснив суду, що в результаті його незаконного затримання та в подальшому тримання під вартою слідчими органами ГУНП в Чернігівській області та Прокуратурою Чернігівської області йому було завдано моральних страждань, дуже погіршився його стан здоров`я, він не міг працювати, та після виправдання його судом, звертався за медичною допомогою до приватних клінік і ніс матеріальні витрати на лікування. Представник відповідача - Прокуратури Чернігівської області Лугова О.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано підтверджуючих документів, що вказували б на факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань неправомірними діями Прокуратурою Чернігівської області, а усні доводи позивача вона вважає безпідставними, оскільки вони не підтверджені документально. Відповідачі - Головне Управління Національної Поліції в Чернігівській області та Державна казначейська служба України в судове засідання представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, та попередньо надіслали до суду письмові заяви в яких просили суд розглядати справу без участі їх представників. Заслухавши вступне слово позивача та представника відповідача - Прокуратури Чернігівської області, дослідивши докази в справі, відзиви на позовну заяву, матеріали кримінального провадження №739/669/15-к, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2015 року [PERSON] було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відомості про яке було внесено до ЄРДР № 12015270190000058 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. З 11.03.2015 року по 01.07.2015 року [PERSON] утримувався під вартою на підставі ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 11.03.2015 року. Ухвалою Новгород-Сіверського районногосуду Чернігівської області від 01.07.2015 року обраний раніше судом запобіжний захід у виді тримання під вартою, було змінено на цілодобовий домашній арешт до 01.09.2015 року, який було в подальшому продовжено неодноразово до 16.05.2016 року. Також, згідно матеріалів кримінального провадження [PERSON] було проведено дві судово-психіатричні експертизи. 03.03.2015 року та 09.03.2015 року в помешканні [PERSON] було проведено обшуки та 12.03.2015 року накладено арешт на його майно. Вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської оболасті від 27.10.2015 року [PERSON] за висунутим обвинуваченням у вчиненні передбаченого ч.2 ст.307 КК України кримінального правопорушення, визнано невинуватим та виправдано. В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 16.05.2016 року вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора було залишено без задоволення. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірі і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, в тому числі, в разі постановлення виправдувального вироку суду. Відповідно до ч.ч 1, 5, 6 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частин другої, третьої статті 13 цього Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди, визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. В зв`язку з викладеним, суд визначає розмір відшкодування для позивача у відношення до мінімальної заробітної плати на час розгляду справи, а саме 4 723 гривень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу за час перебування під вартою, суд виходить з того, що за весь період кримінального переслідування, під час перебування під вартою, останній був позбавлений можливості реалізовувати найбільшу кількість своїх прав та свобод, як то право на свободу та особисту недоторканість, право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, право на працю, на підприємницьку діяльність, право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, та ін. В зв`язку з чим суд визначає відшкодування моральної шкоди для позивача за час перебування під вартою в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати за кожен місяць такого перебування. Відповідно - сума відшкодування становить 4723х5=23 615 х 3 місяці 20 днів = 86 588 гривень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу за час перебування на цілодобовому домашньому арешті, суд також враховує, що позивач був обмежений у здійсненні своїх конституційного права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Враховуючи зазначені обмеження суд визначає відшкодування за час перебування на цілодобовому домашньому арешті в сумі, кратній трьом мінімальним заробітним платам на кожен місяць такого перебування. Таким чином сума відшкодування за вказаний період буде становити 149 247 гривень (10 місяців 16 днів х 4723 (х3) = 149 247). Таким чином, загальна сума відшкодування становитиме 235 835 гривень (86 588+149 247= 235 835). Вказаний розмір відшкодування буде відповідати засадам розумності, виваженості й справедливості. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах в дохід держави слід стягнути судовий збір на загальну суму 2358 гривень, тобто по 786 гривень з кожного.

Outcome: partial