Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], Черкаської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування на обґрунтування якого зазначали, що за договором міни від 28 листопада 1973 року жилий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] якій помер [INFO] року. Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON], яка померла [INFO] року, та за життя залишила заповіт на ім'я їх матері [PERSON] Їх мати спадщину прийняла, але за життя свідоцтво не отримала. [INFO] року вона померла та протягом шестимісячного строку вони звернулися до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини, але в видачі свідоцтва їм було відмовлено з тих підстав, що право власності на спірне майно зареєстровано за [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 03 липня 2001 року, якій рішенням Слов'янського районного суду від 04 квітня 2002 року було визнано недійсним. Просили визнати за ними в порядку спадкування після смерті їх матері право власності по ? частині будинку за кожним. [PERSON] та [PERSON] також звернулися до суду з позовом до про визнання права власності в порядку спадкування на спірний будинок. На обґрунтування якого зазначали, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли дружина померлого [PERSON] та його батько [PERSON] Після смерті [PERSON], померлого [INFO] року спадщину, шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, прийняв його син [PERSON], але за життя відповідне свідоцтво він не отримав. [INFO] року останній помер. Вони є дітьми померлого та як спадкоємці першої черги звернулися до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини у вигляді ? частини будинку, але вони позбавлені можливості отримати свідоцтво про право власності у зв'язку з наявністю реєстрації на спірний будинок за [PERSON] та відсутністю у них правовстановлюючих документів на майно. Просили припинити право власності [PERSON] на спірне майно та визнати за ними у порядку спадкування право власності по ? частині зазначеного будинку за кожним. Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду від 18 вересня 2015 року справи були об'єднані в одне провадження. Рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року (з урахуванням додаткового рішення того ж суду від 09 грудня 2015 року) позовні вимоги сторін задоволено частково. Припинено право власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], скасовано державну реєстрацію права власності № [NUMBER] та визнано право власності на вказаний будинок за [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] по ? частині будинку за кожним. Не погодившись з рішенням суду [PERSON] подала апеляційну скаргу в якій просила рішення суду в частині вирішення вимог про визнана справа власності на спірний будинок скасувати та ухвалити нове. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що після смерті спадкодавця [PERSON] єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину є [PERSON] Наявна в матеріалах справи копія заяви [PERSON], яка діяла імені батька померлого - [PERSON] про прийняття спадщини не є належним та допустимим доказом так як подана з порушенням. Оскільки [PERSON] і [PERSON] ні є спадкоємцями після смерті власника майна, тому права власності на спірний будинок не мають. Позивач [PERSON] в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове. Представник відповідача [PERSON], у судовому засідання апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Інші особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду оскаржується лише в частині вирішення вимог про визнана справа власності на будинок. В іншій частині сторонами не оскаржується. Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду в частині задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 309 ЦК України підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права. З матеріалів справи убачається, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.01.2001 року. Йому за життя на підставі договору міни, посвідченого державним нотаріусом Першої Слов'янської державної нотаріальної контори від 28 листопада 1973 року реєстр № 8392 належало право власності на жилий будинок [ADDRESS]. Згідно ст. 524 ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на час виникнення правовідносин (далі застосовується зазначена редакція) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За відсутності заповіту спадкування за законом здійснюється почергово. Зокрема відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу визнається день смерті спадкодавця. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є дружина померлого [PERSON] та його батько [PERSON], які у встановлений законодавством строк звернулись до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Ця обставина підтверджується копією спадкової справи, яка наявна в матеріалах справи. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що після смерті [PERSON] право власності на спірний будинок в порядку спадкування перейшло до [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному. Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що [PERSON] спадщину після смерті сина не прийняв, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України визначається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом встановленого законом шестимісячного терміну з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи убачається, що в межах встановленого законом строку [PERSON], яка діяла за дорученням [PERSON] звернулася до Другої слов'янської нотаріальної контори с заявою про прийняття ним спадщини після смерті [PERSON]. Доводи апеляційної скарги, що заява про прийняття спадщини подана з порушенням та [PERSON] не мала відповідних повноважень на звернення до нотаріальної контори с заявою від імені [PERSON] не заслуговують на увагу оскільки відповідно до «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5, зареєстрованим в МЮУ 07.07.1994 р. за N 152/361 (яка діяла на час вчинення нотаріальної дії) при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій (п.10). Пунктом 11 цієї Інструкції передбачено, що при посвідченні угод нотаріусом з'ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах, та у разі укладання угоди представником перевіряються його повноваження. Таким чином, при зверненні до нотаріальної контори нотаріусом перевірялися повноваження представника заявника, та в матеріалах справи відсутні будь-які докази на спростування цього. [INFO] року [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частині спірного будинку. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є син померлого - [PERSON], який у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Ця обставина підтверджується копією спадкової справи, яка наявна в матеріалах справи. [INFO] року [PERSON] помер. Спадкоємцями за законом після його смерті є діти померлого - [PERSON] та [PERSON], які у встановлений законодавством строк звернулись до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Ця обставина підтверджується копією спадкової справи, яка наявна в матеріалах справи. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є обґрунтованими, частки спадкоємців у спадковому майні є рівними і визнав за ними право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] по ? частині спірного будинку за кожним. Відповідно до ст.1217 ЦК України в редакції 2003 року спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст..ст. 1269, 1270 ЦК України в редакції 2003 року спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними. За життя [PERSON], яка померла [INFO] року (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 23.10.2008 року) склала заповіт на ім'я [PERSON]. Після смерті спадкодавця [PERSON] спадщину прийняла шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, але свідоцтво про право на спадщину не отримала. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 23.10.2014 року. Спадкоємцями за законом після її смерті є діти померлої - [PERSON], [PERSON], які у встановлений законодавством строк звернулись до нотаріальної контори с заявою про прийняття спадщини після смерті матері. 28 квітня 2015 року державним нотаріусом третьої державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON], але задовольняючі їх позовні вимоги про визнання право власності на спірній будинок суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на весь будинок [PERSON] та [PERSON] відповідачами зазначали [PERSON] та Черкаську селищну раду. Тоді як з матеріалів справи убачається, що наявні інші особи які заявляють свої права на спірне майно, а саме [PERSON] та [PERSON], які ні є відповідачами по справі. Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Участь сторін у цивільному процесі зумовлена тим, що судовий спір має місце саме між ними і його вирішення впливає безпосередньо на їх права чи обов'язки. Сторони мають різні процесуальні положення. Захист прав та інтересів особи реалізують за допомогою широких процесуальних гарантій, а незалучення кого-небудь з цих осіб до розгляду справи, інтересів яких стосується цей спір, позбавляє їх можливості скористатися для захисту своїх прав та свобод процесуальними правами та гарантіями. Згідно з ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Протягом усього часу розгляду справи [PERSON] та [PERSON] своїх позовних вимог не змінювали та питання щодо залучення до участі по справі інших осіб у якості відповідачів або співвідповідачів не вирішувалось. Проте це не було враховано судом першої інстанції. За таких обставин, порушення процесуального закону, що були допущені судом першої інстанції унеможливили встановлення фактичних обставин справи та прийняття у ній законного рішення. Але апеляційний суд на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості вирішити питання щодо залучення до участі у справі відповідачів на права та обов'язки яких може вплинути рішення по справі. Таким чином, розглядаючи справи суд першої інстанції в частині вирішення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не з'ясував належним чином усіх обставин, які мають значення по справі, не визначився з суб'єктним складом спору, не встановив обсяг спадкового майна, не визначився з нормою матеріального закону, яким врегульовані спірні правовідносини, що призвело до невірного вирішення справи та дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання права власності [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування на житловий будинок, тому рішення суду в цій частині відповідності до ст.. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволені позовних вимог про визнання права власності на спадок.

Outcome: partial