Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] 24.05.2021 звернулася до суду та просила видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] , на строк у шість місяців та покласти на нього наступні обов`язки: 1. Заборонити перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] або іншої адреси їх місця знаходження; 2. Заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 3. Заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та дітей [PERSON] , [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати [PERSON] та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. 4. Заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви [PERSON] вказує, що з кривдником вони проживали у шлюбі з 2006 по 2014 рік. Рішенням суду шлюб розірвано. У квітні 2014 року кривдник нецензурно лаявся, накинувся на неї притиснув до сітни та душив за шию. 16.06.2020 кривдник переслідував її на транспортному засобі, зупинив її, змусив вийти з машини, кричав, нецензурно лаявся, спричинив забій правої кисті та розтягнення зв`язок плечового суглобу. За фактом домашнього насильства 23.11.2020 кривдника притягнуто до адміністративної відповідальності. Також кривдник з`являвся у неї на роботі та по місцю проживання та вчиняв там сварки. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги заяви підтримали, надали пояснення аналогічні фабулі заяви. Вказали про факт насильства 30.04.2021 за місцем роботи заявниці та 07.05.2021 за місцем її проживання. [PERSON] в судовому засіданні вказав, що насильства щодо [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не вчиняє. [PERSON] забороняє йому бачитися із дітьми [PERSON] та [PERSON] . Суд, заслухавши заявницю, її представника, зацікавлену особу, свідка, дослідивши матеріали заяви та додатково долучені матеріали, дійшов наступних висновків. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.04.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який укладено 19.08.2006 розірвано. Свідоцтвами про народження підтверджується факт народження у подружжя двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Заявниця покликалася на наступні випадки насильства. Перший мав місце в квітні 2020 року на підтвердження чого доказів не надано. Другий мав місце в червні 2020 року на підтвердження чого надана довідка про тілесні ушкодження заявниці від 16.06.2020, проте така не підтверджує завдання таких ушкоджень [PERSON] . Третій випадок мав місце 23.11.2020 на підтвердження якого заявницею подано висновок поліцейських та постанову судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20.01.2021, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП вчинив сварку, ображав, нецензурно лаявся, погрожував фізичною розправою [PERSON] . Четвертий випадок мав місце 30.04.2021 на роботі заявниці. На підтвердження такого випадку в судовому засіданні надано висновок поліцейського із додатками, зокрема поясненнями свідка [PERSON] , протоколом про адміністративне правопорушення. П`ятий випадок мав місце 07.05.2021 за місцем її проживання на підтвердження чого в засіданні надано рапорти та висновок працівників поліції, заяву та пояснення [PERSON] . Із таких доказів вбачається, що 07.05.2021 як заявниця так і зацікавлена особа зверталися до поліції один на одного. При чому [PERSON] стверджував про чинення йому [PERSON] перешкод у спілкуванні з дітьми. [PERSON] подав до суду розпорядження Голови адміністрації шевченківського району Дніпровської міської ради від 28.04.2021 №112-р про визначення йому годи для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] та [PERSON] з 15.00 год п`ятниці до 19.00. год. суботи. Із висновків за даними психологічного обстеження вбачається необхідність псих корекційної роботи із дітьми. Разом із тим із висновків не вбачається негативного впливу на дітей саме зі сторони батька. Показання свідка [PERSON] суд по-перше сприймає критично через те, що свідок є матір`ю заявниці та ствердила про погані відносини із зацікавленою особою. По-друге пояснення свідка щодо описаних вище випадків ґрунтуються виключно на словах заявниці, свідок не була очевидцем подій. Вирішуючи справу суд виходить із наступного. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини першої статті 24\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктом 7 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Такий висновок зробив Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21 листопада 2018 року по справі № 756/2072/18, у постанові від 04.12.2019 по справі № 607/10122/19). Тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному\~Законом «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи з урахуванням того, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. Відповідне положення\~міститься у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Судом встановлено, що між заявником та зацікавленою особою існує спір з приводу способів участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дітьми. З цього приводу органом опіки та піклування прийнято рішення, яке не визнає та не виконує заявниця. Також суд враховує вкрай неприязні відносини між колишім подружжям. Суд погоджується із доводами заявниці про вчинення [PERSON] домашнього насильства 23.11.2020. Проте із цього випадку минуло вже чотири місяці. Враховуючи показання [PERSON] суд погоджується із заявницею про вчинення [PERSON] домашнього насильства 30.04.2021 за місцем роботи [PERSON] . 07.05.2021 [PERSON] намагався побачитися з дітьми на виконання рішення органу опіки та піклування від 28.04.2021 №112-р. Протиправних дій з його боку не зафіксовано. Інші випадки, про які вказує заявниця є недоведеними. З огляду на встановлення вчинення домашнього насильства по місцю праці заявниці, враховуючи відсутність необхідності у зацікавленої особи з`являтися за місцем роботи заявниці, суд вважає необхідним видати обмежувальний припис в частині заборони наближення до місця роботи [PERSON] . Разом із тим, враховуючи те, що [PERSON] має право на побачення зі своїми дітьми, що підтверджено відповідним органом, рішення якого не оскаржено, відсутністю доказів переслідування заявниці, застосування при насильстві листування, телефонних переговорів або контактів через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб, в решті вимог заяви слід відмовити. Згідно із ч. 4ст.350-6\~ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. У силу ч. 3ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial