Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до Кремінської державної нотаріальної контори про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження майна. В обґрунтування позову вона зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2001 [PERSON] , з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 08.05.1974, придбав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок було придбано в період перебування позивача та [PERSON] у шлюбі. [INFO] чоловік позивача помер і після його смерті залишилася спадщина на вищезазначений житловий будинок, у зв`язку з чим позивач звернулася до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдамірова Е.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, однак під час перевірки документів було з`ясовано, що на зазначений житловий будинок накладено заборону відчуження, що унеможливлює вчинення нотаріальної дії. Підставою виникнення обтяження на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є ухвала Кремінського районного суду Луганської області, датою виникнення обтяження є 17.08.1993, а власником зазначений [PERSON] . Представник заявника [PERSON] звертався до Кремінського районного суду Луганської області із відповідним запитом, на що отримав відповідь, в якій зазначалося, що в Кремінському районному суді Луганської області відсутні зазначені відомості стосовно [PERSON] про накладення арешту на вказаний житловий будинок. У звязку з викладеним, оскільки наявне обтяження є перешкодою для здійснення прав позивача на спадкове майно, що залишило після смерті її чоловіка, позивач просила суд зняти заборону відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до запису, який внесений до Державного реєстру заборон відчуження та обтяження об`єктів нерухомого майна 26.12.2005 за № 2738478, а також виключити з Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зазначені відомості. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких також зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, завідувачем Рубіжанської державної нотаріальної контори, який діє у порядку заміщення завідувача Кремінської державної нотаріальної контори Коваленком Г.П. на адресу суду було надано заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, в якій також зазначається, що нотаріус просить вирішити справу на розсуд суду. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, а справа розглядалася за наявними письмовими матеріалами. Розглянувши справу\~в межах\~заявлених позовних\~вимог,\~всебічно,\~повно та\~об`єктивно дослідивши\~та оцінивши\~за своїм\~внутрішнім переконанням\~наявні в\~матеріалах справи\~докази як\~окремо,\~так і\~в їх\~сукупності,\~суд дійшов\~наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у шлюбі, який зареєстровано 08 травня 1971 року. Зазначені обставини підтверджуються паспортом позивача, а також свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7, 12). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.09.2018 Кремінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Стара Краснянка Кремінського району Луганської області у віці 71 року (а.с. 11). Відповідно до договору купівлі-продажу від 04 грудня 2001 року [PERSON] придбав житловий будинок з господарськими спорудами на земельній ділянці 780 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджуються листом комунального підприємства «Кремінське районне бюро технічної інвентаризації» № 85 від 25.03.2019. (а.с. 9, 10). Так,\~відповідно до\~ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, оскільки зазначений житловий будинок [PERSON] було придбано за час перебування у шлюбі із позивачем [PERSON] , остання має право на зазначений спадковий будинок після смерті свого чоловіка як спадкоємець за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Так, позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдамірова Е.А. із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , однак нотаріусом їй було письмово повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний будинок не вбачається можливим, оскільки 17.08.1993 на нього було накладено арешт на підставі ухвали Кремінського районного суду Луганської області (а.с. 17). Відповідно до п. п. 4.15, 4.17 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції N\~296/5\~від 22.02.2012\~року видача\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~майно,\~право власності\~на яке\~підлягає державній\~реєстрації,\~проводиться нотаріусом\~після подання\~документів,\~що посвідчують\~право власності\~спадкодавця на\~таке майно,\~крім випадків,\~передбачених пунктом\~3\~глави 7\~розділу І\~цього Порядку,\~та перевірки\~відсутності заборони\~або арешту\~цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власником якого зазначено [PERSON] , на підставі ухвали Кремінського районного суду Луганської області накладено обтяження у вигляді арешту, яке зареєстроване 26.12.2005 за № 2738478 Кремінською державною нотаріальною конторою. Датою виникнення обтяження вказане 17 серпня 1993 року (а.с. 8). В той же час, 12.04.2019 представник позивача [PERSON] звернувся із запитом до Кремінського районного суду Луганської області, в якому просив повідомити, чи виносилася ухвала Кремінського районного суду Луганської області про накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] відносно власника [PERSON] (а.с. 13). У відповідь на запит представника позивача судом була надана письмова відповідь, з якої вбачається, що у Кремінському районному суді Луганської області відсутні дані стосовно [PERSON] про накладення арешту на житловий будинок за вказаною адресою (а.с. 14). Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).\~\~ Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.\~ Згідно зі\~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Згідно зі\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Також відповідно до ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини містить принцип «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: «Беєлер проти Італії», «Онер`їлдіз проти Туреччини», «Megadat.com S.r.l. проти Молдови», «Москаль проти Польщі»). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, що зачіпають майнові інтереси. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п. 24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі «Ейрі»; п. 32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний у практиці Європейського суду з прав людини, отримане (хоча і не оформлене належним чином), спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. В той же час, відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що заборона на відчуження на нерухоме майно, спадкоємцем якого є позивач, було накладено 17.08.1993 на підставі ухвали Кремінського районного суду Луганської області, однак у суді відсутня інформація про винесення відповідної ухвали, у той час як наявність такого обтяження перешкоджає позивачу в реалізації її спадкових прав на житловий будинок, що залишився після смерті чоловіка. За таких обставин, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, до складу яких входять справедливість та розумність, а також для забезпечення реалізації спадкових прав [PERSON] , яка через наявність відповідного обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позбавлена можливості отримати свідоцтво про спадщину на будинок, що залишився після смерті її чоловіка [PERSON] та був придбаний за час шлюбу з останнім, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та зняти заборону відчуження на вказане нерухоме майно. Що стосується позовної вимоги про виключення відомостей з Державного реєстру заборон об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження зазначеного домоволодіння, суд вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Отже, рішення суду про зняття заборони відчуження нерухомого майна з дня набрання таким рішенням законної сили є підставою для реєстрації припинення обтяження, у той час як суд не може перебирати на себе дискреційні повноваження вищевказаних суб`єктів. На підставі викладеного,

Outcome: partial