Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] 27 квітня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись, що 22 лютого 2009 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на частку в спільній сумісній власності, а саме на квартиру [ADDRESS]. Вона та їх син [PERSON] являються спадкоємцями його майна за законом. [PERSON] відмовився від належної йому частки у спадщині, подавши до нотаріальної контори заяву. 03 листопада 2015 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори їй відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з ненаданням спадкоємцем відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 частину житлового будинку № 4-а по вулиці Леонова в с. Дзержинське Кременчуцького району Полтавської області, який складається з коридору, сход. клітки, кімнати, кухні, кладової, туалету, сход. клітки, кімнати, кімнати, кімнати, туалету, лоджії, загальною площею 99,2 кв.м. після померлого [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 22 лютого 2009 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 124722 виданим 23 лютого 2009 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 10. З заявою про прийняття спадщини до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулася [PERSON], яка є спадкоємцем за законом. Спадкоємець [PERSON] відмовився від належної йому частки у спадщині, згідно поданої в нотаріальну контору заяви. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. 03 листопада 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з відсутністю з неподанням спадкоємцем відомостей та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до довідки Комунального підприємства Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 09 жовтня 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого Полтавським обласним державним сільськогосподарським риболовним підприємством «Полтаварибгосп» с. Дзержинське від 29 грудня 1997 року. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 20 липня 2015 року «Про присвоєння поштової адреси на нерухоме майно в селі Дзержинське» житловому будинку за № 4, кв. 1 по вул. Леонова в с. Дзержинське присвоєно нову поштову адресу: вул. Леонова, 4а с. Дзержинське Кременчуцького району Полтавської області. 28 січня 2016 року рішенням четвертої сесії сьомого скликання [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 28 січня 2016 року «Про перейменування села Дзержинське Кременчуцького району Полтавської області» перейменовано назву села Дзержинське на село Придніпрянське Кременчуцького району Полтавської області» Згідно технічного паспорта виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька інжинірингова компанія» від 12 вересня 2016 року житловий будинок з господарськими будівлями в с. Придніпрянське вул. Леонова, 4а Кременчуцького району Полтавської області складається з житлового будинку літ. «А-2», сараю літ. «Б», навісу літ. «Бн», господарського блоку літ. «В», гаража літ. «Г», господарського блоку літ. «Л», колонки літ. «к», вигрібних ям «І, ІІ», вимощення «ІІІ», воріт № 1, огорожі № 2, воріт № 3, огорожі № 4, воріт № 5, огорожі № 6. Отже, спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями в с. Придніпрянське вул. Леонова, 4а Кременчуцького району Полтавської області. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування після померлого 22 лютого 2009 року [PERSON], тобто на 1/3 частину. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved