Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON], [PERSON], інтереси яких представляє [PERSON], звернулися до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до Люботинської міської ради Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Сторони про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надавши [PERSON] повноваження представляти їх інтереси в судовому засіданні на підставі нотаріально посвідченої довіреності. [PERSON] направив до суду заяву, в якій він просить позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задовольнити та розглядати справу без їх участі. Від Люботинської міської ради Харківської області на адресу Люботинського міського суду Харківської області надійшов лист, в якому зазначено, про можливість розгляду справи у відсутності їх представника відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у відсутності сторін по справі, які були належним чином та своєчасно повідомлені про час і місце розгляду справи, та висловили свою думку щодо розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю. Судом встановлені такі факти, що не оспорюються сторонами, підтверджуються наданими суду доказами, та відповідні їм правовідносини. На земельній ділянці за адресою [ADDRESS] житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а» загальною площею 51,30 кв.м, в тому числі житловою площею 31, 20 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, що вбачається з копії технічного паспорту (а.с.25-28). Вказаний житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а» загальною площею 51,30 кв.м, в тому числі житловою площею 31,20 кв.м, з господарськими будівлями і спорудами, розташовані за адресою [ADDRESS], в період з 1957 по 1977 роки побудували батьки позивачів [PERSON] та [PERSON]. Розглянувши матеріали справи, суд вважає встановленим той факт, що забудовниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON]. Зазначені обставини також зазначені в рішенні народного суду Харківського району від 5 червня 1977 року (а.с.11). Вказаний житловий будинок був побудований в період перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 13 лютого 1957 року у бюро ЗАГС м. Люботин, на підставі актового запису № 65 від 13 лютого 1957 року ( а.с.6) Відповідно до вимог ст. 22 КУпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя. А отже, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], є спільною сумісною власністю подружжя, тому [PERSON] та [PERSON] мали рівні права володіти, користуватися і розпоряджатися спільним майном. Рішенням народного суду Харківського району від 5 червня 1977 року за нашою [PERSON] визнано право власності на ? частину жилого будинку, з надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою [ADDRESS] Житловий будинок введено в експлуатацію в 1971 році (а.с.10) [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 07 квітня 1979 року бюро реєстрації актів цивільного стану Люботинського міської ради на підставі актового запису про смерть № 161 від 07 квітня 1979 року (а.с.18). Враховуючи, що [PERSON] помер [INFO] року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: Харківська область, [ADDRESS], після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року. Спадкоємцями на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є його дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON], що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого. Факт родинних відносин між спадкоємцем - [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Люботинським міським бюро ЗАГС на підставі актового запису № 591, зробленого в книзі записів актів громадянського стану 11 грудня 1963 року (а.с.19). Факт родинних відносин між спадкоємцем - [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Люботинським міським бюро ЗАГС на підставі актового запису № 344, зробленого в книзі записів актів громадянського стану 25 вересня 1957 року (а.с.23). Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON], донька [PERSON] та син [PERSON] як спадкоємці першої черги, оскільки після смерті спадкодавця вони мешкали в зазначеному будинку, доглядали за ним, ремонтувала його та надвірні будівлі, обробляли земельну ділянку, тобто протягом шести місяців вступили в управління спадковим майном. Крім того, як вбачається з відповіді Харківського обласного державного нотаріального архіву № 11100/01-21 від 08 лютого 2014 року після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, який на момент смерті мешкав за адресою: [ADDRESS] до нотаріальної контори в шести місячний строк з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину за не видавалися (а.с.40). Проаналізувавши наведене суду приходить до висновку, що дружина, син та донька померлого [PERSON] прийняли спадщину, оскільки виконали вимоги ст. 549 ЦК України. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] виданим [INFO] року відділом реєстрації актів громадянського стану Люботинського міського управління юстиції на підставі актового запису № 274 від [INFO] року (а.с.18). Враховуючи, що [PERSON] померла [INFO] року, тобто в період дії Цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за доцільне керуватися нормами ЦК України в редакції 1963 року, так як відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відносно цивільних правовідносин, які виникли до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли та продовжують існувати після вступу його в силу. В зв'язку з тим, що вказані правовідносини виникли та продовжували існувати до 01 січня 2004 року, тобто до вступу в силу Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, суд вважає за необхідне застосувати до правовідносин між сторонами по справі правові норми, передбачені Цивільним кодексом України в редакції 1963 року. Згідно зі ст. 525 ЦК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Тобто спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] року. Спадкоємцем на відкриту після смерті [PERSON] спадщину є її син [PERSON] та донька [PERSON], що відповідає ст. 529 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина, батьки померлого. Інших спадкоємців немає. Факт родинних відносин між спадкоємцем - [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Люботинським міським бюро ЗАГС на підставі актового запису № 591, зробленого в книзі записів актів громадянського стану 11 грудня 1963 року (а.с.19). Факт родинних відносин між спадкоємцем - [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим Люботинським міським бюро ЗАГС на підставі актового запису № 344, зробленого в книзі записів актів громадянського стану 25 вересня 1957 року (а.с.23). Згідно з ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємець, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав в нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] та донька [PERSON], як спадкоємці першої черги, оскільки після смерті спадкодавця вони мешкали в зазначеному будинку, доглядали за ним, ремонтував його та надвірні будівлі, обробляли земельну ділянку, тобто протягом шести місяців вступили в управління спадковим майном. Крім того, як вбачається з відповіді Другої державної нотаріальної контори від 12 лютого 2014 року після смерті [PERSON] померлої [INFO] року, яка на момент смерті мешкала за адресою: [ADDRESS] до нотаріальної контори в шести місячний строк з заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкові справи не заводилися, свідоцтва про право на спадщину за не видавалися (а.с.34). Проаналізувавши наведене суду приходить до висновку, що син та донька померлої [PERSON] прийняли спадщину, оскільки виконав вимоги ст. 549 ЦК України. Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON], [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Судові витрати судом з позивачів не стягуються, так як вони сплатили судовий збір в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved