Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

I. Зміст позовних вимог [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області (далі відповідач), яким просить визнати за ним за набувальною давністю право власності на житловий будинок (літера А), загальною площею 69,7 кв. м., житловою 31,8 кв.м, з усіма господарськими, допоміжними будівлями і спорудами: а прибудова; Б л.кухня; В навіс; Г погріб; Д сарай; Е сарай; Ж вбиральня; а1 ганок; а2 козирок; №1 огорожа; №2 колодязь; №3 скважина; №4 огорожа, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . II. Позиція позивача В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 27.03.2004 року він проживає в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказаний будинок не зареєстровано. Згідно даних погосподарського обліку в період з 1996 по 2005 головою домогосподарства записана мати позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , а з 2006 року по теперішній час [PERSON] . Володіючи зазначеним житловим будинком більше десяти років відкрито, не вчиняючи дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту володіння, позивач вважає, що набув право власності на це майно за набувальною давністю. Позовні вимоги заявлені з посиланням на ст. ст. 328, 344 ЦК України. В підготовче засідання позивач не прибув, представником позивача подано заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та його представника, у якій повідомив, що позовні вимоги підтримує. ІІІ. Заперечення відповідача Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав клопотання в якому просив розглянути справу без присутності представника та врахувати, що селищна рада заперечень проти позову не має. IV. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 29.06.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.07.2021. Згідно з частиною 3 ст. 200 ЦПК, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження, враховуючи визнання позову відповідачем. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників. V. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно довідки Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області № 2101/02-37 від 24.05.2021 та відмітки у графі «місце проживання» у паспорті [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 07.10.2014 Куйбишевським РС УДМС України в Запорізькій області, останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27.03.2004 по теперішній час. В листі Більмацької селищної ради Більмацького району Запорізької області № 2101/02-37 від 24.05.2021 зазначено, що відповідно до даних погосподарського обліку: (книга № 1, 2, 4 1996-2005) головою домогосподарства по [ADDRESS] була [PERSON] ; з 2006 (книга №2) по теперішній час (книга №5) головою домогосподарства по [ADDRESS] , в с. Трудове обліковується [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.11.1969 Куйбишевським районним бюро ЗАГС Запорізької області, [PERSON] є матір`ю [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.02.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області. З витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 64933497 виданого 28.05.2021 приватним нотаріусом Дашевською А.О. встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня. У листі Комунального підприємства «Більмацьке бюро технічної інвентаризації» Більмацької селищної ради № 73 від 07.06.2021 зазначено, що згідно архівних даних КП «Більмацьке БТІ» право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] станом на 01.01.2013 не зареєстровано. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 266314789 від 19.07.2021 відомості щодо будинку [ADDRESS] у вказаних реєстрах відсутні. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого КП «Куйбишевське бюро технічної інвентаризації» станом на 27.05.2021 будинок [ADDRESS] , складається з наступних будівель та споруд: літ. А - житловий будинок, загальною площею 69,7 кв.м., житловою площею 31,8 кв. м., літ. а - прибудова, літ. Б літня кухня, літ. В - навіс, літ. Г - погріб, літ. Д - сарай, літ. Е сарай, літ. Ж - вбиральня, літ. а1, літ. а2 ганок, козирок, №1 огорожа, №4 огорожа, №2 колодязь, №3 скважина. VІ. Норми права, які застосував суд Статтею 41 Конституції України\~\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до частини 2\~статті 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частинами 1, 4\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У роз`ясненнях, наданих в пункті 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», зазначено, що відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. VIІ. Оцінка суду Позивач зазначаючи, що набув право\~власності на\~житловий будинок\~за набувальною\~давністюзвернулася до суду з позовом. Відповідач заперечень проти позову не має. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій\~статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом\~статті 2 Цивільного кодексу України\~є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. \~Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до\~статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої\~статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у\~Цивільному кодексі України\~строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] протягом більше десяти років відкрито та безперервно володіє житловим будинком [ADDRESS] , добросовісно заволодів будинком, оскільки проживав у ньому разом з матір`ю [PERSON] , яка померла. Право власності на вказаний будинок ні за ким не зареєстроване. Відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, свідчить, що дана позиція не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ VIІІ. Висновок суду Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частинами 2, 3 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки за встановлених судом обставин позивач добросовісно заволодів житловим будинком і продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше 10 років, що відповідає вимогам\~ст. 344 ЦК України, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved