Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

[PERSON] 01.12.2015р. звернулась до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, усунення перешкод в користуванні майном та вселення, вимоги мотивувала тим, що з 04.06.2004р. перебувала в шлюбі з відповідачем, 15.10.2015р. шлюб між ними розірвано. За час шлюбу ними було набуте спільне майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1379 га, що призначена для будівництва та обслуговування цього будинку. Просить визнати за нею право власності на 2/3 частини вищеозначених житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та земельної ділянки, усунути перешкоди в користуванні майном та вселити її з неповнолітніми дітьми [PERSON], 2005р.н. і [PERSON], 2008р.н. у вищеозначений житловий будинок. В суді позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, дала пояснення аналогічні, наведеним в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, просив задоволити такий, про що подав відповідну письмову заяву (а.с. 39). Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з рекомендаціями Верховного Суду України, викладеними в п.24 постанови Пленуму №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання відповідачем позову повинно бути безумовним. В такому випадку суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Положеннями ч.3 ст.368 ЦК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За загальним правилом (ч.2 ст.372 ЦК України, ч.1 ст.70 СК України) частки подружжя у спільному майні є рівними. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч.2 і 3 ст.70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя. Як вбачається із рішення Городоцького районного суду Львівської області від 15.10.2015р. №2/441/504/15р., [PERSON] і [PERSON] з 04.06.2004р. по 15.10.2015р. були у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі, сторонами по справі 13.12.2005р. було придбано земельну ділянку площею 0,1379 га, що розташована на території с.Дроздовичі Городоцького р-ну Львівської обл., право власності на означену ділянку з 28.08.2007 року зареєстровано за [PERSON], що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] (а.с. 16). Окрім того, із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25814991 від 09.04.2010р. (а.с. 11) видно, що житловий будинок на [ADDRESS] зареєстрований на відповідача [PERSON], згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 09.04.2010р. (а.с. 12) виданого на підставі рішення виконкому Галичанівської сільської ради №15 від 24.03.2010р. За положеннями ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають. Сторонами визнано, що житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами на [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,1379 га, що призначена для будівництва та обслуговування цього будинку є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки визнання відповідачем позову є безумовним, сторонами погоджено про визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 2/3 частини означених будинку та ділянки, вселення її з неповнолітніми дітьми в будинок та зобов'язання відповідача [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні та володінні 2/3 частинами житлового будинку та 2/3 частин земельної ділянки при ньому, суд приходить висновку про задоволення позову. З огляду на положення 88 ЦПК України, суд також стягує із відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати.

Outcome: approved