Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] 21 грудня 2018 року звернулася до суду з позовом до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування посилаючись, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем її майна за законом та у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але 06 грудня 2018 року отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], який складається з житлового будинку літ. «А», погрібу з шийкою літ. «Г», літньої кухні літ. «Б», убиральні-літнього душу літ. «Д», сараю літ. «Е», сараю літ. «Ж», сараю літ. « З», колодязя питного літ. «к» після померлої [INFO] [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, де просили розглянути справу у відсутність, позов визнали та просили задовольнити. В відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 01 березня 2018 року Виконавчим комітетом Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 23. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до державного нотаріуса Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В. звернулася [PERSON]. з заявою Спадкова справа реєстрована в Спадковому реєстрі за номером 62532381. 06 грудня 2018 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Горбенко Л.В. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 07 грудня 2018 року за № 3944 згідно записів в погосподарській книзі [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями 1917 року забудови, розташований в [ADDRESS]. Згідно технічного паспорта виданого 22 жовтня 2018 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради», інвентаризаційна справа № 1089 зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», погрібу з шийкою літ. «Г», літньої кухні літ. «Б», убиральні-літнього душу літ. «Д», сараю літ. «Е», сараю літ. «Ж», сараю літ. « З», колодязя питного літ. «к», інвентаризаційна вартість якого становить 196237 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена, як зазначено в довідці Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 30 жовтня 2918 року за № 61/4838. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] належав померлій [INFO] [PERSON], тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved