Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Сектор державної реєстрації Богодухівської РДА, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання недійсними договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай) та державного акта на право власності на земельну ділянку, після уточнення якого просять: договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом від 02 березня 1999 року серії ААН №519911, посвідченого приватним нотаріусом Богодухівського нотаріального округу Харківської області, відповідно до якого [PERSON], що діє за дорученням, яке посвідчене [PERSON] сільською радою 13 січня 1999р. за 337 від імені [PERSON] продав [PERSON] право на земельну частку (пай), що розташовується в с.Зарябинка, КСП «Зарябинка», цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчене сертифікатом площею 5,96 умовних кадастрових га за №0042265ХР, виданий адміністрацією м.Богодухова 036 вересня 1996 року за №483 визнати недійсним. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №017660, від 9 вересня 2004 року, виданий на ім»я [PERSON], який на підставі розпорядження Богодухівської районної державної адміністрації від 6 травня 2004 року №207 є власником земельної ділянки площею 68.6093 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Богодухівського району, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №130 визнати недійсним. [PERSON] та [PERSON] відшкодувати судові витрати за рахунок співвідповідача та відповідача солідарно в рівних частинах. Позивачі позов мотивують тим, що вони є спадкоємцями [PERSON]: позивач ([PERSON]Г.) відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцями першої черги, як син, а співпозивач ([PERSON]О.) відповідно до ст.1266 ЦК України є спадкоємцем за правом представлення, як внук (син померлого 07.09.2007 р. [PERSON] - рідного брата позивача). Спадкодавця 14.07.1999 р. відповідно до ст.548 ЦКУРСР (1963) прийняла спадщину від свого батька [PERSON], який помер 16.01.1999 р. Дана обставина відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України встановлена в рішенні Апеляційного суду Харківській області від 20.09.2017р. по справі №613/1300/16-Ц. [PERSON] за життя склав два заповіти: 23.09.1997 р. на все належне йому майно, де б воно не знаходилось, і з чого б воно не складалось, на користь своїх доньок 1/3 [PERSON]; 1/3 [PERSON] та 1/3 [PERSON]. Але сестри [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст.553 ЦК УРСР (1963р.) відмовились від спадщини на користь спадкодавці Другим заповітом від 14. 01.1999 р. [PERSON] відповідно до ст.544 ЦКУРСР (1963 р.) фактично частково змінив попередній заповіт: частину спадкового майна, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) заповів виключно спадкодавиці [PERSON] На підставі рішення Богодухівської РДА від 03.09.1996 р. №483 [PERSON] було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР№0042265, як члену КСП «Зарябинка» (яке знаходилось в с.Зарябинка, Богодухівського району Харківської області на 5,96 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 25 849 грн. Згідно розпорядження голови Богодухівської РДА від 09.12.1998 р. №510 спадкодавцю була виділена в натурі земельна частка (пай) рілля 5,74 умовних кадастрових гектарів. На той час (станом до дня смерті [PERSON] 16.01.1999 р.) в пунктів 3 Указу Президента України від 10.11.1994 р. «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було установлено, що «право на земельну частку (пай) може бути об'єктом куплі-продажу дарування, міни, успадкування, застави, а здавати землю в оренду згідно змісту пункту 4, цього ж Указу могли лише власники земельних ділянок після одержання своєї земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) із свідченням державним актом на право приватної власності на землю. [PERSON] мав волевиявлення заключити договір оренди землі з СФГ «Солекс» головою якого був співвідповідач ([PERSON]В.), але у віці 83 років (що зазначено в свідоцтві про смерть ) він самостійно не міг згідно «Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членами колективних сільськогосподарських підприємств і організацій», що затверджені наказом Держкомзему, Міністерства сільського господарства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 р. №47/172/48 (із змінами №23/65/30 від 03.03.1998р.) Узгодити з виконавчим органом управління КСП «Зарябинка» виділення земельної частки (паю) в натурі на місцевості, яка була б зручною для обслуговування СФГ «Солекс» разом з іншими земельними ділянками (виділити паї орендодавців на єдиному полі ), замовити у землевпорядній організації технічну документацію із землеустрою та одержати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку. Тому [PERSON] 13.01.1999р. (за три дні до смерті) на ім'я співвідповідача, який був головою СФГ «Солекс», видав доручення на право розпорядження земельних сертифікатом, яке було посвідчене [PERSON] сільрадою 13.01.1999 року за №37 (про що зазначено в Договорі купівлі-продажу). Разом з дорученням [PERSON] передав співвідповідачу оригінал Сертифікату на земельну частку (пай), а співвідповідач, як голова СФГ «Солекс», надав [PERSON] розписку про одержання сертифікату на право на земельну частку (пай) в якій «оплата щорічно за домовленістю Гарантується та зберігається за правонаступниками». Тобто дійсним волевиявленням [PERSON] було отримання особисто ним та його спадкоємцями (правонаступниками) щорічних доходів від використання земельного паю (що можливе лише при заключенні договору оренди землі). В своїх поясненнях начальнику Богодухівського РВН ГУ МВС України від 27.07.2013 р. співвідповідач також зазначив, що до нього «звернувся [PERSON] з проханням взяти на обслуговування СФГ «Солекс» земельну ділянку, яка підтверджувалась сертифікатом нам право на земельну частку (пай)». Тобто [PERSON] прохав СФГ «Солекс» обслуговувати його земельну ділянку, іншими словами взяти в оренду для її використання за цільовими призначеннями - ведення товарного сільськогосподарського виробництва», а не прохав придбати у нього земельну ділянку чи здійснити її відчуження. 14.01.1999р. (тобто наступного дня та за 2 дні до смерті) [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем Зарябинської сільради 14.01.1999 року за №29, яким Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР№0042265 заповів своїй радній донці [PERSON] (матері позивача та бабусі співпозивача). Заповіт від 14.01.1999рр. є письмовим доказом, який свідчить про те що при наданні 13.01.1999р. доручення на ім'я співвідповідача дійсним волевиявленням [PERSON] було не відчуження (продаж) земельного паю, а його виділення натурі (на місцевості) з виготовленням технічної документації із землеустрою, посвідчення права власності на земельну ділянку державним актом, надання земельної ділянки в оренду та її передання після смерті спадкоємиці за звітом. 16.01.1999 року [PERSON] помер в с. Зарябинка. Відповідач та співвідповідач є рідними братами „ які народились і постійно проживаї с.Зарябинка в сусідніх будинках №7=А= та №7=Б=, їм було відомо про факт смерті спадкодавця 16.01.1999 р. Згідно п.6 ч.1 ст.69 ЦК України (УРСР 1963р.) дія довіреності припиняється внаслідок смерті громадянина, що видав довіреність. 02.03.1999 року співвідповідач на підставі доручення посвідченого [PERSON] сільрадою 13.01.1999 року [PERSON], який помер 16.01.1999р, продав відповідачу право земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом за №0042265ХР: виданий адміністрацією м.Богодухова 03.01.1999р. за №483/190, за 200(двісті) грн. Договір купівлі-продажу від 02.03.1999р., на думку позивачів, є недійсним за наступних підстав: в його п.1.1 зазначено, що ніби-то сертифікат за №042265ХР виданий адміністрацією м. Богодухова 036 вересня 1996 року за №483 з рукописним дописом невідомою особою через дріб «190», що не дає можливості ідентифікувати сертифікат, який в дійсності є серії ХР №0042265, виданий Богодухівською РДА- 3 вересня 1996 року за рішенням богодухівської РДА за №483 від 3 вересня 1996 p.; Відповідно до ст.56 ЦК України -1963р. (ст.229 ЦК України) [PERSON] під впливом помилки (російською «вследствии заблуждения») підписав 13.01.1999р. доручення з правом розпорядження Сертифікатом на право на земельну частку (пай) без застереження «за винятком купівлі-продажу, дарування, міни (відчуження)», адже дійсним волевиявленням спадкодавця було виготовлення технічної документації із землеустрою одержання державного акту на право власності на земельну ділянку (із здачею Сертифіката до Богодухівської РДА згідно абз.2 п.6 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 p.); Відповідно до п.6 ч.1 ст.69 ЦК України 1963 р. (ст.248 ЦК України) договір заключний на підставі доручення, дія якого припинилась 16.01.1999 р. внаслідок смерті довірителя (припинення представництва); Відповідно до ст.57 ЦК України -1963р. (ст.232 ЦК України) договір вчинено внаслідок зловмисної домовленості співвідповідача-представника продавця ( за припиненим представником внаслідок смерті довірителя ) з покупцем-відповідачем (який є рідним братом співвідповідача) на вкрай невигідних умовах (ст.233 ЦК України, ст.57 ЦК-1963р.), адже Сертифікат на право на земельну частку (пай) вартістю на той час 25849 грн. було продано за символічною ціною - 200 грн., тобто фактично безоплатно. Також позивачі зазначають, що відповідач не є добросовісним покупцем оскільки він 02.03.1999 року знав про те, що на вкрай невигідних умовах, практично безоплатно від свого рідного брата він придбав земельний пай за дорученням, дія якого припинилась 16.01.1999 р. внаслідок смерті продавця (довірителя). Окрім того відповідач спадкоємицю за заповітом [PERSON] вводив в оману про те, що ніби то з спадкодавцем ([PERSON]Я.) укладено договір оренди землі, що згідно чинного законодавства перехід права власності на орендовану земельну ділянку для другої особи - не є підставою зміни умов або розірвання договору, а для подальшого введення [PERSON] в оману відповідач щорічно включно по 2014 р. «видавав товарну продукцію, яка вирощувалась на землі що належить до СФГ «Світанок». Дізнавшись від правоохоронних органів про те, що договору оренди землі не існує, що Сертифікат на земельну частку (пай) продано ще 02.03.1999р., що щорічні виплати натуроплатою здійснюються відповідачем не обліковано (фактично вкраденою в юридичної особи (орендодавця) - [PERSON] в 2015 році звернулась за судовим захистом. В вище зазначених поясненнях відповідача до Богодухівського РВ ГУМВС від 29.07.2012р. зазначено, що на підставі оспарюваного договору купівлі-продажу та Сертифіката на право на земельну частку (пай) , а також на підставі інших сертифікатів, ним на власне ім'я виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку, який теж позивачі просять визнати недійсним. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України у вищезазначеному рішенні АСХО від 20.09.17. встановлено також обставину, що на підставі розпорядження Богодухівської РДА від 06.05.2004р. «208 [PERSON] видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серії ХР№017660 від 9 вересня 2004 р. на земельну ділянку площею 68,6093 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Богодухівського району Харківської області, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності землею та на право Постійного користування землею, договір оренди землі за №130. Згідно ч.2 ст.26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п.41 «Порядку ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно» на стадії вирішення спору яро право цивільне, суд може зобов'язувати органи державної реєстраційної служби скасувати попередню реєстрацію права та здійснити нову тільки , якщо позивач надасть докази звернення до реєстраційної служби з питання скасувати реєстраційні права та докази відмови державної реєстраційної служби у скасування реєстрації. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися, надали заяви, відповідно до змісту яких позов підтримують у повному обсязі та просять його задовольнити, судові засідання просили проводити за їх відсутності та відсутності їх представника. Відповідачі в судове засідання не з»явилися про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Представник відповідачів в судове засідання не з»явився, надав клопотання, за змістом якого, він

Outcome: partial