Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на легковий автомобіль марки Honda CR-V, 1998 року випуску, колір синій, кузов (шасі) № [NUMBER], універсал, реєстраційний номер [NUMBER], на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2009 року, укладеного з відповідачем, та скасування арешту на вказаний автомобіль, накладеного постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва від 17.11.2010 р. та від 25.06.2012 року у виконавчому провадженні № 22712644. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 грудня 2009 року позивач придбав у відповідача у власність транспортний засіб марки Honda CR-V, 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], згідно укладеного договору купівлі-продажу автомобіля, власником якого був [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого МРЕВ-4 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві 23 червня 2004 року. Здійснення позивачем оплати за автомобіль підтверджується актом передачі-приймання від 08.12.2009 року, підписаного сторонами після отримання відповідачем грошових коштів в сумі 50 000 грн. Після проведеного розрахунку за транспортний засіб, відповідач передав позивачу, як новому власнику, зазначений автомобіль, свідоцтво про реєстрацію ТЗ (технічний паспорт) та два комплекти ключів від автомобіля. Також відповідач видав на імя позивача довіреність на право розпорядження (продати, обміняти, заставляти, здавати в оренду) та користування (експлуатувати, керувати) автомобілем, яка була посвідчена приватним нотаріусом КМНО Кіщак Л.Я. Після цього позивач вільно володів та користувався автомобілем, як об'єктом права власності. 04.01.2017 року позивач звернувся у відповідні органи м. Києва з наміром зареєструвати придбаний автомобіль на своє ім'я та під час здійснення перевірки документів дізнався, що автомобіль згідно постанов відділу ДВС Дніпровського РУЮ м. Києва від 17.11.2010 р, та від 25.06.2012 року перебуває під арештом. На запит від третьої особи у справі була отримана відповідь з повідомленням про те, що до виконавчої служби документи на виконання не надходили та в 2014 р. вся документація була знищена, тому неможливо надати більш детальну інформацію про заборону відчуження автомобіля. У зв'язку з неможливістю проведення реєстрації автомобіля на ім'я позивача він вимушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснив, що відповідач на ім'я позивача неодноразово видавав довіреності щодо розпорядження автомобілем, перші з яких не збереглися, вчасно [PERSON] не здійснив на своє ім'я перереєстрацію транспортного засобу через зайнятість та брак часу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, при цьому пояснив, що кошти за спірний автомобіль за укладеним з позивачем договором купівлі-продажу від [PERSON] він отримав, йому не відомо з приводу яких виконавчих проваджень було накладено арешт на автомобіль, а також те, що він являвся боржником у виконавчих провадженнях, оскільки про це до відома його ніхто не ставив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ-4 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві 23.06.2004 року, [PERSON] є власником автомобіля марки Honda модель CR-V, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску (а.с. 12). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. На підтвердження заявлених вимог суду надано укладений між сторонами договір купівлі-продажу автомобіля від 08 грудня 2009 року, відповідно якого [PERSON] передав у власність [PERSON] автомобіль марки Honda модель CR-V, реєстраційний номер [NUMBER], 1998 року випуску, кузов (шасі) № [NUMBER], колір синій, вартістю 50 000 грн. (а.с. 13-14). Позивачем та відповідачем також підписаний акт передачі-приймання автомобіля від 08.12.2009 року (а.с. 14 зв.). 16.01.2017 року [PERSON] видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кіщак Л.Я., зареєстровану в реєстрі за № 54, якою уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продавати за ціну та на умовах за своїм розсудом, обміняти, здати в позичку чи найм (оренду) належним йому автомобілем марки Honda, модель CR-V, тип Легковий універсал, 1998 року випуску, номер шасі (кузов, рами) [NUMBER], синього кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 15). Довіреність видана терміном до 16.01.2018 року, з правом передоручення повноважень третім особам. За повідомленням Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 15.09.2017 року, яке надане на звернення відповідача, згідно даних АІС «Інком» м. Києва та НАІС МВС України, на підставі постанови № 2057/14 від 28.12.2010 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві, транспортний засіб Honda CR-V, номерний знак [NUMBER], кузов № [NUMBER] значиться під арештом (а.с. 17). Відповідно листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 25.01.2017 року, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 22712644 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3101 виданого 10.09.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва боргу в розмірі 3 171 грн. 67 коп. 25.06.2012 року державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві. Станом на 25.01.2017 року вищевказаний виконавчий документ до відділу повторно не надходив, документація відділу до 2014 року знищена відповідно до порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби (а.с. 16). Відповідно частини 1 статті 321 Цивільного Кодексу України встановлено, що право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За заявленими вимогами позивач просить визнати за ним право власності на легковий автомобіль марки Honda CR-V, 1998 року випуску, колір синій, кузов (шасі) № [NUMBER], універсал, реєстраційний номер [NUMBER], придбаний у відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2009 року. Відповідно положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1, 3 ст. 334 ЦК України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій; державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів може проводитися через центри надання адміністративних послуг, що передбачено Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. N 1388 у редакції постанови КМУ від 23.12.2009 року № 1371 зі змінами (надалі по тексту - Порядок). За вимогами пункту 7 Порядку, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Як визначено пунктом 8 Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є, серед іншого, оформлені в установленому порядку: - договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; - укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Відповідно пунктів 33, 39 Порядку, перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери. При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться. У разі перереєстрації транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію підлягає заміні на загальних підставах. Таким чином, чинне законодавство встановлює правило, що право власності у набувача на автомобіль за укладеним договором купівлі-продажу виникає з моменту проведення державної реєстрації транспортного засобу. В судовому засіданні відповідач пояснив, що кошти від позивача за автомобіль Honda CR-V, реєстраційний номер [NUMBER], у розмірі 50 000 грн. він отримав, автомобіль передав позивачу, ним на ім'я [PERSON] неодноразово видавалася довіреність щодо розпорядження транспортним засобом. Відповідно до ч.7 ст. 319 Цивільного кодексу України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, вставленого законом. Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. В той же час, якщо сторонами угоди, пов'язаної з переходом права власності на майно, не дотримано вимог нормативних актів стосовно реєстрації майна, в даному випадку вищевказаного Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, який є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, то сама лише ця обставина не є підставою для задоволення позову, до того ж спір між сторонами відсутній. Відповідач визнав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Разом з тим, на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В межах даного спору суд не приймає заяву відповідача про визнання позову за відсутності правових підстав щодо цього, оскільки визнання позову суперечить закону та носить формальний характер, що також свідчить про відсутність спору. Заявлені вимоги в частині скасування арешту на вказаний автомобіль, накладеного постановами державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Києва від 17.11.2010 р. та від 25.06.2012 року у виконавчому провадженні № 22712644, є похідними від вимог про визнання за позивачем права власності на транспортний засіб, тому у їх задоволенні також слід відмовити. Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача.

Outcome: dismissed