Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

[PERSON] 22 січня 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2020 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року витребувано у Другої дніпровської держнотконтори копію договору довічного утримання від 04 червня 2019 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2020 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду справи 24 березня 2020 року. Позивач у своєму позові посилався на те, що відповідач є його донькою, вихованням якої з народження і до повноліття, займався він і його дружина. Він забезпечив відповідачеві рівень життя необхідний та достатній для фізичного, розумового, морального та соціального розвитку. [INFO] його дружина померла. Інших дітей, крім [PERSON] він не має. На теперішній час позивач є непрацездатною особою, має ряд захворювань: хронічна ішемія головного мозку ІІІ ступеню з вестибулярним розладом на фоні гіпертонічної хвороби, атеросклероз, він не пересувається, має порушення мови, потребує постійного стороннього догляду та допомоги; отримує пенсію у розмірі 2\~042 гривень, якої недостатньо для оплати комунальних платежів, придбання продуктів харчування та медичних препаратів. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на своє утримання, але відповідач матеріальну допомогу у добровільному порядку не надає, хоча працює і має стабільний дохід. Просив стягувати з відповідача на свою користь та утримання аліменти у розмірі ј частини її заробітку щомісяця, до покращення його матеріального стану, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову. Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження та позов з додатками. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач про задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що [PERSON] проживав у своєї сестри [PERSON] Наприкінці 2018 року він переніс інсульт і донька забрала його проживати разом з нею та її родиною, доглядала за ним. У лютому 2019 року представник позивача, [PERSON] , який є братом відповідача по матері від першого шлюбу, запропонував здійснювати догляд за батьком та проживати в квартирі. Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] матері відповідача, [PERSON] позивачеві, відповідачеві, її доньці [PERSON] та братові [PERSON] по 1/5 частині кожному. Після переїзду в інше помешкання у лютому 2019 року, відповідач намагалася відвідувати батька, слідкувати за його здоров`ям, надавати допомогу, однак, її брат [PERSON] спілкування уникав, до квартири її не пускав, ключі від квартири надавати відмовився. Крім того зазначила, що немає достовірних відомостей про те, чи отримує її батько лікарські препарати, які йому призначені, суду не надано. 04 червня 2019 року Другою дніпровської державною нотаріальною конторою було посвідчено договір довічного утримання, укладений між позивачем та [PERSON] , за умовами якого останній зобов`язався утримувати позивача довічно. Вважає, що суду не надано доказів, що позивач потребує матеріальної допомоги від відповідача, оскільки він отримує пенсію та довічний догляд йому має забезпечувати [PERSON] , на користь якого укладено договір, та який є представником позивача по даній цивільній справі. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с. 6), що не заперечувалося відповідачем. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 7). [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком, розмір якої з липня 2019 року по грудень 2019 року склав 12\~194 гривні 50 коп. (а.с. 10). Позивач має захворювання: хронічна ішемія головного мозку ІІІ ступеню з вестибулярним розладом на фоні гіпертонічної хвороби, атеросклероз, гіпертензія серця, не мобільний, має порушення мови, потребує постійного стороннього догляду та допомоги (а.с. 8). Відповідно до довідки № 11251, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 31 жовтня 2019 року, [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (а.с. 9). 04 червня 2019 року між [PERSON] і [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений Другою дніпровською державною нотаріальної конторою і зареєстрований у реєстрі за № 3-698 (а.с. 48-49). Відповідно до умов зазначеного договору набувач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати [PERSON] лікарськими засобами, на підставі рецептів лікарів на його лікування, на середню суму 500 гривень, та продуктами харчування на суму 500 гривень. Відповідач участі в утриманні батька не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 51\~Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно з ч. 1 ст.\~202\~СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як зазначено у п.п. 16 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року за № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб», утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за сумісництвом, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності. У відповідності до ст.\~205\~СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Судом встановлено, що позивачу 71 рік, він має захворювання і потребує стороннього догляду, як медичного так і особистого. Такий догляд йому надає лише особа, на користь якої укладено договір про довічне утримання, [PERSON] . Так, він і особисто його доглядає, і придбаває медикаменти та продукти харчування. Непрацездатність позивача підтверджується довідкою про доходи, виданою ГУ ПФУ у Дніпропетровській області № 2555 4055 2357 1370 від 20 січня 2020 року та випискою з медичної карти амбулаторного хворого, виданою КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Дніпровської міської ради, в якій зазначено, що позивач має наступні захворювання: хронічна ішемія головного мозку ІІІ ступеню з вестибулярним розладом на фоні гіпертонічної хвороби, атеросклероз, гіпертензія серця, порушення мови, не мобільний. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач за батьком не доглядає з лютого 2019 року, про що відповідачем не заперечувалося, матеріальної допомоги на утримання свого батька в добровільному порядку не надає, має офіційне працевлаштування; судом враховується також і те, що між позивачем та його представником укладено договір довічного утримання, за умовами якого [PERSON] зобов`язаний утримувати позивача. Разом з тим, зазначена обставина не звільняє відповідача від обов`язку утримувати батька, тому з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь та утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частки всіх видів її доходів. Суд критично оцінює твердження відповідача, що її брат перешкоджає їй у спілкуванні з батьком та не надає ключі від квартири, оскільки [PERSON] є співвласницею квартири, про що вона сама зазначає, а отже, і має законне право на доступ до своєї власності та відвідування батька, а тому зазначені обставини суд не приймає як об`єктивні. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання непрацездатного батька з дня подання позову до суду, тобто з 22 січня 2020 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial