Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) в особі свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею в житловому приміщенні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на праві особистої власності, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, їй належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстрований її син, [PERSON] , а вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає у цьому будинку разом з двома синами: [PERSON] , 2001 року народження, та [PERSON] , 2011 року народження. Також у належному їй будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який фактично не проживає в даному житловому приміщенні з квітня 2018 року. Після розірвання шлюбу він виселився з її будинку і поїхав на заробітки, його місце перебування їй невідоме. Відповідач не проживає у належному їй будинку більше одного року, не приймає участі в утриманні будинку, в оплаті комунальних послуг, він не надає довідок про доходи, що позбавляє її оформити субсидію. Вважає, що відповідач втратив право проживання на її житловій площі, у зв`язку з тривалою, понад шість місяців без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, тому і просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловою площею в житловому приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про надходження позовної заяви та відкриття провадження у справі через оголошення на сайті суду, відзиву не надав. Враховуючи, що від позивача не надходила заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та розгляд справи в спрощеному порядку без виклику сторін, суд вирішив розглянути справу в спрощеному порядку без винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим Глухівською районною державною нотаріальною конторою Сумської області 04.07.2013, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.5). З копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.07.2013 вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, є власником нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно копії рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06.03.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). З повідомлення відділу ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради № 711/01-12 від 18.09.2019 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 05.08.2015 (а.с.8). З наданих копій довідок головою квартального комітету Фастовою Л.І. 30.05.2019 та 31.05.2019 вбачається, що [PERSON] , 1975 р.н., зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] і має наступний склад сім`ї: [PERSON] , 2001 р.н. (проживає без реєстрації), [PERSON] , 2011 р.н. (проживає без реєстрації); також за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , 1998 р.н., та [PERSON] , 1975 р.н., але не проживає. Зі слів сусідів [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з квітня 2018 року (а.с.9-10). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно із частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини першої статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до статті 72 Житлового Кодексу України (далі - ЖК України), визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім`ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Із пояснень Позивача викладених в позові та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік. Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у будинку порушує права Позивача як власника, так як Позивач обмежена у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач в будинку не проживає, витрат по утриманню житла не несе. За таких обставин суд приходить до висновку про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловою площею в житловому приміщенні житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved