Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

[PERSON] , в особі представника - адвоката Чир Н.І., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2013 року, в якому у них народилася одна дитина, дочка [PERSON] , [INFO] . Поряд з тим, зазначила, що з самого початку їх спільного проживання, між ними була злагода, але згодом на грунті зловживання відповідачем спиртними напоями, почалися сімейні суперечки і скандали. ЇЇ зауваження і вимоги щодо сімейних обов`язків, відповідач сприймав агресивно. З метою збереження сім`ї, прощала відповідача, проте з часом нічого не змінювалося, а стало ще гірше. Тому, у квітні 2020 року перейшла жити до своєї матері і з того часу сторони не підтримують подружні відносини та не спілкуються. За таких обставин вважає, що шлюб між ними існує формально, подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, у зв`язку з чим просила суд шлюб між ними розірвати, і після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 06 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. Як встановлено з наявного в матеріалах справи поштового повідомлення, відповідач 14 травня 2021 року отримав ухвалу суду про відкриття провадження, копію позовної заяви та додані до такої документи, а 17 травня 2021 року подав до суду заяву, у якій зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, що сторонами не оспорювалося, стверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 19 травня 2016 року Тернопільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 05 вересня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області, про що складено відповідний актовий запис № 50. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище дружині « [PERSON] ». Від шлюбу подружжя має одну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. Через негативну поведінку відповідача, сторони з квітня 2020 року подружні відносини не підтримують та не спілкуються. Наміру зберегти шлюб сторони не висловили. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а його розірвання не суперечить будь-чиїм законним правам та інтересам. Поряд з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат у виді судового збору. Тому, враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved