Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування квартирою. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачам на праві спільної сумісної власності (в рівних долях) належить квартира [ADDRESS]. З відповідачем [PERSON] познайомився влітку 2013 року в м. Одеса, де навчалась відповідач. Враховуючи встановлення дружніх відносин з відповідачем, [PERSON] після закінчення навчання відповідача, запропонував їй спільно проживати в зазначеній квартирі. Крім того, на прохання [PERSON] інші позивачі - співвласники квартири надали згоду на реєстрацію в квартирі відповідача для можливості працевлаштування в м. Києві та отримання у разі необхідності медичної допомоги. Відповідач у спірній квартирі не проживає з вересня 2013 року, а оскільки відносини між [PERSON] та відповідачем не склалися, вони вирішили припинити стосунки і 14 жовтня 2014 року відповідач виїхала з м. Києва для проживання в іншу місцевість, куди саме позивачам не відомо. Власних речей у квартирі позивачів відповідач не залишила, перешкод у проживанні у квартирі відповідачу не чинилося. Проте відповідач зареєстрована у належній позивачам квартирі, що тягне додаткові витрати на утримання вказаного житла та позбавляє позивачів можливості вільно користуватися та розпоряджатися власною квартирою. Зазначили, що підтвердженням не проживання відповідача є довідки Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві та КП «Житлосервіс «Оболонь», згідно яких відповідач не зверталась до вказаних установ з заявами та скаргами про неможливість проживання у квартирі чи створення позивачами перешкод у користуванні квартирою. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач більше року без поважних причин не проживає за місцем реєстрації в належній позивачам квартирі, позивачі просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Позивач [PERSON], допитаний за його згодою в якості свідка, в судовому засіданні пояснив, що з відповідачем він познайомився влітку 2013 року в м. Одеса, де відповідач закінчувала навчання в університеті. Після закінчення навчання позивач запропонував відповідачу переїхати для спільного проживання до Києва та зареєстрував відповідача у спірній квартирі за згодою інших співвласників. Проживали разом у спірній квартирі близько місяця і у вересні 2013 року [PERSON] та відповідач переїхали разом зі своїми речами проживати в іншу квартиру. У жовтні 2014 року стосунки між ними припинилися, відповідач залишила Київ, а позивач повернувся проживати до батьків. Після того відповідача жодного разу не бачили, перешкод їй у користуванні квартирою не чинили, її речі у квартирі відсутні. Відповідач, яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Представник позивачів та позивач [PERSON] проти заочного розгляду справи не заперечували. Заслухавши пояснення представника позивачів, позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 13 січня 1998 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 20 лютого 1998 року за №1107 . У вказаній квартирі згідно довідки форми № 3 КП «Житлосервіс «Оболонь» від 22 жовтня 2014 року № 1986 зареєстровані позивачі (батьки та їх син) та відповідач [PERSON] - без підтвердження родинних стосунків (з 08 серпня 2013 року). Відповідно до вимог ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в квартирі не проживає без поважних причин з вересня 2013 року, що підтверджується показами позивача, довідкою КП «Житлосервіс «Оболонь» №449 від 07 листопада 2014 року про відсутність з боку відповідача заяв чи скарг щодо неможливості користування квартирою, відповіддю з Оболонського РУГУ МВС України у м. Києві від 07 листопада 2014 року №52/207-аз щодо відсутності звернень відповідача щодо чинення перешкод у проживанні в квартирі, позовні вимоги про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою, підлягають задоволенню.

Outcome: approved