Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

[PERSON] 18 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації мотивуючи свої вимоги тим, що вона та її брат [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS], але відповідач з 2009 року в зазначеному будинку не проживає, речей своїх не утримує, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Просила визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гольдінова О.В. в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо зняття його з реєстрації. Третя особа: Бондарівська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] і це підтверджується довідкою Бондарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області за № 129 від 18 березня 2016 року. З 2009 року відповідач [PERSON] не користується житловим приміщенням без поважних причин. Поважності причин, з яких він не користується спірним житлом, в судовому засіданні встановлено не було. Добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, оскільки був відсутнім в ньому без поважних причин понад встановлений законом термін. Термін відсутності відповідача понад строки встановлені законом підтверджується актами від 10 липня 2015 року, 12 жовтня 2015 року, 15 березня 2016 року, складеними комісією в складі депутатів Бондарівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та двох жителів с. Остапці та погодженими секретарем сільської ради. З огляду на викладене, суд приходить до думки про законність та обґрунтованість позову щодо визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому його задовольняє.

Outcome: approved