Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Петропавлівському району та місту Першотравенськ Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - третя особа 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] (далі - третя особа 2) про визнання батьківства. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він протягом 2015 - 2016 років зустрічався з третьою особою 2. У 2016 році він підписав контракт на проходження військової служби в Збройних Силах України, і до цього часу перебуває на контрактній службі. Перед підписанням контракту позивач та третя особа 2 посварилися і припинили свої стосунки. 13.06.2017 третя особа 2 та відповідач уклали шлюб. В червні 2018 року відповідач подав заяву до третьої особи 1 та визнав своє батьківство щодо доньки [PERSON] , на підставі чого внесено зміни до актового запису про народження, і записано доньку як [PERSON] . У грудні 2018 року позивач дізнався від третьої особи 2, що коли вони розійшлися, то вона була вагітна від позивача, і [INFO] народила доньку [PERSON] . 13.02.2019 рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області розірвано шлюб між відповідачем та третьою особою 2. Позивач та третя особа 2 відновили свої стосунки, стали проживати однією сім`єю, і 22.10.2019 уклали шлюб. Позивач просить суд визнати його батьком [PERSON] , та внести зміни до актового запису № 01 від 11.01.2017 про народження [PERSON] , змінивши відомості в графі батько з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи 1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа 2 в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4). Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.5). Судом встановлено, що позивач протягом 2015 - 2016 років постійно проживав на території Петропавлівського району Дніпропетровської області, та зустрічався із третьою особою 2 і перебував з нею у інтимних стосунках. В 2016 році позивач посварився з третьою особою 2 та виїхав на постійне місце проживання до смт. Меліоративне Новомосковського району Дніпропетровської області, де до цього часу проживає та проходить військову службу в Збройних Силах України по контракту. Позивач від спільних знайомих дізнався, що третя особа 2 вийшла заміж за іншого чоловіка та народила дитину. 02.01.2017 третя особа 2 народила доньку [PERSON] , стосовно батька якої був зроблений запис відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, що. Через образу на позивача вона позивачу нічого не повідомила про вагітність та народження доньки. 13.06.2017 третя особа 2 уклала шлюб з відповідачем і взяла собі його прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13.06.2017. У червні 2018 року відповідач подав до органів РАЦС заяву про визнання батьківства щодо доньки [PERSON] . На підставі його заяви 05.06.2018 до актового запису про народження внесено зміни та відповідача записано батьком [PERSON] , що вбачається із повторного свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 05.06.2018 та з рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2019 у справі № 188/96/19, у якому зазначено, що згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян до актового запису змін, доповнень № 00021922593, сформованого 22.01.2019, внесено відомості до актового запису про народження № 01 від 11.01.2017 [PERSON] відповідно до ст. 126 СК України про визнання батьківства відповідачем та змінено на [PERSON] , яку він удочерив. В грудні 2018 року позивач, перебуваючи на території смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, випадково зустрівся із третьою особою 2, між ними відновились стосунки і вони почали спільно проживати в смт. Меліоративне. Третя особа 2 повідомила позивачу, що вона завагітніла саме від позивача, про що їй стало відомо після його від`їзду до смт. Меліоративне. З кінця 2018 року позивач та третя особа 2 проживають разом, та ведуть спільне господарство, донька [PERSON] мешкає разом з ними. Відповідач запропонував третій особі 2 вступити з ним у шлюб, на що вона погодилася. За рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 13.02.2019 у справі № 188/96/19, яке набрало законної сили 15.03.2019, шлюб між третьою особою 2 та відповідачем було розірвано. 22.10.2019 позивач та третя особа 2 уклали шлюб і остання взяла собі прізвище свого чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22.10.2019. Обставини, викладені позивачем у позовній заяві, підтверджені письмовими доказами, відповідачем та третіми особами не оспорюються, позовні вимоги відповідач визнав у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 129 Сімейного кодексу (далі - СК) України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У ч.3 ст. 128 СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Приймаючи до уваги, що позивач вважає себе батьком дитини і фактично утримує та виховує дитину, яка разом з матір`ю проживає в його сім`ї, він є належним позивачем. Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь - які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи. Оскільки, визнання батьківства є суб`єктивною обставиною, яке знайшло свої відображення в певних діях позивача, а саме: матеріальне утримання дитини, піклування про дитину, суд розцінює як достовірні докази визнання позивачем свого батьківства. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення таких змін. Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Позивачу про його батьківство стало відомо зі слів третьої особи 2 у грудні 2018 року. З позовними вимогами про визнання свого батьківства він звернувся 29.10.2019, тобто у межах строку позовної давності, який згідно з ч.2 ст.129 СК України становить один рік, і перебіг якого починається з дня, коли він дізнався про своє батьківство. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 СК, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Враховуючи, що позов задоволено повністю, судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп., підтверджені квитанцією банку, підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 128, 129, 134 СК України та

Outcome: approved