Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Укргіпроцукор» (далі - відповідач, ПрАТ «Укргіпроцукор»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 87 487,61 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, суму в розмірі 1 586,18 грн. у відшкодування збитків, заподіяних у зв'язку із необхідністю захисту прав та проведенням експертизи. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 27.12.2012 року вона уклала з відповідачем публічний договір щодо зберігання автомобіля «Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], на автостоянці та залишила автомобіль на паркувальному місці № 34 на території ПрАТ «Укргіпроцукор», що підтверджується відповідним чеком. При цьому, на в'їзді на територію стоянки та на самій території наявні великі оголошення «ОХОРОНА». Отже, позивач вважала, що ПрАТ «Укргіпроцукор» надає послуги автостоянки у відповідності з Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках. Коли наступного разу позивач з'явилась на автостоянці - 04.01.2013 року, вона виявила, що автомобіль одержав пошкодження внаслідок падіння затверділого снігу (льоду) з розташованої поруч будівлі. З метою встановлення розміру завданої матеріальної шкоди [PERSON] звернулась до спеціалістів КНІДСЕ та за результатами дослідження було складено висновок від 08.02.2013 року, згідно якого матеріальний збиток, заподіяний пошкодженням автомобіля Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], складає 87 487,61 грн. Крім того, за проведення дослідження [PERSON] було сплачено 1 586,18 грн. З метою здійснення добровільного відшкодування ПрАТ «Укргіпроцукор» завданих позивачу збитків 21.03.2013 року [PERSON] направила на адресу відповідача претензію з пропозицією сплатити кошти протягом десяти днів з дня одержання претензії, проте, претензія залишена без виконання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2013 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Укргіпроцукор» про відшкодування завданих збитків в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» та справу призначено до судового розгляду. 31.07.2013 року відповідач надав письмові заперечення на позов в яких просив в позові відмовити, оскільки по-перше, в структурі ПрАТ «Укргіпроцукор» відсутній такий структурний підрозділ як автостоянка, яка б надавала послуги щодо зберігання транспортних засобів, Статутом підприємства визначено, що предметом діяльності є послуги по наданню місць для розміщення транспортних засобів на прилеглій території; по-друге, фіскальний чек на підтвердження укладення публічного договору 27.12.2012 року видано не було, а він був виписаний лише 28.12.2012 року та переданий позивачу 04.01.2013 року, а лід впав на автомобіль 27.12.2012 року, тобто на момент одержання автомобілем пошкоджень договору не існувало; по-третє, наданий позивачем висновок експертного товарознавчого дослідження від 08.02.2013 року прийнято з грубим порушенням вимог чинного законодавства, оскільки калькуляція вартості відновлювального ремонту за результатами технічного огляду транспортного засобу не складалась. Крім того, особа, яка ставила машину не зреагувала на попередження охоронця про можливе падіння снігу, отже, проявила особисту необережність та 04.01.2013 року позивачем не було викликано ДАІ для складання протоколу чи аварійного комісара. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.07.2013 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2014 року провадження у справі було відновлено. Протокольною ухвалою суду від 31.07.2013 року було задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків та в судовому засіданні 31.03.2014 року допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Протокольною ухвалою суду від 31.03.2014 року було задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та в судовому засіданні 16.04.2014 року допитано в якості свідків [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні 16.04.2014 року представник позивача надав заяву про додаткові підстави відповідальності відповідача в якій зазначив, що 05.01.2014 року [PERSON] звернулась до Печерського РУ ГУ МВС України із заявою стосовно фіксації події щодо пошкодження її автомобіля та 10.01.2014 року одержала висновок, згідно якого ПрАТ «Укргіпроцукор» є співвласником будівлі за адресою: вул.. Щорса, 31, м. Київ. Отже, ПрАТ «Укргіпроцукор» як власник згідно норм чинного законодавства, зобов'язаний здійснювати всі дії, необхідні для прибирання будівлі і території та забезпечення безпеки майна та людей, чого зроблено не було. Отже, оскільки тягар утримання майна несе власник, відтак, він відповідає за завдану шкоду. Крім того, представник позивача зауважив, що публічний договір вважається укладеним з моменту надходження оплати в касу відповідача, отже договір було укладено 27.12.2012 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з урахуванням заяви про додаткові підстави відповідальності відповідача та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, з викладених у письмових запереченнях підстав. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 27.12.2012 року між [PERSON] та ПрАТ «Укргіпроцукор» було укладено публічний договір щодо стоянки автомобіля Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], який, згідно свідоцтва [NUMBER], на праві власності належить позивачу. Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Про укладення договору свідчить фіскальний чек від 28.12.2012 року № 5441, згідно якого позивач сплатила 270,00 грн. за дев'ять днів (т. 1 а. с. 8). Як визначено у п. 2.2 Статуту ПрАТ «Укргіпроцукор», предметом діяльності останнього є, зокрема, послуги по наданню місць для розміщення транспортних засобів на прилеглій території (т. 1 а. с. 60-87). Аналогічні послуги зазначені у фіскальному чеку, що був виданий позивачу, та на щиті на території ПрАТ «Укргіпроцукор» (т. 1 а. с. 28). При цьому, суд зазначає, що договір між позивачем та відповідачем було укладено саме 27.12.2012 року, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], проте, фіскальний чек було вибито лише 28.12.2012 року, оскільки [PERSON], який працював 27.12.2012 року, не знав як це зробити. Крім того, про укладення договору саме 27.12.2012 року свідчить сума у фіскальному чеку, а саме, 270,00 грн. за дев'ять днів при ціні 30,00 грн. за добу, враховуючи, що автомобіль забирали 04.01.2013 року. 04.01.2013 року [PERSON], прийшовши у ПрАТ «Укргіпроцукор» за адресою: вул.. Щорса, 31, м. Київ, виявила свій автомобіль Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], пошкодженим. 05.01.2013 року [PERSON] повідомила про даний факт Печерське РУ ГУ МВС України, за наслідками звернення останнім проведено перевірку та вказано на відсутність повноважень міліції для притягнення до відповідальності та відшкодування шкоди (т. 1 а. с. 32, т. 2 а. с. 115). 31.01.2013 року за заявою [PERSON] в присутності представників ПрАТ «Укргіпроцукор» було здійснено огляд автомобіля Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], за наслідками якого складено Акт (т. 1 а. с. 15). 08.02.2013 року на замовлення [PERSON] було складено Висновок № 627/13-54 експертного автотоварознавчого дослідження, згідно якого матеріальний збиток, заподіяний пошкодженням автомобіля Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], з урахуванням обставин, що викладені в дослідницькій частині висновку, складає 87 487,61 грн., в тому числі втрата товарної вартості - 7 860,37 грн. (т. 1 а. с. 9-19). Витрати на проведення експертного дослідження склали 1 471,20 грн. та були сплачені [PERSON] разом із комісійними доходами (т. 1 а. с. 20). 21.03.2013 року адвокат [PERSON] направив на адресу ПрАТ «Укргіпроцукор» претензію щодо здійснення відшкодування завданих збитків, в якій просив протягом 10 днів з дня одержання претензії відшкодувати [PERSON] збитки, завдані внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 87 487,61 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 1 586,18 грн. (т. 1 а. с. 33-36). Претензія була одержана ПрАТ «Укргіпроцукор» 27.03.2013 року, проте, кошти позивачу не сплачені. Так, ПрАТ «Укргіпроцукор» є співвласником будівлі за адресою: м. Киів, вул. Щорса, 31, та 18/100 частин будівлі знаходиться на його балансі. Також ПрАТ «Укргіпроцукор» користується земельною ділянкою за вказаною адресою разом з іншими орендарями на підставі Договору оренди від 03.06.2003 року. Як визначено у ст.. 321 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 322 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Аналізуючи викладене, враховуючи, що ПрАТ «Укргіпроцукор» є співвласником будівлі за адресою: м. Киів, вул. Щорса, 31, та 18/100 частин будівлі знаходиться на його балансі, а також, що ПрАТ «Укргіпроцукор» користується земельною ділянкою за вказаною адресою разом з іншими орендарями на підставі Договору оренди від 03.06.2003 року та на своїй території здійснює надання місць для розміщення транспорту, то ПрАТ «Укргіпроцукор» несе ризик випадкового пошкодження майна, що перебуває на його території. Згідно п.п. 7.5.3, п. 7.5 Розділу VІІ Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської Ради від 25.12.2008 року № 1051/1051 (далі - Правила), які є обов'язковими для виконання всіма розміщеними на території м. Києва підприємствами, установами та організаціями, очищення дахів та козирків від снігу та бурульок проводиться негайно з дотриманням затверджених заходів щодо безпеки руху пішоходів (транспортних засобів). Необхідно огороджувати небезпечні місця на тротуарах, переходах, виставляти вартових. Сніг та льодові бурульки, скинуті з дахів, необхідно окупувати і протягом доби вивозити. Відповідно до п.п. 3.1.4 Правил, утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій. Отже, очищення дахів та козирків від снігу та бурульок це обов'язок ПрАТ «Укргіпроцукор», який ним належним чином не був виконаний, внаслідок чого автомобіль Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], що належить позивачу був пошкоджений в результаті падіння льоду з покрівлі будинку відповідача. Таким чином, винним у пошкодженні автомобіля Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], є ПрАТ «Укргіпроцукор». Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, шкода завдана [PERSON] внаслідок пошкодження її автомобіля Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], підлягає відшкодуванню в повному обсязі ПрАТ «Укргіпроцукор». Згідно висновку № 627/13-54 експертного автотоварознавчого дослідження від 08.02.2013 року, матеріальний збиток, заподіяний пошкодженням автомобіля Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], з урахуванням обставин, що викладені в дослідницькій частині висновку, складає 87 487,61 грн. (т. 1 а. с. 9-19). Витрати на проведення експертного дослідження, сплачені [PERSON], склали 1 471,20 грн. що підтверджується квитанцією від 04.02.2013 року (т. 1 а. с. 20). Згідно Висновку № 8073 судової автотоварознавчої експертизи від 27.01.2014 року, проведеного Незалежним інститутом судових експертиз за вибором відповідача, розмір прямого матеріального збитку, спричиненого [PERSON] у зв'язку із пошкодженням автомобіля Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], становить 87 487,61 грн. (т. 2 а. с. 2-16). При цьому, суд зазначає, що обидва висновки встановили однаковий розмір матеріального збитку, відтак, у суду відсутні правові підстави не приймати вказані висновки в якості належних та допустимих доказів. Твердження ПрАТ «Укргіпроцукор», що вартість запчастин, які зазначені у висновку, суттєво завищена, не приймаються судом до уваги, оскільки ремонт автомобіля Мазда 3», державний номерний знак [NUMBER], не здійснено, а згідно наданого відповідачем листа ТОВ «ВІДІ СКАЙ МОТОРЗ» від 10.04.2014 року, інформація про вартість запитуваних запасних частин станом на грудень 2012 року у товаристві не збереглась (т. 2 а. с. 137). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так, представник відповідача з посиланням на лист ТОВ «ВІДІ СКАЙ МОТОРЗ» від 10.04.2014 року зазначає, що вартість запасних частин станом на березень 2014 року значно дешевше, ніж зазначено у висновку, беручи до уваги, що ціни зросли, не приймаються судом до уваги, оскільки всі доводи мають підтверджуватись належними та допустимими доказами та не можуть базуватись на припущеннях, а ПрАТ «Укргіпроцукор» не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження заподіяння позивачеві шкоди в іншому - меншому розмірі. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з ПрАТ «Укргіпроцукор» на користь [PERSON] 87 487,61 грн. у відшкодування шкоди, завданої майну, та 1 471,20 грн. 20 у відшкодування витрат на проведення експертизи є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення з ПрАТ «Укргіпроцукор» інших витрат в розмірі 114,98 грн., то вони не пілягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження того, що вони понесені [PERSON] у зв'язку із неправомірними діями ПрАТ «Укргіпроцукор». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як визначено у ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а суд задовольняє позов частково, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 889,59 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial