Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2015 року звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], [INFO] і просить виселити останнього з квартири № 213, що по вул. Ніни Вівчаренко, 13 в м. Галичі Івано-Франківської області, без надання іншого житлового приміщення. В позовній заяві [PERSON] посилається на ті обставини, що вона є квартиронаймачем двохкімнатної квартири, що знаходиться в гуртожитку для малих сімей по вул. Ніни Вівчаренко, 13/213 в м. Галичі Івано-Франківської області. Квартира не приватизована. Крім неї, в даній квартирі зареєстрований і проживає її повнолітній син, [PERSON], [INFO]. Останній веде себе аморально, обзиває її нецензурними словами, пошкоджує майно, вдається до фізичної розправи відносно неї. Вона неодноразово зверталась із заявами до правоохоронних органів для вжиття заходів впливу щодо відповідача. Однак останній, став ще агресивнішим. Систематично порушуючи правила співжиття, він робить проживання з ним в одній квартирі неможливим, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними. Просить позов задовольнити. При цьому подала письмову заяву, в якій вказує, щоб розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився втретє, хоч вчасно і належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, надані позивачем [PERSON] суд вважає, що позовна заява обгрунтована і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивач є квартиронаймачем двохкімнатної квартири, що знаходиться в гуртожитку для малих сімей по вул. Ніни Вівчаренко, 13/213 в м. Галичі Івано-Франківської області. Квартира не приватизована. Крім неї, в даній квартирі зареєстрований і проживає її повнолітній син, [PERSON], [INFO]. Останній веде себе аморально, обзиває її нецензурними словами, пошкоджує майно, вдається до фізичної розправи відносно неї. Його триваюча антигромадська поведінка унеможливлює подальше співжиття з ним інших членів сімї. Позивач неодноразово зверталася із заявами до правоохоронних органів для вжиття заходів впливу щодо відповідача, які застосовувалися щодо нього і виявилися безрезультатними. Так, з копій листів Галицького районного відділу внутрішніх справ відповідно від 10 березня 2015 року, 14 квітня 2015 року, 05 червня 2015 року та 19 серпня 2015 вбачається, що за вчинення насильства в сімї відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178, ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу України, якщо члени сімї наймача, які проживають разом з ним, систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання із ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.17 постанови від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Згідно ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Беручи до уваги офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню осіб на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватися письмовими доказами. Надані на підтвердження заявлених позовних вимог відповіді листів Галицького районного відділу внутрішніх справ є належними доказами по справі, оскільки містять дані про протиправну поведінку відповідача, що робить неможливим для інших проживання з ними в будинку. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст. 116 Житлового кодексу України,

Outcome: approved