Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), за участю третіх осіб Орган опіки та піклування Тальнівської обєднаної громади Черкаської області, Орган опіки та піклування Тальнівської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні бабусі з дитиною. Позовні вимоги мотивовані тим, що Позивач є бабою [PERSON], 23.04.2015 народження. Відповідач не дозволяє позивачу спілкуватись з онуком та брати участь у його вихованні, чинить в цьому перешкоди. Разом з тим, Позивач бажає брати участь у вихованні онука та просить суд зобовязати Відповідача визначити такий спосіб участі у вихованні унука: систематичні побачення щотижня в середу з 16.00 год. До 20.00 год. За місцем проживання Позивача в присутності матері. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила суд про його задовольнити. Відповідач позов не визнала посилаючись на підстави викладені в письмовому запереченні (а.с.26), просила відмовити в задоволенні вимог позивача та встановити такий порядок зустрічей позивача з онуком: субота і неділя з 10.00 год. до 12.00 год. тільки в присутності матері. Представник третьої особи в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, заслухавши думку третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що [PERSON], який народився 23.04.2015 є онукою Позивача, проживає, окремо від баби (Позивача), разом зі своєю матірю (Відповідачем), та перебуває на утриманні Відповідача. Відповідно до рішення Тальнівського районного суду від 19.05.2016 у справі №704/273/16-ц, встановлено [PERSON], який є батьком [PERSON], наступні дні та години для спілкування з сином: щосуботи з 17.00 год. до 20.00 год. та щонеділі з 12.00 год. до 15.00 год. в присутності матері дитини у визначеному за домовленістю батьків дитини місці. Відповідно до\~статті 257 СК України\~баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Суд, враховуючи, що позивач має право щодо виховання та розвитку дитини (онука), відповідач має бажання реалізувати це право та з урахуванням інтересів дитини, її малолітнього віку, психічного та фізичного стану малолітньої дитини, розпорядку дня малолітньої дитини та необхідність підтримки родинних відносин, місце проживання дитини, яке є разом з матірю окремо від бабусі, дійшов висновку про те, що спосіб участі бабусі у вихованні дитини, який запропонований матірю дитини а саме: щосуботи і щонеділі з 10.00 год. до 12.00 год. тільки в присутності матері, є достатнім способом захисту прав позивача на участь у вихованні онука та особисте спілкування з ним. Так, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст.\~ст. 27 - 30 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВРУ №789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, чинним законодавством України не передбачено обовязку матері доставляти дитину до оселі Позивача. Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, тому вимога доставити дитину до оселі бабусі для спілкування суперечить нормам Конституції України та задоволенню не підлягає. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та зобов'язання відповідачів не перешкоджати позивачу у спілкуванні та вихованні онуки та необхідність визначення способу участі позивача у вихованні онуки за наступним графіком побачень, а саме: щосуботи з 10.00 год. до 12.00 год. та щонеділі з 10.00 год. до 12.00 год. в присутності матері дитини за місцем проживання матері та дитини. Слід зазначити, що у разі зміни обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо участі бабусі у вихованні онука, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні онука та спілкуванні з ним. На підставі викладеного,

Outcome: partial