Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] 02 серпня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до територіальної громади в особі [PERSON] міської ради та [PERSON], треті особи Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив № 314» та [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що її мати [PERSON] була членом ОК «ЖБК № 314». 13 січня 2016 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на зазначену квартиру. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивач, яка належним чином прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом було відмовлено їй в видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю реєстрації права власності на спірну квартиру. Позивач просила визнати за нею право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 13 січня 2016 року. У своїй заяві від 14 лютого 2017 року позивач просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник територіальної громади в особі [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Відповідач [PERSON] у заяві від 14 лютого 2017 року просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник ОК «ЖБК № 314» у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. 03 жовтня 2016 року до суду надійшло повідомлення Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника відповідно до діючого законодавства. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] (Шелгунова) у м. Дніпропетровську була надана [PERSON] на підставі ордеру № 1128 від 21 квітня 1982 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради народних депутатів на підставі списків ЖБК № 314, затверджених виконкомом міськради народних депутатів м. Дніпропетровська від 25 лютого 1981 року № 117 § 13 (а.с. 18). [PERSON] була членом ОК «ЖБК № 314», проживала за адресою: [INFO] ([PERSON])[ADDRESS] та сплатила вартість зазначеної квартири в сумі 7787,00 руб., заборгованості немає (а.с. 96, 121). 13 січня 2016 року [PERSON] померла (а.с. 19). Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який належним чином прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої 13 січня 2016 року, є позивач донька спадкодавця (а.с. 75-77), оскільки вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 74 оберт). [PERSON] (чоловік спадкодавця) на спадщину не претендує (а.с. 72). Однак, постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] державної нотаріальної контори від 19 липня 2016 року позивачу було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю реєстрації права власності на спірну квартиру (а.с. 82). На підставі ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно п. 8 Постанови Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З урахуванням того, що паєнакопичення по квартирі [ADDRESS] були виплачені [PERSON] повністю, то спірна квартира увійшла до складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], померлої 13 січня 2016 року. Відповідно до технічного паспорту, складеного ФОП [PERSON] станом на 28 травня 2016 року, квартира [ADDRESS] (Шелгунова) у м. Дніпропетровську загальною площею 67,8 кв.м., житловою 47,2 кв.м. (а.с. 11-14). Оскільки позивач належним чином прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], померлої 13 січня 2016 року, а [PERSON] на спадщину не претендує, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 13 січня 2016 року. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні та обґрунтовані, а, отже, підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved