Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] (далі відповідач), [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 62 по вул.Слобожанська у м.Покровську Донецької області, та примусово зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначено, що зазначений будинок належить позивачу на праві приватної власності, в ньому, окрім позивача, зареєстрований її онук відповідач, який фактично з лютого 2012 року не проживає в будинку, комунальні платежі не сплачує, ніяких його речей в будинку немає. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення на зареєстровану адресу його місця проживання повістки про виклик до суду, відповідна поштова кореспонденція повернута на адресу суду неврученою адресату через закінчення терміну зберігання. Відповідно до відмітки на повістці на 16.01.2019 місце знаходження відповідача не відоме, що унеможливило її вручення відповідачеві. З огляду на приписи ст.128 та ст.130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа сектор реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП м.Покровськ правом участі в судовому засіданні не скористався, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, просить розглянути справу на розсуд суду. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України, у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Житловий будинок №62 за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вул.Слобожанська на підставі Договору купівлі-продажу від 23.11.1995, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області [PERSON], реєстраційний номер 7496, на праві власності належить позивачу, відповідне право зареєстровано за позивачем КП «Бюро технічної інвентаризації» 23.11.1995 за №5213 (а.с.7-8). За довідкою Покровської міської ради від 25.10.2018 за вказаною адресою зареєстровані позивач та відповідач, який є онуком позивача (а.с.14). Актом від 25.10.2018 та довідкою від 07.12.2018 за підписом голови квартального комітету та чотирьох свідків, підтверджується, що відповідач, який є онуком позивача, не проживає у вказаному житловому будинку з 2012 р. (а.с.13, 31). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причини, за якою він не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, позов в частині позбавлення його правом користування спірним житловим приміщенням підлягає задоволенню. Позовні вимоги в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно, оскільки зняття осіб з реєстрації, враховуючи приписи Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: partial