Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

[PERSON] 24 червня 2019 року звернулась до суду із позовом до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, Подільської районної державної адміністрації Одеської області та просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном; визнати недійсним державний акт серії ІІІ-ОД №051824, виданий 02.03.2004 року на ім`я померлої [INFO] [PERSON] ; визнати за нею як за спадкоємицею першої черги за законом право на спадок чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2.84 в умовних кадастрових гектарах на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; та у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2.84 в умовних кадастрових гектарах на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області. За інформацією відділу у Подільському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області, за [PERSON] зареєстровано державний акт серії ІІІ-ОД №051824. Проте він виданий 02.03.2004 року після смерті [PERSON] , тобто він є недійсним. [PERSON] склала заповіт, яким все своє мано заповіла [PERSON] , який є чоловіком позивачки. На день смерті [PERSON] з нею постійно проживав та був зареєстрований [PERSON] , проте своїх спадкових прав на спадкове майно [PERSON] оформити не встиг. [INFO] помер її чоловік [PERSON] .Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з відповідними господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; та у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2.84 в умовних кадастрових гектарах на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області. Вона постійно проживала та була зареєстрована з чоловіком на день його смерті в одному житловому будинку, таким чином вона фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка. Проте, у видачі свідоцтва на спадкове майно після смерті чоловіка [PERSON] їй було відмовлено, у зв`язку з втратою оригіналу сертифікату на земельну частку (пай), та видачею державного акту після смерті [PERSON] , що не підтверджує її права власності на земельну ділянку. Позивач у судове засідання не з`явилась. Її представник адвокат Овсяницька С. М. у судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої на позові наполягала та просила розглянути справу за відсутності її та позивача. Представник Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої проти заявлених вимог не заперечував та просив розглянути справ у відсутність представника сільської ради. Представник Подільської районної державної адміністрації Одеської області у судове засідання не з`явився. Надав заяву, згідно якої проти вимог не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність. Представник Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у судове засідання не з`явився, при цьому надали письмові пояснення до справи. Вказували, що за наявною у відділі інформацією, за [PERSON] зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД №051824, загальною площею 1,8301 га, яка розташована на території Липецької сільської ради Подільського району Одеської області. В подальшому, відомості про реєстрацію права власності на дану земельну ділянку не надходили. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] у віці 67 років в с. Липецьке Котовського району Одеської області померла [PERSON] (актовий запис №08), що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 07.02.2002 року. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, зокрема, зокрема, на право на земельну частку (пай) розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області із земель КСП «ім. Леніна», яке належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №842 від 14.03.1998 року, що підтверджується довідкою Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №0217/770 від 11.03.2019 року. Проте, розпорядженням Котовської райдержадміністрації від 16 грудня 2003 року за №504/03, на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №051824 площею 1,8301 га на території Липецької сільської ради, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за 6 №00549. Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, підставою припинення права власності є смерть громадянина. Відповідно до ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 152 ЗК України зазначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. В п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 року, №7, судам підсудні справи за заявами, зокрема, щодо визнання недійсними державних актів на земельні ділянки. Аналізуючи досліджений в судовому засіданні державний акт на право приватної власності на землю, судом встановлено, що виданий він після смерті [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, а тому державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №051824 від 02.03.2004 року необхідно визнати недійсним. [PERSON] склала заповіт, посвідчений 22 січня 1996 року виконавчим комітетом Липецької сільської ради Котовського району Одеської області, зареєстровано у реєстрі за № 4 кв.№004800, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON] . Факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] в силу ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, підтверджується довідкою виконавчого комітету Липецької сільської ради Подільського району Одеської області №1391 від 15.11.2017 року, згідно якої [PERSON] дійсно постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] , одна. Після смерті [PERSON] її племінник [PERSON] протягом шести місяців та більш тривалий час доглядав за спадковим житловим будинком, ремонтував його, сплачував комунальні платежі, обробляв присадибну земельну ділянку та город. Інших осіб, зареєстрованих за цією адресою на момент смерті [PERSON] не було і не має. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Проте, свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] не отримував. [INFO] у віці 55 років в м. Подільськ Одеської області помер [PERSON] (актовий запис №123), що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 14.02.2018 року. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися в наслідок його смерті. Отже, після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на право на земельну частку (пай) розміром 2,84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області із земель КСП «ім. Леніна», сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №842 від 14.03.1998 року, яке він фактично успадкував шляхом вступу в управління та володіння спадковим майномпісля смерті [PERSON] , померлої [INFO] , але не оформив своїх спадкових прав. [PERSON] заповіт не складав, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватись за законом. Позивач є дружиною спадкодавця, що підтверджується: копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.03.1986 року. Позивачка вчасно в межах передбаченого законом 6-місячного строку звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Проте, листом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса №1051/02-31 від 27.12.2018 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з пропуском [PERSON] строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно та видачею державного акту після смерті [PERSON] , що не підтверджує її права власності на земельну ділянку Про втрату оригіналів вказаних документів позивачем зроблена об`ява в газеті «Котовська реклама». Ніякої інформації щодо виявлення вказаних документів не надходило. Відповідно до довідки Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса за вих.№1125к/02-14 від 22.10.2019 року, згідно матеріалів спадкової справи №79к/2018, заведеної до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , із заявою стосовно прийняття спадщини звернувся [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Також згідно матеріалів спадкової справи №124к/2018, заведеної до майна [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою стосовно прийняття спадщини звернулась [PERSON] , видавалось свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно. У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу належним чином оформлених оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та необхідність встановлення факту прийняття спадщини, позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Outcome: approved