Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], з участю третьої особи: служби у справах дітей Адміністрації центрального району Миколаївської міської ради, а також залученого в порядку ст. 45 ЦПК України органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком та бабусею, які проживають окремо від неї, визначення способів участі батька та бабусі у вихованні дитини та особистому спілкуванні. Свій позов мотивують тим, що [PERSON] з 03.07.2010 р. по 13.05.2013 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого [INFO]. у них народився син - [PERSON]. Зазначає, що від народження він приділяв сину [PERSON] всю свою батьківську любов та увагу, постійно доглядав за ним, грався, ходив з ним на прогулянки на свіже повітря, в силу його віку займався його вихованням. Крім того, він належно матеріально забезпечував потреби свого сина, який мав усі радощі для дитини його віку. Вказує, що їхнє подружнє життя з [PERSON] не склалося та з жовтня 2012 р. вони почали проживати окремо, а син [PERSON] залишився проживати зі своєю матір'ю - відповідачем по справі, його колишніми тестем [PERSON] та тещею [PERSON]. Пояснює, що після фактичного припинення їхніх з [PERSON] подружніх відносин, відповідач поставила йому умову, що буде йому безперешкодно давати бачитися із сином [PERSON], якщо він їй буде сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання сина. Вказує, що оскільки дуже любить свого сина та не уявляє собі свого життя без [PERSON], він безсумнівно погодився на сплату відповідачу саме такого розміру аліментів. Тому на початку він бачив сина кожного дня, спілкувався з ним та виховував його, щоб він постійно відчував його батьківську любов та підтримку, оскільки є найважливішою людиною в його житті та продовжував матеріально забезпечувати потреби їхнього сина. Стверджує, що він 17.02.2013 р. виїхав на роботу до Москви (Росія), де перебував до кінця грудня 2013 р. За вказаний період часу він регулярно по 2-3 рази на тиждень дзвонив до [PERSON], цікавився життям їхнього сина, його здоров'ям та інтересами. [PERSON] давала слухавку їхньому сину та він міг чути його голос. Крім того, у цей період часу майже кожної неділі його сина [PERSON] забирала до себе в гості його мати, його бабуся [PERSON], тому він завжди був у курсі про стан здоров'я свого сина, його життя та інтереси. Винятками були дні, коли [PERSON] хворів. Поки він перебував на роботі в Москві, відповідачка повідомила йому, що подала позов про стягнення з нього аліментів на утримання сина та розірвання шлюбу. Не чекаючи рішення суду, він почав пересилати [PERSON] аліменти на утримання сина шляхом електронних переказів, кілька разів пересилав кошти своїй матері [PERSON], а вона сама вже переказувала їх відповідачці. Пояснює, що певний час в нього були матеріальні труднощі, тому він не мав змоги переказувати [PERSON] грошові кошти, у зв'язку з чим за ним нетривалий час рахувалась заборгованість по сплаті аліментів. На теперішній час він такої заборгованості не має, а відповідачу аліменти оплачені навіть на рік вперед. В жовтні 2013 р. від їхніх спільних знайомих він дізнався, що його колишня дружина [PERSON] виїхала з їхнім сином [PERSON] до Ужгорода Закарпатської області. Вказує, що він був крайнє обурений тим, що відповідачка, скориставшись його відсутністю в Україні, без його дозволу, вивезла їхнього маленького сина в інше місто, ще й не повідомила ні його, ні його мати про його нове місце перебування. Зазначає, що його мати дізналась про їхній від'їзд лише в листопаді 2013 року, коли в черговий раз дзвонила домовитись про побачення із [PERSON]. В ході розмови [PERSON] їй відмовила та сказала, що поїхала з [PERSON] до своєї сестри [PERSON] в Ужгород. На питання його матері, коли вони приїдуть, відповідач відповіла, що не знає, слухавку дитині не давала. Лише сказала, що з [PERSON] все добре. Звістка про їхній від'їзд стала для матері справжньою трагедією, оскільки вона безмежно любить свого онука. З цього часу у них з матір'ю почалися серйозні непорозуміння із [PERSON] щодо прийняття нами участі у вихованні та відвідуванні [PERSON]. Зазначає, що відповідач почала створювати їм штучні перешкоди для їхнього нормального спілкування з [PERSON]. На його численні вимоги в ході телефонних розмов дати йому можливість побачитись із сином, коли він приїде в Україну, [PERSON] обурювалась та постійно йому в цьому відмовляла. В ході їхніх сварок з приводу його вимог побачити [PERSON], замість обговорення умов, за яких він може його побачити, вона почала вимагати від нього повернення боргу її батьку. Вказує, що після повернення із Росії, 25.12.2013 р., він знову дзвонив [PERSON], щоб домовитися про побачення із [PERSON]. Проте вона продовжувала йому відмовляти та не повідомляла нове місце перебування своє та їхнього сина [PERSON]. Незважаючи на це, він 26.12.2013 року приїхав в Ужгород до [PERSON], щоб побачити [PERSON] та переконатися, що з ним все добре. З невдоволенням, [PERSON] все ж таки прийшла разом із сином на зустріч з ним. Він був дуже радий бачити [PERSON] живим та здоровим. Але невимовного душевного болю йому завдало те, що [PERSON] назвав його «дядя», а не «тато». Розуміючи, що сину потрібен певний час, щоб знову звикнути до нього, вони пішли до магазину. Він купив [PERSON] іграшку, казав йому, що він його тато, а не дядя. Потрохи [PERSON] почав звикати до нього, став привітнішим. Але те, що я весь час казав йому, що є його батьком, викликало обурення з боку [PERSON] Зрештою вона не дала йому нормально поспілкуватися з сином, і вони одразу почали йти на вихід з магазину. Коли вийшли, вона забрала в нього сина та пішла. А до нього підійшли двоє невідомих чоловіків, відрекомендувались знайомими його колишньої дружини та почали погрожувати йому фізичною розправою, та казати, щоб він більше не приїжджав до неї та до сина, а в разі невиконання їх вказівок, йому будуть заподіяні тілесні ушкодження. У зв'язку з цим він був змушений тоді залишити Ужгород. Вказує, що невдоволення з боку [PERSON] та погрози невідомих чоловіків в ході цієї зустрічі ніщо, порівняно з тим, що [PERSON] не називає його «татом». Він зрозумів, що тривалі періоди відсутності їхнього з сином спілкування призведуть до руйнації їхніх родинних стосунків, син його зовсім забуде та ніколи не вважатиме своїм батьком. Вважає, що цього і прагне [PERSON], штучно утворюючі подібні перешкоди у їхньому з сином спілкуванні. Перебуваючи ще деякий час в м. Миколаєві він знову намагався в ході телефонних розмов домовитися із [PERSON] щодо їхнього вільного спілкування із сином та його відвідування, щоб приймати участь у його вихованні. Навіть пропонував [PERSON], на той випадок, якщо вона йому в чомусь не довіряє, сходити разом до нотаріуса, та визначити через нотаріальний договір порядок виконання ним батьківських прав щодо сина. Але вона йому постійно відмовляла та ніякі його умовляння на неї не діяли. Свідками однієї з подібних розмов в січні 2014 р. були адвокат Галагуза А.В. та [PERSON] Пояснює, що не маючи змоги тривалий час знаходитись в Україні, у зв'язку із характером його роботи, він знову поїхав до Москви. З того часу, він систематично телефонував до [PERSON], продовжував пропонувати їй укласти договір у нотаріуса про виконання ним батьківських прав щодо сина, але вона продовжувала йому в цьому відмовляти. А з липня 2014 року [PERSON] взагалі перестала брати слухавку, коли він телефонував та обірвала будь-який зв'язок між ним та дитиною. Вказує, що він не знає, що з [PERSON] та де він точно взагалі знаходиться. Окрім нього, починаючи з листопада 2013 р. систематично дзвонила до [PERSON] і його мати [PERSON], цікавилась станом [PERSON], питала коли вони з ним приїдуть до Миколаєва. На що [PERSON] постійно їй казала, що не знає, коли вони з сином приїдуть. На що мати неодноразово просила її подзвонити, коли вона з [PERSON] приїде до Миколаєва, щоб можна було побачитись з онуком та погуляти з ним. Також мати питала у [PERSON] чи потребує вона додаткової матеріальної допомоги. На що [PERSON] відповідала, що в них все є. Але [PERSON] так жодного разу його матері і не подзвонила з приводу свого приїзду до Миколаєва. Вказує, що приблизно перед Пасхою, у квітні 2014 р., в черговій телефонній розмові його мати спитала у [PERSON], коли та як можливо до них приїхати в Ужгород, щоб побачити онука, оскільки дуже сумує за ним. На що [PERSON] обурилася та не надала їй зрозумілих роз'яснень з приводу можливості такого візиту. Натомість після цієї розмови [PERSON] взагалі перестала відповідати на дзвінки його матері. Зважаючи на таку негативну реакцію [PERSON], його мати так і не наважилась на подорож до Ужгорода. Зважаючи на те, що [PERSON] перестала брати слухавку, його мати була вимушена дзвонити до його колишньої тещі - [PERSON] Таких дзвінків було 3-4. [PERSON] лише казала їй, що з [PERSON] все добре, та щоб усі відомості вона дізнавалась від нього, оскільки він нібито спілкується з відповідачкою, але з липня 2014 р. це вже було абсолютною неправдою. В останній їхній розмові 28.10.2014 р., мати відповідачки сказала, що [PERSON] у своєї сестри [PERSON]. Зазначає, що весь цей час вони з матір'ю намагалися нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір, щоб не поглиблювати конфлікт між ними та [PERSON], вони не зверталися до Служби у справах дітей щодо чинення їм відповідачкою перешкод у спілкуванні з [PERSON]. Але, як показав час, це не допомогло їм у нормальний спосіб домогтися для себе побачень та спілкування з [PERSON]. Вказує, що по приїзді до Миколаєва в серпні 2014 р. він дізнався від знайомих, що [PERSON] з сином [PERSON] повернулася до Миколаєва до своїх батьків. Тому 09.08.2014 року на день народження [PERSON] з'явився за місцем проживання батьків [PERSON] в [ADDRESS], щоб привітати сина з днем народження. Він побачив святкові шари, з чого припустив, що все ж таки його син знаходиться саме тут, але двері кв.29 йому так ніхто і не відчинив, чим йому було завдано невимовного душевного болю. Свідком його спроби побачити сина був [PERSON] Зазначає, що його мати також телефонувала 09.08.2014 р. на мобільний телефон до [PERSON] та на міський телефони до [ADDRESS], щоб привітати [PERSON] із днем народження, але ніхто не взяв слухавку. Тому вона переказала на ім'я [PERSON] грошові кошти 300 грн., у якості подарунку [PERSON]. Вважає, що такими діями [PERSON] штучно створює їм із матір'ю такі умови, щоб позбавити їх можливості спілкуватися та бачитися з [PERSON]. Вказує, що після того, як він не зміг побачити свого сина на його день народження, він звернувся із заявою до Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, щоб встановити місцезнаходження свого сина та провести профілактичну бесіду із [PERSON], щоб вона не чинила перешкод у спілкуванні з сином. А також впродовж тижня, кожного дня був у дворі дому по [ADDRESS], біля під'їзду, де живуть батьки [PERSON], щоб хоча б побачити їхнього сина, коли відповідачка буде з ним гуляти надворі. Але жодного разу їх на прогулянках так і не побачив. Зазначає, що звернення до Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області ніяких результатів не принесло. [PERSON] продовжує не відповідати на їхні з матір'ю дзвінки. З боку матері остання спроба додзвонитися до [PERSON] була 31.10.2014 р. в присутності адвоката [PERSON], на три дзвінки відповідач жодного разу не взяла слухавку. Його остання спроба додзвонитися до [PERSON] була 05.11.2014 р., але відповідач також тричі також не взяла слухавку. Таким чином, на даний час вони достовірно не знають, де та з ким перебуває насправді [PERSON], хто опікується його вихованням, чи вчинюються на нього які-небудь негативні впливи з боку осіб, які його зараз виховують, до яких життєвих принципів та цінностей його привчають та чи відповідають виховні дії тих осіб справжнім інтересам дитини. Такий стан завдає йому душевних страждань як батьку, а його мати перебуває на межі нервового зриву від такої цинічної поведінки відповідача, оскільки як бабуся, дуже тяжко переживає, що вже рік не може поспілкуватись та побачитись зі своїм онуком. Весь цей час вони з матір'ю намагаються налагодити нормальний зв'язок із дитиною, приймати участь у її вихованні, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Його права, як батька, та права його матері, як бабусі, на сьогодні є порушеними з вини [PERSON] Вони з його матір'ю переконані, що можуть зробити значний батьківський вклад у фізичний та духовний розвиток [PERSON], підвищення його свідомості щодо оточуючого світу, забезпечення всім необхідним та виховання [PERSON] у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини та батьків. Тому вважають, що жодні сторонні особи, з якими мати - відповідач по справі, зв'язала або зв'яже в подальшому своє життя, не зможуть всього цього забезпечити [PERSON], а тим більше замінити йому спілкування з рідними люблячими батьком та бабусею, або самого батька та бабусю. Вони люблять [PERSON], тому хочуть особисто бачитися та спілкуватися з ним, гуляти з ним по місту або забирати на вихідні або свята до себе додому, виконувати його дитячі бажання, щоб залишити в [PERSON] приємні та радісні спогади про його дитинство, яке буває лише один раз у житті. Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів та взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, ми з матір'ю вимушені звернутися до суду із даною позовною заявою для того, щоб остаточно визначитися із нашою участю відносно виховання [PERSON] та спілкування з ним. На підставі вищевикладеного, просять суд зобов'язати [PERSON] не перешкоджати [PERSON] та [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім [PERSON], [INFO] Враховуючи характер роботи [PERSON], пов'язаний із тривалим перебуванням за кордоном, визначити наступні способи участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], та особистого спілкування: - побачення з сином [PERSON], [INFO], в суботу та неділю, у період з 10 год. 00хв. до 17 год. 00хв. за місцем проживання або перебування дитини, або за місцем проживання або перебування батька, кожного чергового періоду знаходження [PERSON] у відпустці в місті Миколаєві; - спільний відпочинок влітку, протягом двох тижнів, в один з чергових періодів знаходження [PERSON] у відпустці в місті Миколаєві; - необмежене спілкування з сином [PERSON], [INFO], особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; - у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення [PERSON] з сином [PERSON], [INFO], або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить із батьком, але не менше ніж період часу з 10 год. 00хв. до 17 год. 00хв. за місцем проживання або перебування дитини, або за місцем проживання або перебування батька; - в день побачення, [PERSON] має право забирати сина [PERSON], [INFO], з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особистою Визначити наступні способи участі бабусі [PERSON] у вихованні онука [PERSON], [INFO], та особистого спілкування: - побачення з онуком [PERSON], [INFO], в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини, або за місцем проживання або перебування бабусі; - спільний відпочинок влітку, протягом двох тижнів, за погодженням з матір'ю; - необмежене спілкування з онуком [PERSON], [INFO], особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онуком; - у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення [PERSON] з онуком [PERSON], [INFO], або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні онук проводить із бабусею, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини, або за місцем проживання або перебування бабусі; - в день побачення, [PERSON] має право забирати онука [PERSON], [INFO], з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто. Крім того, просить зобов'язати [PERSON] невідкладно надати батьку [PERSON] та бабусі [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця проживання або перебування, та місця навчання [PERSON], [INFO], а у разі їх зміни, не пізніше ніж на наступний день повідомляти про такі зміни. Зобов'язати [PERSON] невідкладно повідомляти батька [PERSON] та бабусю [PERSON] про день свого виїзду з міста Миколаєва та приїзду до міста Миколаєва, у випадку здійснення такого разом із малолітнім [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні 08.04.2016 року представник відповідача - [PERSON] подав письмове заперечення відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якому вона зазначає, що не заперечує проти участі позивачів у вихованні та спілкуванні з сином (внуком), [PERSON], проте просить звернути увагу на наявність ряду обставин, що впливають на спосіб, в який позивачі можуть реалізувати своє право. Зокрема, при вирішенні даного питання обов'язковим до уваги є те, що [PERSON], згідно діагнозу має реактивні зміни підшлункової залози, що стверджується медичною довідкою від 26.08.2015 року, у зв'язку з чим, повинен дотримуватися дієтичного харчування та має ряд обмежень щодо продуктів, які йому можна вживати, про всі ці особливості відомо виключно їй, оскільки позивачі тривалий час не спілкувалися з дитиною. Вважає, що вимога про побачення з [PERSON] без її присутності або за межами місця проживання дитини є виключно проявом егоїзму з боку позивачів та прямо суперечить інтересам дитини, і що не менш важливо, може негативно вплинути на як на фізичний, так і психологічний стан хлопчика. Пояснює, що згідно з актом психологічного обстеження від 16.09.2015 року [PERSON] має тісний емоційний зв'язок з матір'ю, також бачить татом її теперішнього чоловіка [PERSON], який дійсно протягом всього цього часу проявляв всю необхідну увагу і любов [PERSON], крім того, психологом зауважено, що «у випадку виникнення труднощів із виконанням навчальних завдань, які пропонує психолог, звертається по допомогу до тата ([PERSON])». Вказує, що згідно з характеристикою наданої вихователями ДНЗ № 20 емоційний стан [PERSON] порівняно з тим, який був при його вступі до закладу значно покращився, що пов'язують з можливою зміною обставин у родині та середовищем, в яке дитина потрапила. Крім того, завідувач закладу зазначила, що у період з березня 2014 року по березень 2015 року жодного разу батько, [PERSON] (хоча йому було відомо про місце проживання дитини) та бабуся, [PERSON] не приймали участі у вихованні дитини, не проводили оплату за харчування і не відвідували колективні перегляди, масові заходи, батьківські збори, тощо. В матеріалах справи також міститься висновок органу опіки і піклування Ужгородського міськвиконкому, в процесі підготовки якого досліджувалися умови проживання (хороші), стосунки між матір'ю та дитиною, фізичне здоров'я дитини, в результаті рекомендовано проводити зустрічі гр. [PERSON] зі своїм сином [PERSON] за місцем проживання дитини. Виходячи з вищевикладеного, просить суд відмовити у задоволені позовних вимог [PERSON] та [PERSON] у частині: - про зобов'язання [PERSON] не перешкоджати [PERSON] та [PERSON] брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім [PERSON], [INFO]; - про побачення з сином [PERSON], [INFO], в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування батька, кожного чергового періоду знаходження [PERSON] у відпустці в місті Миколаєві - спільний відпочинок влітку, протягом двох тижнів, в один з чергових періодів знаходження [PERSON] у відпустці в місті Миколаєві; - у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення [PERSON] з сином [PERSON], [INFO], або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить із батьком, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування батька; - в день побачення, [PERSON] має право забирати сина [PERSON], [INFO], з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто. - побачення з онуком [PERSON], [INFO], в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування бабусі; - спільний відпочинок влітку, протягом двох тижнів, за погодженням з матір'ю; - необмежене спілкування з онуком [PERSON], [INFO], особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онуком; - у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення [PERSON] з онуком [PERSON], [INFO], або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні онук проводить із бабусею, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування бабусі; - в день побачення, [PERSON] має право забирати онука [PERSON], [INFO], з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто. -зобов'язати [PERSON] невідкладно надати батьку [PERSON] та бабусі [PERSON] точну інформацію щодо фактичного місця проживання або перебування, та місця навчання [PERSON], [INFO], а у разі їх зміни, не пізніше ніж на наступний день повідомляти про такі зміни відмовити у зв'язку з неактуальністю, оскільки я завжди надавала інформацію і тим більше не заперечувала, щоб позивачі спілкувалися [PERSON]. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надходило. Представник відповідача - [PERSON] позов визнав частково, а саме в частині спілкування та побачень дитини з батьком та бабусею за місцем проживання чи перебування дитини, однак, заперечив щодо побачень дитини з батьком та бабусею за місцем проживання чи перебування батька та бабусі з огляду на те, що дитина часто хворіє, їй потрібна спеціальна дієте, яку знає лише мати дитини, а побачення з бабусею та батьком за їхнім місцем проживання чи перебування - у Миколаєві потребує далеких переїздів, що складно для дитини такого віку, окрім того, мати створила вже нову сім'ю, в якій дитина соціалізувалася. Третя особа - служба у справах дітей Адміністрації центрального району Миколаївської міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечила. залученого в порядку ст. 45 ЦПК України орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Однак, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надав суду висновок № 485/12-26 від 30.09.2015 року щодо участі у вихованні малолітньої дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Зі змісту даного висновку вбачається, мати малолітньої дитини гр. [PERSON], проживає в [ADDRESS] у власній трикімнатній квартирі. Під час обстеження умов проживання гр. [PERSON], за вищезгаданою адресою, встановлено, що умови проживання за даною адресою є хороші, квартира обладнана всіма необхідними комунальними зручностями, знаходиться на дев'ятому поверсі дев'яти поверхового будинку, складається з трьох кімнат облаштованих сучасними меблями, та побутовою технікою, у квартирі створені всі умови для проживання та виховання дитини, стосунки між мамою та дитиною хороші, доброзичливі. Гр. [PERSON], пояснила, що ніколи не перешкоджала батьку дитини, в спілкуванні з малолітнім [PERSON], [INFO], ніколи не чинила перешкод щодо участі батька у його вихованні. Вона просила врахувати той факт, що малолітній [PERSON] має захворювання підшлункової залози, що підтверджується довідкою від 26.08.2015 року. Враховуючи вищенаведене орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому рекомендує проводити зустрічі гр. [PERSON] зі своїм сином [PERSON] за місцем проживання дитини. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку. Так, як вбачається з матеріалів справи, 03 липня 2010 року уклали шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що 03 липня 2010 року складено відповідний актовий запис № 430, що стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданого 03 липня 2010 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. У позивача з відповідачкою є спільний син: [PERSON], який народився [INFO], про що 18 серпня 2011 року складено відповідний актовий запис № 2567, що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 18 серпня 2011 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. 13.05.2013 року заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 03 липня 2010 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 430. Даним рішенням також стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.11.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з даного рішення суду, ним не визначено, що їхній малолітній син [PERSON], [INFO], проживатиме з матір'ю. Із долучених до матеріалів справи заявок на переказ грошей та касових ордерів № 559 від 03.06.2013 року, № 1082 від 30.07.2013 року, № 1340 від 26.08.2013 року, № 1139 від 10.09.2013 року, касових чеків від 21.10 2013 року, 04.06.2014 року, фіскальних чеків від 01.07.2014 року, 01.07.2014 року, квитанції № 3/0081, фіскальних чеків від 09.08.2014 року встановлено, що позивач - [PERSON] бере участь у матеріальному забезпеченні сина - [PERSON], [INFO]. З акту обстеження умов проживання від 11.09.2015 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за даною адресою створені належні умови для виховання та розвитку дитини, батько прагне брати участь у вихованні сина. Згідно з актом обстеження умов проживання від 11.09.2015 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] вбачається, за вказаною адресою створені належні умови для виховання та розвитку дитини, бабуся прагне брати участь у вихованні сина. Як вбачається зі змісту позовної заяви, 17.02.2013 р. позивач [PERSON] виїхав на роботу до Москви (Росія), де перебував до кінця грудня 2013 р., а у жовтні 2013 р. відповідачка [PERSON] виїхала з спільним з позивачем сином [PERSON] до Ужгороду, Закарпатської області. Судом встановлено, що 31 жовтня 2013 року відповідачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що 31 жовтня 2013 року складено відповідний актовий запис № 1073, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 31 жовтня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Зі слів позивача вбачається, що після повернення із Росії, 25.12.2013 р., він та його мати - [PERSON] не мають змоги бачитися та спілкуватися із сином та онуком, так як відповідачка [PERSON] створює їм перешкоди в спілкуванні з дитиною. Разом з тим, із заперечень відповідачки - [PERSON] вбачається, що вона не створює перешкод у спілкуванні позивачів - [PERSON] та [PERSON] із сином - [PERSON] та не заперечує проти участі позивачів у вихованні та спілкуванні з сином (внуком), [PERSON], проте звертає увагу суду на наявність ряду обставин, що впливають на спосіб в який позивачі можуть реалізувати своє право, зокрема, на стан здоров'я дитини, а тому заперечує проти вимог про побачення з сином - [PERSON] за межами місця проживання дитини, так як це може негативно вплинути на фізичний та психологічний стан хлопчика. Так, з медичної довідки від 26.08.2015 року, долученої до матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], має реактивні зміни підшлункової залози, а тому йому рекомендовано дієтичне харчування. З довідки за вих. № 5 від 23.01.2015 року, виданій [PERSON] вбачається, що він постійно зареєстрований по [ADDRESS]. Склад його сім'ї: наймач - [PERSON], [INFO], дружина - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] З характеристики [PERSON], [INFO], № 24 від 27 лютого 2015 року, наданої ДНЗ № 20 вбачається, що [PERSON] прийшов до ДНЗ №20 в березні 2014 року, в той час дитина була замкнена, практично не спілкувалась з однолітками; [PERSON] досить важко входив в комунікацію з дорослими, мав затримку розвитку мовлення; його емоційний стан був нестабільний, дитина була знервована та деколи агресивна, але через деякий час емоційний сан дитини помітно почав покращуватись з припущенням, що змінилися обставини в родині та середовищі, в яке потрапив [PERSON]. У характеристиці стверджується, що за цей період дитина стала комунікабельною, на рівні спілкується з однолітками; спокійною та врівноваженою, поважає дорослих і з любов'ю ставиться до батьків. З характеристики [PERSON], 09.08.2011 року № 23 від 27 лютого 2015 року, наданої ДНЗ № 20, вбачається, що з березня 2014 р. [PERSON] відвідує ДНЗ №20 комбінованого типу, групу загального розвитку «Білочка». За вказаний період з 02.03.2014 по 02.03.2015 його батько [PERSON] та [PERSON] жодного разу не приймали участі у вихованні дитини, не проводили оплату за харчування і не відвідували колективні перегляди, масові заходи, батьківські збори, тощо. Адміністрація ДНЗ №20 вказаних осіб [PERSON] та [PERSON] жодного разу не бачили в закладі. Також, з долученого до матеріалів справи акту психологічного обстеження [PERSON] від 16 вересня 2015 року, наданого психологом - [PERSON] встановлено, що в ході психологічного обстеження у [PERSON] було виявлено позитивний психічний стан за проективною методикою «Паровозик» (вибір кольорів). З хлопчиком також було проведено методику «Малюнок сім'ї». У своєму малюнку першою особою [PERSON] зобразив маму, як найбільш значущу особу для себе. Другим за послідовністю зображений тато ([PERSON]), що також свідчить про значущість цієї особи в житті дитини. Третім хлопчик зобразив себе, розташувавши поруч із мамою, що може свідчити про тісний емоційний контакт із нею. Інших осіб на малюнку не зображено. На думку [PERSON], це всі особи, які входять до складу його сім'ї. Відповідно до спостережень за поведінкою [PERSON] під час психологічного обстеження, зроблено висновок про те, що хлопчик легко вступає в контакт з дорослими та ровесниками, він комунікабельний, товариський, проявляє інтерес до навчальних завдань, уважний та наполегливий. У випадку виникнення труднощів із виконанням навчальних завдань, які пропонує психолог, [PERSON] звертається по допомогу до тата ([PERSON]). Загалом зроблено висновок про позитивний емоційний стан [PERSON]. Зі змісту ст. ст.141,142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. В свою чергу, діти мають рівні права та обов'язки щодо батьків. Ст.150 СК України закріплений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини, піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно зі ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Так, 30.09.2015 року органом опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради було надано суду висновок № 485/12-26 від 30.09.2015 року щодо участі у вихованні малолітньої дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Як вбачається з даного висновку, орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому рекомендує проводити зустрічі гр. [PERSON] зі своїм сином [PERSON] за місцем проживання дитини. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Також, відповідно до ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. За ст. 263 CK України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України. Зі змісту ст.15 Закону України «Про охорону материнства» вбачається, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров'ю. Ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої Україною 27.02.1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази, долучені до матеріалів справи, суд прийшов до переконання про те, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами факт перешкоджання у спілкуванні з сином (внуком), з огляду на що не підлягають до задоволення вимоги позивачів про зобов'язання відповідача не перешкоджати позивачам у вихованні та вільному спілкуванні з малолітнім [PERSON] Беручи до уваги визнання позову частково відповідачем, враховуючи вік та стан здоров'я дитини та інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення способів участі батька та бабусі у вихованні дитини та особистому спілкуванні [PERSON], [PERSON] до [PERSON], з урахуванням висновку органу опіки та піклування підлягають частковому задоволенню. Зокрема, належить визначити наступні способи участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO], та особистого спілкування: побачення з сином [PERSON], [INFO], в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини; необмежене спілкування з сином [PERSON], [INFO], особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення [PERSON] з сином [PERSON], [INFO], або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить із батьком, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини; в день побачення [PERSON] має право забирати сина [PERSON], [INFO], з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто. Щодо участі бабусі [PERSON] у вихованні онука [PERSON], [INFO], та особистого спілкування належить визначити наступні способи: побачення з онуком [PERSON], [INFO], в суботу та неділю, у період з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини; необмежене спілкування з онуком [PERSON], [INFO], особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онуком; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення [PERSON] з онуком [PERSON], [INFO]., або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні онук проводить із бабусею, але не менше ніж період часу з 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. за місцем проживання або перебування дитини; - в день побачення [PERSON] має право забирати онука [PERSON], [INFO], з місця проживання або перебування дитини, або дошкільного навчального закладу, або школи особисто. У задоволенні позовних вимог позивачів про зобов'язання відповідача невідкладно повідомляти позивачів про день свого виїзду з міста Миколаєва та приїзду до останнього з сином належить відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 11 квітня 2016 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2016 року.

Outcome: partial