Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON], [INFO], ідентифікаційний №2167521071, звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по вул. Українська, 54 (колишня вул. Леніна, 58) в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що згаданий будинок згідно свідоцтва на право особистої власності від 22 квітня 1987 р. належав на праві приватної власності колгоспному двору, головою якого був його батько [PERSON]. Батько позивача [PERSON] помер 10 лютого 2005 року. На час смерті останнього разом з ним проживав позивач, який прийняв спадщину та продовжує проживати в спадковому господарстві після смерті батька, обробляє земельну ділянку, відведену для будівництва та обслуговування вказаного житла площею 0,25 га. Позивач здійснював поховання батька, поминальні служби, облаштування надгробного памятника. Також позивач несе витрати фінансові витрати по утриманню та обслуговуванню будинковолодіння. З метою оформлення прийняття спадщини позивач звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що конкретно не визначена частка померлого в даному житловому будинку, що відносився до колгоспного двору. Згідно з записами погосподарських книг Вербівцівської сільської ради станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку по вул. Українська, 54 в с. Вербівці Городенківського району проживали та були зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Покликаючись на ст.ст. 316-318, 328, 346, 347, 381, 391, 1258 ЦК України, позивач просить задовольнити позов. В судове засідання сторони - не зявились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач в заяві просить позов задовольнити, відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], в своїх заявах вказали, що позов визнають, не заперечують щодо визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті [PERSON]. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно копії Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 22 квітня 1987 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 44 від 11 березня 1987 р., в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Вербівці по вул. Леніна за № 58 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с. 9). З копії договору дарування, укладеного 28.04.1994 р., посвідченого Вербівською сільською радою слідує, що [PERSON] подарував 1 /2частину жилого будинку в с. Вербівці [PERSON] (а.с. 10). Даних про те, що здійснена державна реєстрація права власності на нерухомість згідно згаданого договору, суду не надано. Те, що назва вул. Леніна, 58 в с. Вербівці змінена на вул. Українська, 54 стверджується Рішенням Вербівцівської сільської ради № 340 від 03.01.2013 р. (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про народження серії ІV-ЯР № 320778, виданого 18.05.1959 р. Городенківським РайБюро ЗАГС, батьками [PERSON], [INFO], що народився в с. Вербівці Городенківського району, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Мати позивача [PERSON] померла 09.11.1984 р. у віці 55 років в с. Вербівці Городенківського району, про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії І-НМ № 226331, виданого 11.03.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 7). Довідкою виконкому Вербівцівської сільської ради № 144 від 11.04.2016р. стверджено, що в с. Вербівці по вул. Українській, б\\н. (теперішня назва вул. Українська, 54) були зареєстровані і проживали: [PERSON], голова сімї [INFO], [PERSON], син, [INFO], [PERSON], невістка, [INFO], [PERSON], онук, [INFO], [PERSON], онука, [INFO] (а.с. 18). [PERSON] помер 10.02.2005 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 179040, виданого 11 лютого 2005 року Вербівцівською сільською радою Городенківського району (а.с. 8). Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним проживав син, позивач [PERSON], що стверджено Довідкою Вербівцівської сільської ради № 258 від 01.07.2016 р. та відміткою про місце проживання в його паспорті громадянина України серії СЕ № 131740 (а.с. 41, 5). Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька. До спадкового майна належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по вул. Українська, 54 в с. Вербівці Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Нотаріусом позивачу було відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на житловий будинок № 54 по вул. Українській в с. Вербівці з посиланням на те, що житловий будинок належав колгоспному двору, однак частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені (а.с.20). З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 54 по вул. Українська в с. Вербівці, складеного 01.04.2016 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1964 р., господарські будівлі збудовані в 1968, 1970, 1991 роках (а.с.11-12, 35). Довідкою № 147, виданою 11.04.2016 р. Вербівцівською сільською радою стверджено, що [PERSON] на території сільської ради користувався земельною ділянкою для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,25 га (а.с.17). Як вбачається із висновку, складеного ЕТВО «Придністровя» згідно договору № 32 від 11.05.2016 року, вартість житлового будинку з надвірними спорудами за адресою вул. Українська, 54 в с. Вербівці Городенківського району - становить 93880 грн. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі - колишні члени колгоспного двору, не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову [PERSON] На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 392, 1216, 1222,1223, 1258, 1261-1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved