Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON].), в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 20.11.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції в м. Києві, про що складено актовий запис № 1003. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 20.11.1999 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції в м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1003. Разом з тим, подальше спільне життя з відповідачем не можливе, подружні відносини між сторонами фактично припинені в червня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Основною причиною розпаду сім'ї позивач вважає різні погляди на сімейне життя, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння, втрату поваги один до одного. З відповідачем є спільні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.08.2018 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити, пояснив, що шлюб між подружжям фактично припинено і тому заперечував проти надання строку на примирення. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, просив надати подружжю строк на примирення з метою збереження сім'ї. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що [INFO], Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції в м. Києві між [PERSON] до [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1003, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районного управління юстиції у м. Києві від 20.11.1999 року серії [NUMBER] (а.с. 8). Сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 18.05.2001 року, та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 19.09.2003 року (а.с. 10, 11). Позивач бажає розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач щодо розірвання шлюбу заперечує, просить надати строк на примирення. Як визначено у ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, суд вважає, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] слід розірвати. Отже, позов підлягає задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 30010465 від 19.02.2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 704,80 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: approved