Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], 3-я особа - Краматорський МВ ГУМВС України в Донецькій області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зобов'язання зняти з реєстрації. Свої вимоги позивачі обґрунтували тим, що відповідно до договору дарування позивачі є співвласниками будинку [ADDRESS]. Разом з позивачами у будинку зареєстрований [PERSON] Тривалий час [PERSON] перебував в місцях позбавлення волі. Після звільнення був в гостях у позивачів лише один раз в 2006 році. З 2004 року відповідач не мешкає у будинку, його речі у будинку - відсутні. Представник позивачів [PERSON], у судовому засіданні підтримав позов та послався на обставини викладені в позові. Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, до суду не з'явився, у зв'язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, але був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Вислухавши думку представника позивачів [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так в суді з вірогідністю встановлено, що позивачі є співвласниками будинку [ADDRESS], що підтверджується договором дарування житлового будинку та земельної ділянки від 13.12.2002 року, та витягу про реєстрацію права власності нерухомого майна. Відповідно акту від 16.09.2014 р., засвідченого Ясногірською селищною радою, відповідач [PERSON] не мешкає у будинку [ADDRESS] з 2004 року. Відповідно до положень ст.319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач був зареєстрований у даному будинку, відповідно до дозволу позивачів, але виїхав за власним бажанням. Враховуючи, що право власності на зазначене майно за відповідачем не зареєстроване, суд дійшов висновку, що відповідач, не набув право на користування спірним будинком на передбачених законом підставах. Так в суді встановлено, що яких би то не було угод про користування будинком, відповідач [PERSON] з власниками будинку - [PERSON], [PERSON] - не укладали. Тому суд не вбачає підстав вважати відповідача [PERSON] таким, що не втрачав або придбав право на користування чи проживання у будинку [ADDRESS]. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Зазначеною нормою передбачено таки способи захисту як припинення дії, яка порушує право та примусове виконання обов'язку в натурі. Таким чином це порушене право позивачів підлягає захисту і вимоги про визнання відповідача таким, який втратив право на користування житловим приміщенням задоволенню. Окрім того позивачами було заявлено вимоги про скасування реєстрації відповідача за вказаною адресою. Суд вважає такі вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Реєстрація та зняття з реєстрації покладено на відповідні підрозділи МВС України. Тобто це не є компетенцією суду, а підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду про визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації. Зазначене свідчить про те, що відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Краматорського МВ УМВС права позивачів [PERSON], [PERSON], стосовно зняття з реєстрації [PERSON] не порушував, що є підставою у відмові в задоволенні цих вимог.

Outcome: partial