Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] (далі -позивач) звернулась до суду з вказаним позовом в якому просила в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки посилаючись на те, що за час спільного шлюбу з [PERSON] (далі - відповідач) ними було придбано згідно договору купівлі-продажу земельну ділянку площею 0,143 га в [ADDRESS]. 22.10.2013 року відділом ДРАЦС Дарницького РУЮ м.Києва шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки в добровільному порядку сторони не дійшли згоди, щодо її поділу, тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не прибула, згідно поданої письмової заяви позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач належним чином повідомлений в судове засідання не прибув, згідно поданої письмової заяви позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. 23.02.2008 року між сторонами було зареєстровано шлюб (підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.02.2008 року, а.с.5). 22.10.2013 року відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6) шлюб між [PERSON] та [PERSON] відділом ДРАЦС Дарницького РУЮ м.Києва розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.08.2011 року (а.с.20,20 зворот) [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,143 га в [ADDRESS], кадастровий номер: 3222755100:01:022:0049 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. В свою чергу дружиною покупця [PERSON] - [PERSON] надано згоду на укладення цього договору заявою. Нормативно грошова оцінка спірної земельної ділянки становить 59445 грн. 10 коп. (підтверджується витягом з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 60 СК України майно, яке подружжя придбало у шлюбі, належить дружині й чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав через поважну причину (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що будь-яка річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи з того, що в України діє загальний режим спільності майна подружжя, згідно з яким майно, набуте в шлюбі, вважається таким, що належить подружжю, то у зв'язку з цим речі, набуті за час шлюбу, автоматично підпадають під режим спільного майна подружжя. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд визнання відповідачем позову приймає та на цій підставі позов задовольняє. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243 гривні. На підставі викладеного та

Outcome: approved