Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] 14 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 01 лютого 2004 року помер його батько [PERSON], якому належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Ковалівка вул. Європейська, буд. 39 Кременчуцького району Полтавської області. Він та його брат [PERSON] являються спадкоємцями його майна за заповітом, однак [PERSON] спадщину не прийняв. 22 жовтня 2013 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Ковалівка вул. Європейська, буд. 39 Кременчуцького району Полтавської області в порядку спадкування після померлого [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в звязку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 01 лютого 2004 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 258975, виданим 02 лютого 2004 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 09. Спадкоємцями за заповітом, посвідченим 05 лютого 1999 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] та зареєстрованим в реєстрі за № 516 є позивач [PERSON] та [PERSON], який спадщину в установлений законом строк не прийняв. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся [PERSON]. Спадкова справа реєстрована в Спадковому реєстрі за номером 3564756 відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру від 10 червня 2008 року № 14983220. 22 жовтня 2013 року державний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29 листопада 2017 року за № 1289 [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями 1979 року забудови, розташований в с. Ковалівка вул. Європейська, 39 Кременчуцького району Полтавської області згідно свідоцтва про право на спадщину від 17 лютого1992 року виданого Третьої кременчуцькою держнотконторою за реєстраційним номером 573. Згідно технічного паспорта виданого 11 жовтня 2013 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради», інвентаризаційна справа № 16 зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», погрібу окремо збудованого літ. «Г», веранди літ. «а», сараю літ. «Б», гаражу літ. «В», ями вигрібної літ. «І», колодязя питного літ. «К», воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2, огорожі № 3, оціночна вартість якого відповідно до висновку від 15 листопада 2017 року становить 49 500 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена, як зазначено в довідці Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 09 жовтня 2013 року за № 1271. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Ковалівка вул. Європейська, 39 Кременчуцького району Полтавської області належав померлому 01 лютого 2004 року [PERSON], тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved