Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА» (далі - відповідач, ТДВ «СК «НАСТА»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 11 523,58 грн., пеню з розрахунку подвійної ставки НБУ на початок заборгованості у розмірі 414,55 грн., три проценти річних в розмірі 97,56 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 08.02.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 205.0105722, згідно умов якого було застраховано автомобіль «Audi Q5», державний реєстраційний номер [NUMBER], на випадок настання ризиків, в тому числі, ДТП. Страхова сума склала 408 379,39 грн., загальний страховий платіж - 19 193,83 грн. Строк дії договору з 08.02.2013 року по 08.02.2014 року. 03.11.2013 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль одержав механічні пошкодження. Відразу після настання страхового випадку позивач повідомив про подію ТДВ «СК «НАСТА» у зв'язку із чим останнє направило свого представника - аварійного комісара, який здійснив огляд пошкодженого автомобіля та склав Акт огляду отриманих автомобілем пошкоджень. Позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку та надав всі необхідні документи. Згідно рахунків-фактури від 27.01.2014 року, вартість відновлювального ремонту складає 11 523,58 грн., яка була погоджена відповідачем та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування. Проте, виплату страхового відшкодування ТДВ «СК «НАСТА» не здійснило. У зв'язку із простроченням виплати страхового відшкодування позивач нарахував пеню в розмірі 414,55 грн. та три проценти річних в розмірі 97,56 грн. Крім того, позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яку останній оцінює в розмірі 2 000,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.05.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА» про стягнення страхового відшкодування та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність представника відповідача, який повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 08.02.2013 року ТДВ «СК «НАСТА» (Страховик) уклало договір добровільного страхування наземного транспорту № 205.0105722 з [PERSON] (Страхувальник), згідно умов якого у період з 08.02.2013 року по 08.02.2014 року було застраховано автомобіль «Audi Q5», державний реєстраційний номер [NUMBER], вигодонобувачем за договором є [PERSON] Відповідно до п. 7 основного договору, страхова сума становить 408 379,39 грн. У п. 2.1.1 Програми добровільного страхування наземного транспорту, що є невід'ємним Додатком № 2 до договору, визначено, що страховим випадком за договором страхування є пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. 03.11.2013 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi Q5», державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого застрахований автомобіль одержав механічні пошкодження. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний, зокрема, повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно п. 4.1.2.6 Програми добровільного страхування наземного транспорту, що є невід'ємним Додатком № 2 до договору, в разі настання події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник зобов'язаний виконати дії та надати документи, передбачені розділами 5 та 6 цього Додатку відповідно. Відповідно до п. 5.1.1 та п. 5.1.2 Програми добровільного страхування наземного транспорту, що є невід'ємним Додатком № 2 до договору, при настанні випадку, що має ознаки страхового, страхувальник зобов'язаний викликати на місце події представника Страховика - аварійного комісара та негайно повідомити Страховика. На виконання умов договору [PERSON] 03.11.2013 року було одразу ж повідомлено про подію ТДВ «СК «НАСТА» (а. с. 26) та останньою направлено аварійного комісара, який оглянув автомобіль «Audi Q5», державний реєстраційний номер [NUMBER], та склав Акт огляду транспортного засобу (а. с. 29). 14.01.2014 року [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «НАСТА» із заявою про виплату страхового відшкодування, яка була одержана останнім 16.01.2014 року (а. с. 30). У п. 6.1.7.2 Програми добровільного страхування наземного транспорту, що є невід'ємним Додатком № 2 до договору сторони погодили, що документами на підставі яких визначається розмір заподіяння шкоди, можуть бути, зокрема, документи ремонтного підприємства (рахунок або калькуляція). На підтвердження розміру заподіяння шкоди [PERSON] надав ТДВ «СК «НАСТА» рахунок фактуру від 17.01.2014 року № 0000018293 на суму 1 186,08 грн. та рахунок-фактуру від 17.01.2014 року № 0000018401 на суму 10 277,50 грн. (а. с. 31, 32). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п. 7.7 Програми добровільного страхування наземного транспорту, що є невід'ємним Додатком № 2 до договору, виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше 10 робочих днів від дати прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. На підставі наданих позивачем документів ТДВ «СК «НАСТА» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 11 523,58 грн. (а. с. 36), проте, у передбачений договором строк відповідач виплату не здійснив. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виплати страхового відшкодування відповідач не надав. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з ТДВ «СК «НАСТА» на користь [PERSON] 11 523,58 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У п. 4.3 Програми добровільного страхування наземного транспорту, що є невід'ємним Додатком № 2 до договору, сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання умов договору страхування Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику неустойки (штрафу, пені) в розмірі 0,01% від суми страхового відшкодування за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на день виникнення прострочення. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає наступне. Так, оскільки рішення про виплату страхового відшкодування прийнято ТДВ «СК «НАСТА» 06.12.2013 року, то граничний строк виплати страхового відшкодування - 20.12.2013 року. Отже, період прострочення складає з 21.12.2013 року по 19.03.2014 року включно, тобто 89 днів. Облікова ставка Національного банку України у вказаний період становила 6,50 %, Таким чином, пеня за вказаний період становить 361,55 грн. (11 523,58*13/100*88/365). За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з ТДВ «СК «НАСТА» на користь [PERSON] 361,55 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути три проценти річних в розмірі 97,56 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок трьох процентів річних, суд зазначає, що оскільки період прострочення складає з 21.12.2013 року по 19.03.2014 року включно, тобто 89 днів, то три проценти річних за вказаний період становлять 84,30 грн. Відтак, в частині стягнення з ТДВ «СК «НАСТА» на користь [PERSON] трьох процентів річних в розмірі 84,30 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн., то суд зазначає наступне. Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Позивачем не доведено наявність моральної шкоди та причино-наслідковий зв'язок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Більш того, між позивачем та відповідачем виникли зобов'язальні правовідносини на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 205.0105722, а умовами вказаного договору не передбачено відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з ТДВ «СК «НАСТА» на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 119,70 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial