Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач) та просив визнати незаконною бездіяльність відповідача, що полягає у відмові змінити дату взяття на квартирний облік [PERSON] разом із сім`єю: [PERSON] та [PERSON] з 10.07.2019 на першу дату звернення - 20.09.2018; зобов`язати відповідача змінити дату взяття на квартирний облік [PERSON] разом із сім`єю: [PERSON] та [PERSON] з 10.07.2019 на першу дату звернення - 20.09.2018. Позов обґрунтовано наступними обставинами. Позивач, є учасником бойових дій та внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується посвідченням та довідкою ВПО. У вересні 2018 року звернувся до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про взяття його разом із членами сім`ї на квартирний облік . Розпорядженням від 11.10.2018 № 726 відповідач відмовив позивачу у прийняті на квартирний облік разом із сім`єю, посилаючись на п.8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР від 11.12.1984 № 470, підстава: «Менше року», про що направив повідомлення від 22.10.2018. 27.06.2019 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про взяття його разом із членами сім`ї на квартирний облік. Розпорядженням від 10.07.2019 № 577 позивача та його родину було прийнято на квартирний облік за пільговою категорією «Учасники бойових дій, учасники АТО, внутрішньо переміщені особи» з 10.07.2019, про що направлено повідомлення № 141 від 15.07.2019. 11.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зміни дати взяття на квартирний облік з 10.07.2019 на першу дату звернення - 20.09.2018. Листом від 25.06.2020 відповідач відмовив, посилаючись на відсутність правових підстав. Позивач вважає таку відмову незаконною, а тому був змушений звернутися до суду. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 28.08.2020 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи по суті в судове засідання. У встановлений строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення вимог позову.Відзив обґрунтовано тим, що на момент звернення позивача до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою від 20.09.2018 про прийняття його разом із сім`єю із трьох осіб на квартирний облік, абзац четвертий пункту 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень був чинним у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280. Зокрема було передбачено, що внутрішньо переміщені особи, визначені у підпункті 8 пункту 13 цих Правил, беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають протягом року на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, або розташованих на лінії зіткнення. Враховуючи, що позивач не перебував разом із сім`єю на такому обліку протягом року, то Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією було правомірно відмовлено у прийнятті заявника на квартирний облік на підставі абзацу четвертого пункту 8 Правил. За результатами розгляду повторної заяви [PERSON] від 27.06.2019 про прийняття на квартирний облік, відповідно до пункту 1 та підпункту 1.4 пункту 1 розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації «Про зарахування громадян на квартирний облік та про внесення змін в квартоблікові справи громадян» від 10.07.2019 № 577, позивача було прийнято на квартирний облік за місцем проживання сім`єю з трьох осіб за першочерговою категорією «Учасники бойових дій, учасники АТО, внутрішньо переміщені особи». Щодо можливості зміни дати прийняття позивача на квартирний облік на дату його першого звернення до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою від 20.09.2018, то вбачається, що це суперечитиме приписам частини першої статті 58 Конституції України, в якій передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи, що викладені в позові. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, обгрунтовуючи свої заперечення з посиланням на відзив. Третя особа [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] просила позов задовольнити. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З Довідки № 0000570996/32766 від 04.07.2018 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці і соціального захисту населення, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . З Довідок № 0000530629/31929, № 0000571001/32767 від 04.07.2018 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці і соціального захисту населення, вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України. Відповідно до ст. 1 Конституції України, Україна є правовою державою. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю ( стаття 3 Конституції України ). Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року, який набрав чинності 14 квітня 2014 року, введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» № 405/2014 від 14 квітня 2014 року та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Є загальновідомим факт, що антитерористична операція в Україні не завершилась на теперішній час. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року №1706-VII. внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Відповідно пункту 2 Порядку, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, про що свідчить Посвідчення серія [NUMBER] від 10.08.2016. З Довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 2277/05/12-2019 від 21.03.2019, виданої заступником начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області В.В. Остапчуком, вбачається, що капітан поліції [PERSON] дійсно в період з 07.04.2014 до 06.11.2015 та з 07.11.2015 до 12.05.2017 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції. З Довідки Управління соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації № 12/328 від 20.06.2019, вбачається, що [PERSON] , [INFO] фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] ., з 04.07.2018 року перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги (далі - ЄДАРП), як учасник бойових дій, який приймав безпосередньо участь в зоні антитерористичної операції відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на підставі посвідчення серії [NUMBER] від 10.08.2016. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що у вересні 2018 року позивач звернувся до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про взяття його разом із [PERSON] та [PERSON] на квартирний облік. Згідно з частиною другою статті 6, частиною другою статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктом 1 Перехідних положень Конституції України, закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України. Статтею 3 Закону України «Про правонаступництво України» визначено, що закони Української РСР та інші акти, ухвалені Верховною Радою Української РСР, діють на території України, оскільки вони не суперечать законам України, ухваленим після проголошення незалежності України. Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» від 12.09.1991 № 1545-ХІІ встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Відповідно до роз`яснення Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Міністерства розвитку громад та території України від 02.01.2020 № 8/9.3.2/44-20, розподіл та надання громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, житлових приміщень здійснюється відповідно до Житлового кодексу УРСР та Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470 (далі - Правила). Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації «Про зарахування громадян на квартирний облік та про внесення змін в квартоблікові справи громадян» від 11.10.2018 № 726 у прийнятті на квартирний облік позивачу сім`єю із трьох осіб було відмовлено на підставі пункту 8 Правил (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, чинній на момент звернення Позивача 20.09.2018 із заявою до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації щодо прийняття його на квартирний облік та на момент відмови у прийнятті на квартирний облік 11.10.2018). Підставою для відмови позивачу, було вказано, що на момент звернення останнього із заявою від 20.09.2018 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про прийняття його на квартирний облік (сім`єю із трьох осіб) для надання житлової площі, він разом із сім`єю не перебував на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб протягом року (копія витягу з розпорядження «Про зарахування громадян на квартирний облік та про внесення змін в квартоблікові справи громадян» від 11.10.2018 № 726. В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 225 «Про внесення змін до постанови Ради Міністрів УРСР і Укпрофради від 11.12. 1984 № 470 та постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280» було внесено зміни до чинного наразі абзацу четвертого пункту 8 Правил, а саме: внутрішньо переміщені особи, визначені у підпункті 8 пункту 13 цих Правил, беруться на квартирний облік у населеному пункті в межах території обслуговування органу соціального захисту населення, в якому вони перебувають на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб незалежно від наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, Донецької та Луганської областей, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, розташованих на лінії розмежування, або житло яких зруйноване чи стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. При цьому члени сім`ї особи з інвалідністю або учасника бойових дій, які мають довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за формою згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, беруться на квартирний облік разом з нею (ним). За результатами розгляду повторної заяви [PERSON] від 27.06.2019 про прийняття на квартирний облік, відповідно до пункту 1 та підпункту 1.4 пункту 1 розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації «Про зарахування громадян на квартирний облік та про внесення змін в квартоблікові справи громадян» від 10.07.2019 № 577, позивача було прийнято на квартирний облік за місцем проживання сім`єю з трьох осіб за першочерговою категорією «Учасники бойових дій, учасники АТО, внутрішньо переміщені особи». 11.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо зміни дати взяття на квартирний облік з 10.07.2019 на першу дату звернення - 20.09.2018. Листом від 25.06.2020 відповідач відмовив позивачу, посилаючись на відсутність правових підстав у райдержадміністрації. Позивач вказуючи на незаконність рішення Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, посилається на ст. 58 Конституції України, оскільки внесення постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 225 змін до абзацу 4 п. 8 розділу II Правил саме пом`якшує умови прийняття внутрішньо переміщених осіб, учасників АТО на квартирний облік, у зв`язку з чим даний нормативно-правовий акт має зворотну дію. Водночас. суд не може погодитися із доводами позивача, з огляду на наступне. Відповідно до абзацу другого та третього пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа № 1-7/99) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України (2001-05), стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення (80731-10), стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України (1501-06) та інші). Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Таким чином, твердження позивача грунтуються на хибному розумінні конституційних положень, оскільки зворотність дії в часі нормативних актів стосується лише коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. Оскільки на момент звернення позивача до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою від 20.09.2018 про прийняття його разом із сім`єю із трьох осіб на квартирний облік, абзац четвертий пункту 8 Правил був чинним у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280, підстави для зміни дати зарахування позивача на квартирний облік у Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації були відсутні. Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позову є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed