Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Дик С.І. звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . На день смерті [PERSON] відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ-14 № 1853 від 13.05.1997 року належала земельна ділянка площею 1,42 га для селянського (фермерського) або колективного господарства на території с. Орховичі Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області. Заповіт від померлого [PERSON] в Никловицькій сільській раді не посвідчувався. Позивачка є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . У жовтні 2020 року позивачка звернулась в Рудківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , на підставі якої 22.10.2020 року було відкрито спадкову справу за №66619097 у спадковому реєстрі. Проте, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , не виготовив за життя сертифікат на земельну частку (пай) пл. 1,42 Га, розташованої на території Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, нового зразка, а саме: в даному сертифікаті відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства, членом якого був спадкодавець [PERSON] та не визначена вартість земельної частки (паю). Оскільки, право позивачки на спадкове майно після смерті [PERSON] не може бути оформлено у державній нотаріальній конторі, і тим самим не визнається державними органами, то за захистом порушеного права на майно вона звернулась до суду. Із врахуванням наведеного, просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка, [PERSON] , право на земельну частку (пай) площею 1,42 Га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства на території с. Орховичі Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ-14 №1853, виданого 02.05.1997 р. на ім`я [PERSON] . У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, представник позивача адвокат Дик С.І. в підготовчому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, з наслідками визнання позову ознайомлений, просив розглядати справу без участі представника. Згідно зі ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.05.2011 року відомо, що [PERSON] помер [INFO] в м. Ніколаєвка Синджерейського району, Республіка Молдова ( а.с. 9-11). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно копії сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ-14 №1853 від 13.05.1997 року відомо, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,42 Га для ведення селянського (фермерського) або колективного господарствана території с.Орховичі Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області ( а.с. 14-15). Як вбачається із довідки № 509 від 15.11.2018 року, виданої виконавчим комітетом Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, померлий [PERSON] , 1966 р.н., був зареєстрований в [ADDRESS] і разом з ним була зареєстрована: [PERSON] - 1968р.н., дружина. Заповіт від померлого [PERSON] в Никловицькій сільській раді не посвідчувався ( а.с. 12). Із повідомлення Рудківської державної нотаріальної контори №532/02-14 від 22.10.2020 року відомо, що причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, є той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , не виготовив за життя сертифікат на земельну частку (пай) пл. 1,42 Га, розташованої на території Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, нового зразка, а саме: в даному сертифікаті відсутня назва колективного сільськогосподарського підприємства, членом якого був спадкодавець [PERSON] та не визначена вартість земельної частки (паю) ( а.с. 16). Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами цивільного судочинства. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801, якою затверджено форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), у сертифікаті повинно бути зазначено назва колективного сільськогосподарського підприємства, член якого мав право на земельну частку та її вартість. Згідно п. 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 05.08.1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Отже, сертифікат на право на середню земельну частку може бути видано лише громадянину, який має право на середню земельну частку. Так як особа, яка мала право на отримання сертифікатів нового зразка померла, то в даний час видати сертифікат іншій особі, навіть і спадкоємцю на ім`я померлого, є неможливо. Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Никловицькій сільській раді від 12.11.2020 року відомо, що сертифікат серії ЛВ-14 №1853 зареєстрований 13 травня 1997 року на підставі розпорядження голови Самбірської РДА за № 353, земельна ділянка розміром 1,42 Га належала [PERSON] ( а.с. 19). Згідно розпорядження голови Самбірської РДА № 248 від 17.04.1997 року відомо, що на ім`я [PERSON] видавався сертифікат на право на землю (середню земельну частку) на території Никловицької сільської ради Самбірського району Львівської області, розмір земельної ділянки 1,42 Га ( а.с. 13). Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Відповідно до роз`яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК). Ураховуючи наведене, даний позов є підставний і право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) площею 1,42 Га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, згідно сертифікату серії ЛВ-14 №1853, в порядку спадкування за законом майна [PERSON] .

Outcome: approved