Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності в порядку спадкування за законом, який у подальшому через свого представника двічі уточнював, останній раз 12.09.2018 року, вказавши, що 26.07.2015 року померла його колишня дружина [PERSON]. Він з [PERSON] перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з 2001 року мешкали за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 26/36. 29.07.2005 року зареєстрували шлюб, який 25.06.2010 року було між ними розірвано, спору про поділ майна не було. Після смерті останньої, відкрилась спадщина на належне їй майно, у вигляді трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 26/36. Спадкоємцями є діти померлої, а саме неповнолітня [PERSON] та [PERSON] (відповідач). На момент смерті [PERSON], [PERSON] мешкала у спадковому майні за вказаною адресою. Відповідач [PERSON], донька померлої мешкала окремо, та після смерті матері стала мешкати у спірній квартирі. Його донька [PERSON] за його згодою разом з ним звернулись до нотаріальної контори, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку, що є суперечка між спадкоємцями та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я померлої, у зв`язку з чим для захисту прав доньки змушений звертатися до суду та просить визнати за [PERSON] право власності на 1 / 2 частку квартири, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Дніпровське шосе, 26/36, після смерті матері [PERSON], яка померла 26.07.2015 року. Визнати за [PERSON], право власності на іншу 1/2 частку вказаної квартири. Позивач [PERSON] раніше звертався до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Представники відповідача - виконкому Довгинцівської районної у місті ради та третьої особи - органу опіки і піклування виконкому Довгинцівської районної у місті ради до суду не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. \~\~\~\~ У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. \~Суд розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. У \~ судовому\~ \~засіданні \~встановлено, що 26 липня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КИ №644094, актовий запис 850, яка є матір`ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, у якому у графі батьки , матір`ю вказана - [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], яка після шлюбу змінила прізвище на «Булахова», у графі батьки, її матір`ю також зазначена [PERSON]. Зі свідоцтва про шлюб, вбачається, що [PERSON], після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «Чернуха» (а.с. 9). Таким чином, після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом є її діти - неповнолітня [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON] З правовстановлюючих документів (договір дарування від 03.03.2004 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.05.2004 року, свідоцтво № 20/3 про право власності на житло від 14.07.1993 року, технічний паспорт ) на квартиру, що розташована \~ за\~ \~адресою:\~ \~Дніпропетровська \~область,\~ м.\~ \~Кривий Ріг,\~ \~ вул.\~Дніпровське \~ \~ шосе,\~ \~ 26/36,\~ \~вбачається \~ \~що \~ за\~ \~життя \~[PERSON] \~належала \~ \~ вказана\~ \~квартира.\~ \~Вказана \~обставина \~ \~також \~ \~підтверджуєтьсядовідкою № 148542 від 19.07.2016 року КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» (а.с. 10). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно \~ до\~ \~ст.\~ 1261\~ \~ЦК \~ України,\~ у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно \~ до\~ ч.\~1\~ ст.\~ 1267\~ \~ЦК \~ України,\~ частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з вимогами ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності з частинами 1, 3статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. [PERSON] за згодою свого батька [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак постановою від 27.07.2016 року (а.с. 7). [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, у зв`язку із наявністю суперечки між спадкоємцями та відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я померлого. Відповідно до ч. 4\~ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Таким чином, неповнолітня [PERSON] вважається такою, що прийняла у спадок та набула право на 1/2 частину спірної квартири. Разом з тим, згідно роз'яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Вказане роз'яснено і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Пунктом 9 частини 1статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV, передбачено, що однією із підстав державної реєстрація права власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Зі змісту вищевказаної постанови державного нотаріуса Четвертої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] від 27.07.2016 року, вбачається, що між спадкоємцями щодо розподілу спадщини виникла суперечка, а саме між [PERSON] та іншою спадкоємицею за законом [PERSON], яка також прийняла спадщину, та під час розгляду справи звернулася до суду з заявою про згоду визнання за нею права власності на 1/ 2 частину спірної квартири. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею за законом, та такою що прийняла спадщину після смерті [PERSON] яка померла 26.07.2015 року, набувши право власності на 1 / 2 частину квартири. Тож виходячи з вищенаведеного,

Outcome: approved