Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з позовом до Камянець-Подільської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування вимог вказують, що [PERSON], [INFO] року є донькою [PERSON] та [PERSON]. 2 листопада 1996 року органом привтаизації житла цукрового заводу було видано свідоцтво про право власності на житло за № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS]. [INFO] року помер батько [PERSON], [INFO] року померла мати [PERSON]. Після смерті батьків звернулшась до ноатріуса із заявою про оформлення спадщини, однак виявилось, що відстунє свідоцтво про право власності на квартиру у зв'язку з чим нотаріус роз'яснив процедуру вирішення данного питання в суді. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документи створює їй та [PERSON] перешкоди у реєстрації права власності на квартиру в реєстрі речових прав. Просить визнати за [PERSON] право власності на 1/3 квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/3 квартири [ADDRESS], після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 квартири [ADDRESS]. В суді позивач [PERSON] та її представник позов підтримали, просять задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відстуності, позов підтримує, просить задовольнити. Представник Кам'янець - Подільської міської радив судове засідання не з'явився, подала заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.. Заслухавши позивача та її предстанвика, дослідивши матеріали цивільної справи в повному обсязі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 16.06.2014 р Після смерті [PERSON]. відкрилась спадщина яка складається з частки в квартирі [ADDRESS], яка належить на праві спіьної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 1996 року, виданного органом привтаизації житла цукрового заводу. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 27.07.1962 р. батьками [PERSON] записані [PERSON], [PERSON]. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 54443203 від 11.12.2018 р. спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Позивачі зареєстровані і проживають на даний час і на час відкриття спадщини в квартирі [ADDRESS], що підтверджується записами в домовій книзі, довідкою КП «Управлінська компанія «Південь» № 835 від 04.12.2018 р.. На підставі ст. 549 ЦК Української РСР позивач вважається такою яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Згідно ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 525 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Частина перша статті 1297 ЦК передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповіднодо статті 67 Закону України «Про нотаріат»свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу [PERSON] . із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Приватний нотаріус [PERSON] роз'яснила позивачу, що для оформлення спадщини після смерті [PERSON] на його частку в квартирі не надано оригіналів документів, що підтверджують право власності померлого на неї, тому необхідно звернутися до суду для визнання права власності на вищезазначене спадкове майно за [PERSON], що підтверджується листом № 183/01-16 від 04.12.2018 р. В газеті «Подолянин» від 12.10.2018 р розміщено оголощення про визнання свідоцтва про право власності на житло за адресою [ADDRESS], видане 22.11.1996 р за № [NUMBER] на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] вважати недійсним. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу створює перешкоди позивачам як співвласникам квартири та [PERSON] як спадкоємцеві майна [PERSON] в прав володіння та розпорядження належним майном. Частина 3 ст. 355 ЦК України передбачає, що право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч. 4 ст. 355 ЦК України). Згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» в осіб, які приватизували житло, виникає право спільної власності. Згідно з ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. За ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. У разі ж спільної сумісної власності, частки взагалі не визначаються (ч. 1 ст. 368 ЦК України), але при виділі частки з майна, що є у спільній сумісній власності, кимсь із співвласників, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України). Отже, і в тому і в іншому варіанті співвласники житла опиняються в рівному становищі, якщо інше не передбачено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. За наявності презумпції рівності часток у спільній власності, і в разі, коли свідоцтво видано співвласникам, які мають право спільної сумісної власності на приватизовану квартиру, й один з яких помер, то при оформленні його спадкоємцями права на спадщину враховується рівність часток співвласників цієї приватизованої квартири. В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно технічного паспорту на квартиру квартира [ADDRESS] житловою площею 29,4 кв. м., загальною площею 71,5 кв. м., складається з двох кімнат, в тому числі кімнати площею 14,6 кв. м., кімнати площею 14,8 кв. м., кухні площею 6,2 кв м, ванни-туалет площею 2,5 кв м, коридор площею 5,0 кв м, веранда площею 17, 6 кв м, 10,1 кв м. як Позивач [PERSON] належить до кола спадкоємців першої черги після смерті батька [PERSON], інших спадкоємців не час відкриття спадщини і на час оформлення немає, прийняла спадщину і від спадщини не відмовлялася, у видачі свідоцтва позивачу відмовлено, тобто порушено її цивільне право на отримання спадщини, яке згідно до ст. 16 ЦК України підлягає судовому захисту шляхом визнання права на спадкове майно. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати покладаються на позивачів. На підставі ст.ст. 16 , 355, 357, 370, 392 ЦК України, ст. 524 - 526, 529, 548, 549 ЦК Української РСР,

Outcome: approved