Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом і просять визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила з дня вибуття, а саме з грудня 2010 року право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивують тим, що вони - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS]. Вказана квартира [ADDRESS] належить їм на праві спільної часткової власності. За вказаною адресою він - [PERSON] проживає разом з дружиною - позивачкою у справі [PERSON], шлюб з якою укладено 18.06.2011 року. Крім нього та його дружини в будинку зареєстрована з червня 1996 року, але не проживає вже близько трьох років його колишня дружина - відповідач. З відповідачкою він - [PERSON] перебував у шлюбі з 23.07.1994 року і фактично по листопад 2010 року. Від шлюбу у них [INFO] народилася дочка [PERSON] Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 22.12.2010 року. Ініціатором розірвання шлюбу була відповідачка, яка звернулася до Роменського міськрайонного суду з відповідною позовною заявою в листопаді 2010 року, в якій зазначила, що з відповідачем разом не проживають. При розгляді вищевказаної цивільної справи про розірвання шлюбу, судом встановлено та зазначено в рішенні, що фактичні шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть. Судовим рішенням встановлено, що відповідачка [PERSON], разом з дочкою [PERSON], не проживають в спірній квартирі більше трьох років. З листопада 2010 року його колишня дружина [PERSON] у спірній квартирі не проживає без поважних причин, не сплачує квартирну плату, не несе витрат по оплаті комунальних послуг з електро-, водо-та газопостачання, не бере участі в догляді за квартирою та будинком. Відповідач [PERSON] разом з дочкою [PERSON] мешкає окремо в [ADDRESS]. Відповідачка фактично з листопада 2010 року і по даний час не мешкає в квартирі [ADDRESS], але добровільно та у відповідності до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» знятися з реєстрації не бажає, тим самим порушує вимоги чинного законодавства, а також безпосередньо їхні права та законні інтереси, так як вони несуть додаткові витрати по оплаті комунальних послуг із-за того, що відповідачка зареєстрована в їхній квартирі, хоча і не являється членом їхньої сім'ї. Відповідач більше трьох років відсутня і не проживає без поважних причин в спірній квартирі, тому на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України втратила право користування квартирою, так як вибула на проживання в інше жиле приміщення в місті Ромни. Тому звернулися до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], представник позивачів - адвокат [PERSON] позов підтримали. Позивач [PERSON] пояснив, що після розлучення із відповідачем, він у вище вказаній квартирі не проживав, ніяких перешкод для проживання в ній відповідачу не чинив. В грудні 2010 року він зайшов у квартиру, всі речі відповідача були вивезені і вона з цього часу в ній не проживає. Позивач [PERSON] пояснила, що відповідач з квартири пішла добровільно, з грудня 2010 року вона в ній не проживає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач позов не визнала і пояснила, що вона зареєстрована у вище вказаній квартирі. Вона підтвердила факт, що з грудня 2010 року в ній не проживає, а проживає на квартирі, яку тимчасово віднаймає. З липня 2010 року по грудень 2010 року вона працювала на заробітках в м. Київ. Після повернення в м. Ромни, в квартирі вона не змогла проживати, поскільки були поміняні замки та чинився тиск зі сторони позивача [PERSON], що впливало на стан здоров'я її дочки [PERSON] Вона не має постійного місця проживання. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивачам [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 26.11.1995 року (а.с.10). Згідно довідки ПП «Наш Дім» від 04.11.2013 року № 247, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та їх донька [PERSON](а.с.14). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що стверджується копією рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22.12.2010 року, яке вступило в законну силу 28.01.2011 року. (а.с.11) Відповідач у вище вказаній квартирі не проживає понад 1 рік, що стверджується Актами перевірок паспортного режиму від 15.08.2012 р., 10.01.2013 р., 06.03.2013 р., 23.10.2013 р. (а.с.14-16) Як встановлено судом, відповідач у вище вказаній квартирі не проживає з грудня 2010 року. Вказана обставина визнана сторонами в судовому засіданні, тому відповідно до ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач в квартирі [ADDRESS], що належить позивачам [PERSON], [PERSON] не проживає понад 1 рік, а саме з грудня 2010 року. Дана обставина визнана сторонами і ніким не оспорюється. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач не надала суду доказів з приводу збереження за нею права користування квартирою, а також про те, що вона була відсутня з поважних причин понад один рік в зазначеній квартирі. Суд не може взяти до уваги ствердження відповідача про те, що вона з грудня 2010 року не проживає в квартирі, у зв'язку з тим, що в ній були замінені замки та чинився психологічний тиск з боку позивача [PERSON], що впливало на стан здоров'я її дочки [PERSON], поскільки вказані обставини не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Надана відповідачем медична документація про стан здоров'я її дочки, на яку вона посилається, не підтверджує поважність причини не проживання її у вище вказаній квартирі. З неї не вбачається, що причиною захворювання її дочки є зазначена нею обставина. Покази допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] також не підтверджують поважність причин відсутності відповідача понад встановлені законом строки в зазначеній квартирі. Тому, позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] підлягають задоволенню. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON], оскільки вона не є належним позивачем, так як не являється власником вище вказаної квартири, а відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, з вказаною вимогою до суду може звернутися власник.

Outcome: approved