Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Сторожинецького районного суду з позовом до [PERSON] припинення стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач одружилися 13.03.2002 року у виконавчому комітеті Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 08.05.2015 року згідно рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області, шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22.07.2014 року прийнято стягувати з позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23.06.2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Також рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23.10.2018 року прийнято змінити спосіб стягнення аліментів в розмірі по 1/3 частки заробітку (доходу) позивача, щомісячно до досягнення дітей повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Проте з [INFO] року молодший син [PERSON] , [INFO] перейшов жити до батька та фактично перебуває на його утриманні. Старший син [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю. Відповідач не бажає добровільно відкликати виконавчий лист з Сторожинецького РВ ДВС та продовжує вимагати сплату аліментів як на старшого так і на молодшого сина. Представник позивач просив суд припинити стягнення аліментів на [PERSON] та продовжувати стягувати аліменти на [PERSON] в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явився, однак від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у матеріалах справи докази, встановив, що позивач та відповідач одружилися 13.03.2002 року у виконавчому комітеті Верхньопетрівецької сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 14) 08.05.2015 року згідно рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області, шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.7) Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22.07.2014 року (а.с. 8) прийнято стягувати з позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23.06.2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Також рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 23.10.2018 року (а.с. 9) прийнято змінити спосіб стягнення аліментів в розмірі по 1/3 частки заробітку (доходу) позивача, щомісячно до досягнення дітей повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Як вбачається з [INFO] молодший син [PERSON] , [INFO] перейшов жити до батька та фактично перебуває на його утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Нижньопетровецької сільської ради №184 від 05.03.2020 року та №105 від 10.02.2020 року. (а.с.11-12) Старший син [PERSON] , [INFO] проживає разом із матір`ю. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд враховує наступне. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, нормами Сімейного кодексу України передбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, дитина проживає з батьком і він повністю її утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно до ч.2 ст.29 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Судом встановлено, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №105 від 10.02.2020 року, виданою виконавчим комітетом Нижньопетровецької сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи викладене та загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд дійшов висновку про необхідність захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення з останнього аліментів та продовжити стягувати аліменти на одну дитину, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved