Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

[PERSON] 11.09.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] і, просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти у її користь на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і, до повноліття дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 05 вересня 2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Кукільницькій сільській раді Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 12. У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року шлюб між ними розірвано, місце проживання дітей визначено разом з матір`ю. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Оскільки позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дітей, відповідач не надає допомоги на їх утримання, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач, [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Згідно клопотання позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав і просить справу розглянути без її участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON] про час і місце судових засідань повідомлявся належним чином, про що свідчать виклики до суду та поштові повідомлення про їх отримання, причину неявки суду не повідомив. 27.04.20 від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки бажає скористатися послугами адвоката, про розгляд наступного судового засідання був повідомлений, про що свідчить розписка з його підписом. Однак станом на день розгляду справи клопотань, заяв, відзиву на позов від відповідача не надходило. Оскільки відповідач мав достатньо часу для направлення відзиву та заяв, а відтак зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судовогозасідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або безповідомлення причин; відповідачне подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Ч. 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З копії рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року видно, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, місце проживання дітей визначено разом з матір`ю (а.с. № 4). У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.12.2011 р., серії [NUMBER] від 06 квітня 2007 року (а.с. 5, 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). З довідки виданої Більшівцівською селищною радою стверджується, що [PERSON] проживає разом із дітьми (а.с.7). Позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дітей, а відповідач допомоги на їхнє утримання не надає. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, те що відповідач здатен займатись суспільно корисною працею з метою отримання доходів, те що діти проживають з матір`ю, яка не має змоги повністю самостійно їх утримувати, суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій у розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved