Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» (далі ТОВ «ЗОРЯ), в якій просять визнати недійсними договори оренди землі, а саме: - договір оренди землі від 01.10.2012 року, укладений між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова фірма «РОСІЯ» (далі ТОВ «АФ «РОСІЯ»), на земельну ділянку площею 6,8219 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0031; - договір оренди землі від 09.11.2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ») на земельну ділянку площею 6,8875 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0029; - договір оренди землі від 29.09.2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ» на земельну ділянку площею 6,8219 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0458; - договір оренди землі від 01.10.2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ» на земельну ділянку площею 6,9180 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0085; - договір оренди землі від 01.10.2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ») на земельну ділянку площею 6,8219 га., кадастровий номер 6321485500:000:0212; - договір оренди землі від 28.09.2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ» на земельну ділянку площею 6,8219 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0018, а також просять визнати недійсним правочин про перехід права оренди земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ТОВ «ЗОРЯ» у звязку з невідповідністю змісту правочину (переходу права оренди землі) вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства та з відсутністю державної реєстрації переходу права оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що ними в 2012 році були укладені договори оренди на зазначені земельні ділянки з ТОВ «АФ «РОСІЯ», які були зареєстровані у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області про що в Державному реєстрі земель вчинені відповідні записи. У 2014 році з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців їм стало відомо, що діяльність ТОВ «АФ «РОСІЯ» 27 серпня 2014 року припинено, а належні їм земельні ділянки використовуються іншою юридичною особою, а саме: ТОВ «ЗОРЯ», яке є правонаступником ТОВ «АФ «РОСІЯ». У звязку з тим, що ТОВ «ЗОРЯ», в порушення п.11 Договорів оренди землі не виплачує позивачам, як орендодавцям ТОВ «АФ «РОСІЯ», орендну плату в строки, які передбачені Договорами оренди землі, а також у звязку з відсутністю в Договорах порядку (способу) внесення грошової форми орендної плати, що є істотною умовою, позивачі звернулися до суду з вимогою про визнання вищевказаних Договорів оренди землі недійсними, а також просили визнання недійсним правочин про перехід права оренди земельної ділянки. 01 лютого 2016 року представником позивачів [PERSON] на адресу суду подана заява про залишення частини позовних вимог без розгляду, а саме: п.7 позовної заяви - визнання недійсним правочину про перехід права оренди земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ТОВ «ЗОРЯ» у звязку з невідповідністю змісту правочину (переходу права оренди землі) вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства та з відсутністю державної реєстрації переходу права оренди земельної ділянки (т.1 а.с.241). 15 березня 2016 року ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області заява представника позивачів задоволена, позовна заява в частині визнання недійсним правочину про перехід права оренди земельних ділянок залишена без розгляду (т.2 а.с.24-25). В судовому засіданні представник позивачів [PERSON], який діє на підставі договорів про надання правової допомоги, просив суд позов до ТОВ «ЗОРЯ» про визнання договорів оренди землі недійсними задовольнити, при цьому зазначив, що вимогою щодо визнання недійсними договорів оренди землі є відсутність в цих договорах істотної умови - порядку (способу) внесення грошової форми орендної плати. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності № 11/01/16-ю від 11 січня 2016 (т.2 а.с.22) зазначив, що позов побудований на припущеннях, ТОВ «ЗОРЯ» використовує земельні ділянки згідно Договорів про оренду землі, які були підписані орендодавцями добровільно, орендна плата виплачується своєчасно, порушень норм земельного законодавства не допускається, тому просить суд відмовити в позові. В письмових заперечення проти позову відповідачем також зазначено, що між позивачами та ТОВ «АФ «РОСІЯ» дійсно були укладені договори оренди земельних ділянок, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області. 27 серпня 2014 року діяльність ТОВ «АФ «РОСІЯ» було припинено шляхом приєднання його до ТОВ «ЗОРЯ». На момент укладення договорів оренди сторонами досягнута згода стосовно всіх істотних умов договору та сторони в повному обсязі і в строк виконують всі умови договору, викладені в ньому. Твердження позивачів про невідповідність договорів оренди землі вимогам Закону України «Про оренду землі» є хибними та такими, що не відповідають дійсності. Відповідно до ст.107 ЦК України між ТОВ «АФ «РОСІЯ» та ТОВ «ЗОРЯ» був складений передавальний акт, згідно з яким до ТОВ «ЗОРЯ» перейшли права та обов'язки ТОВ «АФ «РОСІЯ», зокрема і право оренди землі. Передавальний акт являється документом, що підтверджує факт закінчення процедури припинення товариства, шляхом приєднання, а отже даний документ з огляду на приписи цивільного законодавства не являється правочином. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними\~документи і матеріали, \~всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. За приписами ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що позивачі являються власниками земельних ділянок, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки, а саме: - на імя [PERSON], серії ХР № 062326 на земельну ділянку площею 6,8219 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0031; на імя [PERSON], серії ХР № 012041 на земельну ділянку площею 6,8875 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0029; [PERSON], серії ХР № 063453 на земельну ділянку площею 6,8219 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0458; [PERSON], серії ХР № 012084 на земельну ділянку площею 6,9180 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0085; [PERSON], серії ХР № 012108 на земельну ділянку площею 6,8219 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0212; [PERSON], серії ХР № 012025 на земельну ділянку площею 6,8219 га., кадастровий номер 6321485500:01:000:0018, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Черненської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області (т.1 а.с.13,18,22,27,31,35). Між вищезазначеними фізичними особами та ТОВ «АФ «РОСІЯ» були укладені договори оренди землі строком на 15 років, а саме: - 01 жовтня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ», 09 листопада 2012 року між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ», 29 вересня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ» 01 жовтня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ», [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ», 28 вересня 2012 року між [PERSON] та ТОВ «АФ «РОСІЯ» (т.1 а.с.10-11,14-15,19-20,23-24,28-29,32-33). Згідно ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Вказані договори були зареєстровані у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області за номерами: договір з [PERSON] - № 632148554002134, договір з [PERSON] - № 632148554001725, договір з [PERSON] № 632148554001848, договір з [PERSON] - № 632148554001730, договір з [PERSON] - № 632148554001846, договір з [PERSON] - № 63214854001904 (а.с.10-11,14-15,19-20,23-24,28-29,32-33). Згідно ст.627 ЦК України сторони договору є вільними в підписанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Суд встановив, що позивачі добровільно уклали Договори оренди землі з ТОВ «АФ «РОСІЯ», які зареєстровані у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому Харківської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи, та які є дійсними на теперішній час. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як вбачаться з рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «ЗОРЯ» про розірвання договорів оренди земельних ділянок (т.1 а.с.87-89) та рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 26 травня 2015 року за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «ЗОРЯ» про розірвання договорів оренди земельних ділянок (т.1 а.с.158-161), що набрали законної сили, сторони не оспорювали правомірність виникнення у ТОВ «АФ «РОСІЯ» права користування земельними ділянками позивачів на умовах оренди відповідно до укладених договорів та законність припинення ТОВ «АФ «РОСІЯ» шляхом приєднання до ТОВ «ЗОРЯ». Отже, позивачі підтвердили правомірність укладання договорів оренди землі з ТОВ «АФ «РОСІЯ» і не заперечували щодо умов викладених в них. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, відповідно з ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Як вбачається з матеріалів справи, передавальний акт ТОВ «АФ «РОСІЯ» складено відповідно до вимог ст.107 ЦК України комісією з припинення реорганізації ТОВ «АФ «РОСІЯ», яка створена рішенням загальних зборів учасників (засновників) Товариства (протокол загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «АФ «РОСІЯ» № 7 від 10 червня 2014 року. Відповідно до протоколу загальних зборів учасників (засновників) Товариства № 7 від 10.06.2014 р., ТОВ «АФ «РОСІЯ» припиняється шляхом реорганізації, приєднання до ТОВ «ЗОРЯ». Правонаступником ТОВ «АФ «РОСІЯ», що припиняється, за всіма правами та зобовязаннями цієї юридичної особи, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобовязання, які оспорюються сторонами, виступатиме відповідно до чинного законодавства ТОВ «ЗОРЯ» (т.1 а.с.132), тобто дане товариство є належним відповідачем по даній справі. Зі змісту договорів оренди землі, а саме: п.38 - перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. В судовому засіданні та в письмових поясненнях представник позивачів [PERSON] вказав, що основною вимогою щодо визнання недійсними договорів оренди землі є відсутність в договорах оренди істотної умови, а саме: порядку (способу) внесення грошової форми орендної плати. Укладений договір може бути визнаним недійсним на підставі статті 215 ЦК України при недотриманні сторонами вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину, має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцю; існуючі обмеження (обтяження), щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди; відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Сторони під час укладання договору погодили всі істотні умови договору оренди землі і шляхом вільного волевиявлення посвідчили договір особистими підписами. Зазначені істотні умови договору передбачені також Типовим договором оренди землі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 220 від 03 березня 2004 року. Відсутність у договорі оренди земельної ділянки однієї з істотних умов цього правочину відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та ст.8 Постанови Кабінету Міністрів України № 2073 від 25 грудня 1998 року «Про затвердження порядку реєстрації договорів оренди землі» є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди землі, а також для визнання договору недійсним. Орган державної реєстрації при проведенні державної реєстрації зобов'язаний перевіряти відповідність змісту договору вимогам чинного законодавства. Реєстрація зазначеного договору свідчить про те, що договір містить усі необхідні істотні умови та відповідає вимогам діючого законодавства. Як вбачається з матеріалів справи договори про оренду землі між позивачами та ТОВ «АФ «РОСІЯ» були зареєстровані у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому районі Харківської області, отже спірні договори оренди землі відповідають зазначеним вимогам Закону України «Про оренду землі» та «Порядку державної реєстрації договорів оренди землі». Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно ст.22 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. З Договорів оренди земельних ділянок, укладених та зареєстрованих між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]П та ТОВ «АФ «РОСІЯ» вбачається, що договори містять усі істотні умови відповідно до вимог чинного законодавства. В договорах чітко врегульовані всі питання щодо орендної плати, а саме: у п.9 Договору вказано, «що орендна плата вноситься за земельні ділянки орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. По узгодженню сторін орендна плата виплачується в натуральній формі, грошовій формі або відробітковій формі». У пунктом 5 зазначених договорів оренди землі закріплено нормативну грошову оцінку земельних ділянок на момент підписання договору. Пунктом 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції та індексації. Пунктом 11 визначено, що орендна плата вноситься у строки з 01 серпня по 31 серпня, остаточний розрахунок до 15 грудня поточного року. Відповідно до пункту 9.1 Договору оренди земельної ділянки між позивачами та ТОВ «АФ «РОСІЯ» орендна плата встановлена в розмірі 3 % від грошової оцінки землі зазначеної в п.5 договору. Судом встановлено, що позивачі по справі на даний час отримують орендну плату, заборгованості немає, що є підтвердженням того, що добровільно виконуються умови вищевказаних договорів про оренду землі. Спорів відносно розміру та порядку виплати орендної плати не виникає. Матеріали справи не містять доказів, що існує заборгованість у орендаря щодо сплати орендної плати. Навпаки сторони підтвердили, що орендна плата сплачується в повному обсязі. Якщо умови договору оренди земельної ділянки не влаштовують одну зі сторін договору, вона має право звернутися до суду з позовом про внесення змін до договору оренди земельної ділянки. Данні про звернення з таким позовом в матеріалах справи відсутні. Зазначене свідчить, що договори оренди земельних ділянок відповідають вимогам чинного законодавства, крім того, відповідачем виконуються всі обов'язки закріплені в ст.25 Закону України «Про оренду землі», виконані усі вимоги законодавства та договору оренди земельної ділянки щодо нарахування та своєчасної сплати орендної плати, яку позивачі приймали та не оспорювали. В договорах оренди землі дотримані істотні умови щодо порядку внесення грошової форми орендної плати, позивачі добровільно уклали договори оренди землі, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Великобурлуцькому Харківської області, про що в Державному реєстрі земель вчинено відповідні записи, та які є дійсними на теперішній час. Вирішуючи питання невідповідності договорів оренди землі, які укладено між позивачами та відповідачем, вимогам ст.15 закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), суд керується положеннями ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якого Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Враховуюче на це суд керується правовими позиціями, висловленими у постановах Верховного Суду України від 24.09.2014 р. по справі № 6-114цс14, від 21.01.2015 р. по справі № 6-215цс14, відповідно до яких, вирішуючи питання про визнання недійсним договору оренди землі на підставі його невідповідності вимогам ст. 15 закону України «Про оренду землі», суд має враховувати вимоги ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і якщо не встановлено, чи дійсно порушуються права позивачів у звязку з відсутністю в договорах оренди зазначених умов, їх істотності, та судом не зясовано, в чому саме полягає порушення законних прав позивачів, суд не може визнати такий договір оренди землі недійсним. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Виходячи з матеріалів справи суд зазначає, що договори оренди землі, укладені між ТОВ «АФ» РОСІЯ» та позивачами, яка знаходиться на території Чорнянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, укладені в письмовій формі; пройшли державну реєстрацію у відповідності до законодавства, яке діяло на момент реєстрації; орендодавець на момент їх укладення мав необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення орендодавця та орендаря було направлено на укладення договору оренди. Судом також встановлено, що позивачі по справі протягом 2012 - 2015 років отримували орендну плату, в тому числі за 2015 рік в розмірі по 8\~500 грн. 00 коп. кожний (т.1 а.с.174-177), що на 4\~400 грн. 00 коп. більше ніж передбачено договорами. Позивач [PERSON] 21 листопада 2015 року на імя керівника ТОВ «ЗОРЯ» власноручно написав розписку, в якій зазначив, що ніяких претензій по договору оренди землі він не має. Все це є підтвердження того, що сторони добровільно, на протязі вказаного вище періоду, виконують умови вищевказаних договорів про оренду землі. Таким чином, спростовуючи вимоги, які порушуються в позовній заяві позивачами, судом не вбачається посилань на ті порушені права, які підлягають захисту у судовому порядку відповідно до вимог ст.3 ЦПК України та ст.15 ЦК України. Судом не встановлено обставин, які б могли бути підставою для визнання договорів оренди землі недійсними, у зв'язку з чим у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed