Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] 12.02.2019 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 29.09.2016 вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13.09.2018 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. В даний час вони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Добровільно надавати допомогу на утримання дитини відповідач не бажає, договір про виплату аліментів між ними не укладався, майна, яке буде передане в рахунок виплати аліментів не має. У зв'язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 84, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ј усіх видів доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 25.02.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з'явилась. В позові просить розгляд справи провести без її участі, не може з'явитись в судове засідання у зв'язку з наявністю малолітньої дитини, яку не може залишити саму, позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується повідомленням про отримання 07.03.2019 рекомендованого листа з судовою повісткою про виклик (а.с. 30), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи або відзив до суду не подавав. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії І-ОЛ №206960, виданого 20.02.2017 Голованівським районним\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Кіровоградській\~області (а.с. 12). Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2018 року, який набрав законної сили 17.10.2018, між сторонами розірвано шлюб, що був укладений 29.09.2016 (а.с. 4-5). Згідно копії довідки про склад сімї за №380, виданої 11.02.2019 виконавчим комітетом Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, дитина [PERSON], [INFO], входить до складу сім'ї позивача, яка проживає [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, в період спільного проживання в них народилася дочка, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Судом встановлено, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, а тому відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення останньою повноліття та сплачувати аліменти. Вирішуючи питання\~про розмір\~аліментів,\~що підлягають\~стягненню на\~утримання дитини,\~суд враховує,\~що відповідач\~є здоровою\~працездатною людиною,\~на утриманні\~дітей чи\~непрацездатних осіб\~не має,\~відзив на\~позов не\~подав,\~тобто не\~заперечує сплачувати\~аліменти.\~А тому,\~суд дійшов\~висновку,\~що відповідач\~повинен надавати\~матеріальну допомогу\~на утримання\~дитини в\~заявленому розмірі\~1/4\~частини з\~усіх видів\~його заробітку\~(доходу),\~але не\~менше,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч. 1\~ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв'язку із задоволенням однієї позовної вимоги, з відповідача мають бути стягнуті 768 грн. 40 коп. судового збору на користь держави. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 300 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки надана позивачем квитанція за №2 від 12.02.2019 (а.с. 9) не підписана відповідною особою, яка отримала кошти від позивача, а в акті виконаних робіт №2 від 12.02.2019 (а.с. 8) не здійснено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що порушує вимоги ч. 3 ст. 137 ЦПК України, а лише зазначено загальною сумою розмір таких, у зв'язку з чим неможливо визначити співмірність розміру заявлених витрат на оплату послуг адвоката до складності справи, часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved