Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності в якому вказує, що він є власником 1/2 частки об`єкту нерухомості, що розташований у [ADDRESS] . До складу належної Позивачу 1/2 частки входить: коридор, площею 10.6 кв.м., позначений № 1-1; котельня, площею 7.2 кв.м., позначена № 1-2; коридор, площею 7.0 кв.м., позначений № 1-3; комора, площею 4.8 кв.м., позначена № 1-4; ванна, площею 5.1 кв.м., позначена № 1-5; кухня, площею 12.1 кв.м., позначена № 1-6; кімната житлова, площею 11.9 кв.м., позначена № 1-7; кімната житлова, площею 21.5 кв.м., позначена № 1-8; кімната житлова, площею 13.8 кв.м., позначена № 1-9, загальною площею 94.0 кв.м., житловою площею 47.2 кв.м., а також господарські будівлі: 1/2 частина сараю, позначеного на плані літерою В та цілий погріб, позначений на плані літерою Б. Вказана нерухомість розташована на земельній ділянці, площею 0.1983 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 1824787000:02:002:0102, яка належить Позивачу на праві особистої приватної власності. Іншим співвласником житлового будинку є Відповідач, проте він не бажає проводити поділ будинку, відповідно до розміру належної йому частки у праві власності. В зв`язку з тим, що житловий будинок має два окремі входи, які відокремлені один від одного, Відповідач вважає, що не має ніякого відношення до належної Позивачу частини житлового будинку, як і Позивач до його частки. Маючи намір нотаріально посвідчити договір про виділ належної йому частки житлового будинку, позивач звернувся до нотаріуса, проте йому було повідомлено про неможливість посвідчення даного правочину, через відсутність сторони, а саме іншого співвласника житлового будинку. Позивач зазначає, що виділення в натурі належної йому частки у нерухомому майні, необхідно для того, щоб у повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися ним, проте в зв`язку з відсутністю згоди іншого співвласника житлового будинку, питання щодо виділення йому в натурі 1/2 частини житлового будинку, можливе лише в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, Позивач просить виділити йому [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , в натурі, у власність, належну йому 1/2 частину житлового будинку та господарських будівель, що розташовані у [ADDRESS] , як окреме індивідуально визначене нерухоме майно, що буде мати в подальшому статус блокованого житлового будинку, наступні приміщення: коридор, загальною площею 10.6 кв.м., позначений на плані під № 1-1; котельня, загальною площею 7.2 кв.м., позначена на плані під № 1-2; коридор, загальною площею 7.0 кв.м., позначений на плані під № 1-3; комора, загальною площею 4.8 кв.м., позначена на плані під № 1-4; ванна, загальною площею 5.1 кв.м., позначена на плані під № 1-5; кухня, загальною площею 12.1 кв.м., позначена на плані під № 1-6; кімната житлова, загальною площею 11.9 кв.м., позначена на плані під № 1-7; кімната житлова, загальною площею 21.5 кв.м., позначена на плані під № 1-8; кімната житлова, загальною площею 13.8 кв.м., позначена на плані під № 1-9, загальною площею 94.0 кв.м., житловою площею 47.2 кв.м., а також господарські будівлі: 1/2 частина сараю, позначеного на плані літерою В та цілий погріб, позначений на плані літерою Б. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, в поданій позовній заяві просив справу слухати у його відсутність. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. 02 жовтня 2020 року надав до суду заяву в якій позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2013 року в справі № 288/1562/13-ц, визнано за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за заповітом, після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , на 1/2 частину житлового будинку до складу якої входять: - коридор, площею 10,6 квадратних метрів, позначений на плані цифрами 1-1; - котельня, площею 7,2 квадратних метрів, позначений на плані цифрами 1-2; - коридор, площею 7,0 квадратних метрів, позначений на плані цифрами 1-3; - комора, площею 4,8 квадратних метрів, позначена на плані цифрами 1-4; - ванна, площею 5,1 квадратних метрів, позначена на плані цифрами 1-5; - кухня, площею 12,1 квадратних метрів, позначена на плані цифрами 1-6; - жила кімната, площею 11,9 квадратних метрів, позначена на плані цифрами 1-7; - жила кімната, площею 21,5 квадратних метрів, позначена на плані цифрами 1-8; - жила кімната, площею 13,8 квадратних метрів, позначена на плані цифрами 1-9, всього загальною площею 94,0 квадратних метрів; - 1/2 частину сараю; - цілий погріб, що розташовані у [ADDRESS] . /а.с.7-8/ Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 квітня 2014 року, на підставі рішення суду № 288/1562/13-ц, зареєстровано право приватної спільної часткової власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 94 кв.м., житлова площа 47.2 кв.м. Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: коридор, площа 10.6 кв.м., позначений на плані під № 1-1; котельня, площа 7.2 кв.м., позначена на плані під № 1-2; коридор, площа 7.0 кв.м., позначений на плані під № 1-3; комора, площа 4.8 кв.м., позначена на плані під № 1-4; ванна, площа 5.1 кв.м., позначена на плані під № 1-5; кухня, площа 12.1 кв.м., позначена на плані під № 1-6; кімната житлова, площа 11.9 кв.м., позначена на плані під № 1-7; кімната житлова, площа 21.5 кв.м., позначена на плані під № 1-8; кімната житлова, площа 13.8 кв.м., позначена на плані під № 1-9; 1/2 частина сараю, позначеного на плані літерою В; цілий погріб, позначений на плані літерою Б. /а.с.9/ Станом на 11 червня 2013 року КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] , згідно якого характеристика житлового будинку, господарських будівель та споруд: - житловий будинок, під літерою А; - прибудова, під літерою а; прибудова, під літерою а-1; - погріб з шийкою, під літерою Б; - сарай, під літерою В. /а.с.10-12/ Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 квітня 2014 року, на підставі рішення суду № 288/1446/13-ц, зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0.1983 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1824787000:02:002:0102, за адресою: [ADDRESS] . /а.с.16/ Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14 вересня 2020 року, зареєстровано право приватної власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку і земельну ділянку площею 0.23 га та [PERSON] на 1/2 частку житлового будинку і земельну ділянку площею 0.1983 га, за адресою: [ADDRESS] ./а.с.13-15/ 15 вересня 2020 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області Мітніцьким Ю.Г. повідомлено [PERSON] про те, що в зв`язку з відсутністю згоди іншого співвласника житлового будинку, розташованого у [ADDRESS] , він не має можливості здійснити посвідчення договору про виділ в натурі (поділ) належної [PERSON] частки у вищевказаній нерухомості, в зв`язку з чим, рекомендовано йому звернутися за вирішенням даного питання до суду. /а.с.22/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить виділити йому в натурі у власність належну йому 1/2 частку житлового будинку та господарських будівель. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статтями 364, 367 ЦК України, а тому Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України). Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 152 ЖК України врегульовано, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі. У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2). Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Позивач має право на виділ в натурі йому частки із спільного майна та ним надано докази на підтвердження існування технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна в розмірі, що відповідає розміру його частки в житловому будинку. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки вищезазначеним виділом частки з майна будуть реалізовані відповідні права Позивача, як співвласника. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду просив залишити судові витрати за собою, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved