overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] Андріївна звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 04 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 215, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «Філонова». У судове засідання сторони не зявились. [PERSON] [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.20). Відповідач [PERSON] також надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а.с.21). Відповідно до ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що сім`я остаточно розпалася та примирення між сторонами не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

[PERSON] Анішора Юріївназвернулась в суд з заявою, де заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], Тячівський районний відділ ДРАЦСу про надання права на шлюб. В заяві зазначила, що вона тривалий час зустрічається з [PERSON] , покохали одне одного і вирішили створити сімю. Окрім того на даний час вона перебуває в стані вагітності і бажає, щоб дитина народилася в шлюбі. Однак вона не досягла шлюбного віку і тому не може зареєструвати шлюб. Батьки не заперечують проти їх одруження. Просить надати їй право на шлюб. В судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала повністю посилаючись на викладені в письмовій заяві обставини та пояснила , що реєстрація шлюбу відповідає її інтересам , а тому просить її заяву задовольнити. Представник Тячівського районного відділу ДРАЦСу в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має дійсні наміри на одруження із заявницею і просить заяву задоволити. [PERSON] і [PERSON], які є батьками заявниці, в судовому засіданні пояснили, що вони не заперечують проти одруження доньки, оскільки це відповідає її інтересам. Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст. 22 ч. 1 СК України шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років , а за змістом ст. 23 СК України право на шлюб мають особи , які досягли шлюбного віку та за заявою особи , яка досягла шістнадцяти років , за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб , якщо буде встановлено , що це відповідає її інтересам. В судовому засіданні встановлено , що заявниця [PERSON] Анішора Юріївнає [INFO], тобто на час розгляду справи в суді не досягла як шлюбного віку, так і шістнадцять років. З урахуванням наведеного, суд вважає, що оскільки діючим законодавством не передбачено надання права на шлюб особам, які не досягли шістнадцяти років, то в задоволенні заяви слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

[PERSON] А.С.12.12.2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що , вона з відповідачем одружились 25.11.2014 року . Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області , актовий запис № 205. Від цього шлюбу дітей не мають. На жаль спільне , спільне життя з відповідачем поступово почало погіршуватися , не стало взаєморозуміння , погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки перестали співпадати. Суперечки частішали. Позивач та відповідач з січня 2015 року проживають окремо. Спору майнового характеру та спору про виховання дітей не заявлено. В судове засідання позивач не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, проти позову не заперечував. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2014 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старобільського районного управління юстиції у Луганській області , актовий запис № 205. Від цього шлюбу дітей не мають. На жаль спільне , спільне життя з відповідачем поступово почало погіршуватися , не стало взаєморозуміння , погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки перестали співпадати. Суперечки частішали. Позивач та відповідач з січня 2015 року проживають окремо. Спору майнового характеру та спору про виховання дітей не заявлено. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, що має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] буде іменуватися прізвищем [PERSON] . На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON]А та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 року, від якого мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, вказуючи на те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому що він фізично здоровий та працездатний. На даний час відповідач працює на шахті 1/3 «Новогродівська» та отримує заробітну плату. Утримувати родину не бажає, ніякої допомоги не надає. При зверненні за довідками щодо отриманої заробітної плати відповідача їй було відмовлено, у зв'язку з конфіденційністю та захистом персональних даних. Діти знаходяться на її утриманні. Вона працює на ПП «Орхідея» перукарем, але враховуючи те, що відповідач ніяк матеріально не допомагає, то коштів на утримання дітей не вистачає. Це ставить її в тяжке матеріальне становище. Стягнень по виконавчим документам відповідач не має. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач позов визнав, згоден на стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст.ст.180,181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання. Яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Сторони мешкають окремо, відповідач фізично здоровий та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, позивач бажає отримувати аліменти за рішенням суду, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку /доходу/. Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати якого позивач при поданні позову звільнений законодавством.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

[PERSON]А у червні 2017 року звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вони з відповідачем по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2014 року та мають від нього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, що призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Сторони разом не проживають, спільного бюджету не мають та подружніх стосунків не підтримують. Позивач вважає збереження сімї неможливим, просить шлюб розірвати та малолітнього сина залишити на проживання та виховання з нею. Сторони в судове засідання не зявилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримала та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 25). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином судовими повістками (а.с. 18-19, 21-22, 23-24). Відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд дослідив матеріали справи та встановив, що подружжя перебуває в шлюбі, зареєстрованому 26 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №2707 (а.с. 6), та мають від нього малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 11). Сімейне життя не склалося через різницю в характерах, що призвело до того, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а отже збереження даної сім`ї є недоцільним та неможливим, тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи інтереси малолітнього сина, суд залишає його на виховання та проживання при матері, [PERSON] На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON] Багаддінович звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] Сакіт кизи посилаючись на те, що з 23 липня 2016 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюб. Від даного шлюбу дітей не мають. Продовжувати подружнє життя з відповідачем не бажає через різні погляди на життя та побудову сімейних стосунків, внаслідок чого між ними почали виникати непорозуміння, що призвело до втрати почуттів на яких будувалася сімя. Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Не заперечував проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача (а.с.17). Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.15). Від неї до суду не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин, та у відповідності до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у справі. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] [PERSON] Багаддіновичем та [PERSON] Сакіт кизи укладено шлюб, зареєстрований 23 липня 2016 року Бобринецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №27, після укладення якого дружина змінила прізвище на ″Алієва″, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОЛ № 097192 (а.с.5). В даний час сторони подружні стосунки не підтримують, а тому шлюб має формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе, оскільки суперечить інтересам позивача, який наполягає на розірванні шлюбу, що має істотне значення, і суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, які вказують на те, що сторони шлюбні стосунки припинили,\~ відновлювати сімейні стосунки позивач не бажає, суд вважає, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження його суперечить інтересам позивача, тому\~позов підлягає задоволенню. Про стягнення з відповідача судових витрат у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України позивач не наполягав, в звязку з чим судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

[PERSON], басалик Н.В. звернулись в суд із спільною заявою про розірвання шлюбу. Свою заяву мотивують тим, що перебувають в шлюбі з 21 листопада 2004 року. Шлюб був зареєстрований Торчинською селищною радою Луцького району, актовий запис № 33. В шлюбі народилася донька [PERSON], [INFO]. Вказують на те, що спільне життя не склалося, подружні відносини між ними припинено, спільного господарства не ведуть, дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. Збереження сімї не можливе, вважають шлюб формальним, а тому просили його розірвати. До судового засідання заявники подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Вимоги заяви підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, при вирішенні питання покладається на думку суду. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Із копії свідоцтва про одруження І-ЕГ № 079904 вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 21 листопада 2004 року, зареєстрованому у Торчинській селищній раді Луцького району, актовий запис № 33 (а.с. 8). В шлюбі народилася народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Судом встановлено, що заявники дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, те, що заявники дійшли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] б/б, звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки та свідоцтва про присвоєння кваліфікації № 21, посилаючись на те, що при перевірці цих документів в управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі були виявлені недоліки, а саме у трудовій книжці невірно зазначена дата народження та мають місце виправлення імені, а у свідоцтві про присвоєння кваліфікації зазначено по батькові, хоча згідно паспорту по батькові відсутнє. У зв'язку зі вказаними розбіжностями не вбачається, що трудова книжка та свідоцтво про присвоєння кваліфікації належать саме [PERSON] б/б. , що перешкоджає йому оформити пенсію. Заявник на заявлених вимогах наполягав, а справу просив розглядати за його відсутністю, про що надав відповідну заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заяви. Відповідно до положень ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з положеннями ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що 10 листопада 1969 року на ім'я [PERSON], [INFO] виписано трудову книжку за професією слюсар, у вказаній трудовій книжці має місце виправлення імені (а.с.5). Як вбачається з копії свідоцтва № 21 про присвоєння кваліфікації виданого Міністерством меліорації та водного господарства УзССР (вказано на російській як у документі) його видано на ім'я [PERSON]. (а.с.8) З копії паспорту та копії свідоцтва про народження заявника вбачається, що його анкетні дані [PERSON] б/б, [INFO]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] б.б., про встановлення факту належності йому правовстановлюючих документів, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] Б Г., звернулася до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 11.06.1994 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей в них не має. Спільне життя сторін не склалось. Шлюб носить формальний характер, подальше збереження сім'ї є неможливим, примирення неможливе, а тому, позивач просила суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити, підтвердила обставини, що викладені у позові. В судовому засіданні відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами\~глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею\~\~ 112\~\~ ч. 2 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1 - БВ № 271116 сторони перебувають у шлюбі від 11.06.1994 зареєстрованому Славутським відділом реєстрації актів громадського стану за актовим записом № 103. З пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, внаслідок чого почуття любові та поваги між ними зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюються судом, як таке, що має істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Встановлено, що сім'я фактично розпалась, враховуючи особливий характер сімейних відносин подружжя, суд вважає примирення сторін неможливим, а тому шлюб укладений між [PERSON] Бомат - Гіреєвою та [PERSON] (актовий запис №103), слід розірвати. На підставі ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

[PERSON] березня 2017 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON]про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 02.06.2007 р. він перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали скандали. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачкою не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачка була згодна на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 02.06.2007 р. Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 320 (а.с.8). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved