Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні. В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують, що 19.09.2009 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року відповідач заборонила батьку та бабусі будь-які контакти з дитиною, відповідач постійно створює перешкоди у спілкуванні позивача з сином та взагалі позбавляє його можливості бачити дитину, створює конфліктні ситуації. Просили зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні з [PERSON] та визначити способи участі у вихованні дитини. Позивачі та їх представник в судове засідання не зявились, представником позивача подано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримують, просять постановити рішення, яким визначити способи участі позивачів у спілкуванні з неповнолітнім наступним чином: дозволити спілкування з малолітнім [PERSON] без участі матері кожної першої та третьої суботи щомісяця, починаючи з 18 год. 00 хв. передуючої їм пятниці, шляхом забирання дитини з місця його проживання або фактичного перебування та спілкування з дитиною по місцю проживання позивачів в с. Оса, Турійського району Волинської області; дозволити систематичні побачення з дитиною за місцем проживання дитини або фактичного перебування без обмеження часу; проведення 1/2 літніх, осінніх, зимових канікул за місцем проживання позивачів в с.Оса, Турійського району; дозволити спільний відпочинок та оздоровлення дитини з позивачами без присутності матері поза межами Ковеля; в період хвороби дитини безперешкодне відвідування дитини по місцю її фактичного перебування; у випадку перебування дитини в батьків відповідача у встановлений судом час забирати дитину для спілкування та виховання з місця її фактичного перебування; у дні свят (релігійних та державних) Різдво, Великдень, дозволити забирання дитини на другий та третій дні свят. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлений позов не визнала, вказавши , що бачитись з дитиною не забороняла, позивачі можуть бачитись з дитиною в будь-який час за їх бажанням кожної першої та третьої суботи щомісяця, починаючи з 18 год. 00 хв. передуючої їм пятниці, шляхом забирання дитини з місця його проживання або фактичного перебування та спілкування з дитиною по місцю проживання позивачів в с. Оса, Турійського району Волинської області. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову та прийняття рішення враховуючи інтереси малолітньої дитини. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково. Згідно ч.1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.. Судом встановлено та підтверджується копією свідоцтва про народження, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] У відповідності до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них. Згідно ч.2, ч.3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Також, за правилами ст. 257 СК України, баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Оскільки дід, баба, як з боку батька, так і з боку матері є родичами дітей, батьки чи інші особи, з якими проживають діти, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання онуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до п.1 ст.9 Конвенцій «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.) дитина не повинна розлучатися зі своїми батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення потрібне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може виявитися необхідним в тому або іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про нього або коли батьки мешкають окремо і необхідно прийняти рішення відносно місця проживання дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою 20.11.1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принциповим положенням є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що батько, а також баба з боку батька є родичами малолітнього, а батьки чи інші особи, з якими проживає дитина не мають права перешкоджати у здійсненні другим з батьків чи бабою своїх прав щодо виховання дітей та онуків та мають здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обовязки на ґрунті поваги до прав дитини та її людської гідності. Суд вважає, що позбавлення позивачів права щодо їх участі у спілкуванні та вихованні малолітнього [PERSON] може позбавити останнього родинних звязків з бабою та батьком, турботи з боку останніх. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що вимоги позивачів щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є законні та обґрунтовані. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батькаом та бабусею слугувтиме задоволенню життєво важливих потреб дитини. Також, суд враховує вік дитини, якому 5 років та вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення стосовно встановлення часу та місця для спілкування з дитиною та безперешкодного відвідування дитини. Частково задовольняючи вимоги позивачів, суд виходить насамперед з інтересів дитини, враховуючи його малолітній вік, можливість зміни стану здоровя, тому вважає інші позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки це може порушувати звичайний спосіб життя малолітнього. Такий спосіб участі позивачів у вихованні дитини буде відповідати інтересам малолітнього [PERSON], дозволяти налагодити психологічний контакт дитини з батьком та бабою, сприяти повноцінному вихованню дитини та її розвитку. При цьому необхідно зазначити, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та баби та належне виконання останніми своїх обовязків це обумовить. Крім того, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивачів з дитиною.

Outcome: partial