Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] 16.01.2019 зареєстровано в суді позов до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] . У цій квартирі зареєстрований також колишній чоловік позивача - [PERSON] . У березні 2018 року відповідач виїхав до Польщі на заробітки та вже понад один рік не користується вказаним житловим приміщенням. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Особисті речі та речі повсякденного використання у вказаному будинку відповідача не знаходяться, комунальні послуги за будинок відповідач не сплачує, а тому відповідач є таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини викладені в ньому. Вважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України, суд 12.02.2020 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] (на праві власності - на підставі свідоцтва про право власності від 23.04.1992 на 1/2 частини житлового будинку та на підставі договору дарування 1/2 частини житлового будинку від 23.04.1992, укладеного між позивачем та [PERSON] , засвідченого державним нотаріусом четвертої Київської державної нотаріальної контори Соловйовою Н.А., зареєстрованого в реєстрі за № 5д923 від 23.04.1992. Між сторонами 17.04.2018 у Подільському районному в м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві розірвано шлюб за актовим записом № 82, про що видано свідоцтво про розірвання шлюб серія [NUMBER] від 17.04.2018. Відповідач за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 01.03.2012. Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що відповідач [PERSON] протягом останніх двох років не проживає за вказаною адресою. Правовідносини, що виникли регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частина 2 вказаної норми передбачає, що якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи має бути зареєстроване у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач не спростував правові підстави позову, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного, та

Outcome: approved