Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що згідно ордеру № 585, виданому Щастинською міською радою було надано у користування для проживання [PERSON] та [PERSON] 2 кімнати за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою, проте з травня 2007 року за місцем реєстрації не проживає. У добровільному порядку відповідач виписатись з належного позивачу житлового приміщення не погоджується. Такі дії відповідача викликають у позивача занепокоєння, оскільки вона, як власник житла не може користуватись ним в повній мірі на законних підставах. Оскільки позивач іншим шляхом захистити свої права власника по користуванню належним їй житлом не може, то вона вимушена звернутись до суду, щоб усунути перешкоди. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки, суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце судового засідання шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України (а.с. 42 ). Представник третьої особи Військово-цивільної адміністрації міста Щастя Новоайдарського району Луганської області в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням проводити розгляд справи без участі представника (а.с.24). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , згідно ордера № [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Щастинської міської ради була надана, на підставі протоколу № 10 від 6.04.1970 [PERSON] , на сім`ю у складі двох осіб, [PERSON] та [PERSON] - дочка (а.с.9). Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] заповненого на російській мові, [INFO] народився « [PERSON] » його батьками зазначені « [PERSON] » та « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до довідки про склад родини від 17.10.2019 року № 2496 за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] уповноважений власник та [PERSON] (а.с.11). Згідно акту про не проживання від 17.10.2019 року, [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з травня 2007 року дійсно не мешкає за місцем своєї реєстрації (а.с.12). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належним чином є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна, а відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. А відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що і має місце у даному конкретному випадку. Дана правова позиція висловлена у постановах ВС України від 25.07.2018 року по справі 638/13030/13-ц та від 05.11.2014 року по справі № 6-158 цс/14. На думку суду, відповідачі, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності підстав, через які вони не знялись з реєстраційного обліку у спірному будинку, а навпаки визнавши позовні вимоги у повному обсязі, визначив для себе інше місце мешкання. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. А відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved