Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

[PERSON] 26.05.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділення в натурі частки із спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності та стягнення грошової компенсації. Посилаючись на те, що сторони є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS] в рівних частках; площа житлових кімнат - 12,8 кв. м та 16,1 кв. м; позивач є власником ? частини квартири згідно договору купівлі-продажу частини квартири від 13.03.2012 року; між сторонами, як співвласниками квартири, виникають суперечки та непорозуміння з приводу користування, утримання та збереження спільного майна; місця загального користування складаються із кухні - 8,4 кв. м, ванної кімнати - 2,6 кв. м, вбиральні - 1,0 кв. м, коридору - 10,5 кв. м, квартира обладнана також двома лоджіями площею 4,1 кв. м, одна з яких прилягає до житлової кімнати площею 12,8 кв. м; добровільно домовитися про поділ в натурі квартири сторони не можуть, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд (в редакції уточнених позовних вимог від 10.11.2015 року) постановити рішення, яким: припинити право спільної часткової власності співвласників (сторін) на квартиру [ADDRESS] та виділити в натурі [PERSON] у власність частку спільного майна у квартирі №18, а саме - житлову кімнату площею 12,8 кв. м; виділити у власність [PERSON] - житлову кімнату площею 16,1 кв. м; місця загального користування, а саме: кухню - 8,4 кв. м, ванну кімнату - 2,6 кв. м, вбиральню - 1,0 кв. м, коридор - 10,5 кв. м та дві лоджії площею 4,1 кв. м залишити у спільному користуванні; також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за надлишок житлової площі у розмірі 1,65 кв. м, що підлягає виділенню [PERSON], грошову компенсацію у сумі 32260,24 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] уточнені позовні вимоги в редакції від 10.11.2015 року підтримали та просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві; відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити повністю, як заявленого без достатніх правових підстав та обґрунтування. Заслухавши пояснення сторін, представників сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно Договору купівлі-продажу ? частини квартири від 13.03.2012 року, укладеного між [PERSON] (братом [PERSON] - відповідачки) та [PERSON] (позивачем), посвідченого 13.03.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. за реєстровим №726, [PERSON] продав [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] (а.с.4). Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2014 року у справі №753/6726/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов»язання не чинити перешкоди у користуванні ним, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], Головного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про продовження строку для прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу постановлено про вселення [PERSON] в квартиру [ADDRESS], а в задоволенні зустрічного позову [PERSON], решти вимог - відмовлено; зазначене рішення набрало законної сили (а.с.35-41). Як вбачається з технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] та довідки форми №3 від 22.05.2015 року (а.с.15, 17), квартира №18 є двокімнатною, загальною площею 55,5 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м; з ізольованими кімнатами площею 12,8 кв. м (з лоджією 2,05 кв. м) та 16,1 кв. м, тобто на кожного співвласника припадає (28,9 : 2) = 14,45 кв. м житлової площі; в квартирі зареєстрована [PERSON] з травня 1985 року, позивач [PERSON] - не зареєстрований. Данні обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. При цьому, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (неподільна річ), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно наданого позивачем звіту про оцінку майна - спірної квартири, станом на 27.04.2015 року, ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 1085114,00 грн. (а.с.5-14); при цьому, сторони фактично не заперечують про те, що квартира є неподільною. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2015 року у справі №753/7423/14 також встановлено, що [PERSON], [INFO] (відповідачка) згідно довідки МСЕК серії 10 ААА №791005 від 10.05.2012 року (огляд повторний) є інвалідом ІІ групи з 01.05.2014 року - довічно. Відповідачка [PERSON] проти запропонованого позивачем варіанту розподілу квартири №18, згідно якого вона позбавляється можливості користуватися житловою кімнатою площею 12,8 кв. м з лоджією, а також зменшення її частки у спільній власності, отримання або сплати грошової компенсації, категорично заперечує. Згідно ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язком для неї. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про поділ квартири в натурі, зміну розміру житлової площі співвласників без зміни часток квартири співвласників, із стягненням відповідної грошової компенсації - задоволенню не підлягають. Згідно ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов»язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спільним майном; тобто встановлення порядку користування спільним нерухомим майном не змінює часток співвласників у спільній частковій власності на таке майно.

Outcome: dismissed