Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], стверджуючи, що є дідусем та бабусею малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з ними. Мати малолітньої дитини померла, батьком дитини є відповідач по справі. Також позивачі стверджували, що вони є похилого віку та не мають здоровя для догляду за дитиною, вони неодноразово просила батька малолітньої забрати її до свого місця мешкання, проте відповідач відмовляється. Позивачі просять суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з її батьком - [PERSON] В судове засідання позивачі не зявились, надали суду заяву про розгляду справи за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, сповіщався про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого місця проживання. Повідомлення про виклик повернулись із зазначенням, що відповідач за вказаною адресою не проживає. Іншими даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно абзацу 5 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за місцем реєстрації проживання, вважається, що судовий виклик вручено їй належним чином. Представник органу опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, надали суду висновок та заяву про розгляд справи за їх відсутності. Прокурор Котовської місцевої прокуратури Одеської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої позов не підтримав, вважаючи його необґрунтованим. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] померла 20 грудня 2013 року. Малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з бабусею та дідусем позивачами [PERSON] та [PERSON] У позовній заяві позивачі стверджують, що є похилого віку і за станом здоровя їм тяжко виховувати дитину, вони не можуть надати дитині належного виховання і не мають можливості забезпечити дитину усім необхідним для її нормального розвитку, так як є пенсіонерами та отримують маленьку пенсію. Батько [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обовязків, вихованням та утриманням дитини не займається, з сімєю не проживає, ні морально ні матеріально дитину не підтримує, дитину не відвідує та не спілкуються з нею, брати дитину на своє виховання відмовляється. Висновком №230 від 08 лютого 2016 року орган опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області вважають позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню і не відповідає інтересам дитини. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до вимог ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. На даний час мати малолітньої дитини - [PERSON] померла, а батько - [PERSON] не займається її вихованням та утриманням, тобто маолітня фактично є дитиною яка залишилась без батьківського піклування. Відповідно до п 4. Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування повязаної із захистом прав дитини» особи, яким стало відомо про факт залишення дитини без батьківського піклування, зобов'язані негайно повідомити про це службу у справах дітей за місцем виявлення дитини. Служба у справах дітей або виконавчий орган сільської, селищної ради, до яких надійшло повідомлення про дитину, яка залишилась без батьківського піклування, повинні з'ясувати місце знаходження дитини, її вік, відомості про батьків або осіб, які їх замінюють, обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування, прізвище, ім'я, по батькові та адресу особи, від якої надійшло повідомлення, та отримати іншу інформацію, що має істотне значення. Служба у справах дітей у разі потреби подає відповідному центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді відомості про дитину, її батьків або осіб, які їх замінюють, та інформацію про обставини, за яких дитина залишилася без батьківського піклування, для надання необхідних соціальних послуг». Таким чином, відповідно до чинного законодавства позивачі мали повідомити про факт залишення їх малолітньої онучки [PERSON] без батьківського піклування службу у справах дітей Одеської міської ради за місцем знаходження дитини, якою були б вжиті відповідні заходи щодо надання дитині статусу дитини позбавленої батьківського піклування або було б вирішено питання щодо спільного проживання дитини з її батьком. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачі не вірно обрали спосіб захисту прав дитини, позов є необґрунтованим, а тому у його задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed