Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Шевченко Антон Сергійович звернулась до суду з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнутих коштів на виконавчим написом; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович. Позивач в своїй позовній заяві посилається на те, що на виконанні приватного виконавця Клименка Романа Васильовича перебуває виконавче провадження №6348289 зі стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за договором №008-21909-170115 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки від 17.01.2015 року в сумі 19 621, 17 грн., на підставі виконавчого напису вчиненого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович. Вважає, що виконавчий напис був вчинений незаконно з підстав порушення нотаріусом вимог Закону при його вчиненні, вчинення виконавчого напису за відсутності оригіналу нотаріально посвідченого договору, а також зі спливом трирічного строку з моменту виникнення права вимоги за кредитним договором. В зв`язку з чим, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.09.2020, що виданий приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» грошових коштів в сумі 19 621, 17 грн. Повернути стягнуте за виконавчим написом від 08.09.2020 року, а саме стягнути на її користь з приватного виконавця Клименка Р.В. - 1 156, 90 грн., з ТОВ «ФК «Аланд» - 975, 81 грн., та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 04.03.2021 року заяву [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Шевченко Антон Сергійович про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №37136, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 08.09.2020 року, про стягнення заборгованості в загальній сумі 19 621, 17 грн. з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», виконавче провадження №63482892. Ухвалою суду від 04.03.2021 року позовну заяву [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Шевченко Антон Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнутих коштів на виконавчим написом залишено без руху. Ухвалою суду від 19.03.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 29.03.2021 року на адресу суду від представника позивача адвоката Шевченка А.С. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.09.2020, що виданий приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» грошових коштів в сумі 19 621, 17 грн. Повернути стягнуте за виконавчим написом від 08.09.2020 року, а саме стягнути на її користь з приватного виконавця Клименка Р.В. - 1 737, 49 грн., з ТОВ «ФК «Аланд» - 2 136, 98 грн., та стягнути судові витрати. 02.04.2021 року на адресу суду від приватного виконавця Клименка Р.В. надійшов відзив на позовну заяві. В своєму відзиві приватний виконавець посилається на те, що позивачка [PERSON] не вірно обрала спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки не вірно визначила відповідача, а саме - приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. В зв`язку з чим просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик на електронну адресу, причина неявки суду ненадана. Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Р.В. в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик на електронну адресу, причина неявки суду ненадана, подав відзив на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик на електронну адресу, причина неявки суду ненадана. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомив. Врахувавши думку представника позивача - адвоката Шевченка А.С., який вважав можливим продовжити розгляд справи без участі належним чином повідомлених відповідачів та третьої особи, суд вважає у відповідності до ст. 223 ЦПК України, за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача - адвокат Шевченко А.С., в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позовній заяві та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.09.2020, що виданий приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» грошових коштів в сумі 19 621, 17 грн. Повернути стягнуте за виконавчим написом від 08.09.2020 року, а саме стягнути на її користь з приватного виконавця Клименка Р.В. - 1 737, 49 грн., з ТОВ «ФК «Аланд» - 2 136, 98 грн., та стягнути судові витрати. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження. У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», з однієї сторони та [PERSON] , з другої сторони укладено договір №008-21909-170115 про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки (а.с. 7-9). Відповідно до умов договору, [PERSON] отримала картку у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії. Розмір кредитної лінії на день укладання Договору становить 17 916, 29 грн. Кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних дні (п.1.5 Договору). (а.с. 7). Відповідно до пункту 3.7 договору сторони домовились про те, що у разі порушення клієнтом строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом, клієнт сплачує банку пеню, в строки та порядку, що визначені Правилами та Тарифами. 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором №008-21909-170115 від 17.01.2015 року, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», на підставі Договору відступлення прав вимоги №395/К від 20.04.2018 року, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитним договором 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 є Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд». Строк платежу за кредитним договором №008-21909-170115 від 17.01.2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року. Сума заборгованості складає 19 121, 17 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 16 433, 77 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2 687, 40 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису нотаріусом становлять 500, 00 грн. У зв`язку з чим загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] складає 19 621, 17 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №37136 (а.с. 10). З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий напис, вчинений на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. На підставі вказаного виконавчого напису, 04.11.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клименком Романом Васильовичем розглянуто заяву стягувача та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63482892 за виконавчим написом №37136, виданим 08.09.2020 року (а.с. 12). 04.11.2020 року приватним виконавцем Клименко Р.В. було направлено для виконання та до відома [PERSON] постанову від 04.11.2020 року винесену при примусовому виконанні Виконавчий напис №37136 від 08.09.2020 року, що видав приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (а.с. 14). Приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клименко Романом Васильовичем 13.11.2020 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме - [PERSON] (а.с. 15). За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). За положеннями частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правовідносини, які є предметом розгляду у цій справі, виникли з договору, укладеного сторонами 17.01.2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріусу не було надано належних та достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Відповідно до ст. 88 Закону та ст. 1 , 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні на підтвердження факту безспірності заборгованості ТОВ «Фінансова компанія Аланд» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні, Постанови правління НБУ № 566, Постанови правління НБУ № 174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. Для вчинення виконавчого напису не було подано засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3 глави 16 Порядку. З частини 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року з змінами передбачено, що для одержання нотаріально посвідченого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суду не надано доказів того, що відповідачем надано нотаріусу всі необхідні документи для вчинення нотаріального напису, відповідно до ч.1 Переліку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Як зазначалося вище, приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клименко Романом Васильовичем 13.11.2020 року було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме - [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки виданою бухгалтером ПрАТ «БМЗ» [PERSON] вбачається, що на підставі постанови від 13.11.2020 р. ВП №63482892 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису №37136 від 08.09.2020 року ПрАТ «БМЗ» утримав із заробітної плати [PERSON] і перерахував витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 669, 0 грн., винагороду приватному виконавцю Клименко Р.В. у розмірі 1 068, 49 грн., а всього 1 737, 49 грн. отримувач - Клименко Р.В. ; на користь стягувача ТОВ «ФК «Аланд» кошти у розмірі 2 136, 98 грн. Предметом спору у справі є вимоги позивача про стягнення з відповідачів грошових коштів. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення 83 глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Таким чином, правові підстави набуття відповідачем грошових коштів на виконання зазначеного виконавчого напису відсутні, у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України. За таких обставин, з урахуванням того, що зазначений вище виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій відповідач стягнув з позивача грошові кошти, відсутня, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Такі висновки суду першої інстанції відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 06 березня 2019 року в справі № 910/1531/18. Таким чином, вимоги позивача про повернення коштів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 1 816, 00 грн. (а.с. 31), та судовий збір в розмірі 454, 00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову (а.с. 18). Оскільки позовні вимоги позивача задоволені у повному обсязі, отже з відповідача ТОВ Фінансова компанія «Аланд» та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича на користь позивача підлягає до стягнення по 1 135, 00 грн. судового збору. Згідно ч.7 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки від учасників справи жодних клопотань щодо заходів забезпечення позову не надходило, а тому заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання даним рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved