Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до ТОВ «Силікат-1» про стягнення безпідставно збережених коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,3159 га, які знаходяться в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області. 11 березня 2004 року між ним та ТОВ «Силікат-1» були укладені договори оренди вищевказаних земельних ділянок, які були зареєстровані у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії Центру ДЗК у 2004 році за № 264, № 265 та № 266, терміном на 10 років. Строк дії договорів оренди закінчився 31 грудня 2013 року і їх не було поновлено та відповідачем не повернуто позивачу. Рішенням Чорнобаївського районного суду від 08 лютого 2018 року зобов`язано відповідача не чинити перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження земельними ділянками, яке постановою Апеляційного суду Черкаської області залишено без змін. Однак відповідач протягом 2017-2018 року продовжував користуватися без відповідної правової підстави земельними ділянками, чим порушив законні права позивача. У зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі орендної плати за користування його земельними ділянками у 2017-2018 роках. Відповідач подав до Чорнобаївського районного суду Черкаської області зустрічний позов до позивача про визнання договорів оренди землі укладеними. В обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначив, що ТОВ «Силікат-1» не користується земельними ділянками, які на праві власності належать позивачу та не чинить перешкод останньому у здійсненні ним права користування та розпорядження земельним ділянками. Зазначив, що оскільки земельні ділянки позивача розташовані в середині загального масиву земельних ділянок орендованих ТОВ «Силікат-1», що перешкоджає раціональному їх використанню, в зв`язку з цим ТОВ «Силікат-1» звернулося до позивача з листом в якому запропонувало або укласти договори оренди даних земельних ділянок на вигідних для орендодавця умовах, або обміняти їх на інші земельні ділянки з однаковою нормативною грошовою оцінкою. Оскільки позивач у добровільному порядку не погодився укласти договори міни своїх земельних ділянок на інші земельні ділянки з однаковою нормативною грошовою оцінкою, тому ТОВ «Силікат-1» просить суд визнати укладеними договори оренди зазначених земельних ділянок. Від відповідача ТОВ «Силікат-1» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , відповідно до змісту якого останній вважав позовні вимоги безпідставними та такими, що не мають законодавчого обґрунтування, а тому у їх задоволенні має бути відмовлено. Зокрема, стверджував, що позивач у позові зазначає, що ТОВ «Силікат-1» протягом 2017-2018 років продовжувало користуватися його земельними ділянками, доказами цього вважає квитанції про земельний податок від 21.06.2018, 21.07.2018 та 24.07.2018 року. Зазначив, що згідно вказаних квитанцій позивач особисто заплатив до державних органів земельний податок, що підтверджує його особисте користування земельними ділянками, а не ТОВ «Силікат-1». Отже, ТОВ «Силікат-1» не користується земельними ділянка позивача, відповідно не повинні сплачувати останньому орендну плату. Згідно зі змістом відповіді на відзив позивач [PERSON] стверджував, що факт користування ТОВ «Силікат-1» земельними ділянками, які на праві власності належать позивачу підтверджується тим, що ТОВ «Силікат-1» звернулося до суду про стягнення з позивача витрат з поліпшення земельних ділянок, надавши при цьому розрахунок понесених затрат в 2017 році, тим самим визнало та підтвердило користування земельними ділянками. Щодо твердження ТОВ «Силікат-1» про те, що факт сплати самостійно позивачем земельного податку, яке підтверджує особисте користування, то позивач зазначив, що земельний податок сплачують власники ділянок та земельних часток (паїв), якщо такі земельні ділянки не здані власниками в оренду. Тобто зазначив, що обставина щодо самостійної сплати позивачем податку не спростовує тверджень ТОВ «Силікат-1» про незаконне користування останнім земельними ділянками, які є предметом спору, і не підтверджує факт особистого користування позивачем своїми земельними ділянками. Від позивача [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов ТОВ «Силікат-1», відповідно до змісту якого останній вважав, що зустрічні позовні вимоги ТОВ «Силікат-1» є безпідставними, не мають законного обґрунтування, через що не можуть бути задоволені. Стверджував про те, що він не здійснив жодних дій, які б вказували на прийняття умов договору оренди земельних ділянок, запропонованих йому ТОВ «Силікат-1» та виконання цих умов. Більше того, він неодноразово повідомляв ТОВ «Силікат-1» про намір самостійно вести сільськогосподарське виробництво на своїх земельних ділянках. Зазначив, що вимоги ТОВ «Силікат-1» про визнання укладеними між сторонами договорів оренди земельних ділянок є не що іншим як примушуванням [PERSON] до укладення договору всупереч його волі. У зв`язку з цим просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідь на відзив по зустрічних позовних вимогах не надходила. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 січня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2019 року зустрічний позов прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом, зроблено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб: ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 травня 2019 року призначено у справі судову земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 червня 2019 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 липня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2019 року відведено суддю Чубая В.В. від розгляду цивільної справи № 709/77/19. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 09 жовтня 2019 року справу повернуто до Чорнобаївського районного суду Черкаської області для розгляду. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 жовтня 2019 року заявлено самовідвід судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Чубая В.В. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2019 року прийнято до провадження цивільну справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову заперечували. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову [PERSON] , просив задовольнити зустрічний позов на підставах викладених у зустрічному позові. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області надійшли пояснення в яких зазначається, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області наділене повноваженнями розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, а земельні ділянки [PERSON] перебувають у приватній власності останнього та спір виник з питань договірних правовідносин між власником та орендарем. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та визначив відповідні до них правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] згідно державних актів на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4387 га, 2,4386 га та 2,4386 га, розташовані в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастрові номери 7125155100:04:000:0261, 7125155100:04:000:0260, 7125155100:04:000:0262 (т.1, а.с.15-20). 11 березня 2004 року між ТОВ «Силікат-1» та [PERSON] були укладені три договори оренди землі, за якими орендодавець передав в оренду належні йому земельні ділянки строком на 10 років, з 11 березня 2004 року по 31 грудня 2013 року. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Черкаської області від 23 травня 2018 року та постановою Верховного Суду України від 21 листопада 2018 року позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Силікат-1» про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено. Зобов`язано ТОВ «Силікат-1» не чинити перешкод [PERSON] у здійсненні ним права користування та розпорядження земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також даним рішенням встановлено, що зазначені вище договори оренди були чинними до 31 грудня 2013 року та після припинення їх відповідач ТОВ «Силікат-1» земельні ділянки позивачу [PERSON] не повернуло (т.1, а.с.5-14). З акта прийому-передачі земельної ділянки від 27 травня 2019 року вбачається, що директор ТОВ «Силікат-1» [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області (т.1, а.с.203). Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Предметом позову в даній справі є стягнення з відповідача ТОВ «Силікат-1» безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те підстав земельними ділянками позивача [PERSON] . При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаними земельними ділянками за 2017-2018 роки, зокрема укладення відповідного договору оренди, а отже, відповідач ТОВ «Силікат-1» користувалося цими земельними ділянками без достатньої правової підстави, оскільки останні були повернуті позивачу [PERSON] лише 27 травня 2019 року, що підтверджується відповідним актом прийому передачі земельної ділянки (т.1 а.с.203). Згідно з положеннями частини першої статті 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Отже, встановивши факт використання відповідачем ТОВ «Силікат-1» земельних ділянок позивача [PERSON] без достатніх правових підстав, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання, суд приходить до висновку наявність правових підстав для задоволення позову. Згідно довідки ГУ Держгеокадастру у Черкаській області №655 від 02 червня 2017 року вартість однієї земельної ділянки становить 127676 грн 35 коп (т.1 а.с.225), а згідно довідки Чорнобаївської районної державної адміністрації Черкаської області №138/02 від 03 липня 2019 року (т.1 а.с.226) середній розмір орендної плати в 2017 році склав 7,0 %, в 2018 році - 7,55 % від вартості земельної ділянки, а тому з відповідача ТОВ «Силікат-1» підлягає до стягнення безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року у сумі 55730,70 гривень (127676,35х3х0,07 за 2017 рік та 127676,35х3х0,0755 за 2018 рік). Щодо зустрічного позову ТОВ «Силікат-1» то суд зазначає наступне. З наданої відділом у Чорнобаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області інформації вбачається, що відсоток орендованих ТОВ «Силікат-1» земель, які розміщені в масиві, в якому розташовані земельні ділянки позивача [PERSON] , становить 74,97 % (т.1 а.с.182). Згідно ч.4 ст.37-1 ЗК України особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи. Право оренди землі набувається в порядку, встановленому Законом України «Про оренду землі». Особою, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, є землекористувач, якому належить право користування (оренда, емфітевзис) земельними ділянками, розташованими у масиві земель сільськогосподарського призначення, загальною площею не менш як 75 відсотків усіх земель масиву. Згідно ч.3 ст.8-2 Закону України «Про оренду землі» особа, якій належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, має право орендувати інші земельні ділянки сільськогосподарського призначення, розташовані у такому масиві, а у разі якщо інші земельні ділянки перебувають в оренді, - на одержання їх у суборенду, за умови передачі їх власнику (орендарю) у користування (оренда, суборенда) іншої земельної ділянки, розташованої у цьому ж масиві, на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо внаслідок черезсмужжя невикористання таких земельних ділянок створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні цієї особи. Враховуючи ту обставину, що відповідачу ТОВ «Силікат-1» не належить право користування істотною частиною масиву земель сільськогосподарського призначення, а належить право користування 74,97 відсотків усіх земель масиву, в матеріалах справи відсутні обґрунтування та докази того, що внаслідок черезсмужжя невикористання земельних ділянок [PERSON] створює перешкоди у раціональному використанні земельних ділянок, що перебувають у користуванні ТОВ «Силікат-1», а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача ТОВ «Силікат-1» на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення 768,40 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved