Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визначення порядку користування житловим приміщенням в квартирі №62, що є об'єктом спільної сумісної власності та просять виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 11,3 кв.м разом з лоджією 1,3 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 7,6 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 17,2 кв.м. В загальному користуванні залишити : кухню площею 7,3 кв.м, вбиральню площею 1,3 кв.м, ванну кімнату площею 2,8 кв.м, коридор площею 7,5 кв.м, вбудовану шафу площею 1,4 кв.м. Позовні вимоги мотивують тим, що позивач, [PERSON] є інвалідом другої групи зашального захворювання, а позивач [PERSON] є інвалідом третьої групи загального захворювання, стан здоровя яких є незадовільним, в звязку з чим вони потребують тиші та спокою. Оскільки позивачі не можуть знайти домовленостей з відповідачем [PERSON] у користуванні квартирою, змушені звернутись до суду з вимогою про встановлення порядку у користування квартирою. В судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не зявились, попередньо подавши суду заяву в якій просять справу слухати у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю. Судові витрати по справі просять залишити за ними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, попередньо подавши суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності. Позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.372 ч.2 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно свідоцтва про право власності від 30.12.1998 року виданого відділом по обліку, розподілу і приватизації житла, квартира, яка знаходиться за адресою м.Ковель, вул. Володимирська,3/62 належить на праві приватної спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно технічної характеристики спірної квартири та плану, - квартира №62, яка знаходиться в будинку №3 по вул.Володимимирська в м.Ковелі, складається з трьох ізольованих кімнат, і може бути предметом поділу її між співвласниками. Враховуючи вище наведене, а також те, що запропонований позивачами порядок конкретного користування спірною квартирою не створює перешкод у користуванні жилим приміщенням іншим співвласникам квартири, житлові права співвласників не порушуються, а також те, що відповідач визнала позов у повному обсязі, суд приходить до висновку, що запропонований позивачами порядок користування спірним житловим приміщенням є обгрунтованим та таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства, а тому слід встановити порядок користування квартирою №62, яка розташована в будинку №3 по вулиці Володимирська в місті Ковель наступним чином, виділивши у користування: [PERSON] житлову кімнату 2 площею 11,3 кв.м. разом з лоджією площею 1,3 кв.м., [PERSON] житлову кімнату 1 площею 7,6 кв.м., [PERSON] житлову кімнату 3 площею 17,2 кв.м. У загальному користуванні залишити підсобні приміщення: кухню площею 7,3 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м, ванну кімнату площею 2,8 кв.м, коридор площею 7,5 кв.м, вбудовану шафу площею 1,4 кв.м. Судові витрати по справі за клопотанням позивачів віднести за їх рахунок.

Outcome: approved