Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] 28.10.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3 особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] зазначав, що на підставі договору дарування частини квартири від 02.03.2005 року, укладеного між [PERSON] (3 особа) та [PERSON] (позивачем), він є власником 2/4 частини квартири [ADDRESS]; шлюб між позивачем та відповідачкою [PERSON] було розірвано 20.06.2002 року; іншими співвласниками квартири [ADDRESS] є діти сторін - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - по ? частині квартири; в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 5 осіб - [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідачка), [PERSON] (мати позивача), діти сторін - [PERSON] та [PERSON] Стверджуючи, що відповідачка [PERSON] в квартирі не проживає понад один рік, але залишається бути зареєстрованою за адресою спірної квартири, не сплачує комунальні послуги, не бере участі по утриманню квартири, будь-якої домовленості між сторонами щодо користування квартирою не існує, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити; відповідачка [PERSON] позов не визнала; стверджуючи, що вона фактично проживала в спірній квартирі постійно до 2005 року, після чого в квартирі постійно не проживає з причини конфліктних відносин з позивачем (колишнім чоловіком); вона разом із дітьми частково несе витрати по квартирі, просила в задоволенні позову відмовити. Представник 3-ої особи - Дарницького районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, своєю заявою просив справу розглядати за його відсутності (а.с.24). 3 особа - [PERSON], [INFO], як третя особа на стороні позивача (сина), просила позов задовольнити; 3 особи - [PERSON] та [PERSON], як треті особи на стороні відповідачки (матері) просили в задоволенні позову відмовити, стверджуючи, що вони є співвласниками квартири та визнають право матері на проживання в квартирі, не оспорюючи також факт її реєстрації за адресою спірної квартири та підтверджуючи заперечення відповідачки по суті позову. Заслухавши пояснення сторін та 3-х осіб в судовому засіданні, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.04.1998 року (а.с.19) та договору дарування частини квартири від 02.03.2005 року (а.с.6) квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності - [PERSON] (позивачу) 2/4 частини квартири, [PERSON], [INFO] (3 особа) ? частина квартири та [PERSON], [INFO] (3 особа) ? частина квартири. Квартира [ADDRESS] є трикімнатною, житловою площею 38,40 кв. м, загальною площею 51,65 кв. м (а.с.19). Згідно довідки форми №3 від 03.03.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані 5 осіб - [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідачка), [PERSON] (мати позивача), діти сторін - [PERSON] та [PERSON] (а.с.48). [PERSON] і [PERSON] (сторони) перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.03.1990 року (а.с.7) по 20.06.2002 року (а.с.37); 3 особи - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є дітьми сторін (а.с.48). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру користуються ними для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї (колишнього члена сім»ї) без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ствердження відповідачки [PERSON] про те, що після розірвання шлюбу з позивачем між сторонами існують конфліктні відносини, у зв»язку з чим вона в спірній квартирі проживає періодично з 2005 року; при цьому, між нею та дітьми існує домовленість щодо участі відповідачки у витратах по утриманню спірної квартири та користування частиною спірної квартири, іншого житла вона (відповідачка) не має, підтверджуються поясненнями співвласників квартири [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON], які з цих підстав просять в задоволенні позову [PERSON] (батька) відмовити, тобто, як співвласники квартири, вони визнають (не оспорюють) право відповідачки (матері) на користування спірною квартирою (а.с.64-75). За встановлених обставин, суд вважає, що заперечення відповідачки [PERSON] проти позову є обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні; за таких обставин ствердження 3-ої особи [PERSON] та свідків [PERSON], [PERSON] щодо не проживання відповідачки в спірній квартирі (а.с.8-10) не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення по даній справі; тобто позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому в задоволенні позову має бути відмовлено. Оскільки підставою для скасування реєстрації фізичної особи за конкретною адресою є (у тому числі) рішення суду про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому в задоволенні позову [PERSON] в цій частині також має бути відмовлено.

Outcome: dismissed