Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просила суд зобов`язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування спільним допоміжним приміщенням загального користування - коридором, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача невідкладно забезпечити вільний доступ позивачу у дане приміщення для здійснення ремонтних робіт з встановлення дверей та подальшого ремонту у [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача відновити попередній стан конструкцій своїм коштом, за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . Квартира під номером [ADDRESS] є об`єднаною квартирою з двох окремих квартир за № [ADDRESS] та [ADDRESS]. У сусідній квартирі [ADDRESS] проживає подружжя: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до первинного Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , вихід з квартири межує з виходом з квартири [ADDRESS] і поділяє коридор загального користування. Після перепланування квартир, вказаний вихід було замуровано. На місці загального коридору відповідач добудував тамбур, як частину квартири: виніс вхідні двері на 5 метрів вперед, облаштувавши всередині житлове опалюване приміщення. При цьому потенційний вихід з другої квартири [ADDRESS] опинився у межах незаконно розширеного помешкання відповідача. На даний час, позивачем прийнято рішення про початок процесу перепланування квартири [ADDRESS] у дві окремі квартири № [ADDRESS] та [ADDRESS]. До початку узаконення перепланування позивачу необхідно відкрити другий вихід з квартири [ADDRESS] для складання спеціалістами передпроектної документації. В межах досудового врегулювання цього питання та спираючись на Закон про добросусідство, відповідачу було заявлено усно та направлено письмово прохання звільнити незаконно прибудовану площу та дати доступ до користування власністю позивача. Однак, вказане прохання залишилося поза увагою відповідача. Наразі позивач не має можливості відновити прохід та встановити двері на другий вихід через відмову відповідача надати доступ до власності позивача. Таким чином, відповідач своїми протиправними діями порушує право позивача на вільне користування своєю власністю та місцем загального користування, яке знаходиться у спільній власності. Позивач зауважила, на тому, що ця добудова робить користування сміттєпроводом не комфортним для усіх мешканців поверху. Відкриті двері квартири [ADDRESS] перешкоджають потраплянню до сміттєпроводу або існує загроза удару дверима чи блокування людини у приміщенні сміттєпроводу. Вказана добудова-приміщення (розширений тамбур) офіційно ніде не оформлена, ніяких письмових дозволів ні позивач, ні інші сусіди з квартири [ADDRESS] , на приєднання цієї площі відповідачу не надавали. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2018 вказаний позов було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 28.12.2018 було відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши виступи позивача та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. На підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 23.04.2002, позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] /а.с. 10/. За даними витягу із розпорядження Дарницької районної у м. Китєві державної адміністрації про надання дозволу на перепланування приміщень від 14.11.2001 № 116, позивачу було надано дозвіл на перепланування квартир № [ADDRESS], [ADDRESS] , які належать їй на праві приватної власності, із збереженням житлової площі 51,13 кв.м. та загальної площі 105,61 кв.м, із присвоєнням квартирі [ADDRESS] / а. с. 12 /. Відомостей чи перебуває квартира [ADDRESS] у приватній власності відповідача, або належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, суду не надано. Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ст. 94 ЦПК України). Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет) (ст. 100 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Чинним законодавством визначено процесуальні обов`язки сторін, які останні повинні сумлінно дотримуватися. Для встановлення факту незаконного захоплення площі, 04.10.2018 позивачем було подано запит до Департаменту архітектурно-будівельного контролю м. Києва, водночас вказаний запит було перенаправлено до Департаменту державної архітектурно-будівельного інспекції м. Києва, яка повідомила позивачу, що станом на час надання відповіді (09.10.2018), відповідно до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасуванню та анулювання зазначених документів, відсутня інформація щодо видачі/реєстрації документів, які надають право на виконання підготовчих і будівельних робіт за вказаною у зверненні адресою ( [ADDRESS] ). К опію електронного звернення позивача направлено для подальшого розгляду до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право та/або відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач просить зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування спільним допоміжним приміщенням загального користування - коридором, невідкладно забезпечити вільний доступ позивачу у дане приміщення для здійснення ремонтних робіт з встановлення дверей та подальшого ремонту у [ADDRESS] та відновити попередній стан конструкцій своїм коштом. Згідно із ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. За положеннями ч. 4 ст. 189 ЖК України особи винні у незаконному переобладнанні та/або переплануванні жилих будинків (квартир), інших жилих приміщень, призначених та придатних для постійного або тимчасового проживання, нежилих приміщень, розташованих у жилих будинках, та/або використанні їх не за призначенням несуть кримінальну, адміністративну або іншу відповідальність згідно з законодавством. Разом з тим, доказів на підтвердження обставин того, що з вини відповідача [PERSON] відбулось незаконне переобладнання та/або перепланування загального коридору між квартирами [ADDRESS] і [ADDRESS] суду не надано. Як і не надано відомостей, що [PERSON] являється власником (співвласником) квартири [ADDRESS] , на якого відповідно до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України покладено тягар утримання майна та за яким власність зобов`язує. За положенням ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивачем, на підтвердження доводів, якими обгрунтовується позовна заява надано суду фотоматеріали, які містять зображення загального коридору на 10 поверсі в будинку [ADDRESS] . Разом з тим, суду не підтверджено належними, допустимими достовірними та достатніми доказами у розумінні ст. ст. 77-81 ЦПК України, що місце зображене на фотокартках є загальним коридором між квартирами [ADDRESS] і [ADDRESS] і те, що можливе перепланування загального коридору за вказаною адресою відбулось з вини відповідача [PERSON] Доказів того, що [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 150 КУпАП, а саме за порушення правил користування жилими будинками і жилими приміщеннями суду також не надано. Клопотань про допит в якості свідків, осіб які б могли підтвердити обставини на які позивач посилається в обгрунтування заявлених позовних вимог суду також не заявлялось. Не надано позивачем і Акту огляду спірного коридору комісією, до компетенції якої належить фіксація порушень, хоча позивач посилалася на нього, як на доказ в позовній заяві. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях. Статтями 77-80 ЦПК України, визначено поняття належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. За встановлених обставин позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними доказами, що з вини відповідача не дотримано правил користування загальним коридором, шляхом його перепланування. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, суд, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, вважає що вимоги позову не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed