Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась з позовом до [PERSON] Мінмін про визнання його таким, що втратив право користування квартирою за адресою [ADDRESS]. Мотивуючи вимогу тим, що позивач є власником квартири. Сторони припинили шлюбні відносини з грудня 2016 року, з того часу відповідач в квартирі не проживає. Позивач вказує, що реєстрація відповідача створює перешкоди у здійснення нею права власності на придбане майно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовільнити його з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. За таких обставин суд, враховуючи згоду представника позивача, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановлянням заочного рішення. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України\~на підставі наявних у справі даних та доказів, за згодою позивача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є власністю [PERSON], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 13.12.2015 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за №532. Згідно інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію та проживання УДМС України в Рівненській області відповідач [PERSON] Мінмін зареєстрований за адресою [INFO] з 08.10.2016 року. Актами складеними ОСББ «Дубенська 113» від 22.03.2017 року та 18.10.2017 року підтверджується, що [PERSON] Мінмін у квартирі [ADDRESS] з 2016 року не проживає, а також відсутні його особисті речі. Згідно ч.1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч. 1ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що факт реєстрації відповідача чинить перешкоди позивачеві в користуванні квартирою, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved