Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] 07.04.2014 року звернулась до суду в інтересах малолітнього [PERSON] з позовом до [PERSON], яким просить виселити відповідача з квартири [ADDRESS], стягнути з неї заборгованість за комунальні послуги по квартирі перед комунальними установами в розмірі 1264,73 грн., за фактично спожиті послуги оренди квартири в розмірі 16442,00 грн., зобов'язати відповідача повернути документи, кредитні картки спадкодавця, меблі, побутову техніку, які були вивезені з квартири та ключі від квартири, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 7000,00 грн. (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності малолітньому [PERSON]. Квартира дісталась у спадщину після смерті [PERSON]. 08.11.2012 року у вказану квартиру самовільно вселилася [PERSON] та перебуває там до теперішнього часу без жодних правових підстав. Відповідач вселилася без згоди позивача, змінила замки на вхідних дверях, чим позбавила позивача користуватися квартирою. Крім того, відповідач без згоди позивача забрала свідоцтво про право власності та технічний паспорт на квартиру, що спричинило перешкоди в передачі спадщини за законом. Також відповідач без згоди взяла банківські картки спадкодавця на яких були кошти та пін коди. Відповідач самоправно без згоди позивача винесла з квартири побутову техніку, меблі та інші речі. За час проживання в квартирі відповідачем були спожиті комунальні послуги та фактично спожиті послуги оренди квартири. Вважає, що відповідач повинна сплатити КП «НІКОПОЛЬВОДОКАНАЛ» за комунальні послуги 747,78 грн., ТОВ «СК КОМФОРТ» - 516,95 грн. Вважає, що так як відповідач 08.11.2012 року самоправно вселилася до квартири, то вона фактично прийняла квартиру для проживання, а тому в неї виникло зобов'язання вносити плату за оренду квартири. Зазначила, що відповідач за весь час проживання в квартирі ніколи не сплачувала за оренду, чим порушила зобов'язання. Вважає, що відповідач повинна сплачувати за фактично спожиті послуги оренди квартири виходячи з середньої оплати за такі послуги 1000,00 грн. за місяць. За її розрахунком за сімнадцять місяців відповідач повинна сплатити 16442,00 грн. Послалась на те, що відповідач своїми самоправними та протиправними діями завдала моральної шкоди позивачу та малолітній дитині. Моральна шкода полягає в тому, що після проникнення відповідача у квартиру позивач не має можливості потрапити в квартиру, фактично вимушена проживати на вулиці, відповідачу байдуже де проживає позивач та малолітня дитина. Такі дії відповідача порушують права дитини. Те, що відповідач забрала документи створило перешкоди та втрату часу для вирішення цієї проблеми. Крім того, їй стало відомо, що відповідач намагалася прийняти спадщину та залишити законного спадкоємця без спадщини. Також моральної шкоди завдало і те, що відповідач вивезла меблі та побутову техніку з квартири, які повинні були перейти сину спадкодавця. На вимоги добровільно залишити квартиру, віддати ключі від квартири, повернути документи, меблі, побутову техніку, сплатити комунальні послуги відповідач відмовила. Вважає, що такими діями відповідач завдала моральної шкоди їй та малолітній дитині в розмірі 7000,00 грн. Позивач у судовому засіданні 10.12.2014 року позов підтримала, просила його задовольнити. Суду пояснила, що померлий [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON]. Вона є матір'ю малолітньої дитини. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - квартира [ADDRESS]. Рішенням суду за її малолітнім сином [PERSON] визнано право власності на цю квартиру в порядку спадкування за законом. Однак попасти в квартиру вони не можуть, так як там замінений замок на вхідних дверях. Коли вона після поховання прийшла до квартири та намагалася відкрити двері їй це не вдалося. Сусіди бачили, що вона не змогла відчинити двері. Послалась на те, що ключі та документи забрав син відповідача [PERSON]. Зазначила, що відповідач не проживає у спірній квартирі, але вона змінила замок на вхідних дверях, в результаті чого вона-позивач з сином не можуть попасти в квартиру. На запитання суду пояснила, що з позовом про вселення до квартири вона до суду не зверталась. Зазначила, що зі слів свідків їй відомо, що відповідач з сином вивозили меблі, побутову техніку та інші речі з квартири. Після оголошення у справі перерви до 14.00 год. 10.12.2014 року позивач у судове засідання не з'явилась. Представник позивача у судовому засіданні обставини, викладені в позові, та вимоги позову підтримав. У судовому засіданні 10.12.2014 року представник позивача усно уточнив, що зі спірної квартири були вивезені наступні меблі та речі: 2 дивана, 2 крісла, стінка, телевізор, тумба під телевізор, мікрохвильова піч, 2 електросокодавильниці, пральна машина-автомат, холодильник, музичний центр «Піонер», ДВД програвач «Піонер», письмовий стіл, стілець дитячий під письмовий стіл, велосипед, 3 комплекти постільної білизни, 4 подушки, ялинка новорічна штучна, посуд, конвектори електроопалення. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні повністю за безпідставністю та недоведеністю. Суд, вислухавши позивача, представників сторін, допитавши свідків заявлених представником позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідків заявлених представником відповідача - [PERSON], [PERSON], оглянувши амбулаторну картку [PERSON], вивчивши матеріали справи, прийшов до такого висновку. У судовому засіданні встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.7), [PERSON] народився [INFO] року, матір'ю малолітньої дитини у свідоцтві про народження записана - [PERSON], батьком - [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер (а.с.12). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно за законом, квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] померлого [INFO] року (а.с.4). З відповіді КП «Нікопольське МБТІ» від 30.09.2014 року № 2501 (а.с.42) вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на об'єкт нерухомості за адресою [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 17.03.1998 року, виданого Нікопольським житлово-експлуатаційним об'єднанням. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна № 27476120 від 30.09.2014 (а.с.44) за адресою: [ADDRESS] - у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 27476278 (а.с.43) за адресою: [ADDRESS] - відомості відсутні. Доказів на підтвердження обставин позову щодо того, що відповідач [PERSON] 08.11.2012 року самоправно вселилася в квартиру [ADDRESS] та проживає там до теперішнього часу позивач суду, всупереч ст.10 ЦПК України, не представила. Акти про встановлення факту проживання особи від 09.11.2012 року та від 10.03.2014 року (а.с.8,9), які були додані до позову, суд до уваги не бере, так як зазначені ати не посвідчені належним чином відповідною посадовою особою за місцем знаходження спірної квартири. А крім того, в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які зазначені в актах як особи у складі яких складалися та підписувалися Акти, кожний окремо суду пояснили, що Акти з таким змістом вони не підписували. Свідок [PERSON], оглянувши в судовому засіданні Акти від 09.11.2012 року та від 10.03.2014 року суду пояснила, що підписувала лише один Акт у 2012 році, але бланк був пустий, а [PERSON] просила підписати про те, що вона не може попасти в квартиру і все, тому вона і поставила свій підпис в акті. У 2014 році вона ніякий акт не підписувала, ніхто до неї не звертався з пропозицією підписати акт. Хоч в Акті від 10.03.2014 року її підпис і вказаний її номер телефону, але вона цей Акт не підписувала і звідки в Акті її підпис невідомо. Вказала, що в спірній квартирі після смерті [PERSON] ніхто не проживав та не проживає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що підписував лише один Акт, коли саме не пам'ятає, але точно не в 2014 році, а раніше. І зміст в акті був інший, про непроживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS], акт був необхідний їй для суду з приводу комунальних послуг. Оглянувши в судовому засіданні Акти від 09.11.2012 року та від 10.03.2014 року зазначив, що в Актах стоїть його підпис і вказаний його номер телефону, але акти з таким змістом він не підписував. У 2014 році ніхто до нього не звертався з пропозицією підписати акт. Зазначив, що в спірній квартирі після смерті [PERSON] ніхто не проживав та не проживає. Свідок [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], у судовому засіданні пояснила, що в квартирі [ADDRESS] цього будинку ніхто не проживає та не користується нею. Відповідач зареєстрована з 16.09.1982 року та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.30,52-54). Згідно Акту про встановлення факту проживання особи від 14.07.2014 року посвідченого головою квартального комітету №11 [PERSON] (а.с.31), [PERSON] з 1982 року мешкає за адресою [ADDRESS], місце проживання не змінювала. У судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила, що [PERSON] постійно проживає за адресою [ADDRESS]. З оглянутої в судовому засіданні амбулаторної картки [PERSON] та згідно матеріалів справи (а.с.32), остання з 08.11.2012 по 19.11.2012 року знаходилася налікування в амб.№1. Крім того, позивач у судовому засіданні пояснила, що відповідач в спірній квартирі не проживає. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними обставини позову щодо того, що відповідач самоправно 08.11.2012 року вселилася в квартиру [ADDRESS] та користується нею. А тому вимоги позову в частині виселення відповідача з квартири є необґрунтованими та безпідставними і у їх задоволенні слід відмовити. Не підлягають задоволенню і вимоги позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги по квартирі перед комунальними установами в розмірі 1264,73 грн., так як позивач не наділена правом на звернення з такими вимогами. З вимогами про стягнення заборгованості за комунальні послуги можуть звертатися комунальні установи, які надають відповідні послуги. Вимоги позову в частині стягнення з відповідача коштів за фактично спожиті послуги оренди квартири в розмірі 16442,00 грн. також не підлягають задоволенню, так як між позивачем та відповідачем договір оренди квартири не укладався, що підтвердилося в судовому засіданні поясненнями позивача. Крім того, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження і те, що відповідач проживала в квартирі та користувалася нею у вказаний позивачем період. Тому підстав для стягнення коштів з відповідача за фактично спожиті послуги оренди немає. Вимоги позову про зобов'язання відповідача повернути документи, кредитні картки спадкодавця, ключі від квартири суд також вважає необґрунтованими. Позивач не довела жодними доказами обставин позову щодо того, що відповідач забрала документи, кредитні картки спадкодавця, ключі від квартири. У судовому засіданні позивач вказала, що ключі та документи забрав син відповідача. Враховуючи викладене, у задоволенні цих вимог слід відмовити. Недоведеними суд також вважає і посилання позивача на те, що відповідач вивезла зі спірної квартири меблі, побутову техніку. Такі ствердження позивача суд вважає передчасними. Доказів того, що у квартирі відсутні меблі та побутова техніка суду не представлено. Суд не бере до уваги надані представником позивача фотографії (а.с.57-59) на підтвердження знаходження в квартирі [PERSON] за його життя меблів та речей, так як ці фото не доводять того, що з квартири були вивезені меблі та речі. Показання свідка [PERSON] на підтвердження того, що відповідач вивезла меблі та побутову техніку з квартири суд не може прийняти до уваги. Надані в судовому засіданні показання цього свідка про те, що вона проходячи по вулиці повз будинку померлого побачила, як у дворі з першого під'їзду відповідач вивозила разом з сином біленьку стіночку та побутову техніку, які вона бачила на похованні в квартирі померлого, у суду викликають сумнів. Як зазначила свідок вона в спірній квартирі була лише раз на похованні. Доказів того, що в квартирі була буленька стіночка, крім показань цього свідка, немає. Яку саме побутову техніку вивозили пояснити не змогла. Крім того, свідок [PERSON] пояснив, що проходячи по вулиці повз будинку не можливо побачити, що робиться у дворі та біля під'їзду. Також викликає сумнів у суду і письмова заява [PERSON] адресована суду від 10.03.2014 року (ще до подачі позову) (а.с.10). На думку суду цей свідок заінтересована у дачі саме таких пояснень. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що письмову заяву вона виклала у 2014 році після розмови з позивачем, так як їй стало жалко позивача та дитину. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову і в частині зобов'язання відповідача повернути меблі та побутову техніку. Так як позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо виселення відповідача з квартири [ADDRESS], стягнення з відповідача заборгованості за комунальні послуги по квартирі перед комунальними установами в розмірі 1264,73 грн., за фактично спожиті послуги оренди квартири в розмірі 16442,00 грн., щодо зобов'язання відповідача повернути документи, кредитні картки спадкодавця, меблі, побутову техніку, ключі від квартири, то не підлягають задоволенню і вимоги позову в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, так як ці вимоги тісно пов'язані з тими вимогами у задоволенні яких було відмовлено. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed