Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] 21.10.2019 звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із спільної сумісної власності. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради №217988 від 02.08.2000 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Тобто частка квартири кожного із співвласників не визначена. Вказана квартира №4 згідно технічного паспорта складається з трьох кімнат житловою площею 58.2 кв.м. в т.ч. 1-а кімната 12,7 кв.м., 2-а кімната 25,1 кв.м., 3-я кімната 20.4 кв.м. кухні площею 13.2 кв.м., ванної кімнати площею 4,2 кв.м., вбиральні 1.2 кв.м. коридору 8.9 кв.м. та обладнана балконом 1,3 кв.м. Загальна площа квартири №4 становить 87,0 кв.м. В даний час, між позивачем та співвласниками квартири виник спір з приводу поділу квартири, останні не визнають його право на частку спірної квартири, а тому він змушений звернутися до суду за захистом свого права на житло. Просить визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] у розмірі 1/4 частки. Ухвалою судді Ванівського Ю.М. від 11.12.2019 року задоволено самовідвід судді Ванівському Ю. М. у цивільній справі № 465/5991/19-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із спільної сумісної власності квартири. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2019 року справу передано судді Мартьяновій С.М. Ухвалою підготовчого судового засідання від 25.06.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився. На адресу суду представник позивача подав заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати у їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, надав згоду на ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали судової справи, подані письмові заяви та пояснення, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом на право власності, виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради №217988 від 02.08.2000 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказана квартира №4 згідно технічного паспорта складається з трьох кімнат житловою площею 58.2 кв.м. в т.ч. 1-а кімната 12,7 кв.м., 2-а кімната 25,1 кв.м., 3-я кімната 20.4 кв.м. кухні площею 13.2 кв.м., ванної кімнати площею 4,2 кв.м., вбиральні 1.2 кв.м. коридору 8.9 кв.м. та обладнана балконом 1,3 кв.м. Загальна площа квартири №4 становить 87,0 кв.м. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки №3218 від 09.09.2019 року в даній квартирі зареєстровано шість осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном « визначення часток » законодавець розуміє визначення ( встановлення ) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень ч. 1 ст.368 і ч. 2 ст.372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ч. 1ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки позивача між останньою і відповідачами припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності. Як вбачається з практики ВССУ (а саме ухвали ВССУ від 12.12.2012 року № 6-44981ск12) ідеальна частка - це частка у праві на річ. Оскільки згідно із свідоцтвом про право власності на житло частки кожного із співвласників є рівними, кожен учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення ідеальних часток. У цьому випадку це по 1/4 частині квартири, оскільки учасників спільної сумісної власності чотири. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачам, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому суд вважає за можливе визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним з співвласників у розмірі - 1/4. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved