Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач -1), [PERSON] (далі - відповідач -2), [PERSON] (далі - відповідач -3), [PERSON] (далі - відповідач -4) про визнання права власності на будинок та земельну ділянку, в якому вказує, що 28 грудня 2018 року між ним та [PERSON] було досягнуто домовленостей щодо купівлі - продажу належних йому житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельних ділянок площею 0,25 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,31 га - для ведення особистого селянського господарства, які розташовані у [ADDRESS] . Вказана нерухомість належала [PERSON] на праві власності, та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер 99925118247, на земельну ділянку площею 0,25 га - реєстраційний номер 1686166718247, та на земельну ділянку площею 0,31 га, реєстраційний номер 1686174018247, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру. На момент досягнення домовленостей, позивач провів частковий розрахунок з [PERSON] . В зв`язку з тим, що на момент досягнення домовленостей з [PERSON] щодо продажу належної йому нерухомості у позивача не було достатньої суми грошових коштів, а тому [PERSON] 28 грудня 2018 року була оформлена довіреність на уповноважену особу з приводу представництва інтересів з продажу належної [PERSON] нерухомості. Зібравши достатню суму грошових коштів, позивач звернувся за оформленням договору купівлі- продажу вищевказаної нерухомості, але виявилось, що [PERSON] , помер [INFO] , таким чином, дія довіреності припинилась. Спадкоємцями [PERSON] на все його майно, є відповідачі, які не бажають оформляти свої спадкові права на вищевказану нерухомість, в зв`язку з чим, позивач не має можливості здійснити оформлення права власності на набуті житловий будинок та земельні ділянки. За придбану позивачем нерухомість він провів повний розрахунок, йому передані ключі від будинку та господарських будівель, а також правовстановлюючі документи. З вказаного часу, дана нерухомість перебуває у володінні та користуванні позивача. Проте, через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу, позивач не може в повній мірі володіти нерухомістю. Нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу, на момент проведення повного розрахунку із спадкоємцями - відповідачами за нерухомість, не було можливим, через смерть [PERSON] . Отже, в зв`язку з тим, що між позивачем та власником нерухомості було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов купівлі- продажу нерухомості та відбулось, з сторони позивача, повне виконання умов договору, тобто було проведено оплату у повному обсязі, та в зв`язку із смертю власника нерухомості та небажанням спадкоємців, які прийняли спадщину, оформляти свої спадкові права на неї, а тому є всі підстави для визнання такого договору дійсним та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно. Позивач просить визнати дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, загальною площею 0,56 га, які розташовані у [ADDRESS] , який був укладений між ним та [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 1824784800:03:005:0035, які розташовані у [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,31 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 1824784800:03:005:0036, які розташовані у [ADDRESS] . Судові витрати покладає на себе. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явились, 06 травня 2021 року надали до суду заяви в яких просили розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 09 липня 2013 року Реєстраційною службою Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актуальна інформація про державну реєстрацію права власності, а саме: власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , вказаний [PERSON] , розмір частки 1/1. Номер запису про право власності: 1571064 /а.с. 8/. Згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 11 грудня 2012 року, визнано за [PERSON] , як спадкоємцем за заповітом, посвідченого секретарем Паволоцької сільської ради 26 грудня 2005 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] /а.с. 9/. Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованих 08 листопада 2018 року Архівним сектором Попільнянської РДА Житомирської області, актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна та про право власності, а саме: власником земельних ділянок площею 0,25 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1824784800:03:005:0035 та площею 0,31 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 1824784800:03:005:0036, вказаний [PERSON] , розмір частки даних земельних ділянок: 1/1 /а.с. 10-11/. Як вбачається з Довіреності посвідченої 28 грудня 2018 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] уповноважує [PERSON] з питань продажу належних йому на праві приватної власності житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер: 1824784800:03:005:0035, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а також земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,31 га, кадастровий номер: 1824784800:03:005:0036, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зареєстровано в реєстрі за № 514 /а.с. 12/. Згідно Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей виданого 28 грудня 2018 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Єдиного реєстру довіреностей внесено реєстраційний запис про посвідчення довіреності, дата посвідчення: 28.12.2018 року, особа, яка видала довіреність: [PERSON] , представник: [PERSON] , опис: продаж нерухомості /а.с. 13/. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 червня 2019 року Виконавчим комітетом Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] помер 01 червня 2019 рок, про що складено відповідний актовий запис № 16 /а.с. 14/. Довідкою № 46 від 14 січня 2021 року виданою виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області визначено, що [PERSON] , [INFO] , який не зареєстрований та проживає з 2016 року по 2021 рік, за адресою: [ADDRESS] /а.с. 15/. Як вбачається з довідки № 94 від 15 лютого 2021 року виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, чоловік [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , постійно проживав та був зареєстрований до дня його смерті за адресою: [ADDRESS] /а.с. 16/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті 207 ЦК України). Як вбачається з частини 2 статті 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державний реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно частини 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на квартиру, житлове та нежитлове приміщення може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини, в яких вони розташовані. Частина 1 статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно статті 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин 1, 2 статті 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частина 1 статті 81 Земельного Кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Нормами статті 125 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації, цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також, доводи позивача відповідачами визнані в повному обсязі. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка та враховуючи вимоги частини 3 статті 200 ЦПК України, суд вважає, що є підстави для визнання дійсним договір купівлі - продажу житлового будинку та визнання права власності за позивачем на житловий будинок та земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом просив залишити судові витрати за собою, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Outcome: approved