Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, в якій вказує, що 19 вересня 2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] (далі - відповідач), про що Жовтневою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, в Книзі реєстрації шлюбів 19 вересня 2009 року зроблено актовий запис № 11. Від даного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, втрати почуття любові та поваги один до одного. Протягом останнього місяця не проживають однією сім`єю, не ведуть спільне господарство та не спілкуються. Подальше спільне проживання буде суперечити її інтересам. На примирення не згодна. Згоди про утримання дітей між ними не досягнуто, а тому є необхідність у стягненні аліментів з відповідача на її користь на утримання дітей. Позивач просить шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Жовтневою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 11 від 19 вересня 2009 року- розірвати; Стягувати з [PERSON] , аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1700 гривень на кожну до досягнення повноліття. В підготовчому судовому засідання позивач [PERSON] відмовилася від частини позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, та просила стягувати з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки, не бажають миритися та діти знаходяться на утриманні позивача. Судом встановлено, що 19 вересня 2009 року Жовтневою сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 11, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , актовий запис за № 23, серії [NUMBER] , актовий запис за № 4, серії [NUMBER] , актовий запис за № 14, виданих виконавчим комітетом Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, їх батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження умов проживання дітей здійснений за адресою: [ADDRESS] , комісія дійшла висновку, що діти забезпечені всім необхідним для проживання та повноцінного розвитку, мати створила належні умови, забезпечує одягом, взуттям, засобами особистої гігієни. Згідно частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 24 Сімейного Кодексу України, передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно статті 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини другої статі 114 Сімейного Кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного Кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Пунктами 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 передбачено, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 180, частини першої статті 183 СК України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 3 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року, [PERSON] отримав доходи у виді заробітної плати від ПРАТ «Каштан» на загальну суму 11907 гривень 80 копійок. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 5 статті 183 Сімейного Кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно статті 183 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] до [PERSON] та стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання дітей щомісячно, до досягнення ними повноліття. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved