Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого виступає [PERSON], звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON], про визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню, вчиненого приватним нотаріусом [PERSON] 05.04.2017 року за реєстровим № 2287 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не виплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 21.07.2007 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 13.02.2017 року, грошових коштів в сумі 62085 грн., 93коп. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вчинений [PERSON] виконавчий напис з порушенням вимог\~Закону України «Про нотаріат»\~і Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», оскільки при вчиненні виконавчого напису ним не здійснено перевірку безспірності заборгованості. Зазначає, що 21.07.2007 року він уклав кредитний договір із ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 17.06.2013 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 29645,10 грн. за вищевказаним кредитним договором, однак вказаний позов за заявою банку залишено без розгляду. Вказує, що в 2014 році банк ПАТ КБ «Приватбанк» повторно звернувся з позов до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.07.2007 року у розмірі 33675,11 грн., однак вказаний позов також залишено без розгляду. Однак, в червні 2018 року у бухгалтерії його роботавця позивачу стало відомо про те, що у провадженні Кіцманського ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області перебуває виконавче провадження №54420828 від 02.08.2017 року про стягнення з нього заборгованості в розмірі 62085,93 на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом [PERSON] 05.04.2017 року за реєстровим № 2287. Зазначає, що виконавчий напис вчинений з пропущенням строків, передбачених законодавством, а представником ПАТ КБ «Приватбанк» невірно здійснено розрахунки заборгованості, на основі яких вчинявся оскаржуваний виконавчий напис. З огляду на вищевикладене, просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, однак остання подала заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, з підстав, наведених в ньому. Просила справу розглянути за її відсутності та за відсутності її довірителя. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, в заяві від 01.10.2018, поданій до суду просить розглядати справу за відсутності представника ПАТ КБ «Приватбанк». 12.09.2018 рокунадіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з дотриманням усіх вимог чинного законодавства України. Зазначив, що Анкета-заява позичальника разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htth://privatbank.ua/ terms/pages/70/, складає між [PERSON] та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Крім того, вказав, що 09.03.2017 року Приватбанк на адресу позивача направив вимогу про усунення порушень, в якій банк повідомляв [PERSON] про існуючу заборгованість та попереджав, що в разі невиконання вимоги буде вчинено виконавчий напис нотаріуса. 05.04.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу про вчинення виконавчого напису. Зазначає, що приватний нотаріус, відповідно до законодавства, не зобовязаний перевіряти безспірність заборгованості, а тому відсутні підстави для скасування вказаного виконавчого напису. На підтвердження своєї позиції надав суду висновок науково-правової експертизи з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напиму безспірності заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису та спосопюу і субєктного складу справи щодо оскарженняч в суді, наданий інститутом держави і права НАН України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судове засідання не зявився, в заяві від 24.09.2018 року просив справу розглянути за його відсутності. Оцінивши надані і добуті докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами\~ст.10 ЦПК України\~передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Чернівгівського міського нотаріального округу 25.04.2017 року вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» не виплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору від 21.02.2007 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 13.02.2017 року, грошових коштів в сумі 62085 грн., 93 коп., зареєстрований в реєстрі за №2287 (а.с.42) Статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 18 ЦК України,\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року№ 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (п.п.3.1 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). У відповідності до підп. 2.1. п. 2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 № 296/5\~та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;\~номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;\~\~строк, за який має провадитися стягнення;\~\~інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Суду не було надано доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв'язку з чим у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у написі, є безспірним. Наведене свідчить про надання банком неповної інформації та документів приватному нотаріусу, що має наслідком порушення при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису п. 2 ч. 1\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат»\~та п. 1 Глави 13\~Порядку №\~296/5,\~згідно якого\~на нотаріуса\~покладається обов'язок\~відмовити у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~якщо не\~подано відомості\~(інформацію)\~та документи,\~необхідні для\~вчинення нотаріальної\~дії. Окрім того, як було встановлено у судовому засіданні, кредитний договір був укладений між сторонами 21.07.2007 року, прострочена заборгованість виникла з 03.03.2009 року, а виконавчий напис був вчинений 05.04.2017 року, тобто після закінчення строку для пред'явлення права на вимогу за певними платежами. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». В постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-127 цс 14 також зазначено, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України)». Таким чином, оцінюючи усі докази, які були досліджені судом в ході розгляду даної цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріусом не було додержано всіх вимог закону. Представником позивача [PERSON], [PERSON], у позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь [PERSON] судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 6557,20 гривень, та на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, надано суду орієнтовний розрахунок судових витрат. Відповідно до\~ч.1,2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Встановлено, що позивачем [PERSON] сплачено судовий збір за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією №75 від 19.06.2018 року (а.с.1) та судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову у розмірі 352,40 грн., що підтверджується квитанцією №76 від 19.06.2018 року (а.с.14). Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1057 гривень (704,80+352,40). Разом з тим, як розяснено в постанові [PERSON] Верховного Суду у справі № 826/1216/16 від 27.06.2018 року, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved