Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що з 20.09.2013 року вона та [PERSON] (далі - Відповідач) уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що 20.09.2013 року зроблено відповідний актовий запис № 24. Позивач вказує, що від шлюбу у них із відповідачем дітей немає, будь-якого майна набутого під час вказаного шлюбу у них з відповідачем теж немає. Позивач зазначає, що досить швидко сімейне життя між ними погіршилося, та шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Проживають вони окремо один від одного, і ведення між ними спільного господарства припинено. Позивач вказує, що внаслідок неприйнятного для неї способу життя відповідача, між ними виникають сварки, що кожен раз спричиняє їй душевні страждання. Позивач подальшого сенсу підтримки з відповідачем сімейних відносин немає. Майновий спір відсутній. Позивач просить, шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рогляду справи, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Кузьменко». Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, відповідно до частини пятої статті 74 ЦПК України, а саме на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу його місця проживання були направлені судові повістки разом із розписками, про що свідчать конверти які повернулися з Укрпошти з відміткою «За зазначеною адресою не проживає». Згідно повідомлення УДМС України в Житомирській області від 11.05.2016 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Крім того, Позивач зверталася з оголошенням в газети: «Житомирщина» № 86-87 (20590) від 16.08.2016 року та «Урядовий курєр» № 151 (5771) від 12.08.2016 року, про виклик в судове засідання відповідача [PERSON]. В свою чергу, відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заперечень проти ухвалення заочного рішення від Позивача до суду не надходило. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки. Судом встановлено, що 20.09.2013 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу залишилося „Кузьменко, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 101029 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердичівському району реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 24. Відповідно до частин другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved