Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] 07 липня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення [PERSON] трирічного віку в розмірі 1/3 частин від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Позивач у своєму позові посилається на те що, проживала з відповідачем однією сімєю та 02 травня 2014 року у них народилася донька [PERSON]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, в звязку з чим вона вимушена звернутися до суду. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач надав до суду заяву про слухання справи без його участі, окрім того просив врахувати той факт, що на його утриманні також перебуває син [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, сторони проживали однією сімєю та 02 травня 2014 року у них народилася донька [PERSON] /а.с.5/ Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 2 ст. 91 СК України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-ч.4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу. Враховуючи, те що відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей, а позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п.7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання матері дитини в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню частково. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial