Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON] . До складу спадщини після його смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Михайловецької сільської ради, яку він прийняв та не оформив після свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , але з об`єктивних причин пропустила строк для прийняття спадщини, у зв`язку з чим нотаріус не може прийняти від неї заяву про прийняття спадщини, а тому за захистом прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом 17 грудня 2020 року звернулася до суду. Ухвалою від 17 грудня 2020 року (а.с. 22) відкрито підготовче провадження у справі. Позивач у підготовче засідання не з`явилася, просила провести розгляд справи за її відсутності (а.с. 2). Представник відповідача подала до суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи без її участі (а.с. 25). Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: За загальними положеннями про спадкування спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України); право на спадщину виникає в день відкриття спадщини за заповітом або за законом (ст. 1223 ЦК України); спадкоємець, який бажає отримати спадщину, має прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). [INFO] в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 6). Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0106177 від 26 грудня 2020 року (а.с. 14) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входило, зокрема, право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Темп» с. Михайлівці площею 3,27 умовних кадастрових гектара. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Заповітом, вчиненим 01 грудня 1997 року, який за даними сільської ради не змінений та не скасований, [PERSON] усе своє майно заповів [PERSON] . Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Відповідно до довідки Михайловецької сільської ради № 457 від 14.09.2020 (а.с. 11) спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, а саме: взяв на зберігання майно та речі домашнього вжитку померлого. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON] . Відповідно до приписів ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отож, з 02 травня 1998 року [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Темп» с. Михайлівці площею 3,27 умовних кадастрових гектара. [INFO] в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 5). Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, в т.ч. і право на земельну частку (пай), яке він успадкував після смерті [PERSON] (а.с. 14). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62837611 від 10.12.2020 (а.с. 17), слідує, що спадкодавець [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвами про народження (а.с. 8) та про укладення шлюбу (а.с. 9) позивач довела своє право спадкувати після смерті [PERSON] у першій черзі за законом, як його донька. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк. З довідок ПП «Бокуд» № 1588 від 02.09.2020 (а.с. 12) та начальника Управління ДМС України у Вінницькій області № К-143/6/0501-20 слідує, що спадкодавець проживав та був зареєстрований в м. Вінниця з 22.05.1991 до 05.08.1998, а останнє зареєстроване місце проживання спадкодавця на день смерті не відоме. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ч. 2. ст. 1221 ЦК України). Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевич О.І. своєю постановою (а.с. 15) відмовив [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустила встановлений законом строк через необізнаність про те, що її батько фактично вступив в управління спадковим майном та відсутність інформації про його останнє місце проживання. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд вважає, що вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною, враховує обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, а тому [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, оскільки це відповідатиме принципам законності та пропорційності у здійсненні права власності.

Outcome: approved