Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до [PERSON], третя особа: Вінницьке управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що згідно рішення Ладижинського міського суду від 17.02.2014 року вона була призначена опікуном над [PERSON], [INFO] інвалідом дитинства. Також, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.12.2010 року. Сім років тому в їх квартирі був зареєстрований [PERSON], зовсім чужа людина, який на даний час проживає в Росії та добровільно не бажає знятися з реєстрації. [PERSON], як опікун, прийняла рішення продати квартиру в інтересах дитини, але те, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі перешкоджає її це зробити. Через неправомірні дії відповідача [PERSON] не може підготувати квартиру до продажу та провести ремонтні роботи. Добровільно знятися з місця реєстрації [PERSON] відмовляється. Тому [PERSON], [PERSON] просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстрації місця проживання. Позивачі в судове засідання не зявилися. Представник позивача подала до суду заяву згідно якої просила справу розглянути в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує . Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. В поштовому повідомленні, яке повернулося з поштового відділення до суду, розписалася представник позивача [PERSON], так як відповідач не проживає за вищезазначеною адресою. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві зазначив, що при вирішенні справи покладаються на думку суду, справу просили розглянути в їх відсутність. За таких обставин, відповідно до ст. 74 ЦПК України, суд вважає, що судовий виклик відповідача вручено йому належним чином. Зважаючи на неявку відповідача, повідомленого належним чином, судом, за згодою представника позивача, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.12.2010 року. З копії свідоцтва про смерть серії I-АМ №165044 вбачається, що 16.04.2010 року помер [PERSON] батько [PERSON]. З копії свідоцтва про смерть серії I-АМ №291282 вбачається, що 02.10.2014 року померла [PERSON] мати [PERSON]. З копії рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 17.02.2014 року видно, що [PERSON] призначено опікуном над [PERSON], [INFO]. З копії посвідчення серії ААБ №263599 видно, що [PERSON] є інвалідом з дитинства. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що після смерті [PERSON], спадщину прийняли його мати [PERSON] та його син [PERSON]. З копії довідки №4320 виданої 19.01.2015 року КП «Ладжитлосервіс» видно, що в кв.№43, буд.№42, по вул.Ентузіастів, м.Ладижин Вінницької області зареєстровані [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому суд вважає, що [PERSON], [PERSON], як власники майна, мають право вимагати усунення перешкод у здійснення ними права користування своїм майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації місця проживання. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 16.01.2012 року по справі № 6-57цс11. Відповідно до вказаного рішення Верховного Суду України, зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.\~ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є наймачем житлового приміщення в належній [PERSON], [PERSON] квартирі [ADDRESS]. Договір найму жилого приміщення у вказаній квартирі між сторонами не укладався. Відповідач не є членом сімї власників квартири. А тому він не має права користування даною квартирою. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], будучи зареєстрованим в належній позивачам квартирі та не маючи при цьому права користування даною квартирою, обмежує права позивачів на користування даною квартирою. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачів знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved