Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON] 31 серпня 2015 року звернувся на адресу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно (а. с. 4-6), в обґрунтування якої посилався на те, що в період з 17 серпня 2006 року по 19 жовтня 2006 року передав [PERSON] в якості 100% передплати за квартиру [ADDRESS] гривневий еквівалент 36\~000,00 доларів США та придбав на його імя квартиру № 14, розташовану в будинку № 18 по вул. Погребняка у м. Дніпропетровську. Відповідно до розписки від 19 жовтня 2006 року останній зобовязався до 01 грудня 2006 року звільнити вказану квартиру без заборгованостей з комунальних платежів та перереєструвати право власності на [PERSON] Проте зазначеного не було виконано [PERSON] При розгляді цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики було зясовано, що позичальник за розпискою від 19 жовтня 2006 року помер та спадкоємцями після його смерті є діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У звязку з зазначеним позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд в рахунок погашення заборгованості померлого [PERSON] перед [PERSON] у сумі 1\~722\~712,14 грн. звернути на користь [PERSON] В,В. стягнення на отримане спадкоємцями майно, в наступному обсязі: -квартиру [ADDRESS], вартістю 30\~365,00 доларів США, що станом на день подання позову складає 30365 х 21,425702 = 650\~591,44 грн., отриману у спадок спадкоємцем [PERSON] в межах суми 512334,59 грн., що відповідає його частці 29,74% в отриманій спадщині; -стягнути з [PERSON] суму коштів 749207,51 грн., що відповідає його частці 43,49% в отриманій спадщині; -стягнути з [PERSON] суму коштів 461170,04 грн., що відповідає її частці 26,77% в отриманій спадщині. Також позивач просив суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 3654,00 грн. та 3000,00 грн. в рахунок повернення витрат на проведення експертного дослідження нерухомого майна. Представник інтересів позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник його інтересів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність, необґрунтованість та недоведеність. Інші відповідачі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: 17 серпня 2006 року [PERSON] була написана розписка, відповідно до якої останній отримав від [PERSON] двокімнатну квартиру по вул. Погребняка за квартиру [ADDRESS], що буде продана. [PERSON] зобовязався переоформити вказану квартиру на [PERSON] після надання [PERSON] двокімнатної квартири на ж/м Парус, [PERSON], Комунар та після виготовлення довідки БТІ (а. с. 8). Відповідно до розписки від 19 жовтня 2006 року, написаною [PERSON], останній отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі еквівалентній 36\~000,00 доларам США за продану квартиру та придбану на імя [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Зобовязався звільнити та виписатись з квартири до 01 грудня 2006 року (а. с. 9). 18 липня 2008 року [PERSON] помер, що встановлено рішення суду від 15 листопада 2010 року (а. с. 13-13 зворот). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом також встановлено, що рішенням суду від 15 листопада 2010 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області 16 березня 2011 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно було відмовлено, оскільки станом на час розгляду справи відповідачі не вступили у спадщину після смерті батька [PERSON] (а. с. 13, 14-15). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 травня 2012 року, виданого Першою дніпропетровської державною нотаріальною конторою, набув право власності на квартиру № 14, розташовану у будинку № 18 по вул. Погребняка у м. Дніпропетровську, яку в подальшому відчужив на користь третіх осіб (а. с. 16 зворот); [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 травня 2012 року, виданого Першою дніпропетровської державною нотаріальною конторою, набула право власності на квартиру № 5, розташовану в будинку № 86 по пр. Кірова у м. Дніпропетровську (а. с. 15 зворот); [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18 травня 2012 року, виданого Першою дніпропетровської державною нотаріальною конторою, набув право власності на квартиру № 46, розташовану в будинку № 8 по пр. Карла Маркса у м.Дніпропетровську (а. с. 18). При цьому з матеріалів справи вбачається, що за [PERSON] станом на 20 липня 2010 року було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], яке він набув на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 17 серпня 2006 року за реєстровим № 553, дарувальником за яким є [PERSON] (а. с. 84. 85). В свою чергу останній набув право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 04 серпня 2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3307, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 86). [PERSON] зазначена квартира належала на підставі договору купівлі-продажу майна № 1047-н від 01 грудня 1998 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 87). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] вважає, що відповідачі повинні повернути йому еквівалент 36\~000,00 доларів США та квартиру [ADDRESS], обґрунтовуючи при цьому свої позовні вимоги ст. ст. 203, 215, 216, 220, 657 ЦК України. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідачів про звернення стягнення на отримане спадкоємцями майно суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цих вимог у повному обсязі як у недоведених та безпідставних. Роблячи такий висновок суд виходить з того, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] ніколи не був власником квартири [ADDRESS], правочин щодо відчуження зазначеної квартири був укладений з іншою особою, а отже посилання останнього на наявність права вимоги повернення йому зазначеної квартири (або грошових коштів в рахунок її вартості) є безпідставними. Крім того, розписка від 19 жовтня 2006 року складена таким чином, що дійти однозначного висновку про те, що [PERSON] від [PERSON] було отримано квартиру та 36000,00 доларів США в рахунок подальшого переоформлення [PERSON] на [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] не можливо. Натомість, відповідно до вказаної розписки можливо дійти висновку, що [PERSON] продав якусь квартиру, належну [PERSON], та віддав останньому за неї грошові кошти. У звязку із зазначеним суд критично оцінює твердження сторони позивача про застосування наслідків нікчемного правочину в даному випадку, оскільки з розписок, наявних в матеріалах справи, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, не можливо встановити хто, за що саме та саме що отримав. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, приймаючи до уваги результат вирішення даного спору, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачеві. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed