Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі - відповідач) на свою користь заборгованість із заробітної плати у сумі 58 043 грн (яка визначена після утримання обов`язкових платежів та податків) та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2021 по день ухвалення судового рішення, розмір якого станом на 01.06.2021складає 16 718,24 грн. В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 2009 р., наказом від 22.01.2020 був звільнений з шахти за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням; вказує, шо в день звільнення не працював, тому 16.04.2021 направив на адресу відповідача заяву про проведення остаточного розрахунку, яка отримана останнім 16.04.2021. Посилаючись на приписи статей 116 та 117 КЗпП України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за період з 19.04.2021 по день ухвалення судового рішення . Ухвалою суду від 02.06.2021 провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.24). Позивач до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає (а.с.21). Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, надіславши до суду відзив на позов та заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. За змістом відзиву на позов відповідач просить відмовити в позові та зазначає, що позивачу в якості сум, що підлягають сплаті при звільненні, було нараховано 58 043 грн; підтверджує, що в день звільнення позивач не працював; заяву про проведення остаточного розрахунку відповідач отримав від позивача 16.04.2021. Відповідач вважає, що період затримки розрахунку виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з наступного дня отримання відповідачем заяви від позивача - 17.04.2021 та посилається на те, що суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України. Крім того, відповідач посилається на складну економічно-фінансову ситуацію, яка склалась на підприємстві та яка спричинила простій з 19.12.2019, та просить зменшити розмір за затримку розрахунку при звільненні до розумної пропорційності (а.с.28-32, 37). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю її учасників. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач з 02.04.2009 по 22.01.2020 перебував у трудових відносинах з відповідачем; наказом відповідача від 22.01.2020 №89/к позивач був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с.8-13). Як визнано учасниками справи та вбачається з Довідки про відмітки, наданої відповідачем (табель №6464), в день звільнення 22.01.2020 позивач не працював (а.с.16,36). Відповідно до довідки відповідача від 21.05.2021 №426 за підписом головного бухгалтера та начальника розр.сектору відповідач має перед позивачем заборгованість з виплати заробітної плати за грудень 2019 р. - січень 2020 р. в розмірі 58043 грн; наведена сума заборгованості вказана після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.14). Відповідно до довідки від 21.05.2021 №427, виданої відповідачем, середньоденний заробіток позивача на дату звільнення складає 597,08 грн, враховуючи розмір нарахованої заробітної плати за листопад - грудень 2019 р. та фактично відпрацьовані в цих місяцях дні (а.с.15). Учасниками справи визнано, що 16.04.2021 відповідач отримав від позивача заяву про здійснення з ним остаточного розрахунку у зв`язку зі звільненням (а.с.17). Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Згідно зі ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП). Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. За приписами ч.6 ст.24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100. Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Враховуючи наведене, за відсутністю доказів на підтвердження виконання відповідачем свого обов`язку із проведення зі звільненим працівником - позивачем повного розрахунку та виплати йому всіх належним сум, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати в розмірі 58043 грн. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2021 по день ухвалення рішення, суд зазначає, що позивач 16.04.2021 звернувся до відповідача із вимогою про розрахунок з ним, проте відповідачем такий розрахунок не пізніше наступного дня - 17.04.2021 не був проведений, як не проведений і станом на дату винесення рішення 30.06.2021, відсутність в цьому вини відповідача останнім не доведена. Отже, відповідач має нести відповідальність, передбачену ст.117 КЗпП України. Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за час затримки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивача відповідно до довідки відповідача від 21.05.2021 (а.с.15), який розрахований відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, та дорівнює 597,08 грн. На день постановлення даного рішення (30.06.2021) час затримки розрахунку із позивачем дорівнює 48 робочим дням (з 17.04.2021 - день, наступний за днем отримання вимоги позивача, по 30.06.2021 включно), така ж кількість робочих днів в період з 19.04.2021 по 30.06.2021 включно. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 28 659,84 грн. (597,08 грн.*48 робочих днів). Таку суму середнього заробітку, враховуючи суму заборгованості по заробітній платі та заявлений позивачем період для нарахування середнього заробітку, суд вважає співмірною та справедливою. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати. Враховуючи правила ст.141 ЦПК України, сума в розмірі 908 грн (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави; сума в розмірі 908 грн (сплачений позивачем судовий збір за заявлені вимоги про стягнення середнього заробітку) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню, тобто в даному випадку сума заробітної плати за грудень 2019 р. в розмірі 15 565,04 грн.

Outcome: approved