Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

[PERSON] 11 \~ лютого\~ 2016 \~року звернувся з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 19 вересня 2011 року, \~він\~ позичив\~ відповідачам грошові кошти в сумі 220000 грн. На підтвердження отримання коштів, відповідачами \~особисто була написала розписка. Згідно вказаної розписки,\~ відповідачі зобовязалися\~ повернути йому грошові кошти в строк до 20 березня 2013 року. До теперішнього часу відповідачі борг не повернули. На його усні прохання повернути борг, відповідачі не реагують, тобто ухиляються від повернення коштів. В порушення взятих\~ на себе зобовязань,\~ відповідачі \~в строк, \~вказаний в розписці, грошові кошти йому не повернули,\~\~ зобов'язання \~фактично не виконали, \~а тому, відповідно\~ до\~ ст. 625 ЦК України, \~він має право на одержання від позичальників боргу з урахуванням\~ індексу інфляції\~ в сумі 172\~510 грн. 88 коп.\~та\~ трьох процентів річних\~ з простроченої суми\~ в сумі 19130 грн. 96 коп. Просив стягнути з відповідачів солідарно на \~його \~користь борг з урахуванням\~ індексу інфляції та три проценти річних\~ з простроченої суми, а всього 411164 грн. 84 коп., а також кошти по сплаті ним судового збору в сумі 4111 грн. 65 коп. \~ В судове \~засідання позивач не прибув, однак його представник подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, однак подали до суду заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнали. Суд, перевірив надані позивачем докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, \~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей, або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На договір позики поширюються загальні правила про форму угод та договорів. В договорі позики повинно бути вказано, що позикодавець надає позичальнику позику на конкретно визначену суму, а позичальник на підтвердження отриманої визначеної суми передає підписану ним розписку та зобов'язується повернути позику в строк та на умовах, вказаних в договорі. За загальним правилом, договір позики підтверджується наданням боргового документа позичальника або іншим, підписаним позикодавцем документом, який засвідчує передачу йому певної грошової суми. Борговим документом за договором позики можуть бути розписки, квитанції, будь-які інші письмові документи, що підтверджують одержання боржником грошей, речей, зокрема їх кількість, рід та якість, а також волевиявлення боржника повернути отримані у борг гроші, речі (на визначену дату чи визначений моментом витребування). Борговий документ можна вважати письмовою формою договору позики лише тоді, коли на ньому є відповідний напис кредитора або коли кредитор надасть боржникові контрозписку про отримання розписки останнього, які визнаються відповідно офертою і відповіддю на оферту. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~ статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до \~ п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України,\~ підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є\~ завдання майнової (матеріальної) шкоди\~ іншій особі. Позивач в обґрунтування своїх вимог надав суду розписку від 19 вересня 2011 року, згідно якої, [PERSON] та [PERSON] позичила у нього гроші в сумі 220000 грн., які\~ зобов'язувалася повернути до\~ 20 березня 2013 року. Дану розписку суд розцінює, як борговий документ, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми боргу підлягають задоволенню в повному обсязі. Також підлягають задоволенню позовні вимоги\~ в частині стягнення\~ збитків, завданих інфляцією та трьох процентів\~ річних з простроченої суми. При цьому, суд виходить з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов'язання, боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Такий правовий висновок зроблений Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 01 жовтня 2014 року\~\~у справі №113цс14, який, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими\~\~судами загальної юрисдикції\~\~при застосуванні таких норм права. Згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є\~\~показником\~\~зміни\~\~вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі № 62-97р від 3 квітня 1997 року, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із платежів, які необхідно зробити в різні періоди, кожен платіж збільшується на величину індексу інфляції за відповідний період, а результати додаються. Розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, зроблений позивачем,\~ суд вважає правильним. У відповідності до ст. 88 ЦПК України,\~суд стягує з відповідачів в рівних частинах на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою ним при пред`явленні позову судового збору в сумі 4111 грн. 85 коп.

Outcome: approved