Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що [PERSON], [INFO], є власником житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Право власності підтверджується договором дарування житлового будинку від 23.06.2006 року, посвідчений державним нотаріусом, Тимофтій Л. М., державної нотаріальної контори Чернівецької області. Згідно даного договору [PERSON] став власником 1/1 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1793 га., яка належить [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.05.2009 р., кадастровий номер - [NUMBER]. Відповідачка по справі являється колишньою дружиною [PERSON]. Вона не проживає у вищевказаному житловому будинку з 20.04.2017 року, що підтверджується довідкою Димківської сільської Глибоцького району Чернівецької області. Так, 17 червня 2017 року між позивачкою та відповідачкою був розірваний шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Від нашого шлюбу дітей не мають. Спільного майна позивач з відповідачкою не мають. У зв'язку з вищевказаним, [PERSON] неодноразово попросив відповідачку знятися з реєстраційного обліку. Та на усні прохання щодо зняття з реєстрації відповідачка ніяким чином не відреагувала. На сьогоднішній день позивачу відомо про місце її знаходження та фактичне проживання, а саме - [ADDRESS], у господарстві її бабусі. Той факт що відповідачка не проживає в житловому будинку [PERSON] з 2017 р. можуть підтвердити сусіди. Тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], яка зареєстрована по [ADDRESS], але фактично проживає по [ADDRESS] - такою що втратила право користування житлового будинку під [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Вiдповiдачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослiдивши матерiали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги [PERSON] пiдлягають задоволенню повністю. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Право власності [PERSON] підтверджується договором дарування житлового будинку від 23.06.2006 року, посвідчений державним нотаріусом, Тимофтій Л. М., державної нотаріальної контори Чернівецької області. Згідно даного договору [PERSON] став власником 1/1 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]. Вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці загальною площею 0,1793 га., яка належить [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 21.05.2009 р., кадастровий номер - [NUMBER]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини викладені в позовній заяві. Наведені докази підтверджують те, що відповідачка не проживає у вказаному будинку понад рік, тому суд вважає, що вона втратив право користування вказаним житлом. На підставі наведеного, ст. 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved