Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) 05 березня 2020 р. звернувся з позовом, направленим поштою, до Первомайської міської ради Миколаївської області (далі - відповідач) про визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] батько його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті діда відкрилась спадщина на належне йому майно яке складається з житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] на підставі рішення суду, яким визначено додатковий строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та встановлено родинні відносини із спадкодавцем, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , а тому має право на успадкування належного їй майна. Так, він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на належні їй земельні ділянки площею 6,7203га та 0,1734га, грошові заощадження та майновий пай. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок постановою нотаріуса йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Оскільки, зазначений будинок належав його діду на підставі акта передачі у власність, як переселенцю, мати позивача прийняла спадщину після смерті діда шляхом звернення із заявою до нотаріуса, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері, він має право на успадкування майна після її смерті. Іншої можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом немає, тому виникла необхідність звернення до суду. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представниця позивача подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі, наслідки визнання позову відомі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Із копії спадкової справи №394/2006, заведеної 13.11.2006 року після смерті [PERSON] , встановлено таке. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області 21 вересня 2004 року, [PERSON] помер [INFO] . Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 червня 2005 року встановлено факт, що померлий [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області [PERSON] є рідним батьком [PERSON] ; надано [PERSON] додатковий строк, строком два місяці, для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька. У травні 2006 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області визначено [PERSON] додатковий строк тривалістю шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Із заяви [PERSON] , поданої до приватного нотаріуса Первомайського міського округу Миколаївської області Токарчука С.А. у травні 2006 року, вбачається, що [PERSON] приймає спадщину з чого б вона не складалась і де б вона не знаходилась та просить видати Свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно з витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №5911132 від 25.07.2006 року та №7272736 від 13.11.2006 рок, наданого у зв`язку із відкриттям спадкової справи, за параметрами пошуку на ПІБ - [PERSON] , у спадковому реєстрі наявна інформація про заповіт, номер у спадковому реєстрі 2492175, серія то номер бланка 2-3171, посвідчений 01.08.1986 року Першою Первомайською державною нотаріальною конторою. Із зазначено заповіту вбачається, що [PERSON] належне йому право на частку/пай, згідно сертифікату [NUMBER] , виданого Первомайською районною державної адміністрацією Миколаївської області 18 вересня 1997 року, заповів [PERSON] . 13 листопада 2006 року представник [PERSON] звернулась до Першої Первомайської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 13 листопада 2006 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку/пай. Інформації щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , за результатом розгляду заяви [PERSON] про прийняття спадщини, спадкова справа не містить. Натомість містить інформацію про зареєстроване право власності за [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] згідно акту передачі домоволодіння від 19.07.1951 року №435. Крім того, у спадковій справі наявна постанова нотаріуса про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на зазначений житловий будинок. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] прийняла спадщину на все належне майно після смерті спадкодавця [PERSON] шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Із доданих до позову документів встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську Первомайського міськайного управління юстиції Миколаївської області 20 січня 2012 року, [PERSON] померла [INFO] . Із копії спадкової справи №196/2012, заведеної Першою Первомайської державної нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , встановлено таке. 16 травня 2012 року позивач звернувся до Першої Первомайської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] в якій зазначив, що спадщину приймає. Позивач є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським ЗАГС Миколаївської області, із якої вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , мати [PERSON] , та копією свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] , виданого міським ЗАГС Миколаївської області 08.12.1966 року про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу якій присвоєно прізвище [PERSON] . 20 вересня 2012 року позивачу видано свідоцтво про прав на спадщину за законом після смерті матері на майновий пай та грошовий внесок. 03 листопада 2012 року позивачу видано три свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 0,1734 га, 6,7203 га, 6,9796 га. Постановою нотаріуса від 01 вересня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після смерті матері [PERSON] у зв`язку із відсутністю реєстрації права власності на будинок. Право спадкодавця на успадкування зазначеного будинку підтверджено випискою Первомайського міжміського бюро технічної інвентаризації від 08.06.2016 року, згідно якої за [PERSON] , на підставі акту передачі домоволодіння від 19.07.1951 року №435, зареєстровано житловий будинок [ADDRESS] . Технічний паспорт на будинок оформлено на [PERSON] . У будинковій книзі місце проживання позивача зареєстровано як постійне, спадкодавця [PERSON] було теж зареєстровано як постійне. Довідкою Житлового комітету м. Первомайськ №23 підтверджено, що позивач мешкає в зазначену будинку, разом із ним до дня смерті мешкав [PERSON] (помер [INFO] ), вели спільне господарство. Із досліджених документів вбачається, що спадкодавець виявила бажання прийняти спадщину за законом після смерті [PERSON] . У справі відсутня інформація про відмову спадкодавця від прийняття спадщини. Таким чином, спадкодавець прийняла у спадщину зазначений житловий будинок, але за життя право власності на нього не зареєструвала. В свою чергу позивач після смерті матері прийняв спадщину, до складу якої входить вищезазначений будинок. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз`яснень, наданих у вказаній Постанові вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно із частинами 1, 4 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що спадкодавець за життя успадкувала у власність вищезазначене нерухоме майно, спадкоємець у встановленому законом порядку прийняв спадщину, оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з чим його право підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно. Ураховуючи вищевикладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved