Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

[PERSON] 11.02.2015р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона є власницею однієї третьої частини квартири за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, як складалася з однокімнатної квартири. Квартира належала спадкодавцю на праві приватної власності. Позивач проживала з чоловіком спільно за вказаною адресою з моменту укладення шлюбу 1981 року, а після його смерті вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 26.11.1996 р. Спадкоємцями за законом після смерті чоловіка також були його діти від першого шлюбу, [PERSON] та [PERSON]. Діти з батьком за його життя та позивачем не спілкувались. [PERSON] було відомо лише, що десь у 1990 році дочка чоловіка виїхала на ПМЖ до США, оскільки потребувала його дозвіл. Після смерті чоловіка права власності на свої частки в спадковому майні як спадкоємці першої черги вони не оформляли. Через знайомих покійного чоловіка позивачу стало відомо, що [PERSON] помер у 2009 році. Де мешкає дочка чоловіка невідомо, позивач знає лише останнє місце її проживання. Спірна квартира однокімнатна, тому позивач після смерті чоловіка з 1993 року сама користуєтьсь всіма приміщеннями спірної квартири, фактично добросовісно та відкрито заволодівши в тому числі і чужим майном - 2/3 частками квартири. Факт користування квартирою позивач не приховує. Позивачу не було відомо та на разі також не є відомим факт про відсутність у неї підстав для набуття права власності на спільну квартиру. З моменту смерті чоловіка - 1993 року, [PERSON] мешкає в спірній квартирі сама. Інших житлових приміщень в позивача немає з 1997 року, тому ніде жити, крім як в спірній квартирі. Усі розрахунки по нарахуванню оплати за комунальні послуги оформлені на позивача та вона як постійний мешканець квартири, регулярно їх сплачує в повному обсязі, одноособово. Також власним коштом здійснювала ремонт квартири. Просить позов задовольнити. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 03 січня 1981 року (а.с. 7 - свідоцтво про шлюб). Згідно свідоцтва про смерть від [INFO] [NUMBER], виданого відділом ЗАГСУ Ленінградського р-ну м. Києва, [PERSON] [INFO] помер (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1996 року, спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] є дружина померлого [PERSON] на 2/3 частини вказаної квартири свідоцтво про право на спадщину не видано (а.с. 9). Згідно довідки форми №3, за адресою [ADDRESS], зареєстрована та постійно проживає [PERSON] - власник квартири. (а.с. 10). Відповідно до інформаційної довідки, виданої Київською міською державною адміністрацією Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, 1/3 частина [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою № 12 від 26.11.1996 р., № 4с-912 (а.с. 11). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23 березня 1993 року, квартира за адресою: [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 12). Встановлено, що відповідно до рахунків на сплату за житлово-комунальні та інші послуги, [PERSON] особисто оплачувала рахунки (а.с 13-35). Як вбачається з спадкової справи [PERSON] та [PERSON] подали заяву в березні 1994 року про прийняття спадщини, проте не одержали свідоцтво до цього часу. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 344 ЦК України, якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які відповідно до ст. 60 ЦПК України представник позивача та позивач довели в судовому засіданні, надавши безперечні докази в підтвердження та обґрунтування останніх, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 179, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved