Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Тричинець М.М., звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві представник позивача посилається на те, що 28.01.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано органом державної реєстрації актів цивільного стану - виконкомом Ратівецької сільської ради Ужгородського району, про що складено відповідний актовий запис за № 01 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу, [INFO] у позивача та відповідача народилася спільна донька [PERSON] , у зв`язку з чим виконкомом Ратівецької сільської ради Ужгородського району видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через сварки, відсутність взаєморозуміння між ними та відсутність бажання надалі проживати подружнім життям. З моменту народження доньки і до цих пір позивач та відповідач разом не проживають їх спільна донька проживає разом із позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріально їх спільну доньку [PERSON] не підтримує взагалі, участі у її утриманні, розвитку та вихованні не приймає. На даний час позивач постійно мешкає в [ADDRESS] . Проти розлучення відповідач не заперечує, проте під час шлюбу в них народилась донька, що є підставою для звернення позивача до суду, зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 109 Сімейного Кодексу України. З цих підстав, збереження їх сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачені ст. 110 Сімейного кодексу України, зокрема такі як вагітність, або ж не досягнення дитиною одного року, відсутні. Рішення про розірвання шлюбу є взаємним, а отже заходи щодо примирення подружжя, передбачені ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоречними. Позивач не має наміру залишати прізвище [PERSON] і бажає його змінити на [PERSON] . На підставі наведеного, просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований виконкомом Ратівецької сільської ради Ужгородського району 28.01.2013 року за актовим записом № 01. Ухвалою судді від 18.02.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою суду від 05.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, в якій наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомлено, відзив на позовну заяву не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2013 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який зареєстровано у виконкомі Ратівецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 01, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 28.01.2013 року. У сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 11.03.2013 року). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved