Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «ШУ «Покровське» (далі - відповідач) на свою користь 90 000 грн у відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті трудового каліцтва. В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 06.12.2010 по 04.07.2020, працював на посаді гірника очисного забою підземного 4 та 5 розрядів з повним робочим днем у шахті. Звільнений позивач на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я. За період роботи на підприємстві-відповідача з позивачем двічі стався нещасний випадок: 10.10.2016 (діагноз: закритий перелом зовнішньої кісточки правої гомілки) та 13.10.2019 (діагноз: закритий перелом вітистого відростку С7 хребця). 04.06.2020 позивач був вперше оглянутий на МСЕК за трудовим каліцтвом 2019 року, йому було встановлено 60% втрати професійної працездатності: повторно 20% за трудовим каліцтвом 10.10.2016; первинно 40% за трудовим каліцтвом 13.10.2019, з 04.06.2020 до 01.07.2021 позивача первинно визнано інвалідом 3 групи за трудовим каліцтвом на строк до 01.07.2021. Зауважив, що в результаті виробничих травм відбулося ушкодження здоров`я позивача, у зв`язку з чим йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що він з відповідачем перебував у трудових відносинах майже 10 років, виконуючи професійні обов`язки, отримав травми, які суттєво вплинули на його подальше життя. З роботи позивач звільнений через невідповідність роботі, яку виконував, та й через своє самопочуття не міг більше виконувати свої трудові обов`язки. За висновком про умови та характер праці позивачу протипоказана важка фізична праця, вимушене положення тулуба, підземні умови праці; може працювати сторожем, вахтером, слюсарем поверхні. Також зазначив, що у зв`язку з нещасними випадками на виробництві позивач тривало лікувався, проте наслідки травм дуже серйозні, і до теперішнього часу позивач їх відчуває. Результатом першої травми став постійний біль в правому гомілковостопному суглобі. Після другого травмування позивачу постійно болить між лопатками, тягне шию, дуже обмежені рухи шиї, він не може повертати голову. У позивача майже постійний біль в правому плечовому суглобі, також обмежені рухи. Через майже постійні болі, набряк шиї, тривалий час позивач не міг нормально спілкуватись з людьми. Отриману моральну шкоду позивач оцінює в 90 000 грн. Ухвалою суду від 18.08.2020 провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали (а.с.48). Відповідно до розписки відповідач отримав копію ухвали та позовних матеріалів 25.08.2020 (а.с.50); правом надання відзиву на позов відповідач не скористався, свою позицію з приводу заявлених позовних вимог не висловив. Враховуючи приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з трудовою книжкою [NUMBER] позивач з 06.12.2010 по 04.07.2020 перебував в трудових відносинах з відповідачем на посаді гірника очисного забою підземного 4 та 5 розрядів з повним робочим днем у шахті; 04.07.2020 позивач звільнений на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я (а.с.6-12). За змістом Актів Н-5 від 13.10.2016 та Н-1 від 13.10.2016 №59 (а.с.13-22) позивач 10.10.2016 працював у четверту зміну на підприємстві відповідача - виконував роботи по відновленню стійок аркового кріплення КМП А3-18,3 за вікном лави; в момент розміщення наступної стійки поперек працюючого підливного скребкового конвеєра для подальшої її установки скребок конвеєра зачепив стійку аркового кріплення і потягнув її по ходу руху конвеєра. При переміщенні по конвеєру стійка КМП 18.3 ударила позивача по правій нозі, позивач впав на підошву виробки; позивачу надали першу медичну допомогу; в подальшому був доставлений до лікарні м.Селидове. Діагноз згідно з листком непрацездатності або довідкою лікувально-профілактичного закладу: закритий перелом зовнішньої щиколотки правої гомілки. Причини нещасного випадку: основна: Організаційні: невиконання вимог інструкцій з охорони праці: знаходження потерпілого в небезпечній зоні; застосування виконавцями робіт небезпечних прийомів у роботі при виконанні змінного завдання; Невиконання посадових обов`язків: - відсутність належного контролю за безпечним виконанням робіт збоку посадових осіб дільниці №7 у 4 зміну За змістом Акту форми Н-1/П розслідування нещасного випадку, що стався 13.10.2019 від 21.11.2019 (а.с.23-34) позивач 13.10.2019 працював у першу зміну на підприємстві відповідача, отримав наряд, після чого спустився в шахту; об 11-30 год. на нижнє сполучення лави прибув гірничий майстер та виконав заміри концентрації газу метану. За результатами замірів було встановлене перевищення гранично-допустимої концентрації газу, про що був повідомлений начальник дільниці. За узгодженням з начальником дільниці позивач разом з напарниками були направлені на здійснення герметизації охоронної литої смуги по 11 південному «біс» конвеєрному штреку блоку 10. В цей час по скребковому конвеєру PZF, включеному в режимі «реверс», інші працівники переміщали за лаву в район розташування приводу конвеєра СП-202, встановленому в технологічному конвеєрному ланцюжку труби для подальшої їх доставки до місця перемонтажу трубопроводів. О 12-30 годині по рештачному ставу переміщалася труба, в районі кінцевої станції СП-202 трубу розклинило з одного боку між скребком конвеєру PZF, а другий кінець труби уперся в обмежувач направляючої ланцюга, в результаті чого трубу викинуло з рештака конвеєра СП-202 в бік позивача, внаслідок чого позивач отримав удар трубою в область С7 відростка хребта; позивач впав на підошву виробку і на мить втратив свідомість. Позивачу допомогли піднятись на ноги, після короткочасного відпочинку позивач виїхав на поверхню шахти і направився додому. В цей день за медичною допомогою ні в підземний, ні в поверхневий медичні пункти позивач не звертався. О 16-00 годині, у зв`язку з посилюючим болем в області С7 відростка хребта позивач звернувся за наданням медичної допомоги до приймального відділення Мирноградської ЦРЛ, де позивачу була надана медична допомога, що підтверджується довідкою КНП «Мирноградська центральна міська лікарня» №535 віл 13.10.2019 (а.с.39). За висновком Медичного діагностичного центру від 15.05.2020 за результатами МРТ шийного та грудного відділу хребта у позивача маються КТ-ознаки застарілих неконсолідованих переломів вітистих відростків С7 хребця та Thl хребтів. Дегенеративні зміни шийного та грудного відділів хребта. В шийному відділі - фораминальний стеноз, грижа С6-7 диска, вибухання дисків з багаторівневою компресією дуального мішку. S- подібний сколіоз грудного відділу хребта І ст. (а.с.41). За виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.10.2016 та від 13.03.2017 позивач знаходився на лікуванні з діагнозом закритий перелом зовнішньої кісточки правої гомілки та правої п`яткової кістки; больовий синдром (а.с.37-38). За довідкою від 04.06.2020 №093109 Серія 12ААА та довідкою до акта огляду МСЕК від 04.06.2020 №850590 Серія 12ААБ позивачу за результатами первинного огляду 04.06.2020 встановлено 60% втрати професійної працездатності: 40% первинно по трудовому каліцтву 13.10.2019 та 20% повторно по трудовому каліцтву 10.10.2016; третя група інвалідності на строк до 01.07.2021; дата перегляду 04.06.2021; визначена потреба у медичній та соціальній допомозі, а саме: медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування за відсутності протипоказань по трудовому каліцтву 13.10.2019; протипоказана важка фізична праця, вимушене положення тулуба, підземні умови праці. Можу працювати сторожем, вахтером, слюсарем поверхні (а.с.35-36). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Приписами ст.173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Обов`язки роботодавця з управління охороною праці визначені ст.13 Закону України «Про охорону праці», за змістом якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до частин першої - третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п.9 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У п.13 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. В своєму Рішенні від 27.01.2004 №2 Конституційний Суд України визначив, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що факт установлення позивачу трудових каліцтв, отриманих на підприємстві відповідача 10.10.2016 та 13.10.2019, які призвели до втрати його професійної працездатності на 60 % та встановлення 3 групи інвалідності строком до 01.07.2021, проходження медичного лікування наслідків таких трудових каліцтв, відчуття больових синдромів, наявність протипоказань до важкої фізичної праці, наслідком чого є звільнення позивача з роботи на підприємстві відповідача, вказує на спричинення позивачу моральних страждань, втрати нормального життєвого укладу, притаманного віку позивача, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, а отже - на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Відповідно до наслідків, що наступили, які підтверджуються наведеними вище медичними документами, а саме, встановлення позивачу 60% втрати професійної працездатності, глибину фізичних та моральних страждань позивача, на яку впливає характер та місце отриманих ним травми, відчуття больових синдромів, обмеження в рухах шиї, та одночасно виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку, що сума моральної шкоди, заявлена позивачем в розмірі 90 000 грн., є завищеною, а з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди позивача підлягає стягненню сума в розмірі 44 000 грн. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 441 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог (49% від 900 грн (1% ціни позову)).

Outcome: partial