Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

[PERSON] 8 жовтня 2019 року пред`явила позов до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. У обґрунтування свого позову [PERSON] посилалася на те, що вона із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року розірвано і за час спільного подружнього життя вони з відповідачем набули майно, зокрема, 37/100 будинку [ADDRESS] , а огорожа та відмотка перебувають у спільному користуванні. Вказана частина житлового будинку була набута ними під час шлюбу 20 червня 2003 року за договором купівлі-продажу у вигляді частини не закінченого будівництвом будинку і у період 2003-2012 років вони його добудували, зробили капітальний ремонт, облаштували житло та спільно проживали у ньому і після розірвання шлюбу вона, позивачка, зареєстрована та проживає разом із їхньою спільною дочкою. Згідно\~ч. ч.1 і 2 ст. 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба) самостійного заробітку (доходу) Відповідно до\~ч. 1 ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ураховуючи те, що вона, позивачка, у період з 5 листопада 1988 року по 10 березня 2017 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, тому майно, яке було придбано за цей час, а саме, другий поверх житлового будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. На підставі ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 квітня 2020 року. Представник позивачки [PERSON] адвокат Сташків Л.П. під час розгляду справи по суті у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади, відзив не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про укладення шлюбу та заочного рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 березня 2017 року убачається, що [PERSON] та [PERSON] з 5 листопада 1988 року по 10 березня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі ( а. с. 8, 9-10). Із договору купівлі-продажу від 20 червня 2003 року, Витягу про державну реєстрацію прав, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомо, що [PERSON] придбав Ѕ частину незакінченого будівництвом житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 380 кв. м, яка знаходиться у віданні Самбірської міської ради та право власності на цю частину будинку зареєстроване за [PERSON] 3 квітня 2012 року на підставі свідоцтва про право власності /САЕ № 381887 /03.04.2012( Самбірська міська рада Львівської області) ( а. с. 10, 11, 12-13). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61\~СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Суд відхиляє заперечення відповідача про те, що спірна квартира була куплена його матір`ю, так як жодних доказів відповідач не подав в обґрунтування цього заперечення. Отже, зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю сторін. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. За правилами статей 69 та 70 цього Кодексу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про поділ майна подружжя, яке є спільною сумісною власністю, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачки по 1/2 частину будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, то із відповідача [PERSON] у користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 5\~219, 45 грн. Згідно ч. 1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Із квитанції та довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна видно, що [PERSON] 30 вересня 2019 року за її виготовлення сплачено 844,58 грн. Отже, із [PERSON] у користь [PERSON] необхідно стягнути 844,58 грн. витрат, пов`язаних із наданням такої довідки, а всього судових витрат у розмірі 6\~064,08 грн.

Outcome: approved