Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

[PERSON] 09.07.2019 року звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніу розмірі 41 327 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з грудня 1998 року [PERSON] був прийнятий на роботу начальником варти пожежного поста відділу 596 ДП «Державний завод «ЛОРТА» по переведенню з Державного концерну ЛОРТА. 24 травня 1999 року переведений інструктором протипожежної профілактики відділу 596. Вподальшому 15 травня 2017 року переведений контролером-стрільцем у воєнізовану охорону (597). Та 01 вересня 2017 року переведений охоронником 3 розряду (код КП 5169) відділу охорони (597) з погодинною оплатою праці (550). Починаючи з квітня 2018 року позивачу стали затримувати виплату заробітної плати, в результаті чого за роботодавцем утворилась заборгованість в сумі 18 826,62 гривні. 13 серпня 2018 року [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП. Після звільнення розрахунок зі ним не був проведений, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 18.07.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з для вручення даної ухвали для відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 01.08.2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначнив, що розрахунок заборгованості здійснений позивачем хибний, оскільки ним невірно вказаний розмір середньоденної заробітної плати. Крім того, подав довідку, згідно якої середньоденний заробіток [PERSON] складав 172,01 грн., а звідси і новий розрахунок заборгованості. Також вказав, що сума заборгованості перед позивачем становить 37 498,18 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Судом встановлено, що згрудня 1998 року [PERSON] був прийнятий на роботу начальником варти пожежного поста відділу 596 ДП «Державний завод «ЛОРТА» по переведенню з Державного концерну ЛОРТА. 24 травня 1999 року переведений інструктором протипожежної профілактики відділу 596. Вподальшому 15 травня 2017 року переведений контролером-стрільцем у воєнізовану охорону (597). Та 01 вересня 2017 року переведений охоронником 3 розряду (код КП 5169) відділу охорони (597) з погодинною оплатою праці (550). 13 серпня 2018 року [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП, наказ від 10.08.2018 року. Вказані обставини стверджуються копією трудової книги позивача./а.с.6-7/ Починаючи з квітня 2018 року позивачу стали затримувати виплату заробітної плати, в результаті чого за роботодавцем утворилась заборгованість в сумі 18 826,62 грн., що стверджується копією довідки № 90 від 07.03.2019 року./а.с.9/ Згідно вказаної довідки, як стверджує позивач, його середньоденний заробіток становить 187 грн. Після звільнення розрахунок зі ним не був проведений, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Статтею 38 КЗпП України визначено умови розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з ініціативи працівника. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Під час звільнення заробіток [PERSON] відповідачем була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 18 826, 62 грн., що стверджується рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 15.04.2019 року у справі № 462/1562/19. На виконання Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 квітня 2019 року у справі № 462/1562/19 яким стягнуто з ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» на користь позивача 18 826,62 гривні боргу за нараховану, але не виплачену працівникові заробітну плату, Залізничним районним судом м. Львова 17.05.2019 року було видано виконавчий лист./а.с.8/ Вказаний факт невиконання вищевказаних виконавчих листів представником відповідача не заперечувався. Згідно долученої до відзиву довідки № 281 виданої ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» від 23.07.2019 року середньоденний заробіток [PERSON] за період 13.08.2018 року по 26.06.2019 року становить 172 грн. 01 коп. Від так, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] слід обчислювати наступним чином: 172,01 грн. (середньоденний заробіток позивача)*218 робочих днів = 37 498,18 грн. Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Як вбачається із роз`яснень даних у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, якщо роботодавець недоведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідач не представив суду жодних доказів відсутності вини підприємства у невиплаті належних позивачу при звільненні сум. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець недоведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно пред`явленого представником відповідача розрахунку заборгованості та довідки № 281 виданої ДП «Львівський державний завод «ЛОРТА» від 23.07.2019 року середньоденний заробіток [PERSON] за період 13.08.2018 року по 26.06.2019 року становить 172 грн. 01 коп. Від так, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] слід обчислювати наступним чином: 172,01 грн. (середньоденний заробіток позивача)*218 робочих днів = 37 498,18 грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути на користь позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 37 498 грн. 18 коп. без урахування податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, а саме у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial