Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на ? частини квартири № [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири [ADDRESS]. Дана квартира була передана у загальну сумісну власність матері, її чоловіку, [PERSON] та її сину, відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Після смерті [PERSON], який помер [INFO] в м. Харкові, його 1/3 частина квартири перейшла у сумісну власність матері та його сина [PERSON] Таким чином, частка матері в загальній власності на квартиру повинна складати ? частину. На все своє майно, у тому числі на належну їй частину квартири [PERSON] залишила на позивача заповіт, який посвідчено 12.11.2004 державним нотаріусом 11 ХДНК. Заповіт на день смерті матері не скасований та не змінений. Позивач спадщину прийняла, подавши відповідну заяву про це до нотаріальної контори. Проте оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не змогла, так як цьому перешкоджає відповідач [PERSON], який не визнає позивача спадкоємцем та не бажає передавати нотаріусу документи на квартиру. У зв'язку з цим, нотаріусом 11 ХДНК позивачу видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті матері. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач у судове засідання 18.09.2017 не з'явився. У попередніх судових засіданнях представником відповідача заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю подання зустрічної позовної заяви, проте станом на день ухвалення рішення зустрічний позов пред'явлений не був. Крім того, в матеріалах справи містяться заперечення відповідача проти позову, в яких зазначено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 119-120 ЦПК України, а тому зазначений позов підлягає поверненню позивачу. Інших доводів, які б обґрунтовували заперечення відповідача проти позову, суду не надан. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20.08.1959 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується повторним Свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON]. (а.с. 6). Як вбачається з Свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками позивача [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). 03.04.1982 між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER]. Після реєстрації шлюбу позивачу змінено прізвище на - [PERSON]. (а.с. 65). Як вбачається з Свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками відповідача [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 44). Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 05.01.1994, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 7). Як вбачається з Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років. (а.с. 5). 12.11.2004 [PERSON] складено заповіт, відповідно до якого остання зазначила, що на випадок її смерті все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON]. Зазначений Заповіт посвідчено державним нотаріусом 11 ХДНК 12.11.2004, зареєстровано в реєстрі за № 3-150. (а.с. 8). Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] у віці 76 років, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 7539. (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та оформлено спадкову справу № 854/2015. З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись її діти - позивач та відповідач. Так, 06.07.2015 року на адресу 11 ХДНК відповідачем [PERSON] подано заяву, в якій останній зазначив, що приймає спадщину після смерті матері - [PERSON]. (а.с. 42). 21.08.2015 позивачем [PERSON] подано заяву, в якій остання зазначила, що приймає спадщину після смерті її матері - [PERSON] (а.с. 63). Відповідно до листа КП «Жилкомсервіс» № 17984/2/07-05 від 09.09.2015, за адресою: [ADDRESS] померла [PERSON] знята з реєстраційного обліку 22.05.2015. На день смерті з нею зареєстрована одна людина - син - [PERSON], 1959 року народження. (а.с. 60). Як вбачається з постанови державного нотаріусу 11-ої ХДНК Сукачова М.О. № 9129/02-31 від 16.12.2016, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] у зв'язку з тим, що не подано документ, який посвідчує право власності. (а.с. 72). Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.. Згідно ст.41 Конституції України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. З аналізу матеріалів справи, судом встановлено, заповіт [PERSON] є чинним та не оспорювався. Таким чином, лише відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на майно, перешкоджає позивачеві оформити свої спадкові права на нього в нотаріальній конторі. Враховуючи вищевикладене, суди приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати в розмірі 3375,00 грн.

Outcome: approved