Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

[PERSON] 26.09.2017 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Його батько [PERSON] помер [INFO]. Після смерті батька залишився будинок [ADDRESS] з господарськими спорудами, для будівництва якого 22.01.1955 р. з батьком було укладено договір на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, 08.12.1953 р. прийнято рішення про надання земельної ділянки площею 579 кв.м. для будівництва житлового будинку та 13.10.1960 р. будинок прийнято в експлуатацію. На день смерті, зі [PERSON] проживала його дружина (мати позивача) [PERSON], яка була зареєстрована за вказаною адресою з 13.11.1985 р. Оскільки [PERSON] на час відкриття спадщини мешкала разом зі [PERSON], від спадшини не відмовлялась, вона вважається такою, що прийняла спадщину. [INFO] [PERSON] померла. У встановлений законодавством строк він звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ребро О.П. з заявою про прийняття спадщини. 31.05.2017 р. нотаріусом було направлено до ТОВ «ЗМБТІ» запит на отримання інформації щодо реєстрації права власності на спадкове майно. Листом від 02.06.2017 р. ТОВ «ЗМТБІ» повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] відсутні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на будинок. На момент створення домоволодіння в цілому у 1960 р. законодавством не було передбачено обов'язкової реєстрації прав власності на нерухоме майно, а тому домоволодіння набуте [PERSON] у власність з дотриманням встановленого порядку набуття. Спадкодавець мав усі права і ніс усі обов'язки власника будинку, підтримував його у придатному для користування та проживання стані, сплачував всі необхідні платежі. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, позасудовим шляхом встановити факт володіння будинком [PERSON] неможливо у зв'язку з його смертю. Оскільки [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, то позивач успадкував житловий будинок за заповітом. Брати [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на його користь. Посилаючись на ст.328, 1268 ЦК України, ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, [PERSON] просить визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди [ADDRESS], після смерті спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], яка прийняла спадщину після чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Ухвалою судді Карабак Л.Г. від 28.09.2017 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 09.11.2017 р. Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє на 07.02.2018 р. 12.01.2018 р. справа прийнята до провадження суддею Дмитрюк О.В. 07.02.2018 р. розгляд справи відкладено на 21.03.2018 р. у зв'язку відпусткою судді. 21.03.2018 р. розгляд справи відкладено на 18.04.2018 р. у зв'язку з неявкою всіх учасників судового розгляду на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. 18.04.2018 р. розгляд справи відкладено на 21.05.2018 р. для витребування додаткових доказів на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти вимог позивача не заперечує (а.с.92). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представників сторін, суд вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.01.1955 р. [PERSON] для будівництва житлового будинку було надано земельну ділянку площею 579 кв.м. за адресою: [ADDRESS], про щосвідчить договір на право побудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою (а.с.16-17). 08.12.1953 р. прийнято рішення про надання земельної ділянки за вказаною адресою [PERSON] (а.с.15). 13.10.1960 р. будинок [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію (а.с.12-13). З довідки ТОВ ЗМБТІ від 02.06.2017 р. (а.с.18), судом встановлено, що за матеріалами інвентаризаційної справи житловий будинок [ADDRESS] мав стару адресу - [ADDRESS]. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56., Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. З наведеного вище, суд дійшов висновку, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок [ADDRESS] у встановленому законом порядку. [INFO]. [PERSON] помер (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] (а.с.7) та сини [PERSON] - позивач (а.с.10), [PERSON] (а.с.94) і [PERSON] (а.с.91). З заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємці не звертались, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.37, 40, 41). [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті чоловіка, постійно проживала разом з ним, що підтверджується відміткою про реєстрацію (а.с.6 зв.), володіла та управляла спадковим майном, про що свідчить також розпорядження Шевченківської районної адміністрації від грудня 2003 р., згідно якого [PERSON] зверталась з заявою про оформлення документів на господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Ст.. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст.548 (в ред..1963 р.) для придбання спадщини необхідно, що спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України (в ред.1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З наведено вище, суд дійшов висновку, що [PERSON], як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON], оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, і спадщина у вигляді спірного житлового будинку належала їй з часу відкриття спадщини. [INFO] [PERSON] померла (а.с.9). 08.05.2002 р. [PERSON] склала заповіт (а.с.11, 39), який був посвідчений заступником голови Зеленогаївської сільської Ради народних депутатів Веселівського району Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 58, яким [PERSON] все її майно, де б воно не знаходилось та в чому б воно не виражалось, а також усе те, що буде належати їй після смерті заповіла [PERSON] 24.05.2017 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Ребро О.П. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Спадкоємці першої черги - сини спадкодавці [PERSON] та [PERSON] подали заяви про те, що не претендують на отримання обов'язкової частки у спадщині після смерті [PERSON] Постановою нотаріуса Ребро О.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю у спадкодавця документів, які підтверджують його право власності на спадкове майно. Вищевикладене підтверджено матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с.77-145). Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Ч.1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Враховуючи, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], що успадкувала спірний житловий будинок після смерті чоловіка [PERSON], суд задовольняє позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на житловий будинок [ADDRESS]

Outcome: approved