Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Дніпроробленерго» в особі Новомосковського району електричних мереж, в якому просять визнати незаконними дії ПАТ «ДТЕК «Дніпроробленерго» в особі Новомосковського району електричних мереж щодо відключення електропостачання до будинку [ADDRESS] та зобов'язати відповідача негайно поновити електропостачання, а також стягнути з відповідача на користь [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду у розмірі по 20 000,00 грн., та на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн. Ухвалою Новомосковського мськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.04.2014 року провадження в частині позовних вимог [PERSON] було закрито у зв'язку зі смертю останнього. В обґрунтування свого позову позивачі зазначають, що вони на протязі довгих років проживають за адресою: [ADDRESS], виконують обов'язки користувачів електроенергією, вчасно та у повному обсязі сплачують її вартість. У лютому 2013 року вони отримали повідомлення Новомосковського РЕМ про те, що в них нібито є заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 144,00 грн. Цю суму вони не сплачували, оскільки відповідно з показниками електролічильника спожита електроенергія була повністю оплачена. 14 березня 2013 року представники Новомосковського РЕМ відключили подання електроенергії до їх будинку, не дивлячись на те, що користувачі заперечували і просили перевірити показники лічильника та абонентську книжку оплати електроенергії. Після цього протягом 3 місяців і 10 днів [PERSON] неодноразово їздили в Новомосковський РЕМ, просили звірити показники лічильника з даними абонентської книжки, але відповідач відмовився це зробити. Весь цей період їх сім'я, яка складається з трьох чоловік, двоє людей похилого віку та інвалід першої групи жили без світла, не мали змоги користуватись електроприладами, предметами побуту - телевізором, холодильником, утюгом та іншими. При цьому, [PERSON] хворий на цукровий діабет, був позбавлений можливості користуватись медичними приладами вимірювання рівня цукру в крові, робити ін'єкції інсуліну та вимірювати артеріальний тиск. Лише 25 червня 2013 року після втручання органів виконавчої влади електропостачання до їх будинку було відновлене. При цьому ніяких додаткових платежів вони не здійснювали, ніякої заборгованості не сплачували, оскільки її не було. 20 листопада 2013 року позивачі знову отримали повідомлення про необхідність сплати заборгованості у розмірі 122,90 грн., а в грудні 2013 року у розмірі 135,14 грн. 4 грудня 2013 року працівниками Новомосковського РЕМ вдруге було відключено енергопостачання до їх будинку. На прохання позивачів звірити показники лічильника з даними абонентської книжки, представники відповідача відмовилися. Тому дії відповідача позивачі вважають незаконними з тих підстав, що як перше, так і друге відключення електроенергії було проведене відповідачем без складання будь-яких документів про відключення; вони своєчасно щомісячно вносимо плату за електроенергію, що підтверджується абонентськими книжками; суми щомісячної оплати відповідають кількості спожитої електроенергії; як вбачається з відповіді Новомосковського РЕМ від 10.12.2013 року на запит [PERSON], для обчислення заборгованості відповідач користувався невірними даними про кількість спожитої нами електроенергії. При цьому, дані надані за розрахунком спожитої електроенергії РЕМ не відповідають даним абонентської книжки користувачів, де зафіксовані, на їх думку, об'єктивні дані про кількість та сплачену вартість електроенергії. Позивачі зазначають, що відключення електропостачання працівниками РЕМ є причиною важких моральних страждань позивачів, оскільки в наслідок незаконних дій відповідача протягом тривалого часу порушувався нормальний сталий спосіб життя [PERSON], порушувалися їх права, нормальний та безпечний спосіб життя, лікування та отримання послуг. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив суд його задовольнити, зазначивши при цьому, що на момент розгляду справи в суді енергопостачання до їх будинку відновлено. Представник відповідача Черевко О.О. в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, просила суд в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог п. 27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Тобто, право на відключення споживача від електропостачання виникає після виникнення заборгованості зі сплати вартості використаної електричної енергії, зокрема на 30-й день після отримання цим споживачем попередження про відключення за умови невиконання вимог з оплати, яка міститься у цьому повідомленні. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень. Однак, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідачем не було надано доказів того, що позивачам у встановленому Правилами користування електричною енергією порядку надсилались попередження про відключення, а тому дії відповідача щодо відключення домоволодіння позивачів від енергопостачання суд вважає з необхідне визнати неправомірними. Однак, враховуючи той факт, що на момент розгляду справи в суді електропостачання до будинку позивачів відновлено, то позовна вимога щодо негайного поновлення електропостачання до їх домоволодіння, не підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду, спричинену неправомірними діями відповідача, однак в розмірі, меншому аніж просять позивачі, виходячи з наступного. В силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для її відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З'ясувавши вказані обставини при вирішенні дійсного спору суд прийшов до висновку про наявність моральної шкоди, що була нанесена позивачам, а саме про фізичні та душевні страждання, які пережили останні, у зв'язку з вищевказаними подіями. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд також керується постановами Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Методичними рекомендаціями про відшкодування моральної шкоди (лист Міністерства Юстиції України № 35-13/797 від 13.05.2004 року. З врахуванням обставин справи суд, виходячи з принципів розумності та справедливості вважає, що діями відповідача позивачам дійсно була спричинена моральна шкода, яка виразилась в стражданнях, а саме позивач [PERSON] є людиною похилого віку, а її син - [PERSON] - інвалід першої групи, який страждає на цукровий діабет. Протягом двох місяців (04.12.2013 року - 23.02.2014 року) вони жили без світла, не мали змоги користуватись електроприладами, предметами побуту - телевізором, холодильником, утюгом та іншими. При цьому, [PERSON] хворий на цукровий діабет, був позбавлений можливості користуватись медичними приладами вимірювання рівня цукру в крові, робити ін'єкції інсуліну та вимірювати артеріальний тиск. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів спричинену моральну шкоду, однак у меншому розмірі, з урахуванням характеру та обсягу страждань, які зазнали позивачі, їх тривалості, і вважає за необхідне стягнути з відповідача суму, розміром 1000,00 гривень кожному, що є достатньою у даній спірній ситуації. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовна заява обґрунтована, однак має бути задоволена частково, а з відповідача на користь позивачів повинно бути стягнуто по 1 000,00 гривень кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, відповідач повинен відшкодувати на корить держави судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме судовий збір у розмірі 200,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial