Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності №1810 від 22 червня 2017 року діє [PERSON], звернулась до суду з позовом до Біловодської селищної ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначала, що 05 травня 2017 року вона звернулася до Приватного нотаріуса Станично-Луганського територіального округу та оформила заяву про прийняття спадщини, але у зазначений законом строк не подала цю заяву до органів нотаріату за місцем відкриття спадщини в смт. Біловодську. 04 липня 2017 року представник позивача [PERSON] звернулася до Біловодської державної нотаріальної контори та отримала роз'яснення з рекомендацією звернутися до суду для надання додаткового строку для прийняття спадщини. Наголошує, що спору про спадкування немає. У зв'язку із наведеним, просила суд визначити їй додатковий строк, тривалістю два місяця з моменту набрання судовим рішенням законної сили для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, просили суд розглянути справу без їх участі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності. Заперечення до позовної заяви немає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства і підлягають задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25 березня 1973 року вбачається, що [PERSON] записана матір'ю [PERSON], яка 15 вересня 1979 року зареєструвала шлюб та змінила своє дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15 вересня 1979 року. Із свідоцтва про припинення одруження №5764 від 02 лютого 1967 року вбачається, що [PERSON] після припинення одруження змінила прізвище на [PERSON]. Так, судом встановлено, що [PERSON] була матір'ю позивача по справі -[PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, укладення шлюб та припинення одруження. З Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 19 квітня 2017 року Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Згідно свідоцтва про право власності від 16 жовтня 1996 року, [PERSON] за життя належала квартира загальною площею 52,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] 05 травня 2017 року позивач звернулася до Приватного нотаріуса Станично-Луганського територіального округу Даровської Н.М. з заявою про прийняття спадщини (реєстровий № 954), але у зазначений законом строк шість місяців, згідно ст. 1270 ЦК України, не подала цю заяву до органів нотаріату за місцем відкриття спадщини. Із роз'яснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Анохіна О.О. від 04 липня 2017 року 691/01-16 вбачається, що позивач - [PERSON] зверталася до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, але їй було роз'яснено, що ні факту подання заяви про прийняття спадщини у зазначений строк, ні факту реєстрації за однією адресою з померлою немає, а тому вона не прийняла спадщину, та було рекомендовано їй звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З повідомлення державного нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори Анохіна О.О. від 14 грудня 2017 року 1490/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, спадкові справи не заводилися, відомості про заповіти/спадкові договори відсутні, що підтверджується наданими нотаріусом інформаційними довідками зі Спадкового реєстру. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Таким чином, оскільки факти, які викладені в позовній заяві знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку про те, що причини пропуску позивачем [PERSON] строку прийняття спадщини слід визнати поважними, оскільки остання звернулася до Приватного нотаріуса Станично-Луганського територіального округу з заявою про прийняття спадщини, але у зазначений законом строк шість місяців, згідно ст. 1270 ЦК України, не подала цю заяву до органів нотаріату за місцем відкриття спадщини, а також за відсутності спору про спадщину, суд вважає позов обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved