Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2016 року, звернувся до суду в інтересах недієздатного [PERSON] з позовом до Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування [PERSON] після матері [PERSON], а саме на ? частину квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все майно, що належало їй на момент смерті, в тому числі на ? частину квартири [ADDRESS], яке позивач як спадкоємець своєчасно прийняв. Позивач не може оформити право власності у зв'язку з відсутністю спадкового майна. В ході судового розгляду в якості відповідача було залучено [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, на вимогах позову наполягав. Представник відповідача - Київської міської ради в судове засідання не з'явився, однак до початку судового засідання надав заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спірну квартиру, та просить розглядати справу за його відсутності. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву згідно якої вимоги позову визнає в повному обсязі, не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на спірну частину квартири, та просить розглядати справу за її відсутності. Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві свого представника до суду не направив, повідомлені належним чином, направили до суду належним чином завірену спадкову справу та просила слухати справу у їх відсутності. Судом встановлено таке. Квартира [ADDRESS], відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, що видане Святошинською районною у м. Києві радою 11 червня 2003 року за № 1017, належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Згідно інформаційно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна ? частина квартири [ADDRESS], на підставі договору довічного утримання від 17.03.2014 року налужить [PERSON] 07.07.2015 року Святошинським районним судом м. Києва розірвано договір довічного утримання від 17.03.2014 року між [PERSON] та [PERSON] Рішення набрало законної сили. Внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна [PERSON] за життя не встигла. [INFO] року померла [PERSON], яка є матір'ю позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 10) Спадщину, яка складається із ? частини квартири № [ADDRESS], після смерті [PERSON] своєчасно прийняв позивач як спадкоємець, а також вступив у володіння спадковим майном. Позивач не може оформити право власності на спадкове майно, оскільки відсутні відомості в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, що ? частина квартири № [ADDRESS] належить [PERSON], а тому право власності в такому випадку згідно ст. 392 ЦК України може бути визнано в судовому порядку. Відповідачі [PERSON] та Київська міська рада позов в частині визнання права власності на спадкове майно за позивачем, визнали, що не порушує прав та інтересів інших осіб, оскільки інші спадкоємці за законом першої черги відсутні. На підставі зазначеного позовні вимоги - [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON], підлягають до задоволення. Що стосується вимог позивача про скасування обтяження та реєстрацію за позивачем права власності на спірну частину квартири, то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Тому, з'ясувавши характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача, суд дійшов висновку про неможливість його захисту в обраний позивачем спосіб. На підставі ст.ст. 174, 208, 213, 215 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial