Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 24652,69 грн. В обґрунтування позову вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [INFO] у шлюбі у них народився син [PERSON] , який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини, однак їх не вистачає на гармонійний розвиток дитини. Тривалий час вона самостійно несе витрати, пов`язані із лікуванням та обстеженням сина, його оздоровлення, купує розвиваючі іграшки. Батько дитини від виконання своїх обов`язків ухиляється, додаткових коштів на утримання сина не надає, вихованням та розвитком дитини не займається, у зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12.04.2018 було відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.05.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вимоги позову визнав частково, зазначив, що позивач безпідставно до додаткових витрат включила ліки, які призначаються дорослим, повністю не визнав витрати пов`язані з виготовленням дитині закордонного паспорту, білетів до м. Кракова та відпочинок у парку розваг «Леопарк», посилаючись на те, що такі витрати не були необхідними для розвитку здібностей дитини. Заперечував, що витрати на харчування в дитячому садочку та іграшки відносяться до додаткових витрат, посилаючись на те, що вони входять в структуру аліментів, які він сплачує. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона заперечує проти доводів викладених у відзиві відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. При цьому посилалися на те, що всі понесені позивачем додаткові витрати підтверджені наявними у справі письмовими доказами. Дитина часто хворіє з народження, у зв`язку з чим вони періодично проходять лікування та обстеження, дитині рекомендоване спеціальне ортопедичне взуття, у зв`язку з особливими здібностями дитина відвідує заняття з «Роботехніки», витрачаються кошти на відвідування дитиною кінотеатру, цирку, театрів, згідно квитанцій додатково оплачується харчування у садочку. Позивач самостійно несе значні фінансові додаткові витрати, однак її коштів не вистачає на належне утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте його представник вимоги позову визнав частково та не заперечував проти стягнення з відповідача понесених додаткових витрат в розмірі 15000 грн. Суд, заслухавши виступи позивача, її представника та представника відповідача, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.05.2013 по 28.05.2015, що не заперечувалося в судовому засіданні учасниками процесу. Сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого наявна в матеріалах справи /а.с. 11/. Судом також встановлено, що сторони проживають окремо. Син [PERSON] проживає разом з матір`ю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що є матір`ю позивача. Відповідач дитину не бачив з п`яти місяців. Дитина часто хворіє на обструктивний бронхіт. Під час обстежень у дитини виявлено хронічний аденоедит, вальгусна деформація стоп, дизартрія 3-го ступеню. Позивачем витрачаються кошти на оздоровлення, лікування дитини та її розвиток. Вирішуючи вимогу про стягнення додаткових витрат, суд керується нормою ч. 1 ст. 185 СК України, яка встановлює, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Як вказано у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 749/106/17, положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. За частиною другою статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. У даній справі, звертаючись до суду з позовом, позивач просила стягнути з відповідача половину фактично понесених нею додаткових витрати в сумі 24625,69 грн. З матеріалів справи вбачається та підтверджується належними та допустимими доказами, що матір дитини понесла витрати по оплаті за медичне обстеження та лікування сина. У матеріалах справи містяться копії медичних висновків та у судовому засіданні оглянутий оригінал медичної картки дитини. Позивач також надала суду копії платіжних документів на підтвердження придбання ліків за призначенням лікарів та чеків на оплату обстеження дитини. Разом з тим такі витрати підтвердженні лише на суму 16263,50 грн. /а.с. 92-97/. Крім того, позивач придбала дитині ортопедичне взуття на загальну суму 6 486,35 грн., сплатила за відвідування сином гуртка з «Робототехніки» в розмірі 2640 грн. вказані суми не заперечувалися відповідачем /а.с. 91, 121/. Також дитина сторін відвідувала кінотеатр, цирк, театр, заняття з футболу, загальна сума вказаних витрат склала 1540 грн., проти стягнення половини вартості відповідач не заперечував /а.с. 122-123/. Крім того, позивачем було придбано парту вартістю 1405 грн. та рюкзак вартістю 790 грн. /а.с. 124/, вказані витрати є також додатковими, оскільки є необхідними для навчання дитини та підготовки до школи. Що стосується витрат на виготовлення закордонного паспорту, витрат понесених позивачем на подорож до Польщі, то як встановлено судом такі витрати понесені матір`ю позивача, відтак стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. На підтвердження витрати на відпочинок дитини у парку розваг «Леопарк» позивач надала квитанції складені польською мовою, в яких відсутній платник, а тому суд позбавлений можливості встановити, ким вони понесені та в якій сумі. Придбання іграшок для дитини та сплата за харчування у дитячому садочку не є додатковими витратами, оскільки такі витрати враховуються при визначенні розміру аліментів. Інші додаткові витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому, стягненню з відповідача не підлягають. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього кодексу. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи, що позивачем підтверджено понесення нею додаткових витрат на дитину, пов`язаних з її розвитком, лікуванням в сумі 27124,85 грн., враховуючи обов`язок обох батьків брати участь у додаткових витратах на дитину, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача половина понесених нею витрат в розмірі 14562,42 грн., а тому позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial