Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

[PERSON], в квітні 2014 року звернувся в суд з даним позовом. В заяві послався на те, що має в приватній власності житловий будинок [ADDRESS]. В якому зареєстровані його дружина [PERSON], та їх донька [PERSON], які фактично з лютого 2012 року не проживають за місцем реєстрації. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що відповідач за місцем реєстрації не проживає, фактично проживає [ADDRESS]. Та добровільно відмовляється знятися з реєстрації. Відповідач [PERSON], позов не визнала та надала письмове заперечення. Суду пояснила, що в будинку зареєстрована як член сім'ї позивача та з його дозволу користується ним. Не проживає за місцем реєстрації оскільки позивач умисно створював умови, щодо не можливості проживання. Та з поважних причин не проживає в даному будинку та не має власного житла. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши показання сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач [PERSON], на право приватної власності має житловий будинок [ADDRESS]. Що стверджується Договором дарування житлового будинку від 10 жовтня 2001 року. (ас.8). Відповідач [PERSON], є членом сім'ї позивача та з його дозволу зареєстрована та проживала в його житловому будинку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач за місцем реєстрації не проживає з лютого 2012 року. Оскільки сторони шлюб розірвали 10 жовтня 2012 року, що стверджується рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області. Зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні допитана свідком донька позивача [PERSON], та [PERSON], сусідка сторін, що позивач по справі зловживав спиртними напоями. Замикав двері будинку та не допускав їх до житла та застосовував до позивача фізичну силу. Потім почав приводити в будинок іншу жінку. Власного житла позивач не має і до даного часу в спірному будинку залишилися її речі та бажає повернутися проживати в належний позивачу будинок. Позивач в позовній заяві посилається на ст.71ЖК України як на підставу про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житло протягом 6 місяців. Це правило стосується осіб, які проживають у будинках державного і комунального житлового фонду. Згідно ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла, втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причини понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач не надав суду доказів щодо домовленістю між сторонами щодо користування житлом, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У зв'язку наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенні за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed