Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

[PERSON] ([PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.04.2003 року по 11.12.2012 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. До реєстрації шлюбу 25.02.2003 року [PERSON] придбала незавершений будівництвом житловий будинок 48% готовності в м.Кіцмань, вул..Квітнева, 31, Чернівецької області. За час шлюби вони за спільні кошти продовжили будівництво і довели до 84% готовності. Будинок має загальну площу 228,3кв.м., в тому числі житлову площу 58,10кв.м. Також ними самочинно побудовані гараж (літ. Б) 65% готовності та літня кухня (літ. В) 62% готовності. Оскільки відповідачкою до шлюбу придбаний незавершений будівництвом будинок, його частку у незавершеному будівництві житловому будинку має складати 21/100, частка відповідачки 79/100, у самочинно зведених гаражі та літній кухні їх частки мають бути рівними по 50/100. З підстав, передбачених ст.ст.60, 69 Сімейного кодексу України, ст.ст. 325. 331, 376 ЦК України, просив визнати частки в праві спільної сумісної власності подружжя: за ним визнати право власності на 21/100 ідеальних часток у незавершеному будівництвом житловому будинку, за відповідачкою визнати право власності на 79/100 ідеальних часток; поділити незавершений будівництвом житловий будинок в натурі, виділивши йому приміщення загальною площею 45,50кв.м., що становить 20/100 ідеальних часток, відповідачці приміщення загальною площею 182,80кв.м.. що становить 80/100 ідеальних часток; стягнути з відповідачки різницю у вартості часток; зобовязати сторони провести ремонтні роботи для реалізації варіанту розподілу; право спільної сумісної власності сторін на незавершений житловий будинок припинити; визнати за ним та відповідачкою право власності за кожним на 1/2 частку будівельних матеріалів, використаних в процесі самочинного будівництва літньої кухні (літ. В) готовністю 62% та гаражу (літ. Б) готовністю 65%; припинити право спільної сумісної власності на будівельні матеріали; залишити у спільному користуванні колодязь та огорожу. В процесі розгляду справи представник позивача уточнила заявлені вимоги, просила а підставі висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи провести поділ незавершеного будівництвом житлового будинку з колодязем та убиральнею по І варіанту поділу, визнати право власності за [PERSON] на 3676/10000 (або 92/250) ідеальних часток в спільному сумісному майні подружжя на незавершене будівництвом будинковолодіння, що розташоване по вул. Квітневій, 31, в м.Кіцмань Чернівецької області, та складається з: житлового будинку літ. «А-II» загальною площею 228,3кв.м., в тому числі житловою 58,1кв.м., готовністю 82 %, убиральні літ. «Г». колодязя питного літ. №1; визнати право власності за [PERSON] на 3676/10000 (або 92/250) ідеальних часток в спільному сумісному майні подружжя та на 2648/10000 (або 66/250) ідеальних часток в особистому майні, а всього на 6324/10000 (або 158/250) частки в незавершеному будівництвом будинковолодінні, що розташоване по вул.Квітневій, 31, в м.Кіцмань Чернівецької області, та складається з: житлового будинку літ.«А-ІІ» загальною площею 228,3кв.м., в тому числі житловою 58,1кв.м., готовністю 82 %, убиральні літ. «Г», колодязя питного літ. № 1. Поділити незавершений будівництвом будинок літ. «А-ІІ», що по вул.Квітневій, 31, в м.Кіцмань Чернівецької області, загальною площею 228,3кв.м., в тому числі житловою 58,1 кв.м., готовністю 82 %, виділивши у власність: [PERSON] наступні приміщення в незавершеному будівництвом житловому будинку № 31 по вул.Квітневій в м.Кіцмань Чернівецької області: частину коридору літ. «1-3» (після поділу «1-3-2») площею 3,30 кв.м., санвузол літ. «1-7» площею 14,40 кв.м., котельня літ. «1-8» площею 7,80 кв.м., коридор літ.« 1-9» площею 6,1 кв.м., частину коридору літ. «1-10» (після поділу «1-10-2»), площею 20,9 кв.м., кімнату літ. «1-12» площею 14,8 кв.м., санвузол лі г «1-13» площею 4,40 кв.м., кімнату літ. «1-14» площею 15,30 кв.м., кімнату площею «1-15» площею 15,60 кв.м., а всього загальною площею 102,60 кв.м. та вартістю 134989 гривень, а також господарські будівлі: 92/250 частки убиральні літ. «Г» вартістю 751 грн. та 92/250 частки колодязю питного літ. «№1» вартістю 1627 грн., а всього загальною вартістю 137367 грн., що складає 404/1000 або (101/250) ідеальних частки; [PERSON] наступні приміщення в незавершеному будівництвом житловому будинку №31 по вул.Квітневій в м.Кіцмань Чернівецької області: кухню літ «1-1» площею 25,30 кв.м., кімнату літ. «1-2» площею 12,40 кв.м., частину коридору літ.« 1-3» (після поділу «1-3- 1») площею 26,40 кв.м., кладову літ.« 1-4» площею 6 кв.м., гардеробну літ. «1- 5» площею 15 кв.мі, вбиральню літ.« 1-6» площею 1,5 кв.м., частину коридору літ. «1-10» (після поділу «1-10-1») площею 8,30 кв.м.; вітальню «1-11» площею 30,8 кв.м., а всього загальною площею 125,70 кв.м. та вартістю 198564 гривень, а також господарські будівлі 158/250 частки убиральні літ. «Г» вартістю 1289 грн. та 158/250 частки колодязю питного літ. «№1» вартістю 2793 грн., а всього загальною вартістю 202646 грн., що складає 596/1000 або (149/250) ідеальних частки; Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 12383 гривень за різницю в частках у виділеному майні. Право спільної сумісної власності сторін на незавершений будівництвом житловий будинок по вул.Квітневій, 31 в м.Кіцмань Чернівецької області припинити. Для реалізації такого варіанту розподілу зобовязати: - [PERSON] влаштувати ганок для входу в приміщення літ. «1-9», приміщення літ. «1-12», яке з кімнати необхідно переобладнати в приміщення кухні, та незавершене будівництвом приміщення санвузла літ. «1-3» обладнати мережами та приладами», в приміщенні літ. «1-7» та «1-8» демонтувати існуючі комунікації, і в подальшому використовувати їх в якості господарських приміщень, завершити внутрішнє оздоблення стель, стін та перегородок, а також облаштування підлог, привести існуючі віконні пройми у відповідності до п.3.4 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»; - [PERSON] влаштувати перегородки з дверними проймами в приміщенні літ. «1-1» розділити його на чотири приміщення «1- 1-1» площею 7,10 кв.м., яке використовувати в якості коридору, «1-1-2» площею 13,30 кв.м., яке використовувати в якості кухні, «1-1-3» площею 3,70 кв.м., яке використовувати в якості ванної кімнати, та «1-1-4» площею 1,20 кв.м., яке використовувати в якості убиральні, встановити дверні заповнення між приміщеннями літ. «1-1-1» та «1-3-1», а також літ. «1-10-2» та «1-11», новостворені приміщення ванної кімнати та вбиральні обладнати відповідними мережами та приладами, в межах приміщення літ. «1-5» влаштувати сходову клітинку на другий поверх (приміщення літ. «1-10-1») через існуючий отвір в перекритті і в подальшому використовувати дане приміщення в якості коридору зі сходовою клітиною, в межах приміщення літ. «1-10-1» влаштувати люк для виходу на горище, в приміщення літ. «1-6» демонтувати існуючі комунікації, і в подальшому використовувати його в якості господарського приміщення, приміщення літ. «1-2» у звязку з його розташуванням в цокольному поверсі не може використовуватись в якості житлової кімнати, в подальшому його можна використовувати в якості господарського приміщення, завершити внутрішнє оздоблення стель, стін та перегородок, а також облаштування підлог, привести існуючі віконні пройми у відповідності до п.3.4 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»; - [PERSON] та [PERSON] спільно влаштувати перегородку в приміщенні літ. «1-3», розділити його на два приміщення літ. «1-3-1» площею 26,40 кв.м. та «1-3-2» площею 3,30 кв.м., які використовувати в якості коридорів; влаштувати перегородку в відкритих проймах між приміщеннями літ. «1-10» та «1-11»; влаштувати перегородку в приміщенні літ. «1-10», розділити його на два приміщення «1-10-1» площею 8,30 кв.м., яке використовувати в якості коридору зі сходовою клітиною, та «1-10-2» площею 20,90 кв.м., яке використовувати в якості коридору, виконати утеплення зовнішніх стін будинку та їх зовнішнє оздоблення, розділити енергоносії та їх облік. Визнати за: [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на 1/2 частку будівельних матеріалів, що були використані в процесі будівництва літньої кухні літ. «В», готовністю 61%, вартістю частки 24571 грн., та гаражу літ. «Б», готовністю 80%, вартістю частки 32719 грн., що знаходиться на території домоволодіння, що по вулиці Квітневій, 31, в м.Кіцмань Чернівецької області. Право спільної сумісної власності сторін на будівельні матеріали, використані в процесі самочинного будівництва літньої кухні та гаражу, що знаходяться на території домоволодіння, що в м.Кіцмань Чернівецької області, по вул.Квітневій, 31, припинити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову тим, що позивачем не доведено, що вартість будинку істотно збільшилась, не встановлено дійсної вартості майна на час розгляду справи, з висновками експерта не погоджується, варіанти розподілу суперечать вимогам цивільного законодавства, житловий будинок, гараж та літня кухня є незавершеними та самочинними, тому не підлягають поділу. Заслухавши пояснення представників сторін, позивач, як свідка, експерта, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.04.2003 року по 11.12.2012 року. До реєстрації шлюбу 25.02.2003 року [PERSON] придбала незавершений будівництвом житловий будинок 48% готовності в м.Кіцмань, вул.Квітнева, 31, Чернівецької області. За час шлюбу будівництво було продовжено і довели до 84% готовності. Будинок має загальну площу 228,3кв.м., в тому числі житлову площу 58,10кв.м. Також у господарстві було збудовано криницю і огорожу та самочинно побудовані гараж (літ. Б) 65% готовності та літня кухня (літ. В) 62% готовності. Експерт [PERSON] показала, що відхилень від технічного паспорта по будівництву житлового будинку не було, частки розраховані арифметичним методом, при визначенні варіантів розподілу експерт керувалась нормами ДБН. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.61 Сімейного кодексу України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як передбачено частиною першою статтею 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як встановлено частиною першою статті 71 Сімейного кодексу України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно ч.4 ст.71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у справі спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно ч.1, 3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено статтею 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Пунктом 25 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рекомендовано судам вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст.71 СК \~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Відповідно до ст.62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Верховний Суд України у постанові від 04.12.2013 року при розгляді справи № 6-130цс13 висловив наступну правову позицію. У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а і обєкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Обєкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) обєкти не є обєктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом поділу (виділу) згідно із нормами ст. ст. 364, 367 ЦК України. У постанові від 18.11.2015 року при розгляді справи № 6-388цс15 Верховний Суд україни вислови таку правову позицію. Оскільки житловий будинок не введено в експлуатацію та право власності на нього не зареєстровано, то до завершення будівництва особа вважається власником будівельних матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва відповідно до вимог частини третьої статті 331 ЦК України (рішення від 29 лютого 2012 року); ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції залишав без змін рішення судів попередніх інстанцій, які, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, визнавали право власності на частину будівельних матеріалів, використаних під час будівництва житлових будинків (ухвали від 27 листопада 2012 року, 27 березня й 4 червня 2014 року). Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як обєкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. Визнання права власності на 1/2 частину конструктивних елементів, будівельних матеріалів, обладнання та іншого майна, використаного в процесі будівництва житлового будинку, без зазначення його найменувань, суперечить наведеним нормам матеріального права. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16.12.2015 року при розгляді справи № 6-2710цс15, відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, обєкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обовязки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 07.09.2016 року (справа № 6-47цс16). Судом не встановлено, що незавершений будівництвом житловий будинок (літ. А-ІІ) по вул. Квітневій, 31, в м. Кіцмань є таким, що збудований самочинно. Тому можливо провести його поділ, виходячи з вищенаведених норм та з наступного. Судом встановлено, що на час придбання житлового будинку 48% готовності його вартість складала 90045 гривень. Станом на день проведення експертизи готовність будинку становить 82% і його вартість становить 333553 гривень, з колодязем та убиральнею - 340013 гривень, без урахування самочинно побудованих літньої кухні та гаража. Різниця у вартості після придбання [PERSON] житлового будинку становить 243\~508 гривень, що є істотним збільшенням вартості (у 2,7 разів). Отже, спільним буде майно в грошовому виразі на суму 243\~508 гривень: по 121754 гривень кожному, а [PERSON] також на суму 90045 гривень, тобто всього на 211799 гривень. При цьому, суд вважає, що поділ незавершеного будівництвом житлового будинку належить провести по ІІ варіанту, запропонованому висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 1468, оскільки за таким варіантом буде найменше відступлення від належних сторонам часток та найменша різниця у їх вартості, зокрема за ІІ варіантом частка [PERSON] становитиме 386/1000 ідеальних часток вартістю 131219 гривень, частка [PERSON] становитиме 614/1000 ідеальних часток вартістю 208794 гривень, різниця 6235 гривень; в том час, коли за І варіантом: частка [PERSON] становитиме 404/1000 ідеальних часток вартістю 137367 гривень, частка [PERSON] становитиме 596/1000 ідеальних часток вартістю 202646 гривень; різниця 12383 гривень. Разом з тим, оскільки власності не незавершене будівництво не визнається, заявлені вимоги про виділення часток у власність та про припинення спільної сумісної власності не є обґрунтованими. Не підлягають задоволенню вимоги про визнання права власності на будівельні матеріали, використані в процесі самочинного будівництва літньої кухні та гаража, виходячи з вищенаведених правових норм та позицій Верховного Суду України. Враховуючи наведене, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 355, 364, 367, 369, 370, 372, 377 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 81, 116, 120 Земельного кодексу України,

Outcome: partial