Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин між ними та їхньою матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлення факту, що до складу спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Качулове Ширяївського району Одеської області, входить право на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Нива» Ширяївського району Одеської області, визнання у рівних частках по Ѕ за кожною позивачкою, в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Качулове Ширяївського району Одеської області, право на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Нива» Ширяївського району Одеської області. Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача Чогодарівської сільської ради Ширяївського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. На підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 10 зробленого 01 травня 1996 року Чогодарівською сільською радою Шнряївського району Одеської області, мати позивачів [PERSON] , померла [INFO] в селі Качулове, Ширяївського району, Одеської області. У повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо цього актового запису зазначено, що померла народилась [INFO] в с. Закерничне Рожнятівського району Івано-Франківської області, місце її смерті відповідає місцю її проживання, заявником реєстрації смерті була позивачка [PERSON] . У повторному свідоцтві про народження спадкодавця [PERSON] , виданому 24 жовтня 1952 року на підставі запису за № 13 зробленого 13 січня 1932 року Перегінським райбюро ЗАГС, вказано, що вона народилась [INFO] в с. Перегінськ Перегінського району Станіславської області (за існуючим тоді адміністративно-територіальним поділом). На вказаному свідоцтві наявна відмітка про видачу 01 грудня 1980 року паспорту [NUMBER] Ширяївським РВВС Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства Нива» Ширяївського району Одеської області, що підтверджено документами наданими 25.07.2019 року за № 252/122-19 відділом у Ширяївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області - спадкодавець вказана під № 394 у додатку № 1 «Список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» Ширяївського району Одеської області до державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-26-007, виданого відповідачем 15 січня 1996 року на підставі власного рішення від 23 червня 1995 року, за яким цьому КСП передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 2410,7 гектарів землі. За інформацією Ширяївської районної державної адміністрації Одеської області № 10/02-27/1136 від 07.06.2019 року, згідно Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) колишнього КСП «Нива» (почато 30.08.1996р. - 09.09.2005р.) в списках громадян, які отримали сертифікати на земельну частку (пай) колишнього КСП «Нива» громадянка [PERSON] не значиться. Положеннями чинного на час відкриття спадщини ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (стаття 524); часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим-день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (стаття 525); при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (стаття 529); визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п. 1 ст. 549); і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548). Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, визначалось, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Заповіт або спадковий договір щодо свого майна спадкодавець [PERSON] не посвідчувала, а із спадкоємців за законом першої черги були тільки позивачі, як діти спадкодавця. За довідкою відповідача № 223 від 29.07.2020 року, спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована у житловому будинку по [ADDRESS] до дня її смерті, яка настала [INFO] . Після смерті спадкодавця позивачі прийняли її спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном своєї матері [PERSON] , оскільки на протязі шести місяців з дня її смерті до [INFO] здійснювали ремонт будинку, обробляли присадибну ділянку, що підтверджено довідкою відповідача № 224 від 29.07.2020 року. Позивачі 31 липня 2020 року звернулись до Любашівської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини спадкодавця і видачу свідоцтва про право на спадщину щодо належного спадкодавцю права на земельну частку (пай) у землі колективного сільськогосподарського підприємства «Нива» Ширяївського району Одеської області. У вказаній конторі до майна спадкодавця була заведена спадкова справа № 215/2020 та зареєстрована у Спадковому реєстрі за номером 66200456 за інформаційними довідками з якого № № 61143788, 61143773 від 31.07.2020 року спадкові справи щодо нього не відкривались і свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зі змінами від 25.05.1998 року, у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх установлення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту:п. 1 родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У зв`язку доведеністю вищенаведеного юридичного факту, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині встановлення, що [PERSON] , яка померла [INFO] була їх рідною матір`ю. Щодо визначення наявності у спадкодавця права на земельну частку (пай) суд вважає за необхідністю керуватися положеннями чинного Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», якими встановлено, зокрема, наступне: право на земельну частку (пай) мають:колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку (стаття 1);основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) (стаття 2). Чинним на час видачі КСП «Нива» державного акту Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 8 серпня 1995 року № 720/95 було визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (стаття 2). Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (стаття 5). Зазначене свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) у землі КСП «Нива», проте не отримала про це відповідний сертифікат, оскільки померла [INFO] , а сертифікати почали видавати 30 серпня 1996 року. За довідкою відповідача № 133 від 08.04.2020 року, ним створено резервний фонд площею 55,24 га для жителів, які з різних причин не переоформили земельні сертифікати (паї), з яких використано 6 часток, а площа, яка залишилася, знаходиться в оренді. Відповідно до положень чинної на той час статті 9 ЦК УРСР, здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Чинним ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті стаття 1218). У відповідності до 529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені),дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 14 червня 1994 року №18/5, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Таким чином, судом встановлено, що позивачі фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на протязі шести місяців з дня її смерті до 29 листопада 1996 року здійснювали ремонт будинку, обробляли присадибну ділянку, що підтверджено довідкою відповідача № 224 від 29.07.2020 року. Враховуючи вищевикладене, а саме те, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт родинних відносин позивачів разом з померлою [PERSON] , що позивачі фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про встановлення факту родинних відносин та складу спадщини і визнання права на неї, у повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved