Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що від шлюбних відносин з [PERSON] (Відповідач) має малолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом з Відповідачем за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Погребняка, 20/64. Рішенням Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради за №235 від 19.06.2013 року «Про призначення днів спілкування з малолітнім сином» (Рішення) Позивачу було призначено дні та часи спілкування з сином, а саме: у неділю (першого та третього тижня) з 16.00 до 18.00 год.; за місцем проживання дитини, або на нейтральній території, у присутності Відповідача. З моменту прийняття Рішення, Позивач позбавлений можливості приймати участь у вихованні сина з вини Відповідача, оскільки остання перешкоджає йому у спілкуванні з сином, усні прохання Позивача щодо можливості бачитись із сином, ігнорує, отже, вимушений просити суд зобовязати Відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з сином, участі у його вихованні та визначити способи його участі у вихованні сина у вигляді систематичних побачень та можливості вільного спілкування з сином, не у присутності Відповідача; визначити місце й час його спілкування з малолітнім сином, за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Погребняка, 20/64, або на нейтральній території, у неділю (першого та третього) тижня місяця, з 16.00 до 18.00 год. У судовому засіданні Позивач та його представник, кожен окремо, наполягали на задоволенні позовних вимог. Під час розгляду справи представник відповідача [PERSON] просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки Позивач не виконує умови рішення №235 від 19.06.2013 року. Представник третьої особи, [PERSON], суду пояснила, що була присутня під час останнього побачення [PERSON] із малолітнім сином. Хлопчик побоюється батька, веде себе з ним затиснуте. З урахуванням інтересів малолітнього, вважала за необхідне залишити рішення виконкому без змін, оскільки дитині зручніше спілкуватись з батьком у присутності матері. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав: Так, згідно статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Як убачається з наданого суду свідоцтва про народження, малолітній [PERSON], [INFO], є сином сторін у справі що підтверджується актовим записом №1189 від 03.11.2010 року (а.с.6). Рішенням Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради №235 від 19.06.2013 року було призначено [PERSON] дні спілкування з малолітнім сином, [PERSON] у неділю (першого та третього тижня місяця), з 16.00 до 18.00 год., за місцем мешкання дитини: місто кривий Ріг, вул. Погреняка 20/64, або на нейтральній території, у присутності матері дитини, [PERSON] (а.с.7). Як встановлено у судовому засіданні, і ця обставина підтверджена показами свідків [PERSON], [PERSON], (мати та сестра Відповідача), які під час судового розгляду, кожна окремо, пояснили, що Позивач став навідуватись до дитини лише з липня 2015 року, коли вже справа перебувала у суді. В зазначені у рішенні виконкому дні та години побачень, Позивач приходив не завжди, і як правило у нетверезому стані, провокував сварки і скандали, під час яких ображав Відповідача, все це відбувалось у присутності дитини, тому, як наслідок, дитина не хоче бачитися з батьком. Його (сина) ніхто не налаштовує проти батька, просто дитина його боїться. Позивач не сплачує аліментів на утримання дитини, має велику заборгованість по аліментним платежам, ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що була очевидцем лайки, яка відбувалась влітку на дачі, між сторонами у справі, довелось викликати міліцію. Лайка була із-за дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що на прохання Позивача, ходила разом з ним, на побачення з його сином, від шлюбу з [PERSON], яка разом з дитиною проживає [INFO]. Це було декілька разів у лютому, травні-червні 2014 року, однак двері квартири їм ніхто не відчинив. Останній раз у липні 2015 року, двері квартири відчинила мати Відповідача, та сказала, що не хоче, щоб він (Позивач) бачився з дитиною. Позивач скаржився їй (свідку), що Відповідач не дає йому можливості спілкуватися із сином. Частини 1 та 2 статті 159 СК України регламентують, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження доводів Позивача про те, що Відповідач перешкоджає йому у спілкуванні з сином, не надано жодного доказу, окрім пояснень самого Позивача та свідка [PERSON] Так, з 19.06.2013 року (дата прийняття рішення №235 від 19.06.2013 року) Позивач не звертався до органу опіки та піклування із скаргами щодо неможливості побачень з дитиною. При цьому, суд не приймає до уваги пояснення свідка [PERSON], оскільки остання не зазначила в які дні тижня та о котрій годині вони разом з Позивачем приходили на побачення з дитиною. Крім того, з урахуванням даних, які характеризують особу Позивач, а саме характеристики з місця його останнього відомого мешкання, де він характеризується вкрай з негативної сторони; на теперішній час не має постійного місця проживання та реєстрації; перебуває під наглядом лікаря-психіатра з приводу розладу адаптації зі змішаним порушенням емоцій і поведінки; проявляє необґрунтовану агресію до оточуючих, за що був засуджений вироком Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 31.01.2014 року за ст.125 ч.2 КК України; слід дійти висновку про передчасність його побачень з малолітнім сином не у присутності Відповідача. А відтак, у задоволенні позовних вимог, слід відмовити у повному обсязі, за недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed