Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

[PERSON] в квітні 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договорів довічного утримання. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14.04.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання договорів довічного утримання передано на розгляд до територіальної юрисдикції (підсудності) Вінницького міського суду Вінницької області. Позовна заява мотивована тим, що 13.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договори довічного утримання (догляду), посвідчені приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. та зареєстровані в реєстрі за № 13 та № 17. Згідно з пунктами 1.1 даних договорів відповідач взяла на себе зобов`язання довічно утримувати та доглядати за позивачем, взамін чого позивач передала відповідачу у власність їй на праві особистої приватної власності: цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на присадибній ділянці, площею 0,1764 га та земельну ділянку, площею 0,1503 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На вказані об`єкти накладено заборону відчуження. Натомість з моменту укладення договорів, відповідач взагалі не виконує взяті на себе обов`язки, не звертає уваги на потреби, на стан здоров`я, не забезпечує харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою та взагалі відмовляється доглядати за нею. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила розірвати договори довічного утримання (догляду), укладені 13.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. та зареєстровані в реєстрі за № 13 та № 17. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] 12.11.2020 року надала суду заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.12.2020 року було прийнято заяву позивача про уточнення позовних вимог в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання договорів довічного утримання. Відповідач повторно в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 13.01.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 13 (далі Договір), що підтверджується копією відповідного договору Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору позивач [PERSON] передала у власність відповідача [PERSON] належний їй на праві власності цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , і знаходиться на присадибній земельній ділянці, площею 0,1764 га. Відповідно до п. 2.1 Договору, за згодою сторін, обов`язок [PERSON] по наданню [PERSON] довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у житловому будинку; забезпечення калорійним харчуванням та лікуванням вартістю 1/6 частка мінімальної заробітної плати щомісячно; забезпеченням придатним для носіння одягом та взуттям вартістю 1/6 часка мінімальної заробітної плати щомісячно; надання побутових послуг (прання постільної білизни, ремонт побутової техніки) вартістю 1/6 частка мінімальної заробітної плати щомісячно. Згідно з п. 2.2. Договору, вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) на місяць визначена сторонами в розмірі 1/2 частки мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на день здійснення виплати. Грошова оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 3.1.2 Договору, вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. 13.01.2015 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. у зв`язку з посвідченням вказаного договору довічного утримання (догляду), накладено заборону відчуження зазначеного в договорі житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який належить [PERSON] до припинення дії цього договору довічного утримання (догляду) та зареєстровано відповідне обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження. 13.01.2015 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 17 (далі Договір), що підтверджується копією відповідного договору Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору позивач [PERSON] передала у власність відповідача [PERSON] належний їй на праві власності земельну ділянку площею 0,1503 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , взамін чого відповідач [PERSON] зобов`язалась забезпечувати [PERSON] утриманням та доглядом довічно на умовах цього договору. Відповідно до п. 2.1 Договору, за згодою сторін, обов`язок [PERSON] по наданню [PERSON] довічного забезпечення визначається у вигляді: забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] ; забезпечення калорійним харчуванням та лікуванням вартістю 1/6 частка мінімальної заробітної плати щомісячно; забезпеченням придатним для носіння одягом та взуттям вартістю 1/6 часка мінімальної заробітної плати щомісячно; надання побутових послуг (прання постільної білизни, ремонт побутової техніки) вартістю 1/6 частка мінімальної заробітної плати щомісячно. Згідно з п. 2.2. Договору, вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) на місяць визначена сторонами в розмірі 1/2 частки мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на день здійснення виплати. Грошова оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 3.1.2 Договору, вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. 13.01.2015 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. у зв`язку з посвідченням вказаного договору довічного утримання (догляду), накладено заборону відчуження зазначеної в договорі земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] до припинення дії цього договору довічного утримання (догляду) та зареєстровано відповідне обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження. З витягу із акту огляду у МСЕК № 007755, [PERSON] з 21.01.2009 безтерміново встановлена друга група інвалідності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 744 ЦК України передбачено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з ч. 1 ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння) передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує в наслідок недієздатності. Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення передбаченої договором дії набувачем. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу. Обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача встановлені нормами ст.ст. 749 - 751 ЦК України. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, який є домовленістю двох або більше сторін, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України при розірванні договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Також, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29.10.2019 року було розірвано договір довічного утримання (догляду), укладений 13.01.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою В.О. та зареєстрований в реєстрі за № 15. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків,так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору, незалежно від вини набувача. При цьому,обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Також, факт призначення позивачу соціального працівника не узгоджується з тією обставиною, що вона за договором довічного утримання повинна бути забезпечена доглядом з боку відповідача, що свідчить про підтвердження позиції позивача про невиконання відповідачем взятих за договоромобов`язків. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 19.06.2019 року у справі № 759/501/17. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Водночас, для з`ясування чи не суперечить визнання позову відповідачем закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб судом було проведено судовий розгляд справи з дослідженням наданих суду доказів. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач визнала позовні вимоги, досліджені в судовому засіданні докази та встановлені обставини справи підтверджують, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд приходить до висновку про доведеність обставин невиконання відповідачем [PERSON] умов договору довічного утримання від 13.01.2015 року, протилежного в судовому засіданні не встановлено, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, так як позивач звільнений від сплати судового збору, тому що являється інвалідом 2 групи, що підтверджується витягом із акту огляду у МСЕК № 007755. На підставі викладеного та

Outcome: approved