Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] 21.02.2018р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], у якому просить: визнати за нею право володіння та користування житловим будинком з господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS], та складається з: А-1 житловий будинок загальною площею54,4 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м.; Г сарай; Д сарай; Е вбиральня; 1-5, І споруди; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1466428712101, а також земельною ділянкою, на якій розташований зазначений будинок (кадастровий номер: [NUMBER]); зобов'язати [PERSON] не чинити та усунути перешкоди у праві [PERSON] володіти і користуватися вищевказаним нерухомим майном Позовна заява мотивована тим, що позивач є власником 1/4 частини спірного домоволодіння, проте інший співвласник, відповідач, не допускає її до будинку чим порушує її право користування, володіння та розпорядження вказаним майном. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, проте матеріали справи містять заяву від її представника, [PERSON], у якій він позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.07.2007р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 112779996 від 05.02.2018р. [PERSON] є власником ? частини домоволодіння [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.07.2007р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 1127871349 від 05.02.2018р. [PERSON] є власником ? частини земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] (а.с.10-11). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому, а відтак у суду відсутні правові підстави для визнання за [PERSON] права володіння і користування спірним майном, оскільки таке право вона набула разом із правом власності на ? частину спірного нерухоме майна. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. З позовної заяви вбачається, що у вказаному домоволодінні проживає відповідач, який чинить перешкоди у користуванні позивачці спірним нерухомим майном шляхом не допуску позивача до будинку. На підтвердження даних обставин, позивачем надано суду звернення до правоохоронних органів з метою припинення протиправних дій з боку відповідача (а.с.14-16, 54-55). Відповідач всупереч статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували обставини на які посилається позивач у своєму позові. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, враховуючи вищевказане, беручи до уваги те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували обставини, на які посилається позивач, суд доходить висновку про достатність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial