Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

[PERSON] 21.10.2019\~року звернулася\~в суд\~із позовом\~до [PERSON] ,\~в якому\~просить стягувати із відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10.2019 року до її повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.03.2019 року розірвано. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та потребує матеріальної допомоги. Відповідач не цікавиться життям доньки, коштів на її утримання не надає, хоча працює і може сплачувати аліменти у вказаному розмірі. За наведеного, просить позов задовольнити. Заочним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 03.12.2019 року позов задоволено частково, стянуто з [PERSON] \~аліменти на\~користь [PERSON] \~на утримання\~неповнолітньої доньки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~1/4\~частки від\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно,\~починаючи з\~21.10.2019\~року до\~її повноліття (а.с.18-19). В подальшому ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 28.10.2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду від 03.12.2019 року задоволено, вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 70). 12.11.2020\~року відповідач\~подав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначив,\~щопроти позову заперечує частково, оскільки на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх доньок від іншого шлюбу, на утримання яких він сплачує щомісячно кошти у розмірі 3000 грн. Просить суд стягувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/7 частини від всіх видів його доходу або у твердій грошовій сумі у розмірі, що не перевищує 1500 грн. У судові засідання 13.11.2020 року, 10.12.2020 року, 21.12.2020 року, 21.01.2021 року, 09.02.2021 року, 11.03.2021 року, 07.04.2021 року та 06.05.2021 року позивач не з`явився, хоча про дату, час і місце проведення такого була повідомлена належним чином. При цьому, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 03.12.2019 року про розгляд справи за її відсутності (а.с.15). Оскільки, після скасування заочного рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03.12.2019 року позивач заяви про відкликання позову не подавала, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності позивача. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, при цьому від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, що є його правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Зі змісту\~ст.ст.\~76-80\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~передбачених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно порядку подання доказів, регламентованого статтею 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до\~ст.89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.03.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789-ХІІ\~від 27\~лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.150\~СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч.ч.1, 2 ст.155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184\~СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Дослідженням поданих відповідачем письмових доказів встановлено, що у відповідача [PERSON] на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей від попереднього шлюбу: [PERSON] , [INFO] (а.с.40) та [PERSON] , [INFO] (а.с.41), на утримання яких він сплачує аліменти у розмірі 3000 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.42, 79-80) та розпискою (а.с.43). Також встановлено, що відповідач [PERSON] не має постійного місця праці та не зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.44) та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.45). Виходячи з наведеного,

Outcome: partial