Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

[INFO] померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть. До майна померлої Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою 29.07.2016 року заведена спадкова справа №917/2016 року. З огляду на спадкову справу вбачається, що за спадщиною звернулись племінниці спадкодавиці [PERSON] та [PERSON] , до спадкової маси, разом з іншим, входить право власності на квартиру [ADDRESS] . Вказану квартиру [PERSON] заповіла [PERSON] , про що 11.03.2003 року склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої Київської нотаріальної контори Дмітрієвою Т.М. за реєстровим №іс-281. [PERSON] заявила позов до [PERSON] , за яким просила визнати заповіт [PERSON] недійсним. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] не мала наміру складати спірний заповіт, а підпис на ньому з високою долею вірогідності є підробленим. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 09.12.2016 року. Ухвалою суду від 30.01.2017 року до спільного розгляду прийнято зустрічний позов [PERSON] про усунення до [PERSON] від права на спадкування майна померлої [PERSON] Ухвалою суду від 17.02.2017 року справу призначено до розгляду по суті. Ухвалою суду від 11.06.2018 року визнано необґрунтованою заяву відповідача [PERSON] про відвід судді, провадження у справі зупинене до вирішення питання про відвід. Ухвалою суду від 02.07.2018 року провадження по справі відновлено. 04.10.2018 року судом постановлена ухвала про залишення первісного і зустрічного позовів без розгляду. Остання ухвала в частині первісного позову скасована Постановою Київського апеляційного суду від 20.12.2018 року, справу надіслано до суду першої інстанції, для продовження розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що по суті, що зводяться до викладеного в позовній заяві. Представника відповідача просила в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Головне територіальне управління юстиції в м. Києві в судове засідання свого представника не направили, просили слухати справу у їх відсутності. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч. 2 ст. 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Вимоги щодо форми та змісту заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Так, цією нормою Кодексу визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. З огляду на спірний заповіт вбачається, що він відповідає наведеним вимогам закону. Разом з тим, правомірність діяльності нотаріусів презумується Законом України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 54 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року зі змінами, нотаріуси та посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують угоди, щодо яких законодавством встановлено обов`язкову нотаріальну форму, а також за бажанням сторін й інші угоди. Нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст посвідчуваної ними угоди вимогам закону і дійсним намірам сторін. На час складення оспорюваного заповіту діяв Наказ Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року № 22/5 «Про затвердження інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», який регулював, разом з іншим, і порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування (далі Наказ). Згідно з ст. 10 Розділу ІІ Наказу, при вчиненні нотаріальних дій посадові особи виконавчих комітетів встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, але не є громадянином України, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, свідоцтво про народження неповнолітніх, які не досягли 16 років, посвідчення водія, посвідчення, видане за місцем роботи громадянина, довідка про звільнення з місць позбавлення волі та ін.). Будь-яких даних, що нотаріус посвідчив спірний заповіт без особи заповідача, чи за участю особи яка видавала себе за заповідача, або за зловмисною домовленістю нотаріуса з особою відмінною від заповідача, суду не надано. Не надано суду, належних та допустимих доказів, що вказували б на обгрунтованість припущення позивача, що підпис в заповіті від імені заповідача виконано іншою особою. Саме відсутність таких письмових доказів, та письмових доказів, що апріорі містять рукописний текст та підпис [PERSON] і стало підставою, для відмови позивачу в призначенні судової почеркознавчої експертизи. Інших доводів, а відповідно і доказів на їх підтвердження, позивачем не наведено і не надано. За таких обставин, підстав для застосування до спору приписів ст.ст. 203, 215, 1257 ЦК України, як на тому наполягав позивач, не вбачається. Отже, в задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю. За такого рішення витрати у справі розподілу не підлягають. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed