Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] 15.01.2020 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 30.05.2017 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання сина не надає, та не бере участі у вихованні дитини, хоча офіційно працює у ТОВ «Будівельний Альянс Груп». Оскільки [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, то позивач змушена звертатись за захистом прав дитини до суду. Ухвалою суду від 31.01.2020 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 24.02.2019 року справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання 02.03.2020 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Позивач [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що належний відповідач визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони з 30.05.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , який на теперішній час проживає разом із матір`ю, тобто позивачем. Відповідач [PERSON] постійної та достатньої допомоги позивачу на утримання сина не надає. Наведені обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи та сторонами не ооспорювались. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум у 2020 році встановлений на дітей віком дo 6 рокiв з 01 січня 2020 року - 1779 грн. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як вбачається із довідки від 27.02.2020 року № 59 за підписом директора ТОВ «Будівельний Альянс Груп» [PERSON] , відповідач [PERSON] офіційно працює підсобним робітником у ТОВ «Будівельний Альянс Груп», та регулярно отримує заробітну плату. А тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоров`я, вік дитини та її матеріальні потреби, розмір аліментів суд визначає згідно з положеннями ст. 183 СК України в частці від постійного доходу відповідача у розмірі 1/2 частини щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як просила позивач та визнав відповідач. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, а відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved