Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

[PERSON] 12 грудня 2019 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. У визначений строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. За приписами ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2011 року по 07 травня 2012 року (а.с. 24). Від спільного\~подружнього життя\~мають доньку\~ [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Рішенням Ленінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~03\~травня 2012\~року стягнуто\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] ,\~аліменти в\~розмірі 1/4\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~на утримання\~дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 21 березня 2012 року до повноліття дитини (а.с. 26). Згідно розрахунку\~заборгованості по\~виконавчому листу\~№ 2/422/3362/12\~з виплати\~аліментів [PERSON] \~на утримання\~дитини [PERSON] , [INFO] , наданого державним виконавцем Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Пономаренко Ю.В., вбачається,\~що за період з 21.03.2012 року по 30.11.2019 року складає 17\~681,74 грн. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно із ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 22 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. В пункті 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Відповідач був\~обізнаний про\~наявність рішення\~суду,\~згідно якого\~ [PERSON] зобов`язано\~сплачувати на\~користь [PERSON] ,\~аліменти в\~розмірі 1/4\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу),\~але не\~менше 30\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~на утримання\~дитини [PERSON] , [INFO] , починаючи з 21 березня 2012 року до повноліття дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, на утриманні інших осіб немає, доказів неможливості сплачувати із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, відтак, суд приходить до висновку про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача. Враховуючи,\~що розмір\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~на утримання\~дитини [PERSON] , [INFO] , за період з 21.03.2012 року по 30.11.2019 року складає 17\~681,74 грн., відповідач не заперечує проти стягнення пені в розмірі 100 відсотків заборгованості, суд приходить до висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 17\~681,74 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, суд виходить з наступного. З 01.09.2018 року наша донька [PERSON] навчається на денному відділенні на умовах контракту у Національно - науковому інституті гуманітарних і соціальних наук, про що свідчить довідка за № 556 від 13.11.2019 року (а.с. 8). Вартість освітньої послуги на ввесь період навчання становить 38 200 грн., а щорічно 9 550 грн., про що свідчить договір № 4464ЯОФ-18 від 02.08.2018 року (а.с. 33). З серпня 2018 року по жовтень 2019 року (тобто, у період до досягнення нашою донькою [PERSON] 18 років) мною додатково на її утримання було понесено витрати, що були зумовлені потребами її розвитку в сумі 12 415 грн., що підтверджується наданими квитанціями (а.с. 34-40). Відповідно до ч. 10\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 185 СК України\~той\~з батьків, з\~кого\~присуджено\~стягнення\~аліментів\~на дитину, а також той\~з\~батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини,її хворобою,каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Частина 2\~статті 185 СК України\~передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.\~181,\~182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Таким чином, витрати, на здобуття освіти і навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо. Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дитину викликана особливими обставинами, а саме\~у зв`язку із навчанням дитини, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, суд визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача половину вартості додаткових витрат, що становить 6\~207,50 грн. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат\~на утримання\~дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1\~536,80 грн.\~\~

Outcome: approved