Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, із права на земельну частку (пай) розміром 3,41 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON], який помер [INFO] року, не оформивши спадкові права в нотаріальній конторі. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить, зокрема, успадковане від [PERSON] право на земельну частку (пай). Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], спадщину прийняв. Крім позивача, спадкоємцем першої черги за законом є [PERSON], який також прийняв спадщину і за яким визнано в судовому порядку право на ? частину права на земельний пай, що раніше належало [PERSON] Позивач не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове право, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, у п. 4 позовної вимоги, просив справу слухати у його відсутності на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України (зворот а.с. 3). [PERSON] та представник Лучинецької сільської ради, подали до суду заяви, в яких просили справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги визнали (а.с. 24-27). Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Повторно виданим свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01 серпня 2017 року (а.с. 8) стверджується, що [PERSON] померла [INFO] року у с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 237 від 22 серпня 2017 року (а.с. 9), випискою із списку громадян членів КСП «Немія», що додається до Державного акту на право колективної власності на землю (а.с. 15), довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № [NUMBER] від 18 серпня 2017 року (а.с. 16) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] на підставі сертифіката серії [NUMBER] входило право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Немія» с. Лучинець площею 3,41 умовних кадастрових гектара. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (частини 1 і 2 ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50178811 від 07 грудня 2017 року (а.с. 28) вбачається, що по своїй смерті [PERSON] заповіту не залишала. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина і батьки померлого. Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00018824843 від 10 жовтня 2017 року (а.с. 7) стверджується, що у першій черзі спадкоємців після смерті [PERSON] мав право спадкувати її син [PERSON], який був єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою Лучинецької сільської ради № 239 від 22 серпня 2017 року (а.с. 10) стверджується, що [PERSON] прийняв спадщину після [PERSON]. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року). Отже, оскільки [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном (а.с. 10), йому з [INFO] року належить право на земельну частку (пай) площею 3,41 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області, яке посвідчувалося сертифікатом серії [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 6). Вище наведеним, а також довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить право на земельну частку (пай), успадковане після [PERSON] (а.с. 9). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. З оглянутої судом Спадкової справи № 292/2010, зокрема, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49590713, виданої 25 жовтня 2017 року (а.с. 33-36), слідує, що [PERSON] заповіту по своїй смерті не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Із свідоцтва про народження (а.с. 5), довідки Лучинецької сільської ради № 237 від 22 серпня 2017 року (а.с. 9) слідує, що спадкоємцями першої черги за законом є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду від 08 листопада 2017 року (а.с. 11-13) доводиться, що за [PERSON] визнано право на ? частину земельної частки (паю), що перебувала у колективній власності КСП «Немія» с. Лучинець. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Довідкою Лучинецької сільської ради (а.с. 9) стверджується, що позивач прийняв спадщину після смерті спадкодавця, оскільки проживав разом з ним за однією адресою. Оглянутою у судовому засіданні Спадковою справою № 292/2017 стверджується, що [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька (а.с. 32). Таким чином, позивач довів факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Таким чином, частка кожного із спадкоємців після смерті [PERSON], які прийняли спадщину (дві особи) складає ? частину спадкового майна. З оголошення в газеті «Наше Придністров'я» від 04 серпня 2017 року (а.с. 14), слідує, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] втрачений, а тому [PERSON] не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд (а.с. 17). У силу положень ст.ст. 21, 24 Конституції України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що право на спадкування у першій черзі спадкоємців за законом після смерті [PERSON] мають його сини, що відповідачі визнали позовну вимогу і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON], як спадкоємцями за законом першої черги, слід визнати в порядку спадкування право на ? частину земельної частки (паю).

Outcome: approved