Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) 26 лютого 2015 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач № 1), [PERSON] (далі - Відповідач № 2), про визнання правочину недійсним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ», проте належні їй корпоративні права були відчужені Відповідачем № 1 на користь Відповідача № 2, згідно договору від 14.02.2014 року без належних на те повноважень, оскільки повноваження Відповідача № 1 були припинені внаслідок скасування 05.02.2014 року довіреності на її ім'я. Просила визнати недійсним договір б/н від 14.02.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] про відступлення (передачу у власність) від імені [PERSON] 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ» на користь [PERSON], загальною вартістю 400 000,00 грн. з моменту його укладення. У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Представники Відповідача № 1 та Відповідача № 2 просили в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що на момент укладення спірного договору, Відповідач № 1 була належним представником Позивача і, що вказані обставини встановлено рішенням Господарського суду м. Києва від 04.06.2014 року по справі №910/7252/14. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АКІВ» було створено Позивачем, як єдиним учасником, якому належала частка у розмірі 100% статного капіталу, що становить 400 000, 00 грн. та з моменту створення Позивача було призначено директором товариства. 14.02.2014 року відбулись загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ», якими прийнято рішення про надання згоди на вхід до складу учасників [PERSON] та вихід Позивача шляхом продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ» у розмірі 100% на користь Відповідача № 2; затверджено нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ»; Позивача звільнено з посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ» з 14.02.2014 року та призначено на вказану посаду [PERSON] Вищевказані рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ» оформлені протоколом № 14/02, у якому зазначається, що на зборах був присутній учасник, якому належить 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ» - Позивач, від імені якої діяла Відповідач № 1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.12.2012 року. Рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ» було прийнято на підставі Договору від 14.02.2014 року між [PERSON], від імені якої діяла [PERSON] на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.12.2012 року за реєстраційним номером 14074, та громадянином Італії [PERSON] укладено договір, за умовами якого Позивач зобов'язалась відступити [PERSON] 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ» за ціною 400 000, 00 грн. Крім того, згідно розписки від 08.02.2014 року, Позивач отримала від Відповідача № 1 грошові кошти у розмірі 400 000, 00 грн. за купівлю повного корпоративного права Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ». Також судом встановлено, що 05.02.2014 р. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Соврас О.Ю. із заявою, у якій просила повідомити приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Каплуна Ю.В. про скасування довіреності, виданої на ім'я Відповідача № 1, посвідченої 27.12.2012 року за реєстраційним номером 14074. Крім того, судом також встановлено, що про скасування довіреності від 27.12.2012 року, виданої [PERSON], Відповідача № 1 повідомлено лише 20.03.2014 року приватним нотаріусом Київського міського округу Каплуном Ю.В., про що свідчить довідка останнього № 08/01-16 від 20.03.2014 року. Відповідно до статті 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Крім того, відповідно до статті 244 Цивільного кодексу України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до статті 247 Цивільного кодексу України строк довіреності встановлюється у довіреності. У відповідності до положень статті 248 Цивільного кодексу України, представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Статтею 249 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Відповідно до пункту 1.2. глави 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріуси посвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім'я однієї особи або кількох осіб за усним зверненням довірителя. Згідно з п. 6.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. За змістом п. 6.4. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви. Виходячи з аналізу наведених норм, суд вважає, що юридичне значення такого повідомлення полягає в тому, що довіреність, яка скасована, зберігає чинність щодо представника, особи, яку представляють, прав та обов'язків третьої особи, з якою представник уклав правочин до тих пір, допоки вони не довідаються або не матимуть змоги довідатися про скасування довіреності. З огляду на викладене, суд вважає, що вчинені Відповідачем № 1 від імені Позивача дії до 20.03.2014 року, є такими, що вчинені належним представником за наявності повного обсягу повноважень, визначених вказаною довіреністю. Вказані обставини також встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 04.06.2014 року по справі № 910/7252/14, яке набрало чинності, та які не потребують доказування в силу частини 3 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами підтверджуються наміри Позивача щодо відчуження 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «АКІВ» та, відповідно, вихід Позивача із товариства, а особа, яка вчиняла оспорюваний правочин від імені Позивача, була наділена необхідним обсягом цивільної дієздатності. Щодо доводів Позивача в частині того, що на момент укладання спірного правочину, Відповідачі перебували за межами України, суд їх до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не доведені належними і допустимими доказами. За таких обставин, оскільки позов є необґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. З урахуванням викладеного, на підставі статтей 202, 203, 215, 237, 244, 247, 248 Цивільного кодексу України, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5,

Outcome: dismissed