Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зазначеним позовом, який надалі уточнили та в уточненому позові просять суд встановити факт припинення спільного проживання та ведення спільного господарства між подружжям [PERSON] та [PERSON] починаючи з моменту зняття з реєстрації, тобто з 21.04.1981 року та виїзду [PERSON] на постійне місце проживання до Росії, по 18.06.1987 року, тобто по час розірвання шлюбу з [PERSON]; визнати [PERSON] членом сім'ї члена кооперативу «Рассвет-18», [PERSON], починаючи з 21.04.1981 року по 15.01.1988 року, тобто по момент укладення шлюбу [PERSON] з [PERSON]; визнати 1/2 частину паєнагромадження 1/2 частиною квартири [ADDRESS], вступний пайовий внесок у розмірі 3600 рублів, як майно нажите за життя [PERSON], який помер [INFO], під час роздільного проживання з дружиною [PERSON] при фактичному припиненні шлюбу; визнати 1/2 частину паєнагромадження 1/2 частиною квартири [ADDRESS] як спільне сумісне майно набуте за життя членом кооперативу [PERSON], який помер [INFO], та членом сім'ї з 21.04.1981 року, а з 15.01.1988 року дружиною - [PERSON], в рівних частках по 1/4 частині кожному; визнати за [PERSON] право власності на 14 частину кооперативної квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 3/16 частини кооперативної квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 3/16 частини кооперативної квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на 3/16 частини кооперативної квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В обгрунтування своїх уточнених позовних вимог позивачі вказали, що 31.12.1971 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Згідно з ордером №794 від 17.02.1980 року [PERSON] та члени його сім'ї: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] отримали кооперативну квартиру [ADDRESS]. Вступний пайовий внесок у розмірі 3600 рублів був внесений у 1977 році. Наприкінці 1980 року між [PERSON] та [PERSON] подружні відносини припинились, вони не вели сумісного господарства, не було у них прав та обов'язків притаманних подружжю, а 21.04.1981 року [PERSON] разом з дочкою [PERSON] знялась з реєстраційного обліку з вказаної квартири та виїхала проживати у Росію. На час виїзду [PERSON] поділ майна подружжя відбувся, оскільки [PERSON] усі речі в контейнері вивезла до Росії на постійне місце проживання. За період сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] був сплачений лише перший пайовий вступний внесок у розмірі 3600 рублів, що складає 47/100 частки від повної вартості квартири - 7603 рублів. 28.04.1981 року [PERSON] була виключена із членів кооперативу. [PERSON] також зазначила, що з літа 1981 року вона стала жити однією сім'єю, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, з [PERSON], вони вели сумісне господарство, мали спільний побут та бюджет. 04.12.1981 року вона була зареєстрована в квартирі [ADDRESS]. Проживаючи однією сім'єю, не перебуваючи в шлюбі, у них народились діти - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. За час проживання однією сім'єю не перебуваючи в шлюбі вони сплачували пайові внески за спільні гроші, які отримували внаслідок спільної праці, а 15.01.1987 року, на зборах членів ЖБК, [PERSON] була включена до членів кооперативу. 18.06.1987 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу ними в 1987 році був сплачений пайовий внесок у розмірі 327 рублів. 15.01.1988 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] В шлюбі вони продовжували сплачувати пайові внески та у 1991 році сплатили останній пайовий внесок. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина. Так, відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадщину прийняли спадкоємці першої черги: [PERSON], як дружина спадкодавця, [PERSON] та [PERSON], а також [PERSON], дочка від першого шлюбу, як діти спадкодавця. Однак, звернувшись до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] отримала відмову у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно та наявністю спору щодо спадкового майна з [PERSON], у в'язку з чим позивачі вимушені були звернутись до суду з даним позовом. [PERSON], в свою чергу, звернулась до суду з позовом про визнання права власності на частину квартири, який надалі уточнила та в уточненому позові просить суд визнати, що їй належить 3/8 частини квартири у паєнагромадженні у виплаті внеску за квартиру [ADDRESS], та визнати за нею право власності на 3/8 частини вказаної квартири. В обгрунтування своїх уточнених позовних вимог [PERSON] вказала, що 31.12.1971 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був розірваний 18.06.1987 року. В 1977 році вони з чоловіком отримали кооперативну квартиру [ADDRESS]. В період шлюбу вона з чоловіком сплатили фактично 3/4 частини паю за квартиру, у зв'язку з чим вона має право на 3/8 частки квартири [ADDRESS]. Представник [PERSON] в судове засідання надав письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності, а в разі неявки відповідачів - ухвалити рішення при заочному розгляді справи. [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з`явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник ЖБК «Рассвет18» в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що не заперечує проти позову [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 31.12.1971 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а.с.62 т.1). 17.02.1980 року [PERSON] та члени його сім'ї: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] на підставі рішення виконкому Саксаганської ради народних депутатів м. Кривого Рогу від 01.02.1980 року отримали ордер №794 на кооперативну квартиру [ADDRESS] (а.с.18 т.1). Згідно довідки від 25.06.2009 року, перший внесок за вказану квартиру у розмірі 3600 рублів був сплачений 27.10.1977 року (а.с.65 т.1). Як убачається з матеріалів справи, 21.04.1981 року [PERSON] разом з дочкою [PERSON], яка надалі змінила прізвище на «[PERSON]», знялись з реєстраційного обліку з квартири та виїхали на простійне місце проживання за межі України - у Росію. Виїжджаючи на постійне місце проживання, за межі України, [PERSON] контейнером перевезла свої речі, меблі та інші речи домашнього вжитку. Тому суд уважає, що з цього часу фактично шлюбні відносини між подружжям припинились та фактично за домовленістю сторін було поділено майно подружжя. Так, за час сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] ними був сплачений перший пайовий вступний внесок у розмірі 3600 рублів, що складає 47/100 частки від повної вартості квартири - 7603 рублів. 28.04.1981 року [PERSON] була виключена із членів кооперативу «Рассвет-18». Згідно пп. 6, 6-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст.ст. 15, 17 Закону України «Про власність», ст.ст. 22, 24, 28, 29 КпШС України, ст. 146 ЖК Української РСР та п. 43 Примірного статуту ЖБК ураховуючи таке: а) пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Відповідно до п. 53 Примірного статуту ЖБК особі, яка вибула з житлово-будівельного кооперативу, повертається внесена нею сума паєнагромадження. У зв'язку з викладеним, при вибутті [PERSON] з житлово-будівельного кооперативу, вона мала право лише на отримання грошової компенсації у розмірі 1800 рублів, тобто на 1/2 частину паєнагромадження, оскільки на той час пай у повному обсязі внесений не був. 04.12.1981 року [PERSON] була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а.с.9 т.1). Як убачається з матеріалів справи, проживаючи однією сім'єю, не перебуваючи в шлюбі, у [PERSON] та [PERSON] народились діти: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.22-25 т.1). Згідно довідки від 03.08.2010 року, [PERSON], проживаючи однією сім'єю з [PERSON], сплачували пайові внески з грудня 1981 року по грудень 1991 року, загальна сума яких становила 4003 рублів (а.с.95 т.1). 15.01.1987 року [PERSON], на зборах членів ЖБК «Рассвет-18», була включена до членів кооперативу. 18.06.1987 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.27 т.1). 15.01.1988 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.26 т.1). Згідно довідки від 25.06.2009 року, в шлюбі ними були сплачені пайові внески: в 1988 році - 324 рублів; в 1989 році - 324 рублів; в 1990 році - 324 рублів; в 1991 році - 324 рублів; останній пайовий внесок був сплачений 28.12.1991 року у розмірі 682 рублів (а.с.65 т.1). Після сплати повного пайового внеску за вказану вище квартиру право власності на неї зареєстроване не було. [INFO] [PERSON] помер (а.с.28 т.1). Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) спадщину прийняли спадкоємці першої черги: [PERSON], як дружина спадкодавця, [PERSON], [PERSON], як сини спадкодавця, та [PERSON], як дочка спадкодавця від першого шлюбу. Однак, між [PERSON] та [PERSON] виник спір щодо спадкового майна, у зв'язку з чим вони звернулись до суду. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Згідно до ч. 2 ст. 28 КпШС України суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до п. 53 Примірного статуту ЖБК особі, яка вибула з житлово-будівельного кооперативу, повертається внесена нею сума паєнагромадження. Таким чином, аналізуючи вказані норми права суд доходить до висновку, що після того, як [PERSON] була виключена із членів кооперативу, у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання у Росію, вона мала право лише на отримання грошової компенсації у розмірі 1/2 частини паєнагромадження, яка на той час складала 1800 рублів, а не на визнання за нею права власності на спірну квартиру, так як на час її виключення із членів кооперативу був сплачений лише первинний внесок, а не повна сума в паєнагромадженні, яка у повному обсязі була сплачена лише в 1991 році, в період перебування в зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] Суд також зазначає, що викладені в позові [PERSON] обставини, що вона з часу переїзду на постійне місце проживання до Росії, тобто з квітня 1981 року, по момент розірвання шлюбу з [PERSON], тобто по 18.06.1987 року, висилала чоловіку гроші для сплати пайових внесків, належними доказами не підтверджені. Окрім того, у відповідності до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління та володіння спадкові майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття. Так, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, так як фактично управляли та розпоряджались спадковим майном - квартирою та речами, які знаходились у квартирі, частина якої є спадковим майном, проживали у квартирі, та були і ній зареєстровані. [PERSON] також прийняла спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983 року у випадках смерті після 01.07.1990 року члена житлово-будівельного, дачно-будівельного або гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, якщо на час смерті спадкодавцем був повністю внесений пайовий внесок - спадщина відкривається відповідно на квартиру, дачу, гараж, садовий будиночок, інші будівлі і насадження. З урахуванням викладеного суд уважає, що на час відкриття спадщини, спадкодавцем було виплачено особисто 1/2 частина (47/100) паєнагромадження, 1/2 (53/100) частина - перебуваючи у шлюбі з [PERSON], а тому виходячи із вказаних часток повинен бути поділ спадщини наступним чином: 1/4 частина кооперативної квартири як особисте майно [PERSON], частка спільного майна подружжя, а 3/4 частини квартири повинні бути поділені між спадкоємцями в рівних частках по 3/16 частини квартири. Між тим, згідно до ч. 3 ст. 29 КпШС України для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Так, [PERSON] подала заяву про застосування строку позовної давності по позову [PERSON], в яків вказує, що [PERSON] не надала суду жодного доказу, стосовно поважності причини пропуску строку позовної давності, оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний ще 18.06.1987 року, а тому строк позовної давності щодо поділу майна подружжя закінчився ще 19.06.1990 року. Суд також вважає, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту припинення спільного проживання та ведення спільного господарства між подружжям [PERSON] та [PERSON] з 21.04.1981 року по 18.06.1987 року, є обґрунтованими, оскільки встановлено, що [PERSON] в квітні 1981 року була виключена з членів кооперативу, у зв'язку з переїздом до іншого місця проживання - Росії та 21.04.1981 року була знята з реєстрації місця проживання. Разом з тим, суд також вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] щодо визнання її членом сім'ї члена кооперативу «Рассвет-18» [PERSON], починаючи з 21.04.1981 року по 15.01.1988 року, так як остання в цей час проживала та була зареєстрована з [PERSON] за однією адресою, а також в цей період у них народились діти. Щодо позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на частину квартири, суд зазначає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, у зв'язку з тим, що судом встановлено, що під час сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] та за час, коли [PERSON] була членом кооперативу, було сплачено лише 3600 рублів в паєнагромадженні, що складає 47/100 частини в паєнагромадженні, тоді як за час сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] було сплачено 53/100 частини в паєнагромадженні. На підставі викладеного,

Outcome: approved