Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

[PERSON] 05 березня 2020 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Сектора реєстраційної роботи ЦНАП виконавчого комітету Ковельської міської ради, третя особа - КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу рішенням Ковельського міського суду від 26.01.1990 року виділено в користування кімната площею 11.7 кв.м. в квартирі спільного заселення [ADDRESS] та розпорядженням відділу житлово-комунального господарства м. Ковелі від 24 травня 2000 року за номером № [NUMBER] передано у власність приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS] порядку, встановленому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду. На підставі даного розпорядження видано Свідоцтво про право власності на житло, яке 03.08.2000 року було зареєстроване у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації, про що було зроблено запис до реєстрової книги за № 13337. Також, крім позивача співвласниками приміщень квартири спільного заселення є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право власності яких зареєстроване на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження відділу розподілу та приватизації житла виконавчого комітету міської ради від 22.02.2006 року за №7081 за адресою що і в позивача [ADDRESS] . В спільному користуванні у сторін перебувають коридор, кладова, кухня, ванна та вбиральня. В 2017 року позивач вирішив реалізувати свою приватизовану кімнату та відмовитись на користь відповідачів від приміщень спільного користування , а саме : кухні площею 2,0 кв.м., ванної кімнати площею 0,6 кв.м., вбиральні площею 0,2 кв.м., коридора площею 2,8 кв.м., вбудованої шафи площею 0,2 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м., звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 09.03.2017 року №101 належній йому кімнаті площею 11.7 кв.м. у вказаній квартирі присвоєно номер «57-а». При оформленні документів позивач втратив правовстановлюючий документ , а саме Свідоцтво про право власності на житло. В подальшому за його зверненням Орган приватизації - відділу обліку, розподілу та приватизації житла виконавчого комітету Ковельської міської ради видав йому Дублікат Свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 2000 року в якому вказано що житлова площа квартири ( кімнат) становить 11.7 кв.м., загальна площа становить 20.7 кв.м.. Свідоцтво видано на підставі розпорядження від 24.05.2000 року [NUMBER]. Оформивши технічний паспорт на належну йому квартиру він звернувся до Любомльського ЦНАП для оформлення дублікату Свідоцтва про право власності на житло, але держреєстратор відмовив йому, покликавшись, на відповідь КП ВОБТІ про наявність двох записів про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за різними особами . Після чого , він звернувся до сектору реєстраційної роботи ЦНАП виконавчого комітету Ковельської міської ради із проханням зареєструвати Свідоцтва про право власності на житло зі змінами, але йому було відмовлено із посиланням на те, що існують наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Отже, позивач позбавлений права зареєструвати своє право власності із іншим адресним номером. На підтвердження факту, що приватизація квартири була проведена як квартира спільного заселення ним отримано копії матеріалів приватизаційної справи на квартиру, з яких вбачається що приватизація даної квартири здійснювалась у відповідності до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» за його письмовою заявою . Отже 03.08.2000 року позивач зареєстрував право власності згідно Свідоцтва про право власності на житло у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації, про що було зроблено запис до реєстрової книги за №13337. З метою з`ясування правового режиму реєстрації майна позивач звертався до Ковельського ЦНАПу для реєстрації права власності квартири, але йому було відмовлено так як є два наявні записи про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . З наведених підстав та з посиланням на приписи Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивач просить скасувати державну реєстрацію права власності на приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації, запис до реєстрової книги №13337 від 03.08.2000 року згідно Свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження відділу у житлово-комунального господарства від 24.05.2000 року за [NUMBER]. Ухвалою суду від 10.03.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків провадження у справі було відкрито 26.03.2020року та призначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. 22.05.2020 року позивачем [PERSON] уточнено позовні вимоги , просить скасувати державну реєстрацію права власності на приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації, запис до реєстрової книги за №13337 від 03.08.2000 року згідно Свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження відділу житлово-комунального господарства від 24.05.2000 року за [NUMBER] та визнати право власності на приміщення квартири спільного заселення за [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на житло, яке розташоване за адресою [ADDRESS] . Сторони у підготовче судове засідання не з`явились, хоча, кожна зокрема, належно повідомлені. Попередньо подавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивач у поданій заяві зазначив , що позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідачі у підготовче судове засідання не зявились, попередньо, кожен зокрема, подав до суду заяви в яких просять справу розглянути у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати без їх участі, не заперечує проводити розгляд за наявними матеріалами справи. За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів згідно ст.247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази, зібрані у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до задоволення. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачами не суперечять закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом ч. ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Ковельського міського суду від 26.01.1990 року [PERSON] виділено в користування кімнату площею 11.7 кв.м. в квартирі спільного заселення [ADDRESS] . З матеріалів справи слідує, що [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 травня 2000 року ( Дублікат) , виданого згідно розпорядження відділу житлово-комунального господарства м. Ковелі від 24 травня 2000 року за номером № [NUMBER] передано у власність приміщення квартири спільного заселення житловою площею 11,7 кв.м. , загальною площею 20,7 кв.м., в спільному користуванні : коридор 11.7 кв.м., кладова 1.0 кв.м., кухня площею 8,6 кв.м., ванна площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м..Загальна площа збільшена на 2.3 кв.м. за рахунок площі балкона. Даний факт стверджується Випискою з інвентаризаційних матеріалів вихідний №3169 від 02.11.2015р. Крім того, встановлено, що станом на 31.12.2012 року право власності на приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , право власності яких зареєстроване на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження відділу розподілу та приватизації житла виконавчого комітету міської ради від 22.02.2006 року за №7081. Загальна площа за вище вказаною адресою приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS] становить 58,3кв.м. , житлова 38,2 кв.м. , приміщення в спільному користуванні співпадають з вищевказаними. Даний факт стверджується листом начальника КП «ВОБТІ`від 06.07.2017 року. Станом на 31.12.2012 р. право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не зареєстровано , технічна інвентаризація не проводилась. Згідно рішення виконавчого комітету Ковельської міської ради №101 від 09.03.2017 року кімнаті площею 11.70 кв.м., яка належить [PERSON] присвоєно номер « [ADDRESS] . Як вбачається з заяви зареєстрованої від 24.05.2000 року [PERSON] розпочав процедуру приватизації, виготовивши технічний паспорт на кімнату [ADDRESS] , але дії не завершив, оскільки втратив правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомого майна, а Дублікат видали із новою адресою , що призвело до неможливості зареєструвати його. Отже, внаслідок чого в подальшому було виявлено два записи про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за різними особами та на підставі різних правовстановлюючих документів, що стверджується відповіддю завідувача сектору реєстраційної роботи ЦНАП виконавчого комітету Ковельської міської ради, що стало підставою для відмови в державній реєстрації. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може буті протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності гарантується Конституцією України і захищається способами, встановленими законодавством. Єдиним шляхом відновлення порушених прав на житло є звернення до суду із позовом про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Положеннями статті 357 Цивільного кодексу України регулюються правовідносини щодо визначення часток у праві спільної часткової власності, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до вимог частини 4 статті 368 Цивільного кодексу України - майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі . Відповідно до вимог статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах , що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконного набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог статті 392 Цивільного кодексу України вразі відсутності документів на право власності, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, підлягають до задоволення вимоги про скасування державної реєстрації право власності на приміщення квартири спільного заселення [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] у Волинському обласному бюро технічної інвентаризації, запис до реєстрової книги №13337 від 03.08.2000 року згідно Свідоцтва про право власності на житло виданого на підставі розпорядження відділу у житлово-комунального господарства від 24.05.2000 року за [NUMBER], оскільки існування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідного запису, перешкоджає позивачу реалізувати своє право на реєстрацію своєї частини майна. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: approved