Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

[PERSON] 14.07.2020р. звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] в її користь аліментів на утримання непрацездатної доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, починаючи з 14.07.2020р. пожиттєво. Позовну заяву обґрунтовує тим, що згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13.06.2003 року відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти в її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно починаючи з 04.08.2003 року і до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Франківського районного суду м. Львова з відповідач зобов`язаний сплачувати додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 15% всіх видів заробітку, однак не менше 1 прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 02.08.2006р. і до досягнення нею повноліття. 20.08.2018р. Залізничний районний суд м. Львова змінив розмір аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1500грн. з подальшою індексацією стягнуваних сум відповідно до закону. Позивачка ствердила у позові, що аліменти та додаткові витрати відповідачем тривалий час не сплачувалися. З метою уникнення обов`язку щодо утримання дитини, відповідач подав в Залізничний районний суд м. Львова позов про виключення з актового запису відомостей про його батьківство відносно [PERSON] . Рішенням від 03.06.2020р. йому відмовлено у задоволенні позову. Позивачка зазначає, що донька [PERSON] є інвалідом з дитинства, після досягнення повноліття їй встановлено групу інвалідності І підгрупи А безтерміново. [PERSON] проживає з матір`ю, яка є її законним представником. Батько [PERSON] згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15.04.2011р. позбавлений батьківський прав щодо доньки. [PERSON] є непрацездатною, не розмовляє, має труднощі у ковтанні та не може обходитися без сторонньої допомоги. Для її утримання та забезпечення належного проживання коштів у позивачки недостатньо. Цілодобовий догляд за [PERSON] здійснює її матір та бабуся. Таким чином, позивачка не має змоги повноцінно працювати та самостійно нести витрати на утримання доньки. Стверджує, що відповідач не цікавиться життям доньки, матеріально не забезпечує її, хоча є працездатним, має іншу сім`ю та двоє дітей з гр. [PERSON] . Враховуючи наведене, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання непрацездатної доньки. Позов пред`явлено на підставі ст.ст.191,198,200 СК України. Ухвалою від 02.09.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 02.11.2020р. представник відповідача [PERSON] направила на адресу суду відзив на позов, в якому просила відмовити у його задоволенні, оскільки [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] , що було встановлено в процесі розгляду Залізничним районним судом м. Львова справи №462/2757/18 про виключення з актового запису відомостей про батьківство на підставі висновку ЛНДЕКЦ МВС України від 26.04.2019р. №10/227. Крім того, [PERSON] на даний час не працевлаштований, має на утриманні двоє дітей від іншого шлюбу: сина-інваліда та доньку та вважає, що він добросовісно виконує батьківські обов`язки щодо своїх дітей, довгий час утримував і доньку позивачки [PERSON] . Проте дізнавшись про факт відсутності кровного споріднення між ним та [PERSON] , вважає недоцільним сплачувати аліменти на її утримання. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, з мотивів, наведених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується Свідоцтвом про народження. Шлюб між сторонами розірвано, про що зроблено актовий запис 27.05.2004р. Відповідач [PERSON] згідно рішення Шевченківського районного суду м. Льова від 15.04.2011р. позбавлений батьківський прав щодо [PERSON] [PERSON] є інвалідом з дитинства, після досягнення повноліття їй встановлено І-у групу інвалідності підгрупи А безтерміново. Даний факт стверджується довідкою огляду МСЕК від 12.07.2019р. та посвідченням серії [NUMBER] від 16.08.2019р. [PERSON] проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є законним представником [PERSON] . Згідно рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13.06.2003 року відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше ніж 1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно починаючи з 04.08.2003 року і до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Франківського районного суду м. Львова з відповідач зобов`язаний сплачувати додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 15% всіх видів заробітку, однак не менше 1 прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 02.08.2006р. і до досягнення нею повноліття. 20.08.2018р. рішенням Залізничного районного суду м. Львова змінено розмір аліментів, визначено їх у розмірі 1500грн., з подальшою індексацією стягуваних сум відповідно до закону. В судовому засіданні в якості свідка було допитано позивачку, яка пояснила, що у зв`язку з інвалідністю донька [PERSON] не розмовляє, має проблеми із ковтанням, її треба годувати, одягати підгузки, відтак, вона потребує цілодобового догляду. У зв`язку з цим, позивачка не може повноцінно працевлаштуватися. Отримує соціальну допомогу на доньку в розмірі 3400грн. При тому, курс лікування доньки на рік становить 25000грн. Відповідно до ст.ст.198, 199 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син. Згідно із ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У даній справі суд враховує наявність у відповідача ще двох неповнолітніх дітей, одна з яких [INFO] є дитиною-інвалідом. Суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є достатнім для забезпечення її потреб. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved