Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

[PERSON] 10 жовтня 2017 року пред'явила позов до Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) у розмірі середньої земельної частки (паю) по Погірцівській сільській раді із земель запасу Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що 7 квітня 1995 року вона була прийнята в Задністрянську селянську спілку завідувачем їдальні і на цій посаді вона працювала до 30 березня 2000 року, тобто, була зайнята у соціальній сфері, але під час розпаювання земель селянської спілки їй, позивачу, як працівнику громадського харчування та працівнику соціальної сфери не була передана відповідна земельна частка (пай). Із приводу включення її у списки осіб, котрим передається така частка вона неодноразово зверталася до Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області та Самбірської РДА, однак, їй було відмовлено, а сільською радою повідомлено, що питання щодо додаткового включення її в списки розглядалося конкурсною комісією при РДА, яка на даний час не діє та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. До участі у справі залучено як співвідповідача Самбірську районну державну адміністрацію. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області позов визнав з підстав, наведених позивачем. Від відповідача Самбірської районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника та про застосування строків позовної давності. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 6 ЗК України 1992 року, у редакції яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоров'я, культури, побутового обслуговування населення, зв'язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб. Із трудової книжки вбачається, що [PERSON] 7 квітня 1995 року була прийнята в Задністрянську селянську спілку на посаду завідувача їдальнею (а.с. 4-7). Із відповіді Самбірської РДА та Львівського обласного управління земельних ресурсів відомо, що [PERSON] не була включена у списки осіб під час розпаювання земель, переданих у колективну власність Задністрянської селянської спілки і їй було відмовлено у додатковому включенні в списки осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) (а.с. 8, 9). Отже, [PERSON], як особа зайнята у соціальній сфері, мала право на одержання середньої земельної частки (паю) і безпідставно не була включена у списки осіб під час розпаювання земель, переданих у колективну власність Задністрянської селянської спілки Статтею 5 ЗК України 1992 року було встановлено, що сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Згідно ст. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Ураховуючи наведене, порушене право [PERSON] на земельну частку (пай) підлягає захисту шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності Задністрянської селянської спілки, на території Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Погірцівської сільської ради Самбірського району, вбачається, середній розмір земельної частки(паю) становить 1, 89 га. ( а. с. 10). Суд відхиляє посилання Самбірської РДА на застосування у даному спорі наслідків пропущення позовної давності, оскільки у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Outcome: approved