Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог вказують, що вони проживають убудинку [ADDRESS] та відкрито та безперервно володіють цим нерухомим майном та використовують його для власних потреб за функціональним призначенням протягом 19 років, що підтверджується відповідною довідкою Тучинської сільської ради Гощанського району Рівненської області. Вказаний житловий будинок належав на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується довідкою Тучинської сільської ради № 397 /02-26 від 18.03.2020. Позивач вказує, що будь-яких спадкоємців у [PERSON] немає: дружина - [PERSON] , 1923 року народження, померла [INFO] , син - [PERSON] , 1956 року народження, помер [INFO] , зазначений об`єкт нерухомості немає власника, а Позивач [PERSON] , з 2001 року утримує будинковолодіння після смерті [PERSON] до сьогоднішнього дня, проживає у вищевказаному будинку понад 19 р., здійснює спільно з [PERSON] , здійснює поточний ремонт. Тому, просять визнати на ними право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач[PERSON] в судове засідання не з`явився. До проведення судового засідання подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, відмовляється від позовних вимог на користь [PERSON] , просить позов задовольнити та визнати право власності за [PERSON] . Позивач[PERSON] в судове засідання не з`явився. До проведення судового засідання подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. До проведення судового засідання представник Тучинської сільської ради Гощанського району подав до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позовних вимог немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає залишенню без розгляду, оскільки від нього надійшла відповідна заява. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 01.07.2010 р. в [ADDRESS] . Встановлено, що спадкодавцями [PERSON] , 1926 р.н., [PERSON] , 1923 р.н., [PERSON] , 1956 р.н., заповіт не складався в Тучинській сільській раді, що стверджується довідкою Тучинської сільської ради від 18.03.2020. Встановлено, що [PERSON] , 1971 р.н., користувався і володів покинутим житловим будинком в [ADDRESS] , з 2001 р., що стверджується довідкою Тучинської сільської ради від 18.03.2020. Встановлено, що позивачі проживають та утримують будинок понад 19 років та утримує будинковолодіння в [ADDRESS] , що стверджується довідкою Тучинської сільської ради від 18.03.2020. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав. Враховуючи, що позивачі [PERSON] , [PERSON] добросовісно заволоділа майном понад 19 років, продовжують відкрито, безперервно проживати у житловому будинку по[ADDRESS] , проводить ремонт будинку, суд вважає, що їх позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок та господарські споруди, за набувальною давністю, підлягають задоволенню.

Outcome: approved