Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

[PERSON] 03.02.15 р. звернулась позовом до ДП «Чернігівторф» про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 травня 2014 року по 26 січня 2015 року у сумі 15676,20 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона у період з 16 серпня 1988 року по 26 липня 2013 року працювала на посаді касира у філії «Смолинський торфозавод» ДП «Чернігівторф» і при звільненні за скороченням займаної посади, згідно п.1 ст.40 КЗпП України, з нею не було проведено повний розрахунок, зокрема не виплачено заборговану заробітну плату, компенсацію та вихідну допомогу на загальну суму 12347,09 грн. За рішенням суду указана заборгованість була стягнута, однак сторона відповідача її не погасила, внаслідок чого позивачу рішеннями суду від 12 грудня 2013 року, 10 квітня 2014 року та 19 травня 2014 року стягувався середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 29 липня 2013 року по 30 квітня 2014 року. Оскільки заборгованість не була погашена у період з 01 травня 2014 року по 26 січня 2015 року, то позивач посилаючись на приписи ст.117 КЗпП України та ПКМУ №100 від 08.02.1995 року, просить стягнути на її користь 15676,20 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з розрахунку 87,09 грн - середньоденна зарплата, 180 робочі дні затримки. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила вирішити спір згідно Закону, підтвердила ту обставину, що сама заборгованість по заробітній платі їй була повністю виплачена у червні 2014 року, залишається не виплаченою частина середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що розрахунок повинен бути зроблений лише з 1 травня 2014 року і до 24 червня 2014 року, дати коли ВДВС була перерахована позивачу заборгованість по заробітній платі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов [PERSON] є частково обґрунтованим і відповідно таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з ДП «Чернігівторф» філія Смолинський торфозавод, звільнена з роботи 26 липня 2013 року у зв'язку із скороченням посади за п.1 ст.40 КЗпП України. /а.с.7-10/ Статтею ст.116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум, у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно судового наказу від 12 серпня 2013 року та рішення Чернігівського районного суду від 16 вересня 2013 року, які набрали чинності, було стягнуто з ДП «Чернігівторф» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі загалом у сумі 12347,09 грн. Рішеннями Чернігівського районного суду від 12 грудня 2013 року, 10 квітня 2014 року, 19 травня 2014 року, які набрали чинності, було стягнуто з ДП «Чернігівторф» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 липня 2013 року по 30 квітня 2014 року у загальному розмірі 13640,37 грн. З листа №701А/3 Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУ юстиції у Чернігівській області від 19 лютого 2015 року вбачається, що остаточно саме заборгованість по заробітній платі [PERSON] була перерахована 24 червня 2014 року. Отже, у судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 травня по 23 червня 2014 року включно, зважаючи на попередні рішення суду та день остаточного розрахунку, яким є 24 червня 2014 року. Як вже зазначалось судом, позивач просить суд стягнути з відповідача, посилаючись на приписи ст.117 КЗпП України та ПКМУ №100 від 08.02.1995 року, 15676,20 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 1 травня 2014 року по 26 січня 2015 року, з розрахунку 87,09 грн - середньоденна зарплата, 180 робочі дні затримки. Оскільки у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт затримки у розрахунку звільненому працівнику, то позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, лише на суму 3135,24 грн, з розрахунку 87,09 грн - середньоденна зарплата, 36 робочих днів - період затримки (87,09 х 36), що відповідає встановленим обставинам справи та приписам Постанови КМ України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Приймаючи рішення у даній справі суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові суду №6-144ц13 від 29 січня 2014 року, прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України. У світлі викладеного суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Оскільки при подачі позову до суду позивача звільнено від сплати судового збору, то у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 243,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial