Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися із позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 11.09.2007 року між АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №51-07/02. Відповідно до даного договору іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно, яке належить позивачам на праві спільної сумісної власності, а саме квартиру [ADDRESS]. В день підписання договору позивачі передали відповідачу документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно. У зв'язку з визнанням недійсним договору іпотеки та можливості здійснювати свої правомочності власників квартирою - володіння, користування та розпорядження нею, [PERSON] 10.07.2014 р. звернулася до відповідача про повернення оригіналів документів, однак їй було відмовлено. На підставі наведеного просять суд, зобов'язати ПАТ АБ «Укргазбанк» повернути позивачам оригінали правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], а саме: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Луцької міської ради 09.11.2006 р. на підставі його ж рішення №571-1 від 02.11.2006 р., Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12589642 від 21.11.2006 р., будинкова книга А№ 65149 та технічний паспорт на квартиру. Крім того, просить суд з відповідача на користь позивачів стягнути судові витрати по справі. Представник позивачів в судове засідання подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності просить суд позов задовольнити із підстав зазначених у заяві. Представник відповідача в судове засідання подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов не визнає та заперечує проти його задоволення Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 11 вересня 2007 року між АБ «Укргазбанк», як іпотекодержателем, та [PERSON], як іпотекодацем, було укладено Договір іпотеки № 51-07/02 без оформлення заставної, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 2283 (а.с. 5-7). Відповідно до умов Договору іпотеки іпотекодавець передала в іпотеку нерухоме майно, яке належить позивачам на праві спільної сумісної власності, а саме квартиру [ADDRESS]. В день підписання Договору іпотеки іпотекодавцем було передано іпотекодержателю оригінали документів, що підтверджували право власності іпотекодавця на таке майно, а саме: Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Луцької міської ради 09.11.2006 р. на підставі його ж рішення № 571-1 від 02.11.2006 р., Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12589642 від 21.11.2006 р., будинкова книга А№ 65149, технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] від 24.10.2006 р. Рішенням апеляційного суду Волинської області від 25.12.2013 р. визнано недійсним договір іпотеки № 51-07/02 укладений 11.09.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2283, предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 8-10). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 р. касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» відхилено, рішення апеляційного суду Волинської області від 25 грудня 2013 року залишено без змін (а.с.. 11-12). У зв'язку з визнанням недійсним вищевказаного договору іпотеки недійсним та для можливості здійснювати свої правомочності власників квартири - володіння, користування та розпорядження нею (переукладення договорів з комунальними службами, укладення нових договорів, можливості провести реконструкцію квартири, можливості зареєструвати місце проживання своїх рідних, здачі в оренду частини квартири тощо) [PERSON] 10.07.2014 р. звернулася з заявою про повернення вищевказаних документів до Волинської обласної дирекції АБ «Укргазбанк». 22.08.2014 р. [PERSON] було отримано відповідь з банку про те, що вирішення питання щодо повернення документів є неможливим, поки не вирішиться питання про відповідальність осіб, причетних до вчинення порушень закону під час укладення та нотаріального посвідчення договору іпотеки № 51-07/02 від 11.09.2007 р., та про стягнення завданих банку збитків (а.с. 13). Виходячи з положень ст.186 ЦК України, правовстановлюючі документи є приналежністю до головної речі - об'єкта нерухомості (в даному випадку квартири). Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Ст. 398 ЦК України передбачено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Жодного договору, який би надавав банку право володіти правовстановлюючими документами на квартиру позивачів (договір зберігання, договір доручення тощо) не укладалося. Документи були передані банку та перебувають у його володінні без жодної правової підстави і відмова в поверненні таких документів є незаконною. Згідно вимог п.2 ч. 1 ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна. Статтею 400 ЦК України визначено, що недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Суд бере до уваги доводи представника відповідача про те, що будинкова книга А№ 65149 у банку відсутня, протилежного позивачами не доведено, а відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо витребування у відповідача правовстановлюючих документів на власну квартиру - є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Крім того,

Outcome: partial