Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище позовом до [PERSON] проусунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Посилався на те, що згідно договору дарування житлового будинку, укладеного 01.04.1996 року, [PERSON] стала власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул.Коцюбинського,14, с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області. В 2010 році між Романковецькою сільрадою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого власниця вказаного вище будинку стала орендатором земельної ділянки, на якій він розташований, площею 0,1164 га строком на 25 років. [PERSON] систематично виїжджає на заробітки до Російської Федерації. Черговий раз, повернувшись додому в с.Романківці навесні 2015 року, нею було помічено, що відповідачка самовільно захопила частину орендованої земельної ділянки, шляхом огородження та приєднання до домоволодіння де остання проживає. Звернувшись із відповідною заявою до сільської ради, позивачка отримала відповідь, де було розяснено про необхідність звернення до землевпорядної організації із питанням відновлення меж. Оскільки період перебування в Україні був обмежений, то в 2015 році [PERSON] не вдалось звернутись до відповідних організацій про захист своїх прав і вона вимушена була повернутись до РФ. Наступний раз, приїхавши додому навесні 2016 року, позивачка побачила, що [PERSON] не усунула самозахват землі. Так як спроба переконати відповідачку прибрати огорожу і звільнити землю в добровільному порядку не вдалась, то [PERSON] звернулась із відповідними заявами в Романковецьку сільраду та в поліцію. 05.05.2016 року комісією у складі землевпорядника сільради [PERSON], депутата сільради [PERSON] та техніка-виконавця землевпорядної організації «Велес-2011» [PERSON] було складено акт, яким встановлено і засвідчено факт побудови [PERSON] паркану на земельній ділянці, яка орендується [PERSON] Також, висновком перевірки за фактом звернення позивачки від 05.05.2016 року за підписом інспектора ВП КВП ГУ НП в Чернівецькій області лейтенанта поліції [PERSON] було розяснено про необхідність звернення до суду щодо захисту права на користування землею. 08.08.2016 року адвокатом [PERSON] було підготовлено проект заяви, який підписано [PERSON] і направлений в Державну інспекцію сільського господарства в Чернівецькій області щодо здійснення перевірки та фіксації факту самовільного зайняття земельної ділянки відповідачкою, а також притягнення її до відповідальності. Виїхавши на місце, працівники вказаної інспекції встановили, що [PERSON] самовільно зайняла та використовує частину земельної ділянки за адресою вул.Коцюбинського,14, с.Романківці Сокирянського району Чернівецької області, а також розпочали адміністративне провадження щодо останньої. На заяву адвоката [PERSON], з яким попередньо позивачкою було укладено договір про надання правової допомоги, із Державної інспекції сільського господарства в Чернівецькій області надіслано копії матеріалів про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності, а саме копії: акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства, схематичного плану земельної ділянки, протоколу про адміністративне правопорушення, припису про усунення правопорушення, пояснення відповідачки, постанови про накладення стягнення, акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства. Як вже було зазначено вище, приписом про усунення правопорушення на відповідачку було покладено обов'язок звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, але цей припис не був виконаний, що підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства. У відповідності до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. На даний момент [PERSON] не може реалізувати право користування орендованою землею, оскільки відповідачкою зайнята частина належної їй земельної ділянки і добровільно вона не погоджуються її звільнити. Просив усунути перешкоди [PERSON] з боку [PERSON] у користуванні частиною земельної ділянки, площею 0,0140га, кадастровий номер 7324088000:01:001:0722, яка розташована в с.Романківці, вул.Коцюбинського,14 Сокирянського району Чернівецької області, шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки та демонтажу встановленої на ній огорожі, яка складається із деревяних стовпів та металевої сітки, за власний рахунок. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву, у якій уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Не заперечив щодо ухвалення заочного рішення у справі.\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідачка [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася та про причини своєї неявки суд не повідомила. Узвязку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 01.04.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №167, позивачка [PERSON] є власником житлового будинку літ. «А» та належних до нього господарських будівель і споруд: літня кухня літ. «Б», огорожа №1-2, які розташовані в с.Романківці, вул.Коцюбинського,14 Сокирянського району Чернівецької області (а.с.7). Вказаний житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами. який належить позивачці [PERSON] на праві власності, розташований на земельній ділянці, площею 0,1164га, кадастровий номер 7324088000:01:001:0722, за адресою: с.Романківці вул.Коцюбинського,14 Сокирянського району Чернівецької області, користувачем якої є позивачка [PERSON] відповідно до договору оренди земельної ділянки від 30.08.2010 року, укладеного із Романковецькою сільською радою (а.с.8-11, 48-50). Згідно ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Як встановлено судом, відповідачка [PERSON], яка є суміжним землекористувачем, за відсутності відповідних правових підстав, передбачених зазначеною вище нормою закону, в 2015 року самовільно зайняла та по даний час фактично використовує частину земельної ділянки, площею 0,0140га, користувачем якої є позивачка [PERSON], встановивши на вказаній частині земельної ділянки огорожу, яка складається із деревяних стовпів та металевої сітки. Так, згідно проведеної Державною інспекцією сільського господарства в Чернівецькій області перевірки дотримання вимог земельного законодавства за зверненням позивачки [PERSON] встановлено, що відповідачка [PERSON] самовільно зайняла та використовує частину земельної ділянки, площею 0,0140га, яка розташована в с.Романківці вул.Коцюбинського,14 Сокирянського району Чернівецької області, та яку орендує [PERSON], шляхом огородження та приєднання до домогосподарства за адресою: с.Романківці, вул.Коцюбинського,16 Сокирянського району Чернівецької області (а.с.19-20). За самовільне зайняття вказаної вище частини земельної ділянки відносно відповідачки [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.53-1 КУпАП та винесено припис відповідно, яким зобовязано у 30-денний термін усунути порушення земельного законодавства шляхом звільнення самовільно зайнятої частини земельної ділянки (а.с.21-23). Внаслідок порушення вимог земельного законодавства, відповідачку [PERSON] на підставі постанови від 22.08.2016 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП із накладенням на неї штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.24). В установленому законом порядку вказана постанова відповідачкою [PERSON] не оскаржувалась. Як вбачається із акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.09.2016 року, відповідачка [PERSON] вимоги припису №00038 від 11.08.2016 року не виконала та не усунула порушення земельного законодавства (а.с.25). З огляду на встановлені судом обставини та вимоги закону, суд вважає доведеним факт самовільного зайняття відповідачкою [PERSON] частини земельної ділянки, користувачем якої є позивачка [PERSON], та чинення останній перешкод у користуванні частиною вказаної земельної ділянки шляхом встановлення на ній огорожі та фактичного її використання. Згідно ч.ч.2,3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Із урахуванням наведених вище обставин справи та вимог закону, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги до [PERSON] є обгрунтованими і підлягають задоволенню в повному обємі. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки понесені останньою та документально підтверджені судові витрати в розмірі 3051 грн. 20 коп.

Outcome: approved