Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON]) в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 18.09.2010 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу народилася донька, [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя подружжя не склалося та фактично припинено, спільне господарство не ведеться. Основною причиною розпаду сім'ї є різниця в поглядах на життя, у зв'язку з чим подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. В судовому засіданні представник позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала повністю. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 18.09.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 775. Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Так, сторони бажають розірвати шлюб, строк на примирення просили не надавати, представник позивача наполягає на розірванні шлюбу, а представник відповідача проти цього не заперечує, більш того, позов визнає та просить задовольнити. Як визначено у ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, більш того, представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечував, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved