Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання. 24 квітня 2015 року позивач та відповідач уклали шлюб, який на даний час не розірвано, однак позивач та відповідач разом не проживають. Від шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Позивачка у позовній заяві зазначила, що відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та додатково стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву в якій просила задовольнити позовні вимоги, розглянути справу заочно у разі неявки відповідача та у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, у заяві зазначив, що позов визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від свого доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як вже сплачує аліменти на утримання іншої своєї дитини відповідно до рішення суду, позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивача визнав в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач уклали шлюб 24 квітня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. На даний час дитина проживає разом з матір'ю. Позивач на даний час не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягненню нею трьохрічного віку. Відповідно до рішення Іванівського районного суду від 18.09.2012 року, відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/3 від частки свого доходу, але не менше 30% від прожиткового віку для дитини відповідного віку до 13.10.2026 року. Суд вирішуючи справу по суті, застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров'я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»: «Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний , духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст.150 СК України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Виходячи з принципу рівності обов'язку утримання батьками своїх дітей, наявності на утримання у відповідача неповнолітньої дитини, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитиною повноліття. Частиною 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи обставини, викладені у позовній заяві, також той факт, що відповідач повністю визнав дані позовні вимоги, суд приходить до висновку про необхідність задоволення в повному обсязі вимог позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч.3 ст.88 ЦПК України вбачається, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 640 грн. 00 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial