Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до [PERSON] міської ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності: за [PERSON] право власності на 2/5 частки житлового будинку з літньою кухнею та прибудовами, який знаходиться за адресою: вул. Ладичин, 32, с. Колодіївка Підволочиський район Тернопільської області (1/5 в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 05 листопада 2009 року, 1/5 частина, - як за членом колгоспного двору); [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/5 частку (за кожним) житлового будинку з літньою кухнею та прибудовами, який знаходиться за адресою: вул. Ладичин, 32, с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, як за членами колгоспного двору. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що зазначене будинковолодіння відносилось до колгоспного двору і складалось з 5 членів сімї:\~[PERSON] - голови двору, разом з якою у відповідності до довідки, виданої Підволочиським державним архівом 14 червня 2018 року №531 проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], виходячи з рівності членів двору, їм належало по 1/5 частці майна. Після смерті [PERSON], яка померла 05 листопада 2009 року, спадщину прийняла дочка померлої [PERSON], проте при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із належністю будинковолодіння до колгоспного двору, форма власності якого не передбачена чинним законодавством. Враховуючи те, що в позасудовому порядку позивачі захистити свої права на мають можливості, просять позов задовольнити. В судове засідання позивачі не зявилися, подали заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути у їх відсутності. Крім того позивач [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог та, окрім раніше заявлених, просить встановити факт належності свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1991 року виконкомом Колодіївської сільської ради народних депутатів Підволочиського району Тернопільської області, яке оформлене 24 вересня 1991 року за № 52 - [PERSON], померлій 05 листопада 2009 року. Представник відповідача\~[PERSON] міської ради Тернопільської області у судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно довідки про технічний опис обєкта нерухомого майна,виданої 21 червня 2018 року Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації та технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 21 червня 2018 року житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Ладичин, 32 в с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, загальною площею 99,10 кв.м., житловою\~площею 74,7 кв.м. зареєстрований за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30 вересня 1991 року згідно рішення Колодіївської сільської ради № 52 від 24 вересня 1991 року. Згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1991 року, на підставі рішення виконкому Колодіївської сільської ради народних депутатів № 52 від 24 вересня 1991 року, жилий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Колодіївка по вулиці Ладичин, 32, належить колгоспному двору, що складається з 5-х членів, головою якого є [PERSON]. Згідно довідки, виданої Підволочиським районним державним архівом Підволочиської РДА в Тернопільській області 14 червня 2018 року № 531 по документах архівного фонду «Колодіївська сільська рада» у погосподарських книгах с. Колодіївка станом на 1991 рік значиться господарство [PERSON], [INFO], голова двору, разом з якою проживали: дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онуки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із частиною другою\~статті 123 ЦК УРСР\~( у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20\~Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б)розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток\~ усіх\~ його \~членів,\~ включаючи\~неповнолітніх\~та не працездатних. Частку\~ працездатного \~члена двору може бути зменшено або відмовлено у її\~виділенні\~при\~недовгочасному\~його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи\~коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів\~двору,\~але\~не втратили права на частку в його майні, вона визначається\~ виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Таким чином, у відповідності до даних положень [PERSON], [INFO]., [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] належало по 1/5 частці житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 32 по вул. Ладичин в с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, як членам колгоспного двору. 05 листопада 2009 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 092853, виданим виконкомом Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області 26 липня 2012 року. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Колодіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області 22 липня 2009 року, № 21, [PERSON] заповіла житловий будинок з надвірними будівлями № 32 по вул. Ладичин в с. Колодіївка Підволочиського району та земельну ділянку серії ТР № 01287, яка розташована на території Колодіївської сільської ради своїй дочці [PERSON], [INFO]. На день смерті заповідача заповіт не змінений і не скасований. Як убачається з спадкової справи № 272/2010 від 05 листопада 2010 року, після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є [PERSON], яка спадщину прийняла, згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Колодіївської сільської ради 08 квітня 2010 року № 24 на день смерті гр. [PERSON] проживала разом з нею в житловому будинку № 32 по вул. Ладичин в с. Колодіївка. 04 червня 2010 року на імя спадкоємця видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Проте у відповідності до постанови державного нотаріуса Підволочиської державної нотаріальної контори № 373/02-14 від 12 червня 2018 року при розгляді документів, поданих гр.[PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Колодіївською сільською радою 22 липня 2009 року за реєстром № 21, після смерті матері [PERSON] на житловий будинок № 32, який розташований по вул. Ладичин в с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, виявлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок зазначене будинковолодіння є колгоспним двором, який складався з 5-х членів. У звязку з тим, що законодавством України така форма власності не передбачена та через відсутність належного правовстановлюючого документу на спадкове майне, що є необхідним для вчинення нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Таким чином судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] є членами колгоспного двору, оскільки до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в цьому майні, а тому мають право власності у розмірі по 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами № 32, який розташований по вул. Ладичин в с. Колодіївка Підволочиського району Тернопільської області, виходячи з рівності часток усіх членів двору, проте не можуть у позасудовому порядку здійснити реєстрацію належного їм майна. Крім того, позивачу [PERSON] належить 1/5 частка в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 05 листопада 2009 року,однаку звязку із відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим судом встановлена невідповідність запису імені спадкодавця «Зофія», зазначеного у свідоцтві на право власності на жилий будинок, виданому Колодіївською сільською радою 30 вересня 1991 року на підставі рішення виконкому Колодіївської сільської ради від 24 вересня 1991року № 52, до запису її імені «Софія», зазначеному в інших належних їй документах. Згідно п.6\~ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема\~факти про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я і по батькові якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові і прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 13 березня 1995 року №5 із змінами і доповненнями, внесеними\~Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15\~на підставі п.6\~ст.256 ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад довідок про поранення чи перебування у госпіталі у звязку з пораненням, повідомлення військових частин і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в звязку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За вказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт належності [PERSON], померлій 05 листопада 2009 року, свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 вересня 1991 року виконкомом Колодіївської сільської ради народних депутатів Підволочиського району Тернопільської області, яке оформлене 24 вересня 1991 року за № 52, на імя [PERSON]. У відповідності до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.\~1217,\~1258 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У відповідності до\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно\~ст. 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п.23Постанови Пленуму Верховного суду України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» від 30травня\~2008року\~за № 7свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,\~ які \~прийняли\~ спадщину \~в \~порядку, установленому цивільним \~законодавством.\~За\~наявності\~умов\~для\~одержання\~в нотаріальній \~конторі\~свідоцтва\~про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності, у зв'язку з чим право позивачів підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved