Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON]О.) звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» (далі відповідач), в якому просила стягнути грошові кошти, а саме: заборгованість щодо виплати винагороди за вислугу років; заборгованість щодо виплати 13 заробітної плати; заборгованість щодо виплати матеріальної допомоги до Дня 8-го Березня та Дня працівників житлово комунального господарства; моральну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. Через канцелярію суду позивачка подала нову редакцію уточненої, доповненої на підставі ст.ст. 31, 33 ЦПК України позовної заяви у якій просила суд доповнити стягнути з Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» - заборгованість щодо виплати винагороди за вислугу років за I півріччя 2007 року; заборгованість щодо виплати матеріальної допомоги (премій заохочень) до Дня 8 го Березня та Дня працівників житлово комунального господарства; середній заробіток за час затримки в розрахунку при звільненні щодо виплати винагороди за вислугу років за I півріччя 2007 року та матеріальної (премії, заохочень) допомоги до видатних дат: 8 го Березня та Дня працівників житлово комунального господарства за 2004 рік; моральну шкоду. На підставі ст. 217 ЦПК України вжити заходів для забезпечення виконання рішення. В результаті чого 01.03.2016 року ухвалою суду Комунальне підприємство Київської обласної ради «Макарівське бюро технічної інвентаризації» було залучено в якості співвідповідача у цивільній справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» про стягнення грошових коштів. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON], позовні вимоги підтримали, просили позов задовільнити. Представники відповідача у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. До початку розгляду справи заяв, клопотань не направляв. В звязку з чим було ухвалено розглядати справу за відсутності представника відповідача. Проте о 12 год. 09 хв. 26.04.2016 суддею було отримано клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, адже юрист відповідача перебуває на лікарняному. Враховуючи те, що розгляд даної справи розпочався о 11 год. 20 хв. суд з обєктивної причини не мав змоги належним чином відреагувати на клопотання про відкладення розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потрібно задовольнити частково. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до трудової книжки позивач по справі 02.04.1993 року була переведена з київського міського бюро технічної інвентаризації на посаду начальника Макарівського бюро технічної інвентаризації. 03.06.2004 року тимчасово призначена на посаду інженера на період відсторонення від обовязків начальника Макарівського БТІ згідно Наказу №42-к від 03.06.2004 року. 27.04.2006 року позивачка була звільнена з роботи по п.2 ст.40 КЗпП України, виявленої невідповідності виконуваній роботі за станом здоровя, що перешкоджає продовженню даної роботи, згідно Наказу №43-с від 27.04.2006 року. На підставі рішення Макарівського районного суду від 06.11.2006 року позивача було поновлено на роботі на посаді тимчасово виконуючої обовязки інженера Макарівського бюро технічної інвентаризації з 27 квітня 2006 року та зобовязано Макарівське БТІ виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Згідно Наказу №41-ос від 19.04.2007 року позивачці було присвоєно кваліфікацію тимчасово виконуючого техніка І-ої категорії, а за Наказом №74-ос від 29.08.2007 року звільнено з роботи на підставі статті 38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію. Підставою для тимчасового переведення на посаду інженера і відсторонення від обовязків начальника Макарівського БТІ послужило те, що проти позивачки була порушена кримінальна справа. Проте Вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21.03.2012 року вона була визнана невинною та виправдана. Згідно наказу начальника Макарівського БТІ № 46-Г від 27.07.2007 «З адміністративно господарської діяльності» на підставі колективного Договору всім постійно працюючим працівникам бюро наказано нарахувати та виплатити винагороду за вислугу років за І півріччя 2007 року. Відповідно до розрахунку винагороди за вислугу років за І півріччя 2007 року [PERSON], застосували коефіцієнт 1.2 та визначили, що її стаж роботи становить 3 роки 6 місяців і відповідно нарахували 378,00 грн. винагороди за вислугу років за І півріччя 2007 року при посадовому окладі/тарифній ставці у 630 грн. Такий розрахунок на переконання позивача є невірним оскільки згідно даних трудової книжки її загальний трудовий стаж в бюро технічної інвентаризації становив більше 30 років (з 01.03.1974 по 29.08.2007) тобто більше 15 років, тому для визначення розміру винагороди за вислугу років необхідно застосовувати коефіцієнт 2. При застосуванні коефіцієнту 2 вислуга років за перше півріччя 2007 року становила б - 630,00 грн. Недоплата за вислугу років за перше півріччя 2007 року за розрахунками позивачки становить 630,00-378,00 = 252,00 грн. Крім того, відповідно до колективного Договору за 2001-2004 роки, розділу VI, пункту 2 роботодавець зобовязується виходячи з фінансових можливостей підприємства надавати матеріальну допомогу у звязку з видатними датами:8-го Березня-Міжнародний жіночий день, День працівників житлово-комунального господарства. Відповідно до наказу № 18-К за 2004 рік виплачено премію всім постійно працюючим жінкам бюро з нагоди Міжнародного жіночого Дня - Дня 8-го Березня у розмірі 300,00 грн. Згідно наказу № 21-К за 2004 рік в.о. начальника Макарівського БТІ всіх постійно працюючих співробітників бюро премійовано в розмірі середньомісячної заробітної плати. Згідно довідки КП КОР «Північне БТІ» № 146 від 19.02.2016 середньомісячна заробітна позивачки станом на березень 2004 року становила 967,46 грн. Відповідно до вказаної довідки та листа Київської обласної державної адміністрації від 03.06.2004, листа Макарівського БТІ від 10.05.2006 премії до видатних дат 8-го Березня-та Дня працівників житлово-комунального господарства за 2004 рік [PERSON] не виплачувались у звязку з тим що проти неї велось досудове та судове слідство у кримінальній справі. Таким чином заборгованість по матеріальній допомозі до видатних дат: 8-го Березня-та Дня працівників житлово-комунального господарства за 2004 рік становить 300+967,46=1267,46 грн. Враховуючи те, що виправдувальним вироком встановлено, що у червні 2004 року [PERSON] була відсторонена від роботи начальника Макарівського БТІ незаконно, а тому працюючи на нижче оплачуваних посадах щомісячно одержувала значно меншу заробітну плату, а тому просила стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 30\~000 гривень. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 30\~000 гривень, то слід вказати, що позивачка у судовому засіданні не довела ступінь своїх моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних їй особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Враховуючи те, що Вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 21.03.2012 року [PERSON] була визнана невинною та виправдана вимоги щодо стягнення заборгованість щодо виплати матеріальної допомоги (паремій, заохочень) до Дня 8-го Березня та Дня працівників житлово комунального господарства за 2004 рік можуть бути задоволенні. Відповідно до вимог статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно ст.234 Кодексу Законів про Працю України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до позиції викладеної у Рішенні Конституційного суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями ст.117, 237-1 цього Кодексу суд вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої ст.233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями ст.ст.117,237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатись про те, що власник чи уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Позивачка, заявляючи до суду вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки в розрахунку при звільненні щодо винагороди за вислугу років та заборгованості щодо виплати винагороди за вислугу років не просила суд про поновлення строків звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, суд не знаходить законних підстав для повного задоволення позовних вимог.

Outcome: partial