overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

[PERSON] 29.03.2016 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 700, 00 грн. щомісячно, починаючи з 29.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає. Від позивача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд, відповідно до ст.224 ЦПК України суд приймає заочне рішення у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення. Згідно ст.ст.181-184 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них стягуються аліменти в твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. На підставі викладеного відповідач, має сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі 700 грн. щомісячно. За змістом ст.ст.79,84 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. На підтвердження розміру витрат на правову допомогу позивач надав суду квитанцію до прибуткового касового ордера №57 від 23.03.2016 року на суму 200,00 грн. (а.с.7), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] 29.03.2017 року пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.10.2006 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що від шлюбу мають дитину, 2008 року народження. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, сім`ю та побут, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї неможливе, суперечить їхнім інтересам. Просив розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати покласти на нього. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 11.10.2006 року(арк. справи 4), мають доньку [PERSON], [INFO] (арк.. справи 3). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

[PERSON] 29.03.2017 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.08.2012 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, сім`ю та побут, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї неможливе, суперечить їхнім інтересам. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач та її представник у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяву, в яких просять розглянути справу в їх відсутність, представник позивача зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 2012 року(арк. справи 4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

[PERSON] 29.03.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що, він з відповідачем одружились 19.04.2005 року . Шлюб зареєстрований виконкомом Новоборовицької сільської ради міста Свердловська Луганської області, актовий запис № 3. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На жаль , спільне життя з відповідачем поступово почало погіршуватися , не стало взаєморозуміння , погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки перестали співпадати. Суперечки частішали. Спору майнового характеру та спору про виховання дітей не заявлено. В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав. Відповідач у судове засідання не зявилась. Про час та місце розгляду була повідомлена належним чином. Суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 19.04.2005 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Новоборовицької сільської ради міста Свердловська Луганської області, актовий запис № 3. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На жаль , спільне життя з відповідачем поступово почало погіршуватися , не стало взаєморозуміння , погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки перестали співпадати. Суперечки частішали. Спору майнового характеру та спору про виховання дітей не заявлено. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, що має істотне значення, а тому суд на підставі ст.112 Сімейного кодексу України вважає за необхідне постановити рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу [PERSON] буде іменуватись прізвищем [PERSON]. На підставі ст.ст.105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] 29.04.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 17.11.1990 року, зареєстрованому Олексіївською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №15. Від спільного шлюбу є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є повнолітніми. Шлюб для обох перший. З серпня 2013 року і по даний час вони фактично припинили шлюбні стосунки. З часу припинення шлюбних стосунків спільного господарства не ведуть, сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Сім'я розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаємного розуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Миритися з відповідачкою не бажає. Оскільки їхній шлюб носить формальний характер та створює їм певні проблеми, просить його розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, однак просив розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 17.11.1990 року Олексіївською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №15. Сторони з серпня 2013 року фактично припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості примирення та збереження сім'ї. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивача розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача у відповідності до положень ст.112 СК України, шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON] 29.04.2014 року звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і продовжуючи до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в суді позов визнав, заперечень не подав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони із червня 2005 року проживали в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] року народилась донька -[PERSON] ( а.с. 3), яка після припинення шлюбних стосунків проживає із матір»ю та знаходиться на її утриманні (а.с.4). 29.03.2011 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда шлюб між сторонами розірвано (а.с.2). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає , вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дитини між батьками відсутня. При визначенні розміру аліментів на утримання доньки, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач, зі слів, інших дітей, яким-би сплачував аліменти не має, офіційно працює, здоровий, а відтак визначає їх у визначеному позивачем розмірі. У відповідності до вимог ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 243,60 грн. судового збору на користь держави, та рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] 29.04.2015р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 18.07.1992р перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], відповідачем у справі. Від цього шлюбу дітей не мають. Свій позов мотивує тим, що шлюбні відносини між ними припинені з січня 2015 року по причині відсутності між ними взаємного порозуміння, нехтування з боку відповідача сімейних цінностей, а також зловживання ним спиртними напоями, що впливає на її психічний стан та спричиняє душевні страждання. Зазначає, що спільне господарство вони не ведуть, спору про розподіл майна не мають. Вважає, що подальше сумісне проживання і збереження шлюбу неможливе, їх сімя розпалась остаточно. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, та надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення та просила після розірвання шлюбу її прізвище залишити „Пугач. Відповідач [PERSON], який про слухання справи повідомлений належним чином в порядку ч.2 ст.76 ЦПК України, в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав. Суд, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі, про що винесена відповідна ухвала суду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії VI-НО № 306289, виданого 18.07.1992р Відділом РАГСу м.Краматорська Донецької області, вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1992 року. Зі слів позивача від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити „Пугач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] 29.05.2014 р. звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ФОП [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позов, вказавши в обґрунтування наступне. 18.10.2013 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір на виготовлення та поставку меблів з подальшим монтажем в приміщенні квартири позивачки. Відповідно до умов Договору виконавець зобов*язався розробити робочий проект, виготовити, доставити та змонтувати меблі до 30 жовтня 2013 р. Фактично на сьогоднішній день відповідач не виконав жодної дії, направленої на погодження та підписання Договору: не розробив проект, не погодив його з замовником, додаток до Договору не підписав, меблі не виготовив та не змонтував. Таким чином, сторони не досягли домовленості з всіх істотних умов договору, тому, відповідно до ч.1 ст.638, ст.655, 656,662 ЦК України договір від 18.10.2013 р. є неукладеним. В рахунок оплати за поставку меблів та її монтаж позивачкою сплачено 33 350 гр. Оскільки, договір є неукладеним, виконавець замовлення (ФОП [PERSON]) отримав гроші безпідставно; просять суд стягнути їх з відповідача та відшкодувати витрати по оплаті судового збору. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому, суд розглянув справу у його відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши надані сторонами письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до статті 1212 ЦК України « 1. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.» Судом встановлено, що 13.10.2013 р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір №44 на виготовлення на поставку меблів з подальшим монтажем в приміщенні квартири [ADDRESS]. Договір підписаний сторонами. Відповідно до п.12.5 цього Договору він «діє з моменту його підписання до повного виконання сторонами». Викладене дозволяє суду зробити висновок про те, що положення Глави 83 ЦК України, що регулює «НАБУТТЯ, ЗБЕРЕЖЕННЯ МАЙНА БЕЗ ДОСТАТНЬОЇ ПРАВОВОЇ ПІДСТАВИ» на правовідносини, що існують між сторонами по справі не розповсюджуються; тому, в межах заявлених вимог правових підставдля стягнення з відповідача 33 350 гр. в порядку ст.1212 цього Кодексу як безпідставно набутих- немає. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

[PERSON] 29.05.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, квартирою [ADDRESS], оскільки закінчився строк дії договору піднайму вказаного житла, а останні не користуються зазначеним жилим приміщенням і бажають знятись з реєстраційного обліку за даною адресою. Позивач також подав до суду заяву в якій позов підтримав повністю та просив розглядати справу у його відсутності. Відповідачі подали до суду заяву в якій позов визнали повністю із викладених у ньому підстав та просили розглядати справу у їх відсутності. Третя особа- Житлово-будівельний кооператив «Космос» також подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд приймає рішення у відсутності позивача, відповідачів та третьої особи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] по договору піднайму, укладеного 18.03.2009 року з [PERSON], вселились в квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір піднайму житла був укладений на п'ять років, тобто до 18.03.2014 року. Згідно ст.ст.91,97 ЖК України, наймач житлового приміщення вправі за згодою членів сім'ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавця здавати в піднайом жиле приміщення у випадках і в порядку, встановлених цим кодексом. Після закінчення строку договору піднайму піднаймач не вправі вимагати відновлення договору і на вимогу наймача зобов'язаний звільнити займане приміщення. В судовому засіданні встановлено, що після закінчення вказаного договору відповідачі звільнили займане житлове приміщення-квартиру [ADDRESS], однак не знялись із обліку в органах внутрішніх справ за вказаною адресою. Вказані обставини визнаються відповідачами і відповідно до вимог ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Отже, відповідно до вимог вищевказаних норм ЖК України, відповідачі втратили право на користування квартирою [ADDRESS] і мають бути зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь позивача [PERSON] по 121,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

[PERSON] 29.05.2015 р. звернулась до Московського райсуду м. Харкова з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини- сина [PERSON], [INFO], вказавши, що рішенням Московского суду м.Харкова від 27.04.2012 р. на її користь з батька дитини стягнені аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі- по 500 гр. щомісяця до повноліття дитини. На цей час відповідач працевлаштувався, має стабільний дохід, тому, просить суд стягнути аліменти по ? частки щомісячно. Відповідач позов визнав, не заперечував проти зміни розміру аліментів на ? частину його заробітку, щомісячно. Сторони просили справу розглянути у їх відсутності, про що надали письмові заяви. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. За правилом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Рішенням Московского суду м.Харкова від 27.04.2012 р. за №2027/2447/2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі- по 500 гр. щомісяця до повноліття дитини. За ст.192 СК України «Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров*я когось із них». На теперішній час батько дитини працевлаштувався, за місцем праці отримує постійний дохід, що ним підтверджено в суді. Тому, позивачка має право на зміну розміру аліментів, визначених раніше судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів за одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З оглядом на викладено, суд визначає розмір аліментів на утримання дитини по ? частки щомісяця, але, не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved