Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

[PERSON] 16 грудня 2016р. звернувсь з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ружинський комбікормовий завод» про стягнення 3200 грн. заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки по виплаті заробітної плати. В обґрунтування позову посилавсь на те, що з 01 липня по 30 вересня 2016 року він працював охоронцем у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ружинський комбікормовий завод» та був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України. Розмір заробітної плати становив 1600 грн. і зарплату він отримав лише за липень 2016 року. Разом з тим, заробітну плату за серпень та вересень він не отримав, як і в день звільнення, так і на час звернення до суду. В зв'язку з цим підлягає стягненню середній заробіток за час затримки по виплаті заробітної платі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Суд не приймає до уваги клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю в іншому судовому засіданні, як поважність неявки в судове засідання, з наступних підстав. Так, 11.01.2017р. представник відповідача звернувсь до суду з клопотанням за вихідним номером 11/01-17 від 11.01.2017р. про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю в іншому судовому засіданні, у зв'язку з чим судове засідання 12 січня 2017 року було відкладено на 25 січня 2017 року. У дане судове засідання - 25 січня 2017 року представник відповідача не з'явивсь, а повторно звернувсь до суду з клопотанням за вихідним номером 11/01-17 від 11.01.2017р. про відкладення розгляду справи у зв'язку з участю в іншому судовому засіданні, разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження даного - не надав. Тому суд, вважає, що відповідач, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ч.1 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 01 липня 2016 року по 30 вересня 2016 року [PERSON] працював охоронцем у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Ружинський комбікормовий завод» та був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Розмір заробітної плати [PERSON] становив 1600 грн. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача; даними трудової книжки позивача [NUMBER] від 01.10.2007р.; даними виписки по рахунку від 12.12.2016р. ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 12.12.2016р. (а.с.4-5). Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідачем порушено положення, вищевказаної норми Закону, а тому на корись позивача з відповідача слід стягнути 3200 грн. заборгованості по невиплаченій заробітній платі за серпень-вересень 2016 року. Також, відповідно до положень ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Положеннями статті другої «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. №100, визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу вимушеного прогулу проводиться, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Враховуючи, що заробітна плата позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передують його звільненню, становила 3200 грн., тому середня заробітна плата для обчислення оплати часу вимушеного прогулу становить 72,72 грн. (3200 грн. : 44 робочі дні). Оскільки час вимушеного прогулу становить з 01 жовтня 2016 року по 25 січня 2017 року, томуз відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ружинський комбікормовий завод» на користь позивача - [PERSON] слід стягнути 5963,04 грн. середнього заробітку за час затримки по виплаті заробітної плати (82 дні х 72,72 грн.). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1378 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved