Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] 20.06.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання 2-х неповнолітніх дітей - доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але на кожну дитину не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, почавши стягнення з дня звернення до суду з позовом і до досягнення старшою дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що сторони по справі 30.01.2005 року зареєстрували шлюб. За час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має матеріальну можливість утримувати дітей до їх повноліття. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеним вище позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву, в якій вона просила розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримує та просить його задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно передбаченим законом способом, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції статті станом на час подання позову до суду), та ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції статті з 08.07.2017 року). Судом встановлено, що позивач та відповідач з 30.01.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). Під час шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У свідоцтвах про їх народження в графі «Батько» вказано відповідача [PERSON] (а.с.5-6). Відповідач не надає дружині коштів на утримання неповнолітніх дітей, діти перебувають на повному утриманні матері. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 вказаної Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Згідно доводів позивача відповідач по справі офіційно працює, протилежного судом не встановлено, а тому аліменти з відповідача слід стягувати у відповідній частці від його заробітку (доходу). Тому, суд зважаючи на розмір заявлених вимог, взаємний обов'язок батьків по утриманню дітей, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу (заробітку) з урахуванням змін до ст. 182 СК України, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції Закону № 2901-IV від 22.09.2005 року), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року. Даним Законом ч.2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов пред'явлено до суду 20.06.2017 року. Частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З урахуванням викладеного, враховуючи зміни у чинному законодавстві щодо встановленого державою мінімального розміру аліментів на дитину, для найкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає правильним за період з 20.06.2017 року по 07.07.2017 року включно стягнути аліменти у частці, що визначена вище, зазначивши, що розмір таких аліментів не може перевищувати 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, збільшивши даний відсоток до 50 з 08.07.2017 року. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто починаючи з 20.06.2017 року. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial