Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом - будинком [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що спірний житловий будинок належить їм на праві власності, [PERSON] є дочкою позивачів, а відповідач [PERSON] - їх онукою. [PERSON] з моменту реєстрації у спірному будинку не проживає, позивачі змушені сплачувати за неї комунальні платежі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 січня 2017 року провадження по справі відкрито. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2017 року до участі у справі залучено службу у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області. 14 липня 2017 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Лаєвською М.Л., що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 18 травня 2017 року заявлено клопотання про зобов'язання служби у справах дітей надати письмові пояснення за позовом. 16 серпня 2017 року через канцелярію Харківського районного суду Харківської області представником позивача [PERSON] та позивачем [PERSON] подано заяви про залишення без розгляду позовної заяви в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 серпня 2017 року позовна заява [PERSON], [PERSON] в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишена без розгляду. У судовому засіданні 17 серпня 2017 року без виходу до нарадчої кімнати ухвалою Харківського районного суду Харківської області третю особу службу у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області виключено зі складу учасників справи. У судове засідання 19 січня 2018 року позивачі не з'явилися, через канцелярію суду надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та згоду на ухвалення заочного рішення по справі /а.с. 91/. Представник позивача [PERSON] адвокат Лаєвська М.Л. у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує /а.с. 92/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Третя особа у судове засідання не з'явилася, голова Височанської селищної ради Дурнєв Є.М. через канцелярію Харківського районного суду Харківської області надав заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи /а.с. 36/. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачам на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Куриленко С.В., у рівних частинах належить житловий будинок по [ADDRESS] Згідно довідки № 3356/02 про склад сім'ї, виданої 31 вересня 2016 року Височанською селищною радою Харківського району Харківської області, за вищевказаною адресою зареєстровані: позивачі по справі, діти позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], онуки позивачів - малолітня [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] більше року не проживає за місцем реєстрації, спірним будинком не користується, не сплачує комунальних платежів, речей відповідача у спірному домоволодінні немає. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом депутата Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 22 грудня 2016 року (а.с. 8). Судом у ході розгляду справи не встановлено існування перешкод у проживанні відповідача за місцем реєстрації. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у спірному будинку більше року, поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено. За змістом ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 3 ЦК України встановлено, що одними із основ цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, а також судовий захист цивільного права та інтересу. Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України відповідач є членом сім'ї позивача. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Порушене право власника житла, щодо усунення перешкод у здійсненні ним права власника, підлягає захисту. Поважність причин відсутності відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено. Відповідач не надала суду доказів на право користування спірним житлом. З огляду на вищезазначене, вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачем [PERSON] при пред'явленні позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у сумі 551,20 гривень, що підтверджується квитанцією від 20 грудня 2016 року /а.с. 1-а/. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір стягується з відповідача на користь позивача [PERSON] На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved