Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

[PERSON]В звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що вона перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 29.07.2011 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №535. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені з січня 2015 року, проживають окремо, близьких стосунків не підтримують в наслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та вирішення соціально-побутових проблем. Збереження сім'ї неможливе. Дитина проживає з матірю. Спір про поділ майна подружжя відсутній. В судовому засіданні позивач підтримала позов з викладених в ньому підстав та просила суд його задовольнити. Вважала примирення не можливим. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином з дотриманням вимог ст.74 ЦПК України. Не повідомив про причини неявки в суд. Не подала письмових заперечень проти задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Суд встановив, що [PERSON]В (дошлюбне прізвище Оніщук) та [PERSON] знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 29.07.2011 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №535, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ №085408, виданим 29.07.2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії 1-КЕ №148546, виданим 21.12.2011 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з січня 2015 року внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Проживають окремо. Дитина проживає з матірю. Майновий спір на час розгляду даної справи відсутній. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 55 СК України визначено обовязок подружжя турбуватися про сімю. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Статтею 56 СК України, передбачено право дружини та чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Так кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання цього недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 СК України, суд вжив заходи щодо примирення подружжя, роз'яснивши позивачу право заявити клопотання про надання строку для примирення. Проте позивач вважала примирення неможливим, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам її дитини. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. А тому, суд вважає за необхідне розірвати шлюб сторін. З огляду на наведене позові вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved