Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] 10 серпня 2018 року. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що з 21 грудня 2007 року позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], у якому в них 23 жовтня 2008 року народився син [PERSON]. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 01 липня 2013 року шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Зазначила, що неповнолітній син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, з часу припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому змушена звернутися до суду для примусового стягнення аліментів з відповідача. Ухвалою судді від 05 листопада 2018 року у справі відкрито провадження та справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про проведення судового засідання з викликом сторін. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення за наступних обставин. Відповідно до ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.141\~цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи з цього, відповідач як батько, зобовязаний брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з позивачем. У відповідності до ч.3 ст.181\~СК України за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~твердій грошовій\~сумі за\~вибором того\~з батьків\~або інших\~законних представників\~дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі в них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО №236919, виданим 07 листопада 2008 року та який проживає разом з позивачкою. Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, даною нормою на законодавчому рівні визначено мінімальний гарантований розмір аліментів, привязкою якого є прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який визначається Законом. Відповідно до ст.182 СК України, враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, відсутність інших утриманців, суд, визначає аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, вважаючи, що такий їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК рішення у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання.

Outcome: approved