Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 23 вересня 2016 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись, що 31 серпня 2015 року померла [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Київська, буд. 117 Кременчуцького району Полтавської області. Вони являються спадкоємцями її майна за заповітом, але 10 травня 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив їм у видачі свідоцтв про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Київська, 117 Кременчуцького району Полтавської області в порядку спадкування за заповітом після померлої 31 серпня 2015 року [PERSON]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Треті особи: Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області, Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції в судове засідання своїх представників не направили, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивачів, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 307362 виданим 01 вересня 2015 року Виконавим комітетом [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 61. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулися [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями за заповітом, посвідченим 17 жовтня 1997 року секретарем Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за № 133. Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 58566661. 10 травня 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, порушивши їх законні права і інтереси, які необхідно поновити. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 13 вересня 2016 року за № 3478 на підставі запису в погосподарській книзі № 00583 [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Київська, 117 Кременчуцького району Полтавської області. Згідно технічного паспорта виданого 06 квітня 2016 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А-Аг», прибудови літ. «а-аг», літньої кухні-сараю літ. «Б», убиральні літ. «Г», сараю літ. «Д», колодязя питної літ. «к», воріт № 1, огорожі № 2, інвентаризаційна вартість якого становить 112 746 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Київська, 117 Кременчуцького району Полтавської області належав померлій 31 серпня 2015 року [PERSON], тому [PERSON] та [PERSON] набувають на нього право власності в порядку спадкування по 1/2 частині. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved