Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою, в якому просять суд визначити порядок користування квартирою № 20 у будинку № 1 на вулиці Княгині Ольги в місті Рівне, а саме, виділити відповідачу [PERSON] у користування житлову кімнату площею 10,2 кв.м. і частину балкону (лоджії), яка примикає до кухні, а їм, позивачам по справі, - житлову кімнату площею 12,6 кв.м., житлову кімнату площею 16,0 кв.м., і частину балкону (лоджії), які примикають до цих кімнат та кухні, залишивши у спільному користуванні підсобні приміщення квартири: кухню площею 8,8 кв.м., коридор площею 11,7 кв.м., ванну кімнату площею 2,8 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м., кладовку площею 1,5 кв.м. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали суду письмові заяви, в яких позов підтримали повністю та просять суд його задовольнити. Розгляд справи просять провести за їх відсутності. У разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, не заперечують проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] є власниками квартири № 20 у будинку № 1 на вулиці Княгині Ольги в місті Рівне на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 1999 року, виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради. Як слідує з технічного паспорту, виготовленого комунальним підприємством «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації», спірна квартира розташована на пятому поверсі девятиповерхового будинку і складається із трьох житлових кімнат площею 10,2 кв.м., 12,6 кв.м. та 16,0 кв.м. та допоміжних приміщень - кухні площею 8,8 кв.м., коpидоpу площею 11,7 кв.м., ванної кiмнати площею 2,8 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м. та кладовки площею 1,5 кв.м. До житлової кімнати площею 12,6 кв.м. прилягає балкон, а до кухні та житлової кімнати площею 16,0 кв.м. прилягає лоджія площею 8,9 кв.м. Всі житлові кімнати є ізольованими. Судом також встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 25 жовтня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Як зазначають позивачі у позовній заяві, у звязку зі зростом вартості утримання житла та витрат за надані комунальні послуги, у них виникла необхідність в оформленні житлової субсидії, однак по вині відповідача вони такої можливості у даний час позбавлені, оскільки особовий рахунок відкрито на відповідача і він має пільги по оплаті, хоча ні за що не платить. По цій причині позивачі вирішили визначити порядок користування приміщеннями квартири та відкрити ще один особовий рахунок, щоб не залежати від відповідача і, відповідно, оформити житлову субсидію, на яку по закону мають право. Вказані причини і стали підставою їх звернення до суду з позовом. Як встановлено частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивачі, як співвласники кваpтиpи, вiдповiдно до вимог статті 358, статті 361 ЦК України, мають право на свiй розсуд володiти, користуватися та розпоряджатися належною їм частиною квартири. Відповідно до вимог частини третьої статті 358 ЦК України, співвласник має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Як слідує з розяснень, наведених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Судом встановлено, що спірна квартира не може бути поділена в натурі, а тому вимоги позивачів про встановлення порядку користування приміщеннями квартири суд вважає обґрунтованими та доведеними. Вpаховуючи хаpактеp планування кваpтиpи, наявність трьох кімнат, які всі є ізольованими, їх площу, суд вважає, що запpопонований позивачами поpядок коpистування пpимiщеннями спipної кваpтиpи є найбiльш pацiональним та доцiльним i таким, що не поpушує нi житлових прав сторін, ні їх прав співвласників квартири.

Outcome: approved