Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що їхня мати [PERSON], яка померла [INFO]. , мала у приватній власності земельну ділянку площею 2.9178 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, право власності на яку за нею посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.02.2010р. Позивачі, як спадкоємці по заповіту, успадкували її майно, однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не можуть, оскільки в зазначеному свідоцтві, яке було видане на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я спадкодавця, невірно вказано кадастровий номер земельної ділянки. В зв'язку з викладеним позивачі просять суд визнати недійсним вказане свідоцтво про право на спадщину за законом в частині зазначеного в ньому кадастрового номера земельної ділянки, а також визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, належну спадкодавцю. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачі позовні вимоги підтримують, а представник відповідача- Зорянської сільської ради Ружинського району - позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла [INFO]. в с.Зоряне Ружинського району Житомирської області, що вбачається з свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). 2 Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З спадкової справи №255/13, заведеної 16.10.2013р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої [INFO]. [PERSON] вбачається, що позивачі у встановлений законом строк прийняли її спадщину як спадкоємці по заповіту, успадкувавши відповідно до заповіту, посвідченого 12.11.2012р. секретарем Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, все майно спадкодавця в рівних частках кожен. На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВМР № 189610, виданого 10.02.2010р. державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори, судом встановлено, що до спадкового майна [PERSON] входить земельна ділянка розташована на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області та призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 2.9178 га, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Проте, як вбачається з повідомлення Ружинської державної нотаріальної контори в Житомирські області від 28.11.2014р. №2103, державним нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на вказану спадщину з підстав відсутності витягу з Державного земельного кадастру. Відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області позивачам відмовлено у видачі вказаного витягу з Державного земельного кадастру в зв'язку з допущеною помилкою в кадастровому номері земельної ділянки, належної [PERSON], що вбачається з повідомлення вказаного відділу від 15.09.2014р. за №3376/03. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачів на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з їхньої вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачів є відсутність витягу з Державного земельного кадастру на успадковану ними земельну ділянку. Судом встановлено, що у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я спадкодавця [PERSON], і ,відповідно, у виданому на підставі вказаного Державного акту Свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому на ім'я [PERSON],зазначено кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. В той же час, як вбачається з вищевказаного повідомлення, наданого відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області 15.09.2014р., копій витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 28.11.2014р., за [PERSON] на підставі вищевказаного Свідоцтва про право на спадщину за законом та Державного акту на право власності на земельну ділянку зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2.9171 га, розташовану на території Зорянської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер якої [NUMBER]. З врахуванням викладеного, суд приходить до впевненості, що у вищевказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я [PERSON],а в послідуючому і у виданому на його підставі свідоцтві про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] допущено помилку, а саме: невірно вказано кадастровий номер належної [PERSON] земельної ділянки. Внести зміни щодо виправлення вказаної помилки в оригінал правовстановлюючого документу після смерті спадкодавця неможливо, хоча право власності [PERSON] на зазначену у вказаному Свідоцтві про право на спадщину за законом ніким не оспорюється. 3 А тому усунення порушень прав позивачів можливо лише в судовому порядку шляхом визнання частково недійсним виданого спадкодавцю Свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання за позивачами права на спадкове майно, зазначене в заповіті спадкодавця.

Outcome: approved