Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої, на підставі договору, діє адвокат Сірко Л.П. звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 21.12.2015 року з позовною заявою у якій зазначила, що з відповідачем 08.11.2003 року було укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом РАГС Енергодарського МУЮ. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. У зв`язку з непорозуміннями в родині у грудні 2004 року позивачка разом з дитиною переїхала проживати від відповідача до своїх батьків та з цього часу син повністю залишився на її утриманні, у зв'язку з чим у 2005 році позивачка звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів з відповідача та розірвання шлюбу. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 08.11.2005 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, а також призначено щомісячне стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усього заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На підставі зазначеного рішення суду, позивачка у 2005 році отримала виконавчий лист про стягнення аліментів та пред`явила його до ВДВС Енергодарського МУЮ на примусове виконання, однак аліменти відповідач так і не сплачував, внаслідок чого, станом на грудень 2015 року за відповідачем склалась заборгованість по аліментам у розмірі 36980 гривень 00 копійок. Позивачка зазначає, що з грудня 2004 року відповідач сина не бачив, не відвідував понад одинадцять років, участі в його матеріальному забезпеченні не приймав, всі зусилля щодо належного виховання, розвитку та утримання дитини здійснювала позивачка, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов складеним службою у справах дітей Енергодарської міської ради. Також, зазначила, що намагаючись встановити зв`язок з батьком сина, позивачка здійснювала пошук відповідача, однак як було встановлено, рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області, відповідача було знято з реєстраційного обліку за місцем проживання батьків у квартирі [ADDRESS] у 2006 році та місце проживання відповідача невідоме, встановити його не вдалося. На підставі рішення суду від 08.11.2005 року позивачка розірвала шлюб з відповідачем 28 березня 2006 року в Відділі РАЦС Енергодарського МУЮ та отримала свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Посилаючись на те, що протягом всього часу, відповідач не виявляв бажання зустрітися з сином, не приймав участі в його вихованні, навчанні лікуванні, не виявляв інтересу до внутрішнього світу сина, його інтересів, бажань, ніякої допомоги на утримання сина не надавав, аліменти не сплачував, не цікавився де проживає син, хоча перешкод у спілкуванні з сином ніхно відповідачу не чинив, тобто жодним чином не проявляв свого батьківського піклування, що вказує на небажання та ухиляння відповідача від виконання своїх обов`язків як батька, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина - [PERSON], [INFO], справу розглянути за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме, за адресою: [ADDRESS] У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, за участю її представника - адвоката Сірко Людмили Петрівни, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити (а.с.41). У судове засідання з`явилась представник позивача - адвокат Сірко Л.П., яка діє на підставі письмового договору з позивачем про надання правової допомоги (а.с.13), позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення які фактично відповідають змісту позовної заяви, просить суд позов задовольнити. У судове засідання з`явилась представник третьої особи - начальник відділу охорони дитинства служби у справах дітей Енергодарської міської ради Суворова Л.Б., яка діє на підставі письмової довіреності (а.с.43), проти задоволення позовних вимог не заперечувала, надала суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 03.02.2016 року. В судовому засіданні представник третьої особи Суворова Л.Б. пояснила: що органом опіки та піклування в особі служби у справах дітей Енергодарської міської ради було вивчено та проаналізовано матеріали та обставини щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його сина [PERSON], [INFO] та, з бесіди з позивачкою з`ясовано, що відповідач по справі з грудня 2004 року з сином не бачився, ініціативи щодо зустрічі з сином не виявляв, син [PERSON] не знає відповідача як батька. Також встановлено, що малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою по справі та її батьками, має свою окрему кімнату, місце для відпочинку, для навчання, одяг, позивачем створено сприятливі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Позивачка відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, відвідує шкільні батьківські збори, приймає активну участь в житті класного колективу. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, шкільні батьківські збори жодного разу не відвідував, матеріальної допомоги не надає, аліменти за рішення суду на утримання дитини не сплачує, в наслідок чого має заборгованість по аліментам станом на 01.01.2016 рік в розмірі 36980 гривень 00 копійок, тобто відповідач свідомо ухиляється та самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, тому вважають, що в інтересах дитини доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Не заперечує розглянути справу за останнім відомим місцем проживання відповідача в порядку заочного провадження. У судове засідання відповідач не з`явився повторно, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав, до суду повернулися поштові конверти на ім`я відповідача з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.24, 29, 30, 35, 37). Також відповідач викликався до суду через оголошення у газеті Запорізької обласної ради та обласної державної адміністрації «Запорізька правда» № 7 від 25.02.2016 р. (а.с.39), тобто про час та місце слухання справи, відповідно до ст.74-75 ЦПК України, відповідач повідомлений. До відкриття провадження у справі, в порядку визначеному ч.3 ст.122 ЦПКУ України, судом було направлено запит для з'ясування зареєстрованого місця проживання відповідача. За результатами отриманої судом інформації з Енергодарського МВ УДМС України в Запорізькій області з'ясовано, що відповідач не значиться в м. Енергодарі (а.с.20). Таким чином, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є адреса вказана в позовній заяві: квартира [ADDRESS]. Згідно з ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу відповідача і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. На підставі письмової заяви позивача, його представника, які просять розглянути справу у відсутності відповідача за останнім відомим його місцем проживання, відсутності заперечень зі сторони представника третьої особи щодо розгляду справи у відсутності відповідача, а також враховуючи те, що відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи, суд, відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за останньою відомою адресою реєстрації місця проживання відповідача, на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечують сторони. Згідно ч.3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків: Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності до ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Нормами ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» констатовано, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1997р. та яка набула чинності для України 27.09.1997р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що відповідач по справі - [PERSON], є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.4), згідно з наданою копією виконавчого листа від 08.11.2005 року по справі № 2-3351/2005 виданого на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області, призначено щомісячне стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини до досягнення дитиною повноліття (а.с.7), згідно із копією Постанови від 17.10.2006 року відділом ДВС у м.Енергодарі було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з відповідача аліментів (а.с.8), згідно з листом з ВДВС Енергодарського МУЮ від 03.02.2014 року, державний виконавець звертався до правоохоронних органів щодо порушення відносно відповідача кримінального провадження за ознаками вчинення відповідачем по справі кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України - за ухиляння від сплати аліментів (а.с.6), згідно із розрахунком заборгованості по аліментам, станом на 01.01.2016 рік, заборгованість складає 36980 гривень 00 копійок (а.с.9-10). Місце проживання відповідача не відоме. Тобто, факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини підтверджено доказами та висновком Виконавчого комітету Енергодарської міської ради як органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Енергодарської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 03.02.2016 року (а.с.44-45). Тобто, судом встановлено, що відповідач свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обов'язків, самоусунувся від виховання свого малолітнього сина [PERSON], [INFO], Службою у справах дітей надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], [INFO], суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими доказами, позбавлення батьківських прав, у даному випадку, є доцільним та відповідає інтересам дитини, оскільки батько не намагається приймати участь у вихованні дитини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved