Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] 20 грудня 2013 року звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та коштів на її утримання. У позовній заяві зазначено, що сторони з 07 листопада 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні та вихованні. Сторони по справі припинили спільне проживання. Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає та не бере участі у вихованні дитини. Оскільки на цей час позивач не має можливості сама утримувати дитину, тому що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, а відповідач у добровільному порядку допомоги не надає, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно та на своє утримання 500 грн. до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивач позов підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Додатково пояснила, що самостійно не спроможна утримувати малолітнього сина, який хворіє, відповідач не працює, але спроможний платити аліменти. Просила позов задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, які надані лише позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] в подружжя [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції. Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 8619/12 р. від 04 вересня 2012 року [PERSON] народився хворим, після народження був госпіталізований у відділення паталогії новонароджених дітей Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні з основним діагнозом: внутрішньоутробна інфекція : вроджена пневмонія.ДН 2ст. та супутнім діагнозом : коротка вуздечка язика , гіпоксично-ішемічне ураження ЦНС гострий перебіг тяжкої степені , синдром набряку головного мозку в стадії зворотнього розвитку , функціонуюче овальне вікно 6 мм з перевантаженням правих відділів серця. Дитина проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утримані, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Чернівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області за № 404 від 03 грудня 2013 року. У декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, які не досягли 18 років, покладається рівною мірою на обох батьків. Неповнолітні діти не здатні самі здобувати кошти для існування. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дітей - моральний обов'язок і найважливіший правовий обов'язок їхніх батьків. Батьки зобов'язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що є важливою складовою виховання та необхідне для нормального самоусвідомлення дитини. В ч.1 ст.184 СК України зазначено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд може визначити, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як вбачається із пояснень позивачки, відповідач не працює, але спроможний платити аліменти. Відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З врахуванням обставин справи та вимог ч.1 ст.184 СК України, суд визначає для відповідача розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я дитини, яка хворіє, відповідач в новому шлюбі не перебуває, інших дітей немає. Відповідач є молодою, працездатною особою, а тому спроможний платити аліменти, як на утримання сина так і дружини. Даних про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів сторони суду не надали. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З відповідача [PERSON] необхідно щомісячно стягувати 500,00 грн. аліментів на неповнолітню дитину та 200,00 гривень на дружину, з якою проживає неповнолітня дитина. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 229 гривень 40 копійок судового збору . Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до вимог ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Outcome: partial