Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] 02.12.2019 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини (але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 20.08.2013 року розірвано. Від шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дочки не надає, та не бере участі у вихованні дитини, хоча офіційно зареєстрований як приватний підприємець. Оскільки [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, то позивач змушена звертатись за захистом прав дитини до суду. Ухвалою суду від 11.12.2019 року у справі відкрито провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги визнав повністю, вказавши, що дійсно він є приватним підприємцем та має регулярні заробітки. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи, що належний відповідач визнав позовні вимоги, які обґрунтовані та підтверджуються належними доказами, що не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Віньковецького районного суду від 20.08.2013 року розірвано. У шлюбі в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка на теперішній час проживає разом із матір`ю, тобто позивачем. Відповідач [PERSON] постійної та достатньої допомоги позивачу на утримання дочки не надає. Наведені обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи та сторонами не ооспорювались. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум у 2020 році встановлений на дітей віком з 6 дo 18 рокiв з 01 січня 2020 року - 2218 грн. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За положеннями ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як слідує із позовної заяви, та визнав і сам відповідач [PERSON] у судовому засіданні, він є приватним підприємцем та має регулярний заробіток. А тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоров`я, вік дитини та її матеріальні потреби, розмір аліментів суд визначає згідно з положеннями ст. 183 СК України в частці від постійного доходу відповідача у розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,як просила позивач та визнав відповідач. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, а відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved