Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Мундяк Мирон Миронович, звернулась до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить поділити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на: Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 16,0 кв.м.; Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0695 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 4621510100:01:001:0091; Ѕ ідеальної частки автомобіля марки CITROEN BERLINGO, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 11.05.2010 року в Облазницькій сільській раді Жидачівського району Львівської області сторони зареєстрували шлюб. За час перебування у шлюбі ними було придбано житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0695 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також автомобіль марки CITROEN BERLINGO, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Зазначає, що зазначене майно зареєстроване за відповідачем. Угоди про поділ спільного майна подружжя сторони не досягли. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області від 17.02.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 16.03.2021 року [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить поділити майно, шляхом визнання Ѕ часток на будинок та земельну ділянку, та відмовити в частині поділу автомобіля, мотивуючи тим, що позивачем не наведено фактів, що дане майно було придбано за спільні кошти подружжя, а не його особисті. Відповідно до технічного паспорта на будинок [ADDRESS] , площа даного будинку істотно збільшилась за рахунок проведених добудов та становить 54,8 кв.м., що є відмінною від тієї, на яку просить позивач визнати Ѕ частини. Зазначає, що позивачем жодного разу не було зроблено спроби для укладення угоди щодо поділу майна. Крім того вважає, що позовна вимога про визнання права власності на Ѕ частини транспортного засобу шляхом поділу транспортного засобу є неефективною. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задоволити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали, заперечили щодо стягнення судових витрат. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши та об`єктивно оцінивши надані докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи з вказаного нижче. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України). Як видно з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб 11.05.2010 року в Облазницькій сільській раді Жидачівського району Львівської області /а.с.10/. За час перебування у шлюбі [PERSON] набув у власність нерухоме та рухоме майно, а саме: - \~ \~ \~ \~житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 32,1 кв.м., житловою площею 16,0 кв.м., що підтверджується договором купівлі продажу будинку від 18.08.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Посацькою А.О. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №66477935 від 23.08.2016 року, згідно яких вбачається, що даний житловий будинок перебуває у приватній власності [PERSON] (а.с.11-12); - \~ \~ \~ \~земельну ділянку площею 0,0695 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 4621510100:01:001:0091, що підтверджується договором купівлі продажу земельної ділянки від 18.08.2016 року, який посвідчений приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Посацькою А.О. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №66479670 від 23.08.2016 року, згідно яких вбачається, що дана земельна ділянка перебуває у приватній власності [PERSON] (а.с.13-14); - \~ \~ \~ \~автомобіль марки CITROEN BERLINGO, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1560 см.куб., д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , що підтверджується листом територіального сервісного центру МВС №31/134645-5 ад від 03.10.2020 року та облікою карткою № [NUMBER] від 07.10.2014 року, з яких видно, що даний транспортний засіб належить на праві власності [PERSON] (а.с.15-16). В судовому засіданні встановлено, що шлюб на даний момент між сторонами розірвано. Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч.1 ст.68 СК України). Відповідно до статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (ч.1 ст.71 СК України). Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) підтверджено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Відтак, майно набуте [PERSON] за час перебування у шлюбі з [PERSON] є спільною сумісною власністю подружжя та належить їм в рівних частках з моменту його придбання. [PERSON] в судовому засіданні визнав факт набуття у власність спірного майна за період перебування у шлюбі із позивачем. Як з`ясовано в судовому засіданні сторони не дійшли згоди з приводу поділу вищевказаного майна. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~сплачений позивачем судовий збір у сумі 2832\~(дві\~тисячі вісімсот\~тридцять дві)\~гривні 90\~копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. При цьому суд відхиляє доводи відповідача та його представника щодо розподілу судових витрат, оскільки такі не гуртуються на вимогах ч.1 ст.141 та ч.1 ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved