overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] 23 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до її повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки, з заявою про відкладення розгляду справи не звертався, про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю [PERSON] та знаходяться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] 23 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила суд стягнути з нього аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до її повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти на утримання доньки. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю [PERSON] та знаходяться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] 23 травня 2017 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 06 серпня 2016 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Вони припинили шлюбні відносини з січня 2017 року у звязку з непорозуміннями, розходженням поглядів на сімейне життя. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна немає. Вважає збереження сімї неможливим,\~тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON]\~у судове засідання не з'явилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно телефонограми просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просить залишити йому прізвище Кадовбін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 06 серпня 2016 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 17), від якого неповнолітніх дітей не мають. З січня 2017 року вони припинили шлюбні відносини у звязку з непорозуміннями, розходженням поглядів на сімейне життя, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна немає. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

[PERSON] 23 травня 2017 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 4 серпня 1979 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що між нею та відповідачем не складалися хороші подружні відносини, а тому вичерпавши всі засоби до створення нормальних сімейних взаємовідносин та проаналізувавши їхні відносини протягом всього спільного життя, вона прийшла до глибокого переконання про припинення шлюбу. Більше п'яти років вони проживають з відповідачем окремими сім'ями і протягом цього часу між ним не було спроб для примирення, між ними втрачено почуття любові і взаєморозуміння та спільні інтереси, однак, відповідач не бажає звернутися до відділу реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, показання свідка, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтв про одруження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 4 серпня 1979 року (а. с. 4). Із показань позивача, допитаної як свідка, вбачається, що сторони у серпні 2012 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] 23 травня 2019 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] в реанімаційному відділенні лікарні в м. Кадіївка Луганської області, що знаходиться на тимчасово окупованій території України. Причина смерті внутрішньо мозковий крововилив у стовбурову область головного мозку. Кремінський РВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть у зв`язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] Заявник у судове засідання не з`явилася, в заяві на ім`я суду просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, в заяві на ім`я суду просить справу розглянути за її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до\~\~ч.\~1\~ст.\~317\~цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є дружиною громадянина України [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 5-9). Відповідно до медичного свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №119 від 05 квітня 2019 року, виданих «Державною установою «Стахановська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 11), [PERSON] помер [INFO] , причина смерті - внутрішньо мозковий крововилив у стовбурову область головного мозку. Кремінський РВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу невстановленого зразка на території, непідконтрольній українській владі (а.с. 12). У даному випадку заявник\~ не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно\~ приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON] 23 червня 2018р. звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в сумі 3000 грн. та на своє утримання до досягненням дитиною трьохрічного віку в сумі 1000 грн. В обґрунтування позову посилалась на те, що з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось і вона з відповідачем проживає окремо та подала позов про розірвання шлюбу. Відповідач добровільно кошти на утримання дітей не надає, а вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягненням дитиною трьохрічного віку у зв'язку з чим не працює та потребує утримання від чоловіка, який може надати таку допомогу, однак відмовляється це зробити. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], однак батько - відповідач по справі, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім того, судом встановлено, що позивач не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дітей Серія [NUMBER] від 04.10.2016р.; Серія [NUMBER] від 02.06.2011р.; даними довідки про склад сім'ї виконкому Старокостянтинівської міськради №4501 від 14.06.2018р.; даними довідки управління соцзахисту населення виконкому Старокостянтинівської міськради №1857 від 21.06.2018р. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в сумі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - 25.06.2018р. та до досягнення дітьми повноліття, а також аліменти на утримання позивача в сумі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду - 25.06.2018р. та до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO] трирічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

[PERSON] 23 червня 2018 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 20 грудня 2003 року він вступив у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №66 від 20 грудня 2003 року. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Позивач вказує, що рішення про розірвання шлюбу він прийняв у зв'язку з повною несумісністю характерів. Останнім часом між ними виникають суперечки. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому при вказаних обставинах він прийняв рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути витрати з відповідача. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з'явився, однак надав до початку судового засідання на адресу суду письмову заяву(а.с.17), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, однак надала до початку судового засідання на адресу суду письмову заяву (а.с.16), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №66 від 20 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від вказаного шлюбу дітей не мають. Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, всі спроби по збереженню шлюбу виявились безрезультатними, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати. Судові витрати суд покладає на відповідача відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

[PERSON] 23 червня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 23 липня 2011 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що між ними виникали різного роду сварки та непорозуміння, внаслідок різних поглядів на життя, несумісних характерів та непоступливості, що призвело до того, що вона втратила почуття любові та поваги до відповідача. За таких обставин вважає, що їхній шлюб існує формально, суперечить її законним інтересам, примирення не можливе, тому його необхідно розірвати. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Під час розгляду справи по суті відповідач [PERSON] , позов визнав з підстав, наведених позивачкою. Суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2011 року від якого мають одну неповнолітню дитину (а .с. 4, 7 ). Із заяв по суті справи видно, що сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому право позивачки на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

[PERSON] 24.01.2014 року звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, покликаючись на те, що з відповідачем у справі вона одружилася 30.10.2006року, про що Раденицькою сільською радою Мостиського району Львівської області зроблено актовий запис №12. Зазначає, що у них двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Вказує, що сімейне життя у них не склалося від самого початку. Разом вони проживали лише пів року. Відповідач не цікавиться сімейними справами, дітям матеріально не допомагає, не відвідує. Подружніх відносин не підтримують, навіть не спілкуються, шлюб існує лише формально. Сім'я розпалася остаточно. Залишатися і надалі у такому шлюбі вона наміру не має, примирення не бажає. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». З огляду на наведене, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] по актовому запису №12 від 30.10.2006року, складеного в Раденицькій сільській раді Мостиського району Львівської області. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує та настоює на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання заперечень чи пояснень не надав, хоча був своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 30.10.2006 року у Раденицькій сільській раді Мостиського району Львівської області за актовим записом №12. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Між подружжям відсутні почуття любові та взаємоповаги. Подружжя вже тривалий час разом не проживають та жодних шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Позивачка несе моральні страждання, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та наявними у справі письмовими доказами: оригіналом свідоцтва про шлюб між сторонами серії [NUMBER] виданого 19.02.2010 року (а.с.4); копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 24.12.2013року (а.с.5) та копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 28.11.2006року (а.с.6). При таких обставинах суд прийшов до переконання, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її не можливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки та дітей, а тому згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. 112, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved