Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

[PERSON] 16 лютого 2017р. звернувсь з позовом до Державного підприємства «Хмельницьке» про стягнення 5365,87 грн. розрахунку при звільненні з роботи, 15158 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, а всього 20523,87 грн. В обґрунтування позову посилавсь на те, що з 14 листопада 2012р. він працював охоронцем Державного підприємства «Хмельницьке» в м.Старокостянтинові. Згідно наказу №2 від 29.02.2016р. його звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При звільнені з ним не було проведено повний розрахунок по заробітній платі і така заборгованість становить 2919,54 грн., а також не виплачено 3037,68 грн. компенсації за невикористану відпустку, а всього - 5365,87 грн. За період затримки по виплаті належних сум при звільнені, відповідач повинен сплатити йому 15158 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за 11 місяців з розрахунку середнього заробітку в сумі 1378 грн. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі, позов визнала у повному обсязі. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Також, відповідно до положень ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 14 листопада 2012р. працював охоронцем у Державному підприємстві «Хмельницьке» в м.Старокостянтинові. Згідно наказу №2 від 29.02.2016р. [PERSON] звільнено за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Судом встановлено, що при звільнені [PERSON] з ним не було проведено повний розрахунок по заробітній платі і така заборгованість становить 2919,54 грн., а також не виплачено 3037,68 грн. компенсації за невикористану відпустку за період роботи з квітня 2013 року по 29 лютого 2016 року, а всього до сплати підлягало 5365,87 грн. (2919,54 грн. + 3037,68 грн.). Оскільки при звільнені [PERSON] в порушення вимог ст.116 КЗпП України йому не було виплачено в день звільнення всі суми, що належать йому від підприємства в день звільнення, тому згідно з пложеннями ст.117 КЗпП України, на користь [PERSON] також слід стягнути з відповідача 15158 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за 11 місяців, з розрахунку середнього заробітку в сумі 1378 грн. (1378грн. х 11 місяців). Ці обставини визнані представником відповідача, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1600 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved