Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Вінницької міської ради, про встановлення порядку володіння та користування житловим будинком. Позов мотивували тим, що [PERSON] та [PERSON] є власниками часток домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Вказане майно позивачі у відповідних частках набули після смерті [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 01.09.2015 року № 2-1896 та №2-1892, а саме [PERSON] успадковано 1/24 частку, а [PERSON] 1/120. Від початку 1/20 частка домоволодіння належала на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на частину домоволодіння № [NUMBER] від 19.02.2008 року, яке видано виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення від 11.10.2005 року № 2205 в рівних частках. З вказаного свідоцтва також вбачається, що це домоволодіння складається з двох житлових будинків та у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] переходить в будинку літ. «А»: кімнати 3-2,3-3 житловою площею 28, 0 кв. м. З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22025291 від 02.03.2009 року вбачається, що на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності, КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право приватної спільної часткової власності на домоволодіння, житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а саме по 1/60 частки за кожним. Пізніше, [PERSON] успадкувала за [PERSON] його 1/60 частки у домоволодінні. Після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла у спадщину половину від 1/60, тобто 1/120 частки у домоволодінні, але не оформила її. Загалом частка [PERSON] у домоволодіння становить 1/24. Саме цю частку після смерті [PERSON] успадкувала [PERSON] Іншу половину частки [PERSON] , тобто 1/120 успадкувала [PERSON] . У свідоцтвах про право на спадщину, зазначено, що на земельній ділянці, згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації » 01.07.2015 року, знаходяться: житловий будинок «А» загальною площею 293, 7 кв. м., житловою площею 206, 7 кв. м. та житловий будинок «Б» загальною площею 70,0 кв. м., житловою площею 53,3 кв. м., прибудови «А2», «Б1», «а1», «а8», «а7», «а6», тамбур «б», огорожа «№1-2». Прибудову приміщень «а8», «а7», «а6» здійснив за життя [PERSON] та ввів їх в експлуатацію на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурного контролю у Вінницькій області від 18.04.2012 року № ВН19112059758. З експлікації приміщень, що міститься у технічному паспорті вбачається, що прибудови «а8», «а7», «а6» на плані будинку відповідають приміщенням 3-1,3-4,3-5,3-6,3-7,3-8, а їх площа включена до загальної площі 293, 7 кв. м житлового будинку «А». Наведене вказує, що дані прибудови з приміщеннями 3-2 та 3-3 ввійшли до спадкового майна позивачів. Факт успадкування прибудов у домоволодінні «а8», «а7» та «а6» підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2017 року у справі № 127/27333/15-ц. Підставою для звернення з позовом до суду у справі № 127/27333/15-ц слугувало бажання позивачів визнати право власності на частку у домоволодінні з врахуванням прибудов та виділити в натурі у спільну часткову власність позивачів частку у домоволодінні, виділивши їм у власність приміщення 3-1,3-2,3-3,3-4,3-5,3-6,3-7,3-8. Суд відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що прибудови 3-1,3-4,3-5,3-6,3-7,3-8 увійшли до спадкового майна і вже є власністю позивачів та, що проведення прибудов відбулось без згоди інших співвласників, а тому їх наявність не тягне за собою перерахунку часток позивачів у домоволодінні в судовому порядку, що унеможливлює виділ її в натурі у збільшеному розмірі. З огляду на перебування домоволодіння у спільній частковій власності та неможливість виділити належні частки в натурі, позивачі вирішили поставити питання про встановлення порядку володіння та користування в натурі тією частиною спільного майна, яка відповідає їх частці у праві спільної часткової власності та перебуває у фактичному користуванні. Бажаючи визначити порядок володіння та користування домоволодінням, позивачі звертались до відповідачів, проте частина з них фактично відсутня, зібратися всім одночасно і вирішити це питання у позасудовому порядку у спосіб, що передбачено законом не вдається. Окрім того, одна із співвласників померла і майно залишається не успадкованим але спадщину відумерлою не визнано, в зв`язку з чим, відповідачем у справі визначено орган місцевого самоврядування, на території якого розташовано будинковолодіння - Вінницьку міську раду. Просили суд, встановити порядок володіння та користування садибним індивідуальним житловим будинком літ. «А» у домоволодінні з двох житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , визначивши [PERSON] та [PERSON] у спільне володіння та користування наступні приміщення: - коридор позначений на плані цифрою 3-1 площею 8,3 кв.м., - кімнату позначену на плані цифрою 3-2 площею 16, 5 кв.м., - кімнату позначену на плані цифрою 3-3 площею 11,5 кв.м., - кімнату позначену на плані цифрою 3-4 площею 8,2 кв.м., - кухню позначену на плані цифрою 3-5 площею 9,6 кв.м., - санвузол позначений на плані цифрою 3-6 площею 2,3 кв.м., - коридор позначений на плані цифрою 3-7 площею 1,6 кв.м., - комору позначену на плані цифрою 3-8 площею 0,2 кв.м. Решту домоволодіння залишити у користуванні інших співвласників. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, за обставин викладених у справі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позовних вимог. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак, кожен окремо, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнали, не заперечували щодо їх задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, інвентарної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками часток домоволодіння з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Вказане майно позивачі у відповідних частках набули після смерті [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 01.09.2015 року № 2-1896 та №2-1892, а саме [PERSON] успадковано 1/24 частку, а [PERSON] 1/120 (а.с.13-15). Від початку 1/20 частка домоволодіння належала на праві приватної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності на частину домоволодіння № [NUMBER] від 19.02.2008 року, яке видано виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення від 11.10.2005 року № 2205 в рівних частках. З вказаного свідоцтва також вбачається, що це домоволодіння складається з двох житлових будинків та у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] переходить в будинку літ. «А»: кімнати 3-2,3-3 житловою площею 28, 0 кв. м. (а.с. 208 інвентарної справи). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 22025291 від 02.03.2009 року вбачається, що на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності, КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право приватної спільної часткової власності на домоволодіння, житлові будинки з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а саме по 1/60 частки за кожним(а.с.226 інвентарної справи). Пізніше, [PERSON] успадкувала за [PERSON] його 1/60 частки у домоволодінні. Після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняла у спадщину половину від 1/60, тобто 1/120 частки у домоволодінні, але не оформила її. Загалом частка [PERSON] у домоволодіння становить 1/24. Саме цю частку після смерті [PERSON] успадкувала [PERSON] Іншу половину частки [PERSON] , тобто 1/120 успадкувала [PERSON] . У свідоцтвах про право на спадщину, зазначено, що на земельній ділянці, згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації » 01.07.2015 року, знаходяться: житловий будинок «А» загальною площею 293, 7 кв. м., житловою площею 206, 7 кв. м. та житловий будинок «Б» загальною площею 70,0 кв. м., житловою площею 53,3 кв. м., прибудови «А2», «Б1», «а1», «а8», «а7», «а6», тамбур «б», огорожа «№1-2». Прибудову приміщень «а8», «а7», «а6» здійснив за життя [PERSON] та ввів їх в експлуатацію на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурного контролю у Вінницькій області від 18.04.2012 року № ВН19112059758 (а.с.8-12). Факт успадкування прибудов у домоволодінні «а8», «а7» та «а6» підтверджується рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.10.2017 року у справі № 127/27333/15-ц. Підставою для звернення з позовом до суду у справі № 127/27333/15-ц слугувало бажання позивачів визнати право власності на частку у домоволодінні з врахуванням прибудов та виділити в натурі у спільну часткову власність позивачів частку у домоволодінні, виділивши їм у власність приміщення 3-1,3-2,3-3,3-4,3-5,3-6,3-7,3-8. Суд відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що прибудови 3-1,3-4,3-5,3-6,3-7,3-8 увійшли до спадкового майна і вже є власністю позивачів та, що проведення прибудов відбулось без згоди інших співвласників, а тому їх наявність не тягне за собою перерахунку часток позивачів у домоволодінні в судовому порядку, що унеможливлює виділ її в натурі у збільшеному розмірі (а.с.16-31). Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Згідно ч.1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1,2,3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 роз`яснено, що квартира яка є спільною сумісною власністю чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Право на звернення з таким позовом ґрунтується на положеннях ч.3 ст. 358 ЦК України, згідно яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 04.10.91 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. З аналізу зазначених норм матеріального права випливає, що при визначенні порядку володіння користування майном у праві спільної часткової власності право спільної часткової власності не припиняється, але це не може порушувати чи обмежувати право власника на користування майном, що входить до змісту права власності. Як вбачається з доданих документів, позивачі спільно володіють та користуються такими приміщеннями у домоволодінні з двох житлових будинків у будинку «А»: - коридором 3-1 площею 8,3 кв.м., - кімнатою 3-2 площею 16, 5 кв.м., - кімнатою 3-3 площею 11,5 кв.м., - кімнатою 3-4 площею 8,2 кв.м., - кухнею 3-5 площею 9,6 кв.м., - санвузлом 3-6 площею 2,3 кв.м., - коридором 3-7 площею 1,6 кв.м., - коморою 3-8 площею 0,2 кв.м. Загальна площа приміщень становить 58,2 кв.м. Вказані приміщення ізольовані від приміщень, які перебувають у власності інших мешканців будинку та мають окремий вхід. Встановлення порядку володіння та користування домоволодінням шляхом виділення та користування позивачам вищенаведених приміщень у житловому будинку «А», жодним чином не порушить прав інших співвласників та захистить право позивачів, як співвласників на вільне володіння та користування сумісним майном. Проаналізувавши вищевикладене, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved