Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася в суд з заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO], покликаючись на те, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не телефонує, не зустрічається з дитиною, не вітає на свята, дні народження, іменини. Не дав дозволу на виїзд дочки за межі України для відпочинку та лікування. Також не цікавиться навчанням, вихованням доньки, її моральним та духовним розвитком. Крім того, не надає матеріальної допомоги на її утримання, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки. Позивач заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені в ній, просить заяву задоволити повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, забезпечив явку представника [PERSON], яка проти задоволення даного позову заперечила, просить відмовити в задоволенні такого, оскільки відповідач частково погасив заборгованість по аліментах, дав згоду на виїзд дитини за кордон та бажає спілкуватися з дітьми. Представник третьої особи органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації Яцків Б.М. висловив думку про доцільність задоволення заяви та позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки. Вислухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.07.1996 року. У них народилися син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER], видане 06.07.1997 р. Андріївською сільською радою Буського району, актовий запис № 20) та донька [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] видане 02.01.2003 р. Андріївською сільською радою Буського району, актовий запис № 1). Згідно свідоцтва Серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Буського районного управління юстиції Львівської області 23.04.2009 р., шлюб між сторонами розірвано, про що зроблено актовий запис № 41. Заочним рішенням Буського районного суду Львівської області від 23.02.2009 р. (справа № 2-47/2009 р.) задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10.11.2008 року до їх повноліття. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 13.12.2011 року (справа № 2-704/2011 р.), змінено розмір стягуваних аліментів з відповідача. Вирішено стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено що син сторін [PERSON] повнолітній, навчається у Львівському національному університеті імені Івана Франка (довідка № 120 від 17.06.2015 року). Неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю, відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує на свята, дні народження, не дарує подарунків, не виявляє бажання брати участь у її вихованні, хоча жодних перешкод матір'ю для спілкування з дитиною відповідачу не створювалися. Той факт, що батько не бере участі у вихованні доньки, не цікавиться навчанням, позакласним життям, підтверджується довідкою директора Андріївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 36 від 12.06.2015 року та № 6 від 08.02.2017 року. Крім того, відповідач частково сплачує аліменти, однак має заборгованість по їх сплаті, яка згідно листа Буського районного відділу Державної виконавчої служби від 07.11.2016 р. № 09-20, станом на 31.10.2016 року, становить 8754,45 гривень. Станом на 22.07.2015 року така становила 9631,66 гривень (лист ВДВС Буського РУЮ від 22.07.2015 р. № 1036/09-20/3120). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно довідки № 1261, виданої 27.07.2015 року виконкомом Андріївської сільської ради Буського району, вбачається що [PERSON], 1997 року народження та [PERSON], 2002 року народження проживають разом з матір'ю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «,Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Згідно ст.155 ч.4 Сімейного Кодексу, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Також ухилення від виконання батьківських обов'язків, що виражається в систематичному невиконанні чи неналежному виконанні обов'язків по вихованню неповнолітнього при наявності об'єктивної можливості їх виконання, тягне за собою позбавлення батьківських прав. Як встановлено судом, відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Разом з ним зареєстровані та проживають дружина [PERSON], 1975 року народження, донька [PERSON], 2011 року народження та син [PERSON], 2014 року народження, що підтверджується довідкою Ожидівської сільської ради № 449 від 24.03.2016 року. Відповідачу надавався термін для виправлення строком на 6 місяців (ухвала суду від 05.05.2016 року). Та повторно, на 2 місяці (ухвала суду від 01.12.2016 року). Однак такий позитивних результатів не дав, відповідач не змінив своє ставлення до доньки, не спілкується з нею, не шукає зустрічей, не вітає на свята. Останнє також підтверджується довідкою директора Андріївської школи № 6 від 08.02.2017 року. Допитана в якості свідка [PERSON] показала що останній раз бачила батька рік тому в приміщенні Буської райдержадміністрації, коли комісією розглядалася справа про позбавлення батьківських прав, а до цього батька не бачила впродовж 10 років. Потім батько жодного разу не зателефонував їй, не цікавиться навчанням, розвитком, не привітав на іменини і день народження. З висновку органу опіки та піклування Буської районної державної адміністрації № 04-08/636 від 31.03.2016 року та № 04/08/77 від 12.01.2017 року вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських по відношенні до доньки [PERSON], 2002 року народження. Враховуючи вище наведене, з врахуванням всіх обставин, того, що відповідач проживає окремо від дитини, участі в її утриманні, вихованні, не приймає, а тому, виходячи з наявних обставин, приходить до висновку, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання таких , що є підставою, відповідно до ст. 164, 166 СК України позбавити його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. В сил ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума сплаченого нею судового збору, та в користь держави - різниця недоплаченого судового збору.

Outcome: approved