Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він та [PERSON] є батьками [PERSON] . Судовим рішенням від 22.04.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку на утримання дочки. 08.12.2017 року позивач одружився вдруге і на теперішній час має сина [PERSON] , [INFO] . Друга дружина та син потребують матеріального забезпечення, тому позивач не може сплачувати аліменти на дочку [PERSON] в повному обсязі та вважає, що їх розмір необхідно зменшити. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.08.2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 10.12.2020 року вказану справу передано до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.03.2021 року справу прийнято до провадження. В судове засідання [PERSON] не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Судовим рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 22.04.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] 08.12.2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Від шлюбу з [PERSON] позивач має сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з [PERSON] . Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження [INFO] дитини - [PERSON] , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд зазначає, що відповідно до судового рішення від 22 квітня 2015 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вказані висновки суду узгоджуються з позицієї Верховного суду, викладеною в Постанові №565/2071/19 від 16.09.2020 року. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів наявність підстав для зменшення розміру аліментів, визначених судовим рішенням Сєвєродонецьким міським судом Луганської області від 22 квітня 2015 року, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed