Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01.11.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є земельна ділянка, площею 8,3146 га, кадастровий номер [NUMBER] та витребувати земельну ділянку з чужого незаконного володіння. В позові зазначає, що 27.12.2000 року на підставі рішення Володимирівської сільської Ради народних депутатів №77 від 22.11.2000 року позивачка [PERSON] отримала у приватну власність земельну ділянку площею 8,3146 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Володимирівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер [NUMBER] , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого 27.12.2000 року. 31.10.2013 року позивачка отримала Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера, де вона зазначена власником, без будь-якої передачі речових прав іншій особі (копію додаю) . З моменту отримання земельної ділянки в натурі, позивачка передала її в користування своїй сестрі [PERSON] без укладення договору оренди, на умовах поверненням належної їй землі за першою вимогою. В червні 2018 року позивачка звернулась до відповідача [PERSON] та [PERSON] з вимогою щодо повернення їй у власність вказаної земельної ділянки, однак дізналась від [PERSON] про існування договору оренди, строк дії якого закінчується в 2025 році. Зазначає, що вона договору з [PERSON] не підписувала. З 2007 року по 2016 рік позивачка [PERSON] перебувала на заробітках по догляду за літніми хворими людьми в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, з 2016 року по теперішній час в м. Києві Київської області. Будь якої довіреності щодо представництва її інтересів, з правом підпису за неї, вона не оформлювала. На теперішній час [PERSON] користується даною земельною ділянкою, в добровільному порядку повертати земельну ділянку власнику не бажає. Вважає, що спірний договір оренди землі є недійсним, оскільки вона його не укладала та не підписувала. Ухвалою суду від 15.08.2018 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 12.10.2018 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 19.04.2019 року поновлено провадження по даній справі у зв`язку з надходженням висновку експертизи. Ухвалою суду від 04.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] та позивач в судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] та відповідач в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 8,3146 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконкому Володимирівської сільської Ради народних депутатів №77 від 22 листопада 2000 року. Земельна ділянка, яка розташована на території Володимирівської сільської ради передана для ведення сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №27 (а.с.10). Згідно технічної документації виготовленої ПП «Нікаленд» 13.09.2013 року на замовлення [PERSON] , встановлено межі земельної ділянки площею 8,3146 га (а.с.11-17). Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 11.07.2018 року встановлено, що власником земельної ділянки, площею 8,3146 га, кадастровий номер [NUMBER] є [PERSON] , яка передала в дану земельну ділянку в оренду [PERSON] , державну реєстрацію здійснено 08.10.2015 року реєстраційною службою Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.18). Згідно з ч.4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї сторони може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Разом з тим, у постанові Верховного Суду України від 22.04.2015 року № 6-48цс15 йдеться про те, що якщо спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не ним, а іншою особою, то такий договір був укладений без волевиявлення особи, а тому суди дійшли правильного висновку про недійсність спірного договору на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що договір оренди земельної ділянки від 01.11.2014 року слід визнати недійсним, оскільки вона його не підписувала. Згідно договору оренди землі від 01.11.2014 року [PERSON] передала в оренду [PERSON] земельну ділянку загальною площею 8,3146 га, згідно державного акту [NUMBER] від 27.12.2000 року, кадастровий номер [NUMBER] . Договір укладено строком на 10 років. Земельну ділянку передано орендодавцем орендарю відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки від 01.11.2014 року. Згідно висновку експерта, за результатами проведення 21.03.2019 року судової почеркознавчої експертизи №6793-18 Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» договору оренди землі від 01.11.2014 року укладений між [PERSON] та [PERSON] виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису. Оскільки в судовому засіданні на підставі досліджених доказів встановлено, що [PERSON] не підписувала договір оренди земельної ділянки від 01.11.2014 року, укладений між позивачем та [PERSON] , тобто не виявляла свою згоду на укладання правочину з такими умовами, то суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним на підставі ч.3 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України. За змістом ч.1 ст. 319, ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки позивач договір оренди не укладала, іншої підстави володіння земельною ділянкою відповідачем не зазначено, суд приходить до висновку, що відповідач володіє належною на праві власності позивачу земельною ділянкою без відповідної правової підстави, а тому позовна вимога щодо витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В разі задоволення позову на відповідача покладаються також інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані з проведенням експертизи (ч.3 ст. 133 ЦПК України). З врахуванням викладеного з відповідачів на користь позивача підлягають витрати на відшкодування сплаченого судового збору, витрати на правову допомогу та витрати на відшкодування коштів сплачених позивачем за проведення судової почеркознавчої експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved