Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 08.11.2005 року. Згідно з витягом з домової книги для реєстрації громадян, у вказаній квартирі з 2005 року зареєстроване місце проживання відповідачки, яка з 2012 року у квартирі не проживає. Реєстрація місця проживання відповідачки у вказаній квартирі створює незручності для позивачки і перешкоджає їй нормально користуватись своєю власністю. Ухвалою судді від 02.09.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 07.10.2020 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов з викладених у ньому підстав, пояснив, що [PERSON] є дочкою позивачки, та з 2012 року знаходиться десь у Російській Федерації, де саме невідомо, стосунки з нею позивачка не підтримує. Зараз [PERSON] має намір продати квартиру, але цьому заважає те, що [PERSON] зареєстрована у квартирі, хоча з 2012 року там не мешкає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судова повістка направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. До суду повернулось повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я [PERSON] , проте на ньому відсутній підпис особи, яка отримала повістку. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що повістку на ім`я [PERSON] помилково отримала [PERSON] . На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Приймаючи до уваги згоду позивача на заочний розгляд справи, суд на місці ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.ст. 280-283 ЦПК України. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі і дослідивши зібрані у справі докази, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню на таких підставах. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частинами 1, 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням) і тому визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є достатньою підставою для зняття їх з реєстрації. Згідно з договором купівлі-продажу від 08.11.2005 року, посвідченим державним нотаріусом Васильцовою О.П. за номером 2777, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Згідно з копією домової книги, в квартирі [ADDRESS] , з 21.11.2005 року зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] , яка є дочкою позивачки. Відповідно до акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 03.08.2020 року, дочка позивачки [PERSON] з 2012 року не мешкає у квартирі [ADDRESS] . В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що приблизно з 2012 року [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] також пояснив, що відповідачка є його дочкою, але відносини вони давно не підтримують, вона знаходиться десь у Російській Федерації, але де саме йому не відомо. Доказів, які би свідчили про поважність причин не проживання відповідача в будинку більше року, суду надано не було. На переконання суду, позивачкою доведено, що відповідачка [PERSON] без поважних причин більше року не мешкає в будинку, що свідчить про наявність підстав для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved