Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди по [ADDRESS] належали колгоспному двору, головою якого був дід позивача [PERSON], що доводиться Свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 27.10.1989 року та Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 7940. Для обслуговування вказаного будинковолодіння була виділена земельна ділянка розміром 0,11 га. [PERSON] помер [INFO] року. Його дружина, бабка позивача, [PERSON] - померла [INFO] року. З часу свого народження позивач проживав разом з батьками, дідом та бабою однією сім'єю за вищевказаною адресою, вели спільне господарство, мали спільний побут. На час припинення колгоспного двору (15.04.1991р.) у спадковому житловому господарстві проживали та були зареєстровані: [PERSON], 1927 р.н., голова господарства; [PERSON], 1958 р.н., син; [PERSON], 1957 р.н., невістка; [PERSON], 1980 р.н. онука та позивач [PERSON], 1982 р.н., онук, що відображено в довідці Тишківської сільської ради № 191. Після смерті спадкодавців позивач продовжує проживати в даному домоволодінні, обслуговує господарку, несе витрати по утриманню житла в належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку та за власні кошти виготовив технічну документацію на даний будинок. Звернувшись до нотаріуса з приводу успадкування будинковолодіння, позивач отримав Постанову нотаріуса від 09.06.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір і визначити конкретні частки членів колгоспного двору неможливо. Оскільки відповідачі на частки у спадковому майні не претендують та з приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не зверталися, позивач просить визнати за ним право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, інвентаризаційна вартість яких складає 177 307 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позов підтримує повністю, відповідачі позов визнають. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 27.10.1989 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 09 серпня 1989 р., посвідчено, що в цілому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] - дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] р. у віці 58 років в с. Тишківці, актовий запис № 26 від [INFO] р., про що свідчить копія повторного Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 31.03.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 якого спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 192, виданою 26.05.2017 року виконавчим комітетом Тишківської сільської ради доводиться, що згідно погосподарської книги № 9 (особовий рахунок [NUMBER]) за 1986 -1990 роки в колгоспному дворі в [ADDRESS] на час смерті [PERSON] були зареєстровані: [PERSON], [INFO], голова сім'ї, який помер [INFO] р. а/з № 26; [PERSON], [INFO], дружина; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], невістка; [PERSON], [INFO], внука; [PERSON], [INFO], внук. Виданою виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Довідкою № 191 від 26.05.2017 року, стверджено, що згідно погосподарської книги № 9 (особовий рахунок [NUMBER]) за 1991 -1995 роки в колгоспному дворі в [ADDRESS] (змін вулиці не було) станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], голова сім'ї; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], невістка; [PERSON], [INFO], внучка; [PERSON], [INFO], внук; за господарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,11 га для будівництва, обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його дружина та син, які прийняли спадщину. Дружина [PERSON] - [PERSON] (бабка позивача), померла [INFO] р. у віці 89 років в с. Тишківці, актовий запис № 29 від 25.11.2016 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25.11.2016 року виконавчим комітетом Тишківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України). В четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Відповідно до ст. 1265 ЦК України - у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, визначає ч.1 ст. 1268 Цивільного кодексу України. За ст.ст. 1268-1269 згаданого кодексу прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22 травня 1958 року Тишківським сільським ЗАГС Городенківського району, стверджено, що батьками [PERSON], який народився [INFO] року в с. Тишківці, є [PERSON] та [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 22 травня 1982 року Тишківським сільським ЗАГС Городенківського району, батьками позивача [PERSON], [INFO], що народився в с. Тишківці Городенківського району, є [PERSON] та [PERSON]. Позивач на день смерті діда та бабки проживав разом з ними, вони вели спільне господарство в [ADDRESS]. Після їх смерті позивач продовжує обслуговувати господарку, несе витрати по утриманню даного житла. Відповідач, спадкоємець першої черги [PERSON], не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батьків. Наведене свідчить про те, що позивач, як спадкоємець п'ятої черги спадкоємців за законом, прийняв спадщину після смерті баби [PERSON]. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів № 7940, виданої 27.01.2017 р. обласним комунальним підприємством (ОКП) «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 344 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] за [PERSON] (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 27.10.1989 р. на підставі рішення цього ж виконкому за № 141від 09.08.1989 р. (частка - 1/1, форма власності: приватна). З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1966 р., інші господарські будівлі збудовані в 1940, 1971, 1980 роках, його інвентаризаційна вартість становить 177302 грн. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р,. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач [PERSON] звертався до в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь, однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1061/02-31 від 09.06.2017 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON], померлої [INFO] року, на домоволодіння по [ADDRESS] Івано-Франківської області, головою якого був її чоловік [PERSON], що помер [INFO] року, з посиланням на те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, голови колгоспного двору [PERSON], однак не оформила своїх спадкових прав. Через відсутність правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності спадкодавця на згаданий будинок, спадкоємець за законом, позивач [PERSON] не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем [PERSON], як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220-1223, 1258,1261,1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved