Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

[PERSON] 25 січня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 500\~000,00 грн., завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову\~\~ [PERSON] посилалася на те, що на підставі ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2020 року у справі № 307/2704/18 відповідачку [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито, а цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду. Так, відповідачка [PERSON] у судовому засіданні, під час розгляду вказаного кримінального провадження, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнала повністю, але у зв`язку із закінченням строків давності, суд був позбавлений можливості розглянути цивільний позов, а відтак залишив його без розгляду, що не позбавляє її можливості для повторного звернення до суду. Так, судом під час розгляду вказаного кримінального провадження встановлено, що 20 серпня 2018 року близько 16 год. 30 хв. [PERSON] , знаходячись на території дворогосподарства [ADDRESS] , в ході сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла один удар правою рукою стиснутою в кулак в голову [PERSON] , чим спричинила їй легкі тілесні ушкодження. Вказаними діями їй, позивачці, спричинено моральну шкоду, яка полягає у нервовому напруженні і хвилюванні, оскільки такі протиправні дії вчинені її рідною дочкою, про яку вона дбала та виростила її, а вона, позивачка, у свою чергу є особою похилого віку, через що вона повинна докладати суттєві зусилля для організації звичайного способу життя. У зв`язку\~із наведеним просить суд стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 500\~000 грн. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 5 лютого 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, та підготовче судове засідання призначено на 23 лютого 2021 року, яке неодноразово відкладалося у зв`язку із неявкою сторін. Згідно ухвали Тячсівського районного суду від 22 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 жовтня 2021 року на 10 год. 30 хв. Під час судового розгляду позивачка [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин неявки, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки та з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2020 року відомо, що [PERSON] близько 16 год. 30 хв. 20 серпня 2018 року знаходячись на території дворогосподарства [ADDRESS] , в ході сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесла один удар правою рукою стиснутою в кулак по голові [PERSON] , чим спричинила потерпілій легкі тілесні ушкодження. Із вказаної ухвали видно, що клопотання обвинуваченої [PERSON] задоволено, постановлено звільнити [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 12018070180000251 закрити, а цивільний позов залишити без розгляду (а. с. 3). Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 1 та ч. 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1\~ст.\~15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту, відповідно до ч. 2\~ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31.03.1995\~року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Ураховуючи наведене, а саме: обставини при яких був вчинений кримінальний проступок, дії [PERSON] , спрямовані щодо [PERSON] , похилий вік позивачки, так як їй виповнилося 83 роки, глибину душевних страждань, які вона зазнала унаслідок протиправних дій [PERSON] , оскільки легкі тілесні ушкодження спричинені її рідною дочкою на грунті неприязних відносин, суд дійшов висновку про визначення моральної шкоди в розмірі, яка підлягає відшкодуванню шляхом стягнення із [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 6) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідачки в дохід держави.

Outcome: partial