Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач)звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, у розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісяця до закінчення навчання, тобто до 30.06.2017 року. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що відповідач є батьком повнолітньої дитини [PERSON], який є інвалідом 1 групи та на теперішній час навчається у Донецькому університеті економіки та права за спеціальністю «Економіка підприємств» на денній формі навчання, та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Позивач позбавлена можливості надавати таку допомогу, оскільки вона сама є інвалідом 1 групи за загальним захворюванням. Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.01.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини був задоволений, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], починаючи з 25.07.2014 року до закінчення навчання, тобто до 30.06.2017 року. З даним заочним рішенням суду від 14.01.2015 року відповідач не погодився, подав заяву про перегляд цього заочного рішення, в якій зазначив, що в 1999 році організував укладення договору накопичувального страхування із страховою компанією «MEDLIFE» Insurance Ltd, яка являється резидентом Кіпру. Застрахованою особою згідно з цим договором був його син [PERSON], а сам договір був оформлений на позивача [PERSON]. На протязі 15 років щорічно згідно з рахунків, надісланих страховою компанією, відповідач сплачував страхову суму у розмірі 500 доларів США на користь страхової компанії. 20.02.2014 року позивач за даним договором накопичувального страхування отримала 8644,84 доларів США. Крім того, відповідач в заяві про перегляд заочного рішення вказав, що з 28.05.2012 року ніде не працює, знайти оплачувану роботу не може, на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.02.2015 року сплачує додаткові витрати на утримання сина, пов`язані з оплатою його навчання на першому та другому курсі Донецького університету економіки та права за спеціальністю «Економіка підприємства» (2012-2013, 2013-2014 роки), в розмірі 5960 грн. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09.06.2015 року заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14.01.2015 року скасовано та справа призначена до розгляду в загальному порядку. В судове засідання при повторному розгляді справи позивач не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду письмові пояснення, в яких просить позов [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання повнолітньої дитини задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В письмових поясненнях представник позивача вказала, що факт навчання повнолітньої дитини позивача підтверджується матеріалами справи, що обумовлює, враховуючи вартість навчання, хворобу дитини і її інвалідність, дохід дитини та позивача, наявність потреби у наданні матеріальної допомоги, що доводи відповідача проти позову, пов`язані з отриманням позивачем за договором накопичувального страхування 8644,84 доларів США, не підтверджені належними доказами та не стосуються справи, оскільки за даним договором, строк дії якого сплинув, сплачувалися преміальні виплати, предметом страхування було життя від нещасного випадку, а не щомісячна додаткова допомога на утримання дитини. Відповідач у судове засідання не зявився, надіслав до суду телеграму, в якій повідомив, що у зв`язку з фінансовими труднощами не може прийняти участь у судовому засіданні, з позовом не згоден, вважає, що обов`язки з утримання своєї дитини виконав в повному обсязі шляхом оплати накопичувального страхування на користь дитини, яку позивач отримала. Згідно з ст.ст. 74-76 ЦПК України відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд згідно з ст. 224 ЦПК України ухвалив заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач є батьком повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження І-НО № 293573 (а.с.4). За довідкою ПП «Жил-сервіс-1» (а.с.6,22) [PERSON] проживає в [INFO] разом з позивачем, який є його матірю. Згідно з довідкою № 2.26/6-38 від 09.07.2014 року [PERSON] є студентом 2 курсу Донецького університету економіки та права за спеціальністю «Економіка підприємств», денної форми навчання, зі строком навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2017 року (а.с.7). Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого та довідки до акту огляду МСЕК [PERSON] є інвалідом І групи як інвалід дитинства, потребує постійного стороннього уходу (а.с.8,23), отримує згідно з довідкою Артемівського УПСЗН від 11.07.2014 року № 1363 (а.с.10) державну допомогу інвалідам з дитинства в розмірі 1660,75 грн. щомісячно. Позивач є інвалідом 1 групи за загальним захворюванням згідно з пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с.9) та перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога з діагнозом: сахарний діабет у важкій формі (а.с.11). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05.02.2015 року (а.с.90-91) позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину-інваліда задоволений, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання сина, пов`язані з оплатою його навчання на першому та другому курсі Донецького університету економіки та права за спеціальністю «Економіка підприємства» (2012-2013, 2013-2014 роки), в розмірі 5960 грн. Згідно з записами в трудовій книжці відповідача (а.с.71-74) 28.05.2012 року він був звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України з посади заступника директора по роботі з приватними особами відділення «Київська міжрегіональна дирекція» ПАТ «Креді [PERSON]» та не теперішній час ніде не працює. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. За вимогою ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Факт укладення договору накопичувального страхування із страховою компанією «MEDLIFE» Insurance Ltd, яка являється резидентом Кіпру, його виконання та отримання за ним позивачем грошових виплат у розмірі 8644,84 доларів США (а.с.43-70) визнається сторонами та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За вимогою ч.1 ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач як батьки повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не мали домовленості між собою щодо урахування грошових коштів, отриманих за договором накопичувального страхування із страховою компанією «MEDLIFE» Insurance Ltd, в якості сплати відповідачем аліментів на період навчання його сина. При цьому позивачем не заперечується факт отримання за цим договором 8644,84 доларів США, які представник позивача кваліфікує як преміальні виплати, пов`язані з страхуванням життя від нещасного випадку. Відповідно до ч.9 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи наведені норми сімейного законодавства України, суд аналізує обставини виникнення спору з урахуванням необхідності встановлення справедливого та розумного розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання. В ході судового розгляду встановлено, що повнолітня дитина - [PERSON] є інвалідом 1 групи, який отримує державну допомогу інвалідам з дитинства в розмірі 1660,75 грн. щомісячно. Позивач також є інвалідом 1 групи та отримує у зв`язку з цим пенсію по інвалідності, доказів щодо розміру якої позивачем суду не були надані. При цьому група інвалідності повнолітньої дитини та позивача, характер їх захворювання свідчить про необхідність витрачання коштів на постійне лікування, потреба в якому не може бути задоволена у повній мірі згаданими соціальними виплатами, призначеними ним як інвалідам 1 групи. Відповідач згідно з наданими ним суду документами на протязі тривалого часу не працює, за рішенням суду повинен оплачувати в якості додаткових витрат навчання повнолітнього сина. При цьому відповідачем не надано суду доказів, що його тривале безробіття обумовлено неможливість знайти роботу в м. Києві, що він має іншу сім`ю та дітей, яких зобов`язаний утримувати, що отримані позивачем 8644,84 доларів США є його оплатою утримання повнолітнього сина на період його навчання, здійсненою ним за домовленістю з позивачем. У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та відповідні ним спірні правовідносини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково та встановлення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON], [INFO], на період її навчання в розмірі 1/10 частини щомісячного доходу її батька - [PERSON]. Даний висновок ґрунтується на тому, що відповідач ніде не працює, однак є працездатною особою, яка не має інших дітей та сім`ю, утримувати яких він повинен, має обов`язок за судовим рішенням сплачувати додаткові витрати, пов`язані з оплатою вартості навчання сина у Донецького університету економіки та права. Тому суд вважає, що відповідач не може надавати позивачу на період його навчання матеріальну допомогу в тому розмірі, який вимагає позивач. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial