Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з заявою в якій вказав, що [PERSON]Д було отримано державний акт серії ОД № 051292 на право власності на земельну ділянку. В державному акті на право власності на земельну ділянку допущено помилку, а саме замість імені та прізвища «Григоренко Лариса», як записано в паспорті заявника, зазначено імя та прізвище «Голобородько Раїса» та не зазначено рік видачі державного акту. Представник заявника звернувся до Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області з заявою про виправлення державного акту, про що йому було відмовлено. На підставі викладеного представник заявника просив суд встановити факт належності [PERSON]правовстановлюючого документу державного акту серії ОД № 051292 на право власності на земельну ділянку, виданого 21 грудня. Представник заявника надав клопотання, в якій вказав, що підтримує викладені вимоги у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Фурманівської сільської ради Кілійського району, надав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, з заявою згоден. В звязку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ст. 247 ЦПК України. Дослідивши подану заяву та надані докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Як зазначено в паспорті громадянки України серії КМ № 275098, виданим 30 вересня 2004 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області, заявником є «Григоренко Лариса Дмитрівна», [INFO]. Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого в м. Кілія р/в ЗАГС Одеської області 02.06.1993 р. [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 02.06.1993 р., актовий запис № 89. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище «Григоренко». З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 051292, виданого 21 грудня на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 386 від 20.07.2004 р., вбачається, що «Голобородько Раїсі Дмитрівні» передано у власність земельну ділянку площею 3,15 га, розташовану на території Фурманівської сільської ради, масив 13, ділянка № 37 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з відповіді Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 868/138-18 від 24.09.2018 року на заяву [PERSON], у звязку з набранням чинності з 01.01.2013 року Законом України «Про державний земельний кадастр», постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», з 01.01.2013 року органи Держземагенства позбавлені повноважень щодо реєстрації права власності та користування земельною ділянкою. Законодавством України виправлення помилок в державних актах на землю не передбачено. Згідно довідки Фурманівської сільської ради Кілійського району вих..336 від 23.10.2018 р., [PERSON] дійсно належить на праві приватної власності земельна ділянка, що розташована за адресою: Одеська область, Кілійський район, Фурманівська сільська рада, площею 3,15 га. Як вбачається з відповіді Відділу у Кілійському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 357/108-18 від 07.12.2018 року, станом на 31.12.2012, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД № 051292, виданого на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації № 386 від 20 липня 2004 року належить [PERSON]. З архівного витягу Кілійської РДА від 03.12.2018 р. № 196-В вбачається, що за розпорядженням № 386 від 20.07.2004 р. [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку в розмірі 3,15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

Outcome: approved