Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до ТзОВ «Орхідея» про виділ в натурі частки із спільної часткової власності нежилого приміщення. Свої вимоги обґрунтовують тим, що їм на праві приватної власності належить 30/100 приміщення перукарні, що по [ADDRESS]. Згідно технічного паспорта від 08.10.2007 року, виданого комунальним підприємвтом «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» дане приміщення складається із жіночого залу 98-3 - площею 22,4 кв.м.; кладової 98-4 площею 4,9 кв.м.; коридору 98-12 площею 2,7 кв.м.; коридору 98-1 площею 2,1 м.кв.; вестибюля 98-2 площею 22.0 кв.м.; вбиральні 98-5 площею 1,5 кв.м.; коридору 98-6 площею 3,3 кв.м.; коридору 98-7 площею 6,5 кв.м.; кладової 98-8 площею 4,2 кв.м.; коридору 98-9 площею 4,1 кв.м.; підсобного приміщення 98-10 площею 11,3 кв.м.; чоловічого залу 98-11 площею 14.4 кв.м. Відповідно до Виписки з інвентаризаційних матеріалів про розрахунок розміру частки об'єкта нерухомого майна від 24.05.2018 року № 537 жіночий зал 98-3 площею 22,4 кв.м., кладова 98-4 площею 4,9 кв.м., коридор 98-12 (був 98-8) площею 2,7 кв.м. загальною площею 30,0 кв.м.м. становить 30/100 ідеальної частки приміщення перукарні . Решта 70/100 ідеальної частки приміщення перукарні належить ТзОВ «Орхідея» Оскільки у їх фактичному користуванні перебувають наступні приміщення: жіночий зал 98-3 площею 22,4 кв.м., кладова 98-4 площею 4,9 кв.м., коридор 98-12 (був 98-8) площею 2,7 кв.м. загальною площею 30,0 кв.м.м. що складає 30/100 частки приміщення просять їх виділити із спільної часткової власності в натурі. Ухвалою судді від 12.12.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 25.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.01.2019 року. В судове засідання позивачі не з'явились, подали суду заяви, згідно яких заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи просять проводити у їх відсутності. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник відповідачів Воєвода А.В. в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, не заперечила щодо задоволення позову. Згідно ч.ч. 1,4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за заявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону не порушує його права, а також свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У відповідності до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а відповідно до змісту ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. На відміну від поділу (ст. 367 ЦК України), за якого право спільної часткової власності припиняється для всіх її учасників, у разі виділу право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності. Судом встановлено, що згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 26.04.20007 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Орхідея» на підставі дублікату договору купівлі-продажу 1-110 від 13.04.2007 року , виданого взамін втраченого від 27.02.1996 року за № 2-650 Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою від 30.04.1996 року, на праві приватної власності належить приміщення перукарні, що по [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна приміщення перукарні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], складається із: коридору 98-1 площею 2,1 м.кв.; вестибюля 98-2 площею 22.0 кв.м.; жіночого залу 98-3 - площею 22,4 кв.м.; кладової 98-4 площею 4,9 кв.м.; вбиральні 98-5 площею 1,5 кв.м.; коридору 98-6 площею 3,3 кв.м.; коридору 98-7 площею 6,5 кв.м.; кладової 98-8 площею 4,2 кв.м.; коридору 98-9 площею 4,1 кв.м.; підсобного приміщення 98-10 площею 11,3 кв.м.; чоловічого залу 98-11 площею 14.4 кв.м. коридору 98-12 площею 2,7 кв.м., всього 99.4 кв.м. Як стверджується копіями письмових заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON], останніми подано заяви про виключення їх з числа учасників ТзОВ «Орхідея» та виплату їм частки в натуральній формі. Згідно протоколу зборів учасників товариства ТзОВ «Орхідея» від 20.03.2003 року розглянуто письмові заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON], та вирішено вивести їх з членів товариства та виділено кожному з них в натуральній формі пропорційно кожного з них частки, частину приміщення по 10%, що становить 9,94 кв.м., а саме в приміщеннях ( згідно планом поверхів) 98-3, 98-4, 98-8. Судом встановлено, що відповідно до Виписки з інвентаризаційних матеріалів про розрахунок розміру частки об'єкта нерухомого майна від 24.05.2018 року № 537 жіночий зал 98-3 площею 22,4 кв.м., кладова 98-4 площею 4,9 кв.м., коридор 98-12 (був 98-8) площею 2,7 кв.м. загальною площею 30,0 кв.м.м. становить 30/100 ідеальної частки приміщення перукарні. Дані приміщення перебувають в користуванні позивачів. Решта приміщень становить 70/100 ідеальної частки приміщення перукарні, які перебувають в користуванні ТзОВ «Орхідея». На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались позивачі як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також у зв'язку із визнанням відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про виділення частки з права спільної часткової власності, визнання права власності є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Outcome: approved