Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із земельної ділянки, яка знаходиться на території Снітківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем земельної ділянки за заповітом після смерті [PERSON] Крім нього, спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є [PERSON], який спадщини не прийняв і на неї не претендує. Із суб'єктивних причин позивач пропустив строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим нотаріус не може оформити спадкові права, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився у п. 4 позовної заяви просив слухати справу у його відсутності (а.с. 3). Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Снітківської сільської ради подали суду заяви про визнання позовних вимог та про слухання справи у їх відсутності (а.с. 19, 20). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] помер [INFO] року в с. Снітків Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, що знаходиться на території Снітківської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Свідоцтвом про смерть (а.с. 8), заповітом (а.с. 9), свідоцтвом про народження (а.с. 10), довідкою виконавчого комітету Снітківської сільської ради № 574 від 14 липня 2016 року (а.с. 12) позивач довів, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який має право і бажає прийняти спадщину. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області своєю постановою № 33 від 03 лютого 2017 року (а.с. 13) відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через пропущення строків, встановлених для прийняття спадщини. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України цей строк визначений як шість місяців, і починається він з часу відкриття спадщини (дня смерті). Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки з 21 липня 2007 року по 30 липня 2007 року (останні дні терміну строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини) перебував на лікуванні, у зв'язку з чим у нього склалось важке матеріальне становище (а.с. 11). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 46716992 від 10 лютого 2017 року (а.с. 23) слідує, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв, спадкова справа не заводилась. Суд вважає вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса поважними, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи вищевикладені докази та обставину, що відповідачі визнали позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через хворобу та важке матеріальне становище, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України.

Outcome: approved