Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) 09.08.2018 року звернулась із позовом до [PERSON], (далі - відповідач) про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, в якому вказала, що на підставі договору дарування від 14.08.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], та на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], вона є власником житлового будинку за адресою: Київська область, Макарівський район, село Калинівка, вул. Київська 206. Право власності на вказаний будинок зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 6651584. Наразі вона позбавлена можливості здійснювати своє право власності, оскільки в належному будинку проживає відповідачка [PERSON], яка поселилась і тимчасово проживала в зазначеному будинку декілька років в якості співмешканки колишнього співвласника будинку - [PERSON], який помер 28.04.2018 року. Вона неодноразово пропонувала [PERSON], звільнити належний їй будинок, однак, на її звернення вона належним чином не реагує, чим грубо порушує її права, як власника об'єкту нерухомого майна. На підставі ст.ст. 319-321, 391 ЦК України просила суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження майном - виселити [PERSON] з будинку №206 по вулиці Київській в селі Калинівка Макарівського району Київської області. Ухвалою суду від 17.09.2018 року позовну заяву [PERSON], до [PERSON], про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та розяснено право на пред'явлення зустрічного позову у строк для подання відзиву відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України. Копію ухвали суду від 17.09.2018 року та позовну заяву з додатками відповідач за первісним позовом [PERSON], отримала 03.10.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800104261902-0800400072333 та витяг про відстеження поштового відправлення. Тобто, 15-тиденний строк для подання відзиву та зустрічного позову закінчується 18.10.2018 року (включно). 19.10.2018 року, тобто після закінчення встановленого судом строку (18.10.2018 року) для подачі зустрічного позову, відповідач за первісним позовом [PERSON], через канцелярію суду подала зустрічну позовну заяву до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу ?\~ частини будинку недійсним. Ухвалою суду від 22.10.2018 року зустрічна позовна заява була повернута заявнику, оскільки вона була подана після закінчення судом встановленого строку. 29.10.2018 року [PERSON], повторно звернулась до суду із вказаним зустрічним позовом разом з клопотанням про продовження строку для подачі зустрічного позову. В обґрунтування клопотання вказала, що зустрічна позовна заява учасникам справи була надіслана в строк встановлений судом, на підтвердження чого надала квитанції Укрпошти про направлення рекомендованого поштового відправлення всім учасникам справи, в яких дата направлення зазначена 17.10.2018 року, тобто в строк, встановлений судом, проте до канцелярії суду зустрічний позовну заяву позивач за зустрічним позовом подала 19.10.2018 року. Оскільки зустрічна позовна заява учасникам справи була направлена в строк, їхні процесуальні права не порушені, суд відповідно до ст. 127 ЦПК України, вважаючи, що клопотання [PERSON], про продовження строку для подачі зустрічного позову є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, продовжив [PERSON], строк для подачі зустрічної позовної заяви. Зустрічну позовну заяву [PERSON], до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу ?\~ частини будинку недійсним, прийняв до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON], до [PERSON], про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення та постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. [PERSON], у зустрічному позові, не визнаючи заявлених позовних вимог [PERSON], зазначила, що постійно проживає в ? частині будинку 206 по вулиці Київській в селі Калинівка Макарівського району Київської області, яка належала на праві приватної власності її чоловікові [PERSON], з яким вона проживала спочатку в цивільному шлюбі, а потім вони зареєстрували шлюб. Її чоловік, [PERSON], у віці 52 роки помер 28.04.2018 року. За життя він ніколи не мав наміру продавати належну йому частину будинку або в інший спосіб розпоряджатись своєю власністю. Поховання чоловіка вона здійснила за власні кошти. [PERSON], був інвалідом I групи. [PERSON] довідки Макарівської селищної ради підтверджується факт постійного проживання її разом з [PERSON], до дня його смерті - 28.04.2018 року та поховання його за її власні кошти. Після смерті чоловіка 27.07.2018 року вона звернулась до Макарівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та була заведена спадкова справа. Далі вона дізналась, що за довіреністю, що була посвідчена Приватним нотаріусом Макарівського нотаріального округу Київської області [PERSON], 06.06.2015 року на ім'я [PERSON], остання уклала від імені її чоловіка 19.10.2017 року договір купівлі-продажу ? частини будинку, а інший представник [PERSON], - [PERSON], начеб-то придбала ? частину будинку та зареєструвала її на ім'я [PERSON] Ціна в договорі вказана 157 000 грн., які ні вона, ні її чоловік не отримували. Згоди на відчуження частини будинку вона, як дружина, не давала, коштів від продажу частини будинку ні вона, ні її чоловік не отримували, іншого житла вони не мали, а тому продавати єдине житло, що належало [PERSON], він не міг, у зв'язку з чим вважає, що вказана угода була укладена за зловмисною домовленістю представників, тобто з перевищенням повноважень представника її покійного чоловіка [PERSON], а тому просила визнати вказаний договір купівлі-продажу частини будинку недійсним на підставі ст.ст. 203, 215, 232, 1216, 1261 ЦК України. З приводу протиправних дій та незаконного відчуження майна вона зверталась до органів поліції. Як спадкоємець майна [PERSON], та як його дружина, просила визнати вказаний договір недійсним та відмовити [PERSON], у задоволенні позову про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення. У судовому засіданні представник [PERSON], адвокат [PERSON], що є також представником третіх осіб [PERSON], [PERSON], заявлені позовні вимоги за первісним позовом підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. [PERSON], у судовому засіданні заявлені позовні вимоги за первісним позовом підтримала в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні зустрічного позову, дала згоду та була допита в якості свідка по справі. [PERSON], та її представник - адвокат [PERSON], просили у задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічний позов, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві та відповіді на відзив [PERSON] Приватний нотаріус Макарівського нотаріального округу Київської області [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, направила до суду копію матеріалів щодо посвідчення договору купівлі-продажу від 19.10.2017 року, щодо якого заявлено вимоги про визнання його недійсним. Треті особи [PERSON], та [PERSON], представником яких є адвокат [PERSON], у судові засідання не з'явились, про час та дату судових засідань були повідомленні належним чином, суд вважає можливим розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], пояснення [PERSON], та її представника [PERSON], заслухавши покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори [PERSON], 15.03.1986 року [PERSON], успадкував ? частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в селищі Макарів Київської області по вулиці Київська під номером 164 та належала його померлій бабусі - [PERSON], на підставі Свідоцтва про право особистою власності на будівлю, виданого на підставі рішення Макарівської селищної ради №6 від 15.05.1959 року та зареєстрованого в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 16.05.1959 року за №648. Будинок в цілому дерев'яний, обкладений цеглою, жилою площею 74, 7 кв. м, розташований на земельній ділянці присадибного фонду колгоспу «Комуніст», на якій також розташовані надвірні будівлі: погріб - Д, Л, туалети Е, К, огорожа - №1-6, тротуар - 1. Самовільно побудовані: сарай 1-В, З, гараж - Г, навіс - Ж, в дане свідоцтво не включені. (а.с. 55). Вказане Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON], було зареєстровано в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 08.04.1986 року та записано в реєстрову Книгу під реєстром №648, про що [PERSON], видано оригінал Реєстраційного посвідчення з виправленням номеру будинку з №164 на №206 на підставі рішення виконавчого комітету Макарівської селищної ради №6 від 19.01.1988 року та скріпленого відповідною печаткою (а.с. 56). [PERSON] довідки Макарівської селищної ради №5050 від 19.10.2017 року та копії паспорту [PERSON], він був постійно зареєстрованим та мешкав в ? частині житлового будинку №206 по вулиці Київська в селі Калинівка Макарівського району Київської області з 26.01.1992 року (а.с. 163, 177). Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], вона познайомилась та почала проживати однією сім'єю без шлюбу з [PERSON], з 2003 року, вони вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, піклувались одне про одного, [PERSON], виховував її сина від першого шлюбу Дмитра, з трирічного віку, а той називав його батьком. 23.09.2017 року вони з [PERSON], офіційно зареєстрували шлюб. Вказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та обставини спільного проживання сім'єю стверджуються відповіддю на адвокатський запит з дошкільного навчального закладу «Веселка», де працював [PERSON], (а.с. 206). Власником іншої ? частини будинку №206 в селі Калинівка Макарівського району Київської області до 14.08.2004 року була [PERSON], яка 14.08.2004 року подарувала належну їй ? частину вказаного житлового будинку своїй доньці - [PERSON], - позивачу за первісним позовом. Вказана обставина підтверджується копією договору дарування від 14.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за номером 4328 (а.с. 173). [PERSON] довіреності серії НАН 196294 посвідченої Приватним нотаріусом Макарівського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованої у реєстрі за №646 від 06.06.2015 року, [PERSON], отримала повноваження на представлення інтересів [PERSON], з питання оформлення його спадкових прав після смерті [PERSON], померлої 09.12.2014 року, реєстрації права власності на спадкове майно та відчуження належного йому нерухомого майна (його частки (часток) (а.с. 164). [PERSON] про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей серії АКН 241200 від 06.06.2015 року [PERSON], у графі «Додаткові відомості» уповноважена бути представником [PERSON], з питання оформлення\~ його спадкових прав після смерті [PERSON], померлої 09.12.2014 року, реєстрації права власності на спадкове майно та відчуження належного йому нерухомого майна (його частки (часток) (а.с. 165). 29.09.2017 року [PERSON], видала довіреність своїй рідній тітці [PERSON], (рідній сестрі [PERSON]Ф.), якою уповноважила [PERSON], бути її представником з питань, пов'язаних з придбанням (купівлею) за ціну та на умовах за її розсудом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська обл., Макарівський район, с.Калинівка, вул. Київська 206 та земельної ділянки площею 0, 166 Га, яка розташована за адресою:\~ Київська обл., Макарівський район, с.Калинівка, вул. Київська 206 з кадастровим номером земельної ділянки 3222755102:00:005:0006 та земельної ділянки площею 0, 054 Га, яка розташована за адресою:\~ Київська обл., Макарівський район, с.Калинівка, вул. Київська 206 з кадастровим номером земельної ділянки 3222755102:00:005:0005 (а.с. 168). 19.10.2017 року [PERSON], маючи довіреність від [PERSON], з питання оформлення його спадкових прав після смерті [PERSON], померлої 09.12.2014 року, реєстрації права власності на спадкове майно та відчуження належного йому нерухомого майна (його частки (часток) та її рідна сестра [PERSON], маючи довіреність від рідної племінниці [PERSON], на представлення її інтересів з питань придбанням (купівлею) за ціну та на умовах за її розсудом житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська обл., Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська 206 та земельної ділянки площею 0, 166 Га, яка розташована за адресою:\~ Київська обл., Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська 206 з кадастровим номером земельної ділянки 3222755102:00:005:0006 та земельної ділянки площею 0,054 Га, яка розташована за адресою:\~ Київська обл., Макарівський район, с. Калинівка, вул. Київська 206 з кадастровим номером земельної ділянки 3222755102:00:005:0005, посвідченої у приватного нотаріуса Макарівського нотаріального округу Київської області [PERSON], використовуючи дублікати правовстановлюючих документів на ? частину житлового будинку №206, уклали договір купівлі-продажу належної [PERSON], ? частини будинку. Суд вважає, що вказаний правочин купівлі-продажу належної [PERSON], ? частини будинку був укладений проти волі останнього та за зловмисною домовленістю представників сторін правочину, діючи в інтересах доньки та рідної племінниці, а не в інтересах [PERSON] Так, оригінали реєстраційного посвідчення, Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON]В, мав та ніколи їх не втрачав, а діючи за зловмисною домовленістю,\~ [PERSON], змінила волю довірителя [PERSON], який ніколи не уповноважував її на підписання договору купівлі-продажу належної йому на праві власності ? частини житлового будинку №206, яку він успадкував від померлої [PERSON], (бабусі) ще в 1986 році, а не від його матері - [PERSON], яка померла у 2014 році. Аналізуючи зміст довіреності [PERSON], можна прийти до наступного висновку, що ця довіреність чітко визначає повноваження [PERSON], на представлення інтересів довірителя саме з питань оформлення прав на спадкове майно після смерті [PERSON], та розпорядження вказаним майном, а не яким небуть іншим майном довірителя. [PERSON] ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частиною 3 ст. 238\~ ЦК України унормовано, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. За правилом частини третьої статті 203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою вважати правочин недійсним (стаття 215 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Тлумачення ст. 232 ЦК України свідчить, що під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя. Саме підміна волі довірителя волею представника і слугує підставою для визнання такого правочину недійсним. Тобто в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання. При цьому не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову - від представника чи від другої сторони правочину. Головне, що характеризує цей правочин - наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє. Кваліфікація правочину, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює встановлення, що: від імені однієї із сторін правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв'язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють. Верховний Суд України в пункті 22 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначив, що для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. В даному випадку належними та допустимими доказами встановлено, що [PERSON], будучи інвалідом I групи, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], проживаючи разом з нею та її неповнолітнім сином [PERSON], в належній йому ? частині будинку 206 по вулиці Київській в селі Калинівка Макарівського району Київської області, 02.06.2015 року видав довіреність [PERSON], на представлення його інтересів щодо спадкового майна після смерті матері [PERSON], а [PERSON], діючи не в його інтересах, а в інтересах своєї сім'ї, а саме доньки - [PERSON], від його імені підписала договір купівлі-продажу з представником доньки - своєю рідною сестрою [PERSON], при цьому позбавила права власності [PERSON], на належну йому частину будинку та земельну ділянку, в результаті чого для нього та його сім'ї виникли несприятливі наслідки, так як іншого житла його сім'я не мала, будь-яких коштів [PERSON], [PERSON], не передавала. В результаті зловмисної домовленості представників та їх умислу на заволодіння частиною будинку та усвідомлення того, що [PERSON], вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя [PERSON], та бажає і свідомо допускає настання негативних наслідків для [PERSON], та його сім'ї (позбавлення єдиного житла та власності, позбавлення дружини в майбутньому успадкувати належне йому майно), чітке усвідомлення того, що правочин вона вчиняє в інтересах своєї доньки, тобто у власних інтересах, а не в інтересах [PERSON], для [PERSON], наступили негативні наслідки ще за його життя. При цьому [PERSON], дізналась про оформлення правочину лише після його смерті та сім'я спадкодавця залишилась без житла в результаті вказаної зловмисної домовленості. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що оспорюваний правочин за зустрічним позовом слід визнати недійсним на підставі ст.ст. 203, 215, 232, 238 ЦК України. Щодо порушення прав позивача за зустрічним позовом, слід зазначити наступне. Допитана в судовому засіданні [PERSON], як свідок показала, що кошти з її рахунку на рахунок [PERSON], через банківську установу, як того вимагає ст. 1087 ЦК України не перераховувала, у 2015 чи 2017 роках вона передавала своїй матері [PERSON], кошти в сумі близько 160 000 грн., готівкою, чи передавались ці кошти [PERSON], їй не відомо. Постійним місцем її проживання є місто [PERSON], [PERSON], вона не виселяла, так як дозволила доживати йому до смерті у вищевказаному будинку. 28.04.2018 року у віці 52 років [PERSON], помер. Його похованням займалась дружина - [PERSON], про що надано відповідні докази. Отримавши письмові вимоги від [PERSON], щодо виселення її разом з сином з частини будинку, що належала її чоловікові, [PERSON], 26.07.2018 року та 07.08.2018 року звернулась з відповідними заявами щодо протиправних дій [PERSON], та дізналась про наявність договору купівлі-продажу від 19.10.2017 року, укладеного матір'ю та тіткою позивачки. Вказані заяви були зареєстровані в Макарівському ВП ГУНП в Київській області відповідно 26.07.2018 року в Журналі єдиного обліку за номером 4541 та 07.08.2018 року\~ в Журналі єдиного обліку за номером 4862 (а.с. 64-66). Спадкування, яким є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб'єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. За правилом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. Оскільки [PERSON], в установленому законом порядку звернулась до Макарівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (копія додана до матеріалів справи та досліджена судом), вона має право на захист порушених прав [PERSON], та своїх прав, як спадкоємця майна чоловіка. У зв'язку з визнанням договору купівлі-продажу частини будинку від 19.10.2017 року недійсним, з підстав зазначених вище, суд вважає, що первісний позов про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення [PERSON], слід залишити без задоволення. Також на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], судові витрати у розмірі 1570 грн., сплаченого судового збору.

Outcome: approved