Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON], та [PERSON], звернулась до суду з позовною заявою, про визнання за кожним з них права власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 28 квітня 2016 року, а також, про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину вищевказаною квартири як на спільне майно подружжя. В судове засідання позивачі надали заяви, в яких просить розглянути справу за їх відсутності, та задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради надала суду заяву, в якій не заперечує проти позову. Справу просила розглядати без її участі, та винести рішення на розсуд суду. Представник відповідача ЖБК №301 «Запоріжсталь-26» також надав суду заяву, в якій визнає заявлені позовні вимоги, та просить розглянути справу за його відсутності. Третя особа нотаріус надав суду копію спадкової справи щодо померлого [PERSON], і просив розглянути справу без його участі. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Квартира [ADDRESS] була виділена [PERSON], його дружині [PERSON], та донькам [PERSON], [PERSON], відповідно до ордеру №1092 від 08 жовтня 1986 року (а.с.7). Пай за квартиру в повному обсязі, в сумі 14049,00 рублів, був виплачений в липня 1992 року (а.с.6), однак право власності на зазначену квартиру зареєстровано не було (а.с.71). Відповідно до ст. 15 діючого на той час Закону України «Про власність», ч.3 ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу набуває права власності на це майно. При цьому, згідно статті 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який діяв на час виплати паю, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, що крім того узгоджується з діючими положенням ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України. Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України, частини 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Заперечень проти вказаних обставин, або інформації про наявність відповідної домовленості подружжя, або шлюбним договором суду не надано. Таким чином суд вважає, що частки [PERSON] і [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] є рівними, та відповідно [PERSON] належить 1/2 частки цієї квартири, а [PERSON] 1/2 частка квартири належала на час смерті. Зважаючи на викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири як на спільне майно подружжя, підлягають задоволенню. 28 квітня 2016 року помер [PERSON] (а.с.8, 38, 40зв., 41-42), після чого відкрилась спадщина на його майно, зокрема на 1/2 частку квартири [ADDRESS], що належала йому на час смерті. За статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦКУкраїни у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, та той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч.1 ст. 1269 ЦК України с падкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], що проживали із померлим на час відкриття спадщини (а.с.5), є його дружина [PERSON] (а.с.13), і донька [PERSON] (а.с.9, 11, 66-67). Спадкоємець першої черги [PERSON] донька померлого (а.с.10, 12),у встановлений строк (05.08.2016 року) подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с.37зв.). Інші спадкоємці першої черги до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались (а.с.37-50), на час відкриття спадщини із спадкодавцем зареєстровані не були і фактично не проживали (а.с.5). При цьому, нотаріус відмовив [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кв.№ 111 в буд.№9 по вул. Маршала Судця в м.Запоріжжі, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с.14, 15, 16, 44-48). Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо відшкодування судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України у позові не заявлено, у звязку з чим, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України, судом не вирішується.

Outcome: approved