Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 27 травня 2019 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що після смерті [INFO] матері останнього [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] , який вона при житті заповіла своєму сину [PERSON] . Він є єдиним спадкоємцем, останні 10 років проживав та доглядав матір, але у зв`язку з юридичної необізнаністю вважав, що він прийняв спадщину. В січні 2018 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але йому у цьому було відмовлено у зв`язку з пропуском шестимісячного строку. Тому просить надати додатковий строк у вигляді одного місяця для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Представник Кремінської міської ради також у судове засідання також не з`явився, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за його відсутністю, з вимогами позивача згоден. З огляду на вказане, суд відповідно до вимог ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 цього Кодексу встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Позивач є сином [PERSON] /а.с. 7-9/, померлої [INFO] /а.с. 15/, яка при житті 10 серпня 2006 року склала заповіт на ім`я [PERSON] , відповідно до якого вона на випадок своєї смерті все своє майно заповіла йому /а.с. 10/. Заповіт відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі є чинним /а.с. 11/. Відповідно до характеристики обстеження житлово-побутових умов, яку склали депутати Кремінської міської ради /а.с. 14/, будинки 17 /що належить померлій [PERSON] / та 19 / що належить позивачу/ по [ADDRESS] , є фактично однією садибою. На час смерті матері, позивач фактично опікувався нею. Витребувана судом спадкова справа не містить інших спадкоємців, крім позивача. Таким чином матеріали справи свідчать, що позивач, який є сином померлої, доглядав за матір`ю, інших спадкоємців не має, був повідомлений про заповіт і вважав в силу своєї необізнаності, що він прийняв спадщину. Докази на спростування необізнаності спадкоємця про свої спадкові права та обов`язки в матеріалах справи відсутні, тому вказане на погляд суду є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 вересня 2017 року про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за замістом судових рішень у подібних правовідносинах. Цей суд вказав на перевагу здійсненню спадкування за заповітом як особистому розпорядженню особи на випадок смерті, тому дійшов висновку про необхідність врахування такої волі спадкодавця як прояву свободи заповіту, з урахуванням наявності поважних причин пропуску передбаченого законом строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Підстав для відступу від такої правової позиції Верховний Суд у подібних справах не знайшов /справа 315/765/14-ц від 06 червня 2018 року/. Тому суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити.

Outcome: approved