Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 05.12.2004 року помер їх чоловік та батько [PERSON], у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яку він прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року, але юридично за життя не оформив. Вони прийняли спадщину шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, входячи до кола спадкоємців першої черги за законом і отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Разом з тим, оформити свої спадкові права на право на земельну частку (пай) в нотаріальній конторі вони не можуть, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просили визнати за ним право на цю земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості по 1/3 частці за кожним. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольни та підтвердила обставини викладені у позовній заяві. Позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмовими заявами. Представники відповідачів Пісківської сільської ради та Буринської РДА в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листами. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] року помер батько та чоловік позивачів [PERSON], який мешкав в м.Буринь, Сумської області, у зв'язку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло, в тому числі, право на земельну частку (пай) , яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Присеймівське» розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке посвідчено сертифікатом серії [NUMBER], яку він прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] року згідно вимог ст.529, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, які діяли на час відкриття спадщини, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, але юридично за життя не оформив, що підтверджується поясненнями позивачки [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON], довідкою Пісківської сільської ради, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), довідками відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) (а.с.10,12-14,22-24,57-58). Спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - позивачі по справі відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців за законом першої черги і на частину спадкового майна отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується поясненнями позивачки [PERSON], довідкою Буринської міської ради, копіями паспортів позивачів, копіями свідоцтв про народження та шлюб позивачки [PERSON], копією свідоцтва про шлюб позивачки [PERSON], копією спадкової справи (а.с.11,26-37,60-76). Разом з тим, позивачі не спроможні отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вище вказану земельну частку (пай), оскільки оригінал цього правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати позивачі не спроможні, у зв'язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з витягу з газети «Рідний Край», роз'яснення відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та листа приватного нотаріуса Анохіна О.В. (а.с.15-16,25). Однак право [PERSON] на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи колишнім членом КСП, пенсіонеркою, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER], який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Присеймівське» 22.06.1995 року і їй вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) , розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №832, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.17-21). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивачі прийняли спадщину, але не можуть скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість їх вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved