Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] 22.04.2015 року пред'явила позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом в будинку [ADDRESS]. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить вказаний будинок, у якому після одруження в якості члена сім'ї був зареєстрований відповідач. Після розірвання шлюбу у 2011 році відповідач зібрав свої речі і переїхав проживати до іншої жінки у с. Конюшки-Тулиголівські Самбірського району, де і проживає по теперішній час. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що не має можливості зареєструвати своє місце проживання, оскільки на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою і наймають житло. Вислухавши пояснення сторін та показання свідків, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтва про право на спадщину за заповітом відомо, що [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] (а.с. 6, 7). Із будинкової книги та довідки від 22.04.2015 року № 140, виданої Погірцівською сільською радою Самбірського району, видно, що за даною адресою з 20.03.1991 року зареєстрований [PERSON] ( а.с. 8-12). Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Однак, частиною четвертою статті 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28.02.2011 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] припинено (а.с. 4). Сторони визнали, що після розірвання шлюбу [PERSON] у вказаному будинку не проживає, перейшов проживати в інше житло з іншою жінкою, з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах, а [PERSON] перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, з котрим проживають в її будинку. Дані обставини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] Отже, [PERSON] понад один рік відсутній без поважних причин у житловому будинку своєї колишньої дружини, домовленості між сторонами про те, що [PERSON] після припинення сімейних відносин з [PERSON] буде мати право на користування житлом в її будинку, немає і тому він втратив право на користування житлом у будинку, який належить на праві власності позивачу. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як реєстрація місця проживання відповідача чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування будинком, який належить їй на праві власності, то дана обставина дає підстави для захисту цього права і способом його захисту слід визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом у вказаному будинку.

Outcome: approved