Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.10.2011 року батько позивачів - [PERSON] уклав договір купівлі-продажу та купив у [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . 28.11.2011 року [PERSON] уклав договір дарування будинку з надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , та подарував його в рівних частках, по 1/2 частині кожному, своїм синам - [PERSON] та [PERSON] . Останніми було оформлено право власності в Комунальному підприємстві «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». 09.04.2012 року Ковельським міськрайонним судом було прийнято рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 12.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] в частині купівлі 1/9 частини житлового будинку по [ADDRESS] та визнано недійсним договір дарування, укладений 28.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , в частині дарування 1/9 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Вказаним рішенням суду визнано за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/9 частини спірного житлового будинку. 24.12.2012 року [PERSON] оформила право власності в Комунальному підприємстві «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Позивачі вказують, що 10.02.2020 року, будучи впевненими, що вони є співвласниками вищезгаданого будинку, звернулись до міського Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради з бажанням зареєструвати за цією адресою сестру. Однак позивачам повідомили, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачів як співвласників не існує. Позивачі вказали, що під час реєстрації права власності 1/9 частини житлового будинку по [ADDRESS] на [PERSON] , Комунальне підприємство «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», що на той час виступало державним реєстратором, повністю виключило позивачів з даного реєстру. Позивачі вказують, що в грудні 2012 року вони отримали технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , виданий Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації», де вказані їх частки в спільному майні. Рішення Ковельського міськрайонного суду від 09.04.2012 року по своїй суті повністю захистило неповнолітню [PERSON] , визнавши за нею чітко встановлену частину житлового будинку та не встановивши частини позивачів у вказаному будинку, що призвело до подальшого порушення прав позивачів. На даний час позивачі не можуть визначити частини будинку, який їм належить за допомогою нотаріуса, оскільки фактично не є власниками. Звернутись до Комунального підприємства «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» також не є можливим, оскільки вказане підприємство на даний час не є державним реєстратором та виправити цю помилку неможливо. Міський Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради не може зареєструвати право власності без виділених часток. Враховуючи наведене, позивачі просили суд визнати за кожним позивачем по 4/9 частки на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 115,7 кв.м., житловою площею 60.9 кв.м., допоміжною площею 54.8 кв.м., веранди а, прибудови а-1, сарая Б-1, сарая б, гаража б-1, огорожі-1, хвіртки-2, хвіртки-3, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Кушнерук А.Ю. від 28.11.2011 року № 925. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2020 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, відповідач відзив на пред`явлений позов не подала. 09.09.2020 року до суду надійшла заява законного представника відповідача [PERSON] , відповідно до якої остання не заперечує проти задоволення даного позову, вважає його підставним. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення даного позову. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору дарування житлового будинку від 28.11.2011 року, [PERSON] подарував житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] в рівних частках (по 1/2 частині кожному) [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2012 року, позов Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, договору дарування та визнання права власності на нерухоме майно, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міськради задоволено повністю та визнано недійсним договір купівлі - продажу, укладений 12.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] в частині купівлі 1/9 частини житлового будинку по [ADDRESS] та визнано недійсним договір дарування, укладений 28.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , в частині дарування 1/9 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Крім цього, вказаним рішенням визнано за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/9 частину житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно ст. 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2012 року по своїй суті повністю захистило неповнолітню [PERSON] , визнавши за нею чітко встановлену частину житлового будинку та не встановивши частини позивачів у вищевказаному будинку, що призвело до подальшого порушення прав позивачів. Разом з тим, договір купівлі-продажу та договір дарування не визнавався недійсним в іншій частині цих договорів, а тому позивачі залишились співвласниками спірного житлового будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Оскільки за [PERSON] визнано право власності на 1/9 частину житлового будинку, а [PERSON] дарував позивачам будинок в рівних долях, то частина кожного з них має становити 4/9 частини житлового будинку. Таким чином позивачами доведено обставини, якими вони обґрунтували свої позовні вимоги, а саме - право кожного позивача на 4/9 частки у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який складається з житлового будинку А-1, загальною площею 115,7 кв.м., житловою площею 60.9 кв.м., допоміжною площею 54.8 кв.м., веранди а, прибудови а-1, сарая Б-1, сарая б , гаража б-1, огорожі-1, хвіртки-2, хвіртки-3, згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Кушнерук А.Ю. від 28.11.2011 року № 925. Виходячи з обставин справи, судові витрати по справі суд залишає за позивачами.

Outcome: approved