Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] міської ради, за участю третьої особи: ЖБК «Іллічівський-9» про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що у 1983 році їх бабуся по батькові [PERSON], [INFO], повністю сплатила пай в розмірі 2525 карб. за квартиру [ADDRESS] в ЖБК «Іллічівський-9» та згідно з діючим на той час законодавством набула право власності на спірну квартиру, що підтверджується довідкою ЖБК «Іллічівський-9» №18 від 14.02.1994 року. Право власності [PERSON] зареєстровано в КП «БТІ та РОН». 19 січня 2009 року бабуся позивачів [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS], яка знаходиться на балансі житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-9». Позивачі по справі онуки померлої мають право на спадкування у звязку з тим, що їх батько [PERSON] син померлої [PERSON] помер ще 05.06.2002 року. У встановлений законом строк позивачі звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, так як у наданої позивачами довідці виданої ЖБК «Іллічівський-9» №18 від 14.02.1994 року є незастережні дописки та незастережні виправлення. Оскільки, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом позивачі не можуть, вони вимушені звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання 01.06.2017 року на зявилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутністю. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю відповідача. Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-9» в судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19 січня 2009 року померла бабуся позивачів [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №169683 від 20.01.2009 року виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції, актовий запис за № 554. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, у вигляді квартири [ADDRESS]. Матеріалами справи підтверджується, що у 1987 році Суворовським районним народним судом міста Одеси розглядалася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,за позовом ЖБК « Іллічівський -9» до [PERSON] про виселення та по зустрічному позову [PERSON] до ЖБК «Іллічівський - 9» про визнання права на житлову площу. Рішенням Суворовського районного народного суду міста Одеси від 16.01.1987 року визнано [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 192 в будинку № 78 по вулиці Дніпропетровська дорога в місті Одесі. Визнано за [PERSON] право користування квартирою №80 в будинку №46 по вулиці Терешкової в місті Одесі, що належить ЖБК «Іллічівський-9». В позові ЖБК «Іллічівський-9» до [PERSON] про виселення відмовлено. Рішення набрало чинності 27 січня 1987 року. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Суворовського районного суду міста Одеси, [PERSON] звернувшись до суду з позовом вказувала, що з 1960 року знаходилася у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], а у 1967 році вона вселилася разом з ним у квартиру [ADDRESS] де проживає на час розгляду справи. Пай за квартиру в сумі 2564 рублів 26 копійок вони виплачували сумісно та за квартиру оплачували разом. Представник ЖБК « Іллічівський -9» в судовому засіданні не заперечував що [PERSON] тривалий час проживала у спірній квартири як за життя [PERSON] так і після його смерті. 19 січня 1986 року загальні збори ЖБК дали згоду на прийняття її до членів ЖБК. За результатами розгляду тієї справи судом встановлено, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 1960 року, 30 березня 1967 року йому була надана однокімнатна квартира № 80 площею 19,02 кв.м, в будинку № 46 по вулиці В.Терешкової в м. Одесі у будинку належному ЖБК «Іллічівський 9». Разом з [PERSON] в цю квартиру вселилася [PERSON] в якості члена його сімї, яка проживала там постійно з ним, однією сімєю та вели спільне господарство: мали спільний бюджет, разом харчувалися, купували одяг, меблі доглядали один одного. У рішенні Суворовського районного народного суду м. Одеси від 16 січня 1987 року зазначено, що [PERSON] помер 27 грудня 1985 року. Як вбачається з ордеру № 2052 (серія МР) від 21.12.1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Малиновської районної Ради народних депутатів міста Одеси від 19.06.1987 року №457, цей документ виданий на імя [PERSON] на право зайняття одної кімнати загальною площею 19,2 кв.м в квартирі (окремої) № 80 в будинку № 46 по вулиці Терешкової в місті Одесі. З довідки № 18 від 14.02.1994 року, виданої житлово-будівельним кооперативом «Іллічівський-9» вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає в [ADDRESS]. Вона є власником квартири. Вищезазначена квартира ізольована, знаходиться на 5 поверсі пятиповерхового будинку. Загальна корисна площа 30,67 кв.м, житлова площа 18 кв.м. Квартира складається з однієї кімнати, кухні, коридору, суміщеного туалету з ванною. Громадянка [PERSON] повністю сплатила пайовий внесок та паєнагромадження за квартиру у сумі 2525 руб. Дата остаточного розрахунку І. 1983 р. З реєстраційного посвідчення виданого начальником БТІ від 31.05.1994 року вбачається, що ОМБТІ посвідчує, що кооперативна квартира №80 житловою пл. 17,4 житлового будинку № 46 по вул. Терешкової в місті Одесі кооператив «Іллічівський-9» зареєстрована за гр. [PERSON] на праві особистої власності на підставі довідки виданої ЖБК «Іллічівський-9» від 14.02.1994 року №18 та записано в реєстрову книгу №13 к за реєстровим № 350 стор. 56. З листа в.о. директора КП «БТІ» ОМР вбачається, що КП «БТІ» ОМР повідомляє, що згідно матеріалам інвентарної справи та запису в реєстровій книзі 13 к стр. 56 р.№ 350 та станом на 31.12.2012 р. в КП «БТІ» ОМР 31.05.1994 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] на підставі довідки ЖБК «Іллічівський-9» за №18 від 14.02.1994 року про сплату паю. З листа в.о. директора КП «БТІ» ОМР вбачається, що КП «БТІ» ОМР повідомляє, що в [ADDRESS] згідно технічної інвентаризації від 15.04.1994 року та 24.06.2016 року загальна площа квартири складає 31,5 кв.м; житлова площа квартири складає 17,4 кв.м. Самочинного будівництва та переобладнання в квартирі немає. З цих підстав суд робить висновок про те, що на підставі сплаченого паю, який був сплачений [PERSON] ще при житті [PERSON], у 1983 році, як це зазначено у довідці №18 від 14.02.1994 року, [PERSON] набула право власності на спірну квартиру. Заява про прийняття спадщини, як передбачено ст. 1269 ЦК України, була подана онуками покійної [PERSON] до нотаріальної контори у строк, визначений ст.1270 ЦК України. Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, прийнятої державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори, відмовляючи позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус мотивував тим, що в наданій позивачами довідці для видачі свідоцтва про право на спадщину Житлово-будівельного кооперативу «Іллічівський-9» від 14.02.1994 року за № 18, є незастережні дописки, а саме: «30», «67», «18», «2525», а також незастережні виправлення: І, та з 1994 на 1983. Відповідно до вимог\~ст.1218 ЦК України\~\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. У п.23\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року\~зазначено «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». За життя спадкодавець [PERSON] після повної сплати всього паю, ставши власницею квартири на підставі ст.15 Закону України «Про власність», отримала довідку про сплату паєнакопичення, яку зареєструвала в ОМБТІ у встановленому законом порядку. За ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Згідно п.5-1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.09.1987 року за № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член ЖБК, якій повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд продавати, заповідати, обмінювати, вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Відповідно до статі 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За частиною 3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. В контексті даної норми у разі викупу квартири член ЖБК стає її власником, а відтак набуває всіх правомочностей, які мають власники іншого житла. Для вчинення такого викупу не має потреби укладати спеціальний договір. За п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включаються відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. З цих підстав суд робить висновок про те, що за життя [PERSON] була повноправною власницею квартири [ADDRESS], якою користувалася при житті, могла розпоряджатися та заповідати згідно чинного законодавства. [PERSON] син [PERSON] та батько позивачів помер 05 червня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №311491, актовий запис про смерть №1088. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. З цих підстав суд робить висновок про те, що позивачі у відповідності до вимог ст. 1266 ЦК України мають право на спадкування після смерті [PERSON] за правом представлення. Позивачі письмово заявили про своє бажання прийняти спадщину у встановленому законом порядку та у визначені законодавством строки звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачі є спадкоємицями за правом представлення після смерті [PERSON] померлої 19 січня 2009 року, вони не відмовились від своїх прав на спадкове майно, суд вважає, що за позивачами слід визнати право власності по 1/2 частини за кожним на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved