Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовною заявою до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначивши у позові третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета споруприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайка Є.В. та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. В обґрунтування позову зазначається, що у грудні 2020 року на адресу позивача надійшов лист від АТ «Банк Форвард», в якому зазначалося про необхідність сплати боргу у розмірі 16921,58 грн та сплати коштів за вчинення виконавчого напису за укладеним договором № 97683224. Також у листі зазначалися реквізити для сплати виконавчого збору у розмірі 3692,20 грн, де зазначено в якості отримувача платежів приватного виконавця Павелків Т.Л. 30.12.2020 представником позивача був здійснений адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л., у відповідь на який 19.01.2021 представником позивача була отримана копія виконавчого напису нотаріуса № 7131 від 09.11.2019 та копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 60798569 від 05.12.2019, яке було відкрите на підставі цього виконавчого напису. Позивач зазначає, що 11.06.2012 нею дійсно була отримана кредитна картка «Русский Стандарт» з кінцевою датою строку дії карти до 11.06.2015, яка було утилізована позивачем, оскільки сплив строк її дії.Крім цього, з моменту виникнення права вимоги по договірним зобов`язанням між нею та Банком «Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», минуло три роки. Позивач виконала усі зобов`язання перед банком «Русский Стандарт», пов`язані з наданням та використанням платіжної картки, і банк до цього часу не пред`являв до неї жодних претензій та вимог. Із копії виконавчого напису не вбачається, що приватному нотаріусу Незнайку Є.В. була надана засвідчена виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинячи цей виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. У виконавчому написі взагалі відсутнє будь-яке посилання на документи, з яких він виходив, стягуючи із позивача заборгованість за кредитом за період з 14.11.2017 по 12.02.2018 у розмірі 15975,28 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 96,30 грн. Оскільки заява позивача № 97683224 від 11.06.2012 до банку «Русский Стандарт» про надання та використання платіжної картки не містить кінцевої дати строку дії договору, то цією датою слід вважати перший день місяця, який слідує за останнім місяцем строку дії платіжної картки, який вказаний на вкладеші до кредитної картки, тобто 11.06.2015. Саме з цієї дати банк або його правонаступник отримали право вимоги до [PERSON] щодо заборгованості (якщо така мала місце), проте наразі минуло більше трьох років. На думку позивача, належними документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати її розмір перед банком є первинні бухгалтерські документи, проте вони нотаріусу не надавалися. У зв`язку з цим позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 09.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. про стягнення [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 16071,58 грн. 08.02.2021 разом із відкриттям провадження у справі було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського територіального округу Незнайка Є.В. належним чином завірені копії всіх документів, на підставі яких останнім 09.11.2019 був чинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7131, про стягення з позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 16071,58 грн, а також належним чином завірену копію вказаного виконавчого напису (а.с. 37-39). Також 08.02.2021 судом була задоволена заява представника позивача про забезпечення позову та зупинуте стягнення на підставі виконавчого напису, який позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню (а.с. 40-41). У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги сторона позивача підтримує у повному обсязі та просить стягнути з відповідача на користь позивача на судовий збір у загальному розмірі 1362 грн. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов не подав. \~ \~ \~ \~Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання представника відповідача, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, а сторона позивача не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7131, про звернення стягнення з позивача [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором № 97683224 від 11.06.2012, укладеного нею із ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард». У виконавчому написі нотаріуса зазначається, що строк платежу за кредитним договором настав і боржником [PERSON] допущене прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводене за період з 14.11.2017 по 12.02.2018. Сума повної заборгованості складає 16071,58 грн, в тому числі: 15975,28 грн заборгованість за сумою кредиту; 96,30 грн заборгованість за відсотками. Також із [PERSON] була стягнута плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 850 грн (а.с. 9). 05.12.2019 на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 90798569 (а.с. 10). Частиною 6 статті 55 Конституції України гарантовано право кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Стаття 18 Цивільного кодексу України передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат»\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з\~пп.\~3.1\~-\~3.5\~п.\~3\~глави 16\~Розділу ІІ\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій\~нотаріусами України,\~затвердженого наказом\~Міністерства юстиції\~України №\~296/5\~від 22.02.2012,\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо:\~1)\~подані документи\~підтверджують безспірність\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем; 2)\~за умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років,\~а у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~організаціями \~не більше\~одного року.\~Безспірність заборгованості\~підтверджують документи,\~передбачені\~Переліком документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29.06.99\~№ 1172. Якщо\~для вимоги,\~за якою\~вчиняється виконавчий\~напис,\~законом установлено\~інший строк\~давності,\~виконавчий напис\~вчиняється у\~межах цього\~строку. Строки,\~протягом яких\~може бути\~вчинено виконавчий\~напис,\~обчислюються з\~дня,\~коли у\~стягувача виникло\~право примусового\~стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку\~документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку). Для\~одержання виконавчого\~напису подаються: а)\~оригінал нотаріально\~посвідченого договору\~(договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом\~09.11.2019, тобто після набрання законної сили\~постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.\~ Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, а також отримав ухвалу про відкриття провадження із копіями позовної заяви та доданих до неї документів, не скористався своїми процесуальними правами щодо надання відзиву та позов та письмових доказів для підтвердження того, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений із дотриманням вимог діючого законодавства, а представником відповідача були надані приватному нотаріусу всі необхідні документи. Так, із витребуваних у приватного нотаріуса документів вбачається, що представником АТ «Банк Форвард» нотаріусу були надані, зокрема копія заяви № 97683224 від 11.06.2012 (яка фактично є кредитним договором) (а.с. 17, 51). Разом із тим, із наданої заяви № 97683224 від 11.06.2012 вбачається, що остання не була посвідчена нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умови вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17, який суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 в справі\~№ 6-887цс17 зроблено висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією\~стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 зроблено висновок, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на\~момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17 та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних\~документів нотаріусу) не свідчить про відсутність\~спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. Так, засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості банк до заяви про вчинення виконавчого напису не додавав, про що свідчать надані нотаріусом і належним чином засвідчені копії усіх документів, на підставі яких ним був вчинений оспорюваний позивачем виконавчий напис (а.с. 46-70). Хоча у додатках до заяви на ім`я нотаріуса, поданої представником відповідача, і вказано про додання до заяви виписки з рахунку боржника, фактично під виглядом такого документу нотаріусу буа надана довідка про заборгованість, видана банком, у той час як така довідка, на відміну від виписки з особового рахунку, не є первинним документом, оформленим відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» № 996-XIV від 16.07.1999, а отже не може розглядатися як документ, що підтверджує безспірність вимог банку (а.с. 48, 50). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що між сторонами існує спір по вищевказаному кредитному договору, про що заявлено позивачем, тобто безспірність заборгованості та відповідальності позивача по кредитному договору, як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутня, що є підставою для задоволення позову із урахуванням заявлених вимог, оскільки виконавчий напис вчинено з порушенням вищезазначених вимог закону. За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого нотаріуса, а також про наявність між сторонами спору щодо наявності заборгованості позивача за вищевказаним кредитним договором, а отже безспірність заборгованості позивача як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутня, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. При цьому суд бере до уваги, що Європейський суд з прав людини у п. 58 свого рішення «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Таким чином, встановлені судом обставини є самостійною та достатньою підставою для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача сплачену останньою під час звернення з позовною заявою до суду суму судового збору за подання позову (908 грн) та заяви про забезпечення позову (454 грн) у загальному розмірі 1362 грн, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 25, 25). На підставі наведеного,

Outcome: approved