Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] 28.12.2015 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 19.10.2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, згідно з яким [PERSON] зобов'язалась в строк до 19.04.2014 року повернути йому позичені грошові кошти в сумі 19200,00 грн. Проте [PERSON] були проігноровані умови договору позики і гроші не повернуті, боржник ухиляється від виконання свого зобов'язання, внаслідок чого він вимушений звернутися до суду за захистом своїх майнових прав. Крім того, зазначив, що внаслідок прострочення виплати боргу у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідач повинен виплатити йому інфляційні за період з травня 2014 року по листопад 2015 року, що становить 12862,47 грн. та 3 % річних, що становить 959,47 грн. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, якою підтримує позовні вимоги, просить розглядати справу у його відсутність та не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, повернувся конверт з відміткою Укрпошти - «за закінченням встановленого строку зберігання», тому суд вважає за можливе відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 19 жовтня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договіор позики № 19101301, відповідно до якого [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 19200,00 грн., які остання зобовязалась повернути [PERSON] в строк до 19 квітня 2014 року (а.с. 8), які [PERSON] так і не повернула. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи наведене, суд вважає що на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню сума боргу за договором позики від 19.10.2013 року в розмірі 19200,00 грн. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума неповернутої позики по розписці складає 19200,00 грн. Крім того, суд вважає аз необхідне стягнути на користь позивача інфляційні за період виникнення заборгованості а саме за період з травня 2014 року року по листопад 2015 року в сумі 12862,47 грн. із розрахунку: 19200,00 грн. / сума заборгованості/ х 166,992 /індекс інфляції/ : 100 - 19200,00,00 грн. / сума боргу/. Окрім того, суд вважає що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних від простроченої суми за період з 19.04.2014 року по 01.11.2015 року / 608 дні/ в сумі 959,47 грн. із розрахунку: 19200,00 грн. х 3 % х 608: 365:100 = 959,47 грн. Всього, сума боргу, що підлягає стягненню на користь позивача становить 33021,94 грн. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З боку відповідача заперечень на позов, а також доказів у їх підтвердження, не надійшло, тому суд діє відповідно до положень ст.ст. 10,60 ЦПК України, виходячи з тих доказів, що надав позивач при подачі позову до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved