Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON] 10.03.2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у частковому відношенні до доходу відповідача. Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 18.05.1990 року, який між ними укладено в Чернівецькому міськвідділі РАЦС, актовий запис № 860. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого записані вона з відповідачем. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 07.12.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/5 частини зі всіх видів його доходу до повноліття дитини. В даний час син [PERSON] вже досяг повноліття і навчається на 1-му курсі денної форми навчання в Чернівецькому національному університеті ім. Юрія Федьковича. Вона зобовязана витрачати кошти, необхідні на оплату навчання дитини, на його прожиття. Відповідач має постійне місце роботи та постійний дохід, однак матеріальної допомоги в достатньому обємі на утримання дитини не надає. Оскільки син практично знаходиться на її утриманні і потребує матеріальної допомоги, яку вона сама не взмозі надавати, тому змушена звернутися з даним позовом в суд. Просить позов задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/2 частини доходу відповідача щомісячно на час навчання дитини або до досягнення сином 23-річного віку, залежно, яка з цих обставин настане першою . Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та уточнила, суду пояснила, що вона самостійно не взмозі утримувати сина, який навчається стаціонарно і сам не має можливості заробляти на себе, тому вона і звернулася з позовом в суд. Оскільки їй стало відомо, що на даний час відповідач з роботи звільнений, його доходи не є стабільними, в звязку з чим просить її позовні вимоги задоволити та стягнути з [PERSON] на утримання сина, який продовжує навчання, кошти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на час навчання дитини, тобто до липня 2018 року . Відповідач [PERSON] в судове засідання подав письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, заявлений позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього коштів на утримання дитини на час його навчання, однак не у відсотковому розмірі до заробітку, оскільки в листопаді 2014 року його звільнено з роботи і на даний час його заробітки є нестабільними, тому згідний сплачувати на утримання сина на час його навчання кошти по 450 грн. щомісячно. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, також подав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність, а позовні вимоги задоволити. Суд, вислухавши позивача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в шлюбі, який між ними зареєстровано 18.05.1990 року в Чернівецькому міськвідділі РАЦС, актовий запис № 860 (а.с.30). В даному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який фактично проживає з позивачем, що підтверджується актом обстеження їх матеріально-побутових умов проживання, виданого Ланчинською селищною радою Надвірнянського району (а.с. 10). Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З матеріалів справи вбачається, що син сторін [PERSON] навчається на 1-му курсі денної форми навчання Інституту фізико-технічних та компютерних наук Чернівецького національного університету ім. Юрія Федьковича і закінчує навчання 30.06.2018 року. Даний факт підтверджується довідкою ВНЗ № 0592 від 24.04.2015 року (а.с.9). Дохід позивачки свідчить про те, що вона не взмозі належним чином надавати матеріальну допомогу дитині, яка навчається на денній формі навчання, і її доходів є недостатньо для самостійного утримання сина. Також судом встановлено, що згідно наказу № 232/п від 12.11.2014 року відповідач звільнений з роботи з посади штукатура 6-го розряду ремонтної дільниці господарчого відділу управління експлуатаційно-технічного забезпечення ДП Український державний центр радіочастот (а.с.24) і на даний час не працевлаштований. Оцінюючи всі наявні докази, а також те, що відповідач є фізично здоровою людиною, взмозі працювати та утримувати дитину, яка продовжує навчання, будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоровя, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, окрім того не спростував в поданій суду заяві обставини про те, що не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині та згідний сплачувати щомісячно по 450 грн., тому дані обставини дають суду підстави вважати, що він взмозі надавати матеріальну допомогу і на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2018 року у твердій грошовій сумі. Разом з тим суд прийшов до переконання, що розмір коштів може бути визначений судом по 500 грн. щомісячно. Також з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved