Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

[PERSON] від імені\~якого діє\~[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання неповнолітнього сина - [PERSON] разом з батьком. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що шлюб між сторонами розірвано, а син сторін по справі навчається в Київському військовому ліцеї ім. І.Богуна і з 29.06.2008 проживає разом з батьком в м. Києві. Позивач та його представник у підготовче судове засідання не зявилися, натомість від представника позивача надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задоволити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що на підставі рішення суду від 17 вересня 2018 року шлюб між сторонами по справі розірвано. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ФМ №150291, а.с. 6). У поданій суду письмовій заяві від 16.03.2019 [PERSON] не заперечив відносно визначення його місця проживання разом з батьком. При вирішенні\~переданого на\~розгляд суду\~позову суд\~виходить з\~того,\~що у\~відповідності \~до приписів\~частини четвертої\~ст.\~206\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В свою\~чергу,\~положеннями ст.200\~Цивільного процесуального\~кодексу України \~передбачено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги [PERSON] визнані відповідачем безумовно, тому підлягають задоволенню без зясування і дослідження інших обставин справи (абзац третій пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції). \~ \~ \~ \~При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення. Навпаки, при ухваленні рішення в даній справі суд враховує положення частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 21 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У спірній по справі ситуації, суд, передусім, виходить з того, що відповідно до частини 2 статті 29 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються\~законом, а неповнолітній [PERSON] не заперечує проти визначення місця його проживання з батьком. Також, частиною першою ст. 142\~Цивільного процесуального\~кодексу \~України та частиною третьою\~ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вказані нормативні приписи, позивачу слід повернути з державного бюджету суму 384,20 грн. сплаченого судового збору (768,40 х 0,5 = 384,20). Решту суми понесених позивачем витрати зі сплати судового збору у сумі 384,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі наведеного,

Outcome: approved