Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

[PERSON] 23 квітня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 січня 2018 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що їхнє спільне життя не склалося, лише на початку їхнього сімейного життя між ними було порозуміння та взаємна повага, однак з часом почали виникати сварки та непорозуміння. Після однієї із чергових сварок вони розійшлися та рік проживали окремо, однак через рік вони вирішили відновити подружні відносини задля дочки, яка повинна зростати у повноцінній сім`ї. Однак, з перших днів їхнього спільного проживання вона, позивачка, дійшла висновку, що відносини не покращилися, відповідач повністю перестав поважати її як дружину, забезпечувати матеріально сім`ю та приймати участь у вихованні дочки. Така поведінка відповідача є нестерпною для неї, на даний час вони більше чотирьох місяців проживають окремо, за цей час відповідач не цікавився їхнім життям та матеріально не утримував. Відтак, їхній шлюб існує формально та шкодить їхнім відносинам, оскільки негативно відображається на її емоційному стані, через що вона не спить, нервує, а стресовий стан та відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача негативно відображається на спілкуванні з дитиною. Такий стан їхніх відносин перешкоджає кожному із них влаштувати своє особисте життя. Примирення із відповідачем вважає неможливим, оскільки у них різні погляди на життя та вони обоє дійшли до переконання, що їхній шлюб виявився невдалим. Під час розгляду справи по суті позивачка [PERSON] та її представник адвокат Кустрьо М.М. у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 29 січня 2018 року від якого мають одну неповнолітню дитину (а .с. 9, 10-11). Із заяви по суті справи та пояснень позивачки, наданих у судовому засіданні видно, сторони у березні 2021 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому право позивачки на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved