Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Савчук В.Р., звернувся в суд до [PERSON] , ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» та Моторного (транспортне) страхового бюро України про відшкодування майнової шкоди в сумі 51992,49 грн. завданої джерелом підвищеної небезпеки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.08.2019 року [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що він своїми діями допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] , належним на праві власності [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження та йому було завдано майнової шкоди на суму 51992,49 грн. яку він просить стягнути з відповідачів. Також просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.10.2019 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2020 року клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Ковальчина М.Я. про розгляд в порядку загального позовного провадження цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, було залишено без задоволення. Також розглянуто клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Ковальчина М.Я. про виклик свідків. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 24.07.2020 року до участі у справі якості співвідповідачів залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» та Моторне (транспортне) страхове бюро України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. 20.12.2019 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Ковальчин М.Я. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, оскільки він є безпідставно заявленим. Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що у відповідача наявний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АМ/3506521, проте автомобіль «Шкода Октавія» його немає. Відповідач повідомив про страховий випадок свого страховика 11.07.2019 року. Постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не може бути джерелом доказування, оскільки вона не персоніфікована та з неї не зрозуміло хто саме керував автомобілем. Висновок експерта № 91 не витримує жодної критики та не викликає довіри, оскільки за наявною інформацією автомобіль «Шкода Октавія» відремонтовано кустарним способом і явно не за 2000 доларів США. До цього ж зазначив, що непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові. 20.08.2020 року представник відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України надіслав на адресу суду відзив на позовуну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову щодо Моторного (транспортного) страхового бюро України в повному обсязі. Зазначив, що цивільна правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» за полісом № АМ/3506521. Відповідно до чинного законодавства саме ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» взяло на себе відповідальність, в межах ліміту за полісом, по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу. Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснює страхові виплати у випадках передбачених ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які відсутні у даному випадку. ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» не визнано банкрутом та не ліквідовано. Втрата членства ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» в Моторному (транспортному) страховому бюро України не звільняє страхову компанію від виконання зобов`язань за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідач - ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» відзиву та заперечень на позовну заяву до суду не подало. У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, причин неявки суду не повідомив, однак його представник - адвокат Савчук В.Р. в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі та стягнути в солідарному порядку з трьох відповідачів завдані збитки в сумі 51992,49 грн., документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. та витрати по сплаті за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1000,0 грн. Доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду не надав. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат - Ковальчин М.Я. в судовому засіданні проти задоволення позову, пред`явленого до [PERSON] , заперечили, просили у його задоволенні відмовити. [PERSON] зазначив, що відшкодування підлягає стягненню або з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», або з Моторного (транспортного) страхового бюро України. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ковальчин М.Я. зазначив, що завдані збитки підлягають стягненню в солідарному порядку з ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» та Моторного (транспортного) страхового бюро України в сумі 31762,89 грн., яка дорівнює вартості відновлюваного ремонту автомобіля з врахуванням зносу. Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був неодноразово належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованою юридичною адресою. Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, однак до суду направив письмове клопотання, в якому просив в задоволенні позову, пред`явленого до Моторного (транспортного) страхового бюро України, відмовити в повному обсязі та розгляд справи проводити без його участі. СПД - ФО [PERSON] , який був допитаний в судовому засіданні в якості експерта, щодо складеного ним висновку № 91 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 20.07.2019 року, вказав, що він являвся судовим експертом до грудня 2019 року та ще один рік має право здійснювати оціночну діяльність. Пояснив, що згідно складеного ним висновку № 91 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 20.07.2019 року вартість відновлюваного ремонту автомобілюмарки «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] , становить 51992,49 грн. Вказана сума була визначена виходячи з вартості використання для ремонту повністю нових та оригінальних запчастин. Проте, виходячи з того, що досліджуваний автомобіль на момент проведення експертизи мав термін експлуатації понад 12 років, то до нього застосовується максимальний коефіцієнт фізичного знозу, що дорівнює 0,7. Отже, у даному випадку відшкодуванню підлягає вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що становить 31762,89 грн. Заслухавши думку учасників справи, допитавши експерта, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавець у ч. 1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст. 1166 ЦК України). Судом встановлено, що 22.07.2019 року начальником ВРОМ ДТП УПП в Івано-Франківській області майором поліції Павлюком В.Д. відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 314930 за ст. 124 КУпАП, у якому зазначено, що «10.07.2019 року о 17 год. 15 хв. по вул. Незалежності в м. Івано-Франківську перед перехрестям з вулицею Хриплинська, керуючи транспортним засобом марки «Форд Транзит», н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Шкода Октавія», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] тілесні ушкодження, чим порушив вимоги п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР» (Т. 1 а.с. 25). Для фіксації вказаної події було також складено схему ДТП та фототаблиці, які в подальшому були передані на розгляд до суду (Т. 1 а.с. 26-29). Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] (позивач) являється власником транспортного засобу марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] (Т.1 а.с. 7). В свою чергу, [PERSON] (відповідач) являється володільцем транспортного засобу марки «Ford Transit», н.з. [NUMBER] . У зв`язку з цим, постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.08.2019 року, яка набрала законної сили 03.09.2019 року, [PERSON] (відповідач) було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,0 грн. (Т. 1 а.с. 104). Згідно ч.ч. 3, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що неправомірні дії відповідача [PERSON] знаходяться в причино-наслідковому зв`язку зі скоєнням дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 10.07.2019 року. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Постановою Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено (п. 6), що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Судом встановлено, що [PERSON] (відповідач), керуючи автомобілем марки «Форд Транзит», н.з. [NUMBER] , мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії серії ІВА № 956807 (Т.1 а.с. 29). Відповідно до ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Оскільки відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 вказаного Закону обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.п. 9.1, 9.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно п. 9.4 вказаного Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ 3506521, виданим ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» 01.08.2018 року, про що свідчить копія вказаного поліса, витяг з сайту МТСБУ та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Т.1 а.с. 234, Т. 2 а.с. 69, 87). Відповідно до п. 4 Поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ 3506521 визначена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 200000,0 грн. та за шкоду, заподіяну майну 100000,0 грн. Згідно п. 8 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. З метою визначення матеріальних збитків заподіяних власнику у випадку пошкодження колісного транспортного засобу спільним наказом Фонд держмайна України з Міністерством юстиції України від 24.11.2003 року №142/5/2092 затверджено Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (далі - Методика), вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). На підставі вищевказаних вимог закону [PERSON] самостійно обрав експерта - СПД-ФО [PERSON] для визначення розміру матеріального збитку, завданого належному йому транспортному засобу, сплативши за його послуги 1000,0 грн. (квитанція серії АБ № 000923 від 15.07.2019 року, Т. 1 а.с. 129), а експерт, в свою чергу склав відповідний Висновок № 91 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 20.07.2019 року. Згідно висновку № 91 експертного авто товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку, складеного експертом СПД-ФО [PERSON] 20.07.2019 року на замовлення [PERSON] (позивач), вартість відновлювального ремонту становить 51992,49 грн., а вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, тобто матеріального збитку, спричиненого власнику колісного транспортного засобу марки «Scoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , становить 31762,89 грн. (Т. 1 а.с. 130-143). Згідно зі ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст.22 закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з евакуацією транспортних засобів з місця, дорожньо-транспортної пригоди тощо. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Враховуючи вищенаведене, у зв`язку з тим, що згідно висновку № 91 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 20.07.2019 року, вартість відновлюваного ремонту належного [PERSON] транспортного засобу марки «Scoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , з врахуванням зносу становить 31762,89 грн., що не перевищує вартість автомобіля до моменту його пошкодження та не перевищує межі страхової суми, яку страховик зобов`язаний відшкодувати відповідно до умов договору страхування, суд вважає, що саме ця сума завданих матеріальних збитків підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Галицька». Суд, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог на загальну суму відшкодування в сумі 51992,49 грн., оскільки вказаний розмір збитків визначений як вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу без врахування коефіцієнту фізичного зносу, однак у відповідності до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, що у даному випадку становить 31762,89 грн. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] (відповідач) була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» та страхова виплата (страхове відшкодування), яка підлягає стягненню з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» в сумі 31762,89 грн., повністю покриває завдані позивачу збитки, суд вважає, що у задоволенні позову в частині позовних вимог пред`явлених до [PERSON] слід відмовити, оскільки відсутні підстави для сплатити потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічна позиція викладена у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Що стосується позовних вимог пред`явлених до МТСБУ, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до 20.3. ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Відповідно до списку страхових компаній, які вибули з МТСБУ станом на 02.07.2019 року ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» позбавлена членства в МТСБУ через заборгованість до фондів МТСБУ (Т. 1 а.с. 235-238). Проте, відповідно до інформації про юридичну особу, яка розміщена на сайті Міністерства юстиції України, ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» не визнана банкрутом та не є ліквідованою (а.с. 239-248, Т. 2 а.с. 74-75). Відповідно до п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про ліквідацію страховика - ПрАТ «Страхова компанія «Галицька», відсутні підстави виконання обов`язків страховика за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду МТСБУ, а тому в задоволенні позову в частині позовних вимог пред`явлених до МТСБУ слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При такому вирішенні позову, з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» слід стягнути на користь позивача документально підтверджені понесені судові витрати, а саме по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. та витрати по сплаті за проведення автотоварознавчої експертизи за квитанцією № 000923 від 15.07.2019 року (Т. 1 а.с. 129) в сумі 1000,0 грн. Доказів на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1500,0 грн., які позивач просив стягнути, а також їх обґрунтування, суду не надано, а тому у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 9, 21, 22, 28, 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 7, 12 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»,

Outcome: partial