Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2014 року звернувся до суду з позовом, за яким просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], та зняти її з реєстраційного обліку за адресою житла. Позов мотивовано тим, що відповідач понад рік без поважних на те підстав не проживає за місцем своєї реєстрації, що створює позивачу перешкоди в користуванні власністю. Представник позивача Шаповал О.В. подала заяву, за якою просила розглянути справу без її участі, на вимогах позову наполягала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено таке. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно договору купівлі-продажу квартири від 17.06.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Назарчук Н.В. за реєстровим №766. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в органах БТІ за реєстровим [NUMBER]. 20.11.2012 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що в наступному стало однією з підстав реєстрації відповідача за місцем знаходження квартири позивача. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.04.2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно до довідки КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м Києва» від 27.10.2014р. №2012, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. За поясненнями сусідів позивача [PERSON] та [PERSON], що відібрані у них адвокатом Шаповал О.В, [PERSON] понад рік не проживає в спірній квартирі. Між тим, наявність реєстрації відповідача за адресою квартири, очевидно тягне для її власника [PERSON] додаткові витрати, зокрема на оплату послуг по утриманню будинку і прибудинкової території, тощо. Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). За таких фактів та відповідних їм правовідносин, з урахуванням відсутності заперечень до позову, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Разом з тим, суд залишає без задоволення вимогу позову про зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання, як таку, що заявлена зайво, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користуватись житлом і є підставою, для зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою житла. За такого рішення, понесені позивачем витрати у справі, мають бути компенсовані йому відповідачем, відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial