Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2014 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що 20 квітня 2014 року він придбав у відповідача гараж [NUMBER] у гаражному товаристві «Лада» у м. Алчевську та заплатив за нього 30 000 грн., але відповідач ухиляється від нотаріального оформлення договору відповідно до чинного законодавства, тому відповідно до вимог ст.ст. 220, 328, 655 ЦК України просить задовольнити його вимоги, визнати договір купівлі-продажу цього гаражу дійсним і право власності на нього. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимогах [PERSON] відмовити. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно до ч.3 ст.640 цього Кодексу договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Правила ст.220 цього Кодексу, на що звертає увагу Пленум Верховного Суду України у роз'ясненні, які містяться у п.13 постанови від 6 листопада 2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню, оскільки за змістом ст.ст.210,640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його посвідчення, тому правочини з цих підстав не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін, оскільки момент вчинення таких правочинів законодавець пов'язує з дня його посвідчення. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. На підставі технічного паспорту, довідки №71, виданою 23 листопада 2012 року гаражним товариством «Лада», гараж [NUMBER] у гаражному товаристві «Лада» у м. Алчевську належить [PERSON] Відповідно до змісту розписки від 20 квітня 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] 30 000 грн. за відчуження гаражу та зобов'язався до 20 травня 2014 року нотаріально його посвідчити. Відповідний договір купівлі-продажу до теперішнього часу відповідачем нотаріально не посвідчено. Крім того, слід враховувати, що умовами застосування судом ч.2 ст.220 ЦК України є безповоротне ухилення та втрата стороною можливості з будь-яких причин посвідчити правочин. Такі умови в позовній заяві, а також під час розгляду справи з посиланням на докази, сторонами не наведені. Від участі у розгляді справи відповідач відмовився, свою правову позицію суду не надав. У справі відсутні і сторони не надали суду свідоцтво про право власності на гараж, витяг з реєстру прав та обтяжень на нерухоме майно, тому не можливо визначитися з їх обсягом прав та обов'язків на гараж. Статті 328, 655 ЦК України, на які посилається позивач, регулюють підстави набуття права власності на майно та загальні умови виконання договору купівлі-продажу і не регулюють правовідносин, які склалися між сторонами.

Outcome: dismissed