Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач), треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відділ у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Попільнянська районна державна адміністрація Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай), в якому вказує, що відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» у селі Макарівка, Попільнянського району, Житомирської області, було проведено паювання земель, які були передані у колективну власність Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Ак. Корольова. Державний акт на право колективної власності на землю реформованому Колективному сільськогосподарському підприємству ім. Ак. Корольова було видано 1996 року, проте з невідомих позивачу причин вона не була включена до списку що додавався до державного акту, хоча була членом КСП. Комісія з реформування КСП ім. Корольова припинила свою діяльність, а правонаступником вказаного КСП є Повне сільськогосподарське товариство «Макарівка», яке ліквідовано у 2006 році. З метою отримання сертифікату на земельну частку (пай) позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, проте їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) по КСП ім. Ак. Корольова села Макарівка, Попільнянського району, Житомирської області, становила 12 645 гривень 00 копійок. Позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) члена реорганізованого Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Акад. Корольова, села Макарівка, Попільнянського району, Житомирської області, в умовних кадастрових гектарах, що становить 3,03 га без визначення їх меж в натурі (на місцевості). Ухвалою суду від 17 липня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі . Представник відповідача Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно повідомлення «Укрпошти» про вручення поштового відправлення 27 жовтня 2019 року та 31 жовтня 2019 року. Представники третіх осіб: Відділу у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та Попільнянської РДА Житомирської області в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви в яких просили справу розглядати без участі їх представників. Заперечень проти позову не мають. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло, відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України, тому суд з власної ініціативи розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, але без їх участі, за наявними у справі матеріалами та письмовими доказами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, але без їх участі, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами ст. ст. 274-279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Архівної довідки № 05-02/220 від 04 липня 2019 року Архівного сектору Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, у відповідності до Статуту Повного сільськогосподарського товариства «Макарівка», зареєстрованого Попільнянською районною державною адміністрацією від 29.02.2000 року за № 89 пункту 1.4. розділу 1 товариство є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства ім. Акад. Корольова. 02 лютого 2006 року Повне сільськогосподарське товариство «Макарівка» (село Макарівка, Попільнянського району), ідентифікаційний код 05267529 ліквідовано по рішенню суду у зв`язку з визнанням його банкрутом. Відповідно до Архівної довідки № 05-02/230 від 09 липня 2019 року Архівного сектору Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області, в архівному фонді колгоспу ім. Корольова села Макарівка, Попільнянського району, Житомирської області за 1989 - 2000 роки, в протоколах засідань правління та загальних зборах відомості про виведення [PERSON] , [INFO] , з членів колгоспу ім. Корольова, КСП ім. Акад. Корольова, село Макарівка, Попільнянського району, Житомирської області, відсутні. Довідкою № 136 від 20 листопада 1996 року КСП ім. Ак. Корольова визначено, що [PERSON] помилково пропущена у списках на розпаювання землі колективного сільськогосподарського підприємства імені Акад. Корольова. Згідно довідки № 739 від 02 липня 2019 року Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, за матеріалами справи [PERSON] дійсно помилково пропущена у списках громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства ім. Акад. Корольова села Макарівка, Попільнянського району, Житомирської області, які мають право на земельну частку (пай). Як вбачається з повідомлення № 472 від 02 липня 2019 року Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, наданого [PERSON] , враховуючи наявність на території об`єднаної територіальної громади вільних земель, в порядку передбаченому Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» їй може бути виділена ділянка на підставі рішення суду. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 738 від 02 липня 2019 року виданої Виконавчим комітетом Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , народилась в селі Макарівка, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 26 березня 1981 року по теперішній час. Згідно повідомлення Відділу у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-0.31-690/116-19 від 02 липня 2019 року, нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) розміром 3,03 умовних кадастрових гектарах по реформованому КСП ім. Корольова на території Макарівської сільської ради Попільнянського району, станом на дату видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) - 30.10.1995 року, становить 12 645 гривень. Як вбачається з повідомлення Відділу у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-0.31-661/116-19 від 21 червня 2019 року, згідно «Документації по паюванню земель, переданих у колективну власність КСП ім. Корольова село Макарівка, Макарівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області», до державного акту на право колективної власності на землю серії ЖТ 04-13-000025, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності за № 1 від 05.01.1996 року, [PERSON] не включено до списків громадян - членів КСП ім. Корольова. Відповідно до положень Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 131 Земельного Кодексу України вказано, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Частина 5 даного Указу вказує, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Як передбачено з вищевказаного Закону, в редакції чинній на даний час, головним тимчасовим розпорядником не витребуваних та нерозподілених земель є органи місцевого самоврядування. Відповідно до статті 2 даного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину;посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 ( 720/95 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначає, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). Як вбачається з частини першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) члена реорганізованого КСП ім. Акад. Корольова, село Макарівка, Попільнянського району, Житомирської області.

Outcome: approved