Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 14.09.1991 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина [PERSON] , 1993 року народження. Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства. Шлюбні відносини припинено з 2013 року. Примирення та подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач просить: розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою, який зареєстрований 14.09.1991 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районну Київської області, актовий запис № 69. Ухвалою суду від 30.10.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копія ухвали від 30.10.2020 року та копія позовної заяви з додатками відповідачу направлялися за адресою реєстрації: [ADDRESS] , поштове відправлення № 0800105197698 повернулося до суду 10.02.2021 р. з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідно у встановлений судом строк, відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 14.09.1991 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макарівського районну Київської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 69. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка та дружини - [PERSON] (а.с. 10). Згідно довідки № 3017 від 22.09.2020 р. виданої Макарівською селищною радою сторони у справі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Як вказав позивач, а відповідач не скористалася своїм правом заперечити, сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства. Примирення та подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проте, дане питання не порушувалося. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними доказами ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, відповідачем відповідними доказами їх не спростовано, а тому позов про розірвання шлюбу є таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору сплаченого позивачем при подачі позову в розмірі 840,80 грн. (документально підтверджені а.с. 1), тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved