Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача. 07.05.2019 представник позивача [PERSON] адвокат Бодачевський Р.В. звернувся до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним, укладеного між ним та відповідачем 26.03.2019, який зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис за № 598. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] є громадянином Турції, який 26.03.2019 зареєстрував шлюб із громадянкою України [PERSON] . Однак, цей шлюб є фіктивним, без наміру створити сім`ю. Після реєстрації шлюбу із [PERSON] позивач по справі взяв прізвище дружини « [PERSON] » та мав намір проживати разом із дружиною на території України, створити домашній побут, виконувати подружні права та обов`язки. Однак, відповідач [PERSON] через місяць після реєстрації шлюбу повідомила, що вийшла заміж за нього лише через те, що мала намір виїхати за межі України для постійного проживання та будь-якого наміру створити сім`ю не переслідувала. Вислів відповідача [PERSON] дає підстави вважати, що шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] містить характер фіктивного, оскільки один із подружжя не мав наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Тому просив суд визнати недійсним шлюб, укладений 26.03.2019 між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис за № 598. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 22.05.2019 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 11.07.2019 Ладижинським міським судом Вінницької області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подала. Представник позивача [PERSON] адвокат Бодачевський Р.В. просить розгляд справи проводити у його відсутності та відсутність позивача, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечень щодо позову [PERSON] не має, позовні вимоги про визнання шлюбу недійсним визнає повністю, підтвердивши такі обставини: 26.03.2019 зареєструвала шлюб без наміру створення сім`ї із [PERSON] ; під час розгляду справи в суді не змінила своїх намірів; прав та обов`язків подружжя між ними не існує; спільно із [PERSON] не проживали та не проживають; спільного господарства не вели та ведуть; спільних дітей сторони не мають і не планували заводити; спільного майна не набували; під час реєстрації шлюбу із [PERSON] вона дійсно переслідувала лише мету виїзду за кордон. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо визнання шлюбу недійсним. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.03.2019 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис за № 598, що підтверджується копію свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] є громадянином Турції, що вбачається з копії паспорта № [NUMBER] (а.c.5). ІV. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. Відповідно до ст.42 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Згідно з ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Частиною 1 ст.14 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. У відповідності до ч.1 ст.21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу. Відповідно до ст.36 Сімейного Кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Згідно з ст.37 Сімейного кодексу України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду. Стаття 38 Сімейного кодексу України регламентує, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст. ст. 22, 24-26 цього Кодексу. Частиною 2 ст.40 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Як роз`яснено в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» згідно з Сімейним Кодексом шлюб може бути визнано недійсним за рішенням суду або за заявою заінтересованої особи до органу РАЦС; позасудовий порядок визнання шлюбу недійсним настає при вчиненні сторонами при укладенні шлюбу таких істотних порушень умов вступу в шлюб, в силу яких він вважається недійсним і без рішення суду (ст.39 Сімейного Кодексу України), зокрема у разі реєстрації шлюбу з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі; між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою, особою, яка до того була визнана недієздатною. У вказаних випадках за заявою заінтересованої сторони орган РАЦС анулює актовий запис про шлюб. При розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 Сімейного Кодексу України). Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень Сімейного Кодексу України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність. З матеріалів справи вбачається, що з моменту реєстрації шлюбу та до моменту звернення позивача до суду з позовом минуло трохи більше одного місяця. Згідно з доводами позовної заяви, визнаних відповідачем, вбачається, що протягом вказаного часу сторони фактичних шлюбних відносин не підтримували, жили окремим життям, спільного господарства не вели, один одного не утримували та спільного майна не набували (а.с.1,2). Таким чином враховуючи стосунки сторін до шлюбу, незначну тривалість останнього, поведінку сторін під час шлюбу та ставлення один до одного, відсутність спільного побуту, суд приходить до висновку про укладення сторонами шлюбу без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя та його фіктивність. У зв`язку з цим, позов підлягає задоволенню, а укладеним між сторонами шлюб визнанню недійсним на підставі ч.2 ст.42, ст.44 Сімейного Кодексу України від дня його державної реєстрації. На підставі викладеного,

Outcome: approved