Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

[PERSON] 08 листопада 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 07 липня 2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходиться на її утриманні. Подружні стосунки з відповідачем припинені з жовтня 2015 року у зв'язку з різністю характерів та відсутністю порозуміння. З цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, допомоги на утримання дітей відповідач не надає, інших аліментних зобов'язань немає. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на її користь у розмірі по 1/6 частині його доходу на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини; та у розмірі 1/6 частини його доходу на її утримання до досягнення дитиною 3х років. Позивач у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимогу підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити частково. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч. 3 цієї статті сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 84 цього Кодексу передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. [PERSON] та [PERSON] з 07 липня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому /мовою оригіналу/ Сладковским отделом ЗАГС управления ЗАГС Тюменской области (а.с. 4). Відповідно до свідоцтв про народження (а. с. 6-7), відповідач є батьком малолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем, що підтверджено довідкою про склад сім'ї (а.с. 8). Із позову, з яким погодився відповідач, вбачається, що [PERSON] не надає позивачу коштів на утримання дітей, весь тягар з їх виховання та утримання лежить на [PERSON], яка також має право на отримання коштів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Однак суд не погоджується з розміром аліментів на дітей, запропонованим позивачем, оскільки це суперечить вимогам ч. 2 ст. 183 СК України, якою передбачено обов'язок суду визначити єдину частку від заробітку (доходу) батька на утримання дітей, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача. Вимоги щодо стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку суд вважає такими, що відповідають вимогам ст. 84 СК України та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині розірвання шлюбу суд зазначає наступне. Сторони з жовтня 2015 року припинили шлюбні відносини у зв'язку з різністю характерів та відсутністю порозуміння, проживають окремо. Відповідач на розірвання шлюбу згоден, спору про поділ майна не заявлено, діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище чоловіка. Позивач при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на її користь. Оскільки позивач звільнена за законом від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів та коштів на утримання, судові витрати на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (0,4 розміру прожиткового мінімуму, що дорівнює 551 грн. 20 коп.). Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial