Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

[PERSON] а Анатолійович звернувся до Лисичанського міського суду із уточненою позовною заявою до Державного підприємства Харківський приладобудівний завод ім.. [PERSON]» в особі філії Привільського заводу «Електроприлад» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди . В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що з 20 вересня 2010 року по 23 квітня 2013 року він працював регулювальником приладів 4 розряду у Привільському заводі «Електроприлад», що є філією Державного підприємства Харківський приладобудівний завод ім.. [PERSON]» та звільнений підприємства за ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільнені йому не в повному обсязі була виплачена нарахована заробітна плата за період з 01.10.2010 року по 23.04.2013 року в суму 14\~584грн.75 коп. Згідно відомості від 03.07.2017 року № 19 відповідач виплатив йому заборгованість разовим платежем в повній сумі 14\~584,75 грн. 03.07.2017 року. 17.11.2015 року рішенням Лисичанського міського суду з відповідача було стягнуто на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 38\~355,68 грн. за період з дати звільнення по 17.11 2015 року. За період з 18.11.2015 року по 03.07.2017 року , що становить 404 дні відповідач заборгованість по заробітній платі не виплачував, Враховуючи, що відповідачем визнана сума середньоденного заробітку 64,79 грн., відповідно наданої ним довідки, середній заробіток за час затримки до остаточного розрахунку становить 26\~175,16 грн. ( 404дн.х64,79 грн.) яку й просить стягнути щ відповідача. Крім того просить стягнути компенсацію за несвоєчасний розрахунок з урахування індексу інфляції за 2014 рік-124,9%, 2015 р.- 143,2%, 2016 р.- 112,4%, січень 2017 року -101,1%, лютий 2017 р. 101,0%, березень2017 р.-101,8%, квітень 2017 р.-100,0%, травень 2017р.- 101,3% , всього 174,3%. Отже розмір компенсації втрати доходів становить 19\~448,47грн. ( 26\~175,16 грн.х174,3%). Внаслідок тривалої невиплати заробітної плати позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він не міг у повному обсязі придбавати продукти харчування, товари першої необхідності, несвоєчасний розрахунок вважає фактом протиправної поведінки відповідача щодо нього, тому завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 20\~000,00грн. та просить її стягнути з відповідача. Просить також стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір в сумі 1280 грн. У судове засіданні позивач не зявився, причина невідома. Представник позивача у судовому засіданні [PERSON] уточнену позовну заву від 28.08.2017 року підтримав та просив задовольнити. У своїх поясненої посилався на обставини, викладені у позовній заяві, про надав суду відповідні докази. Представник відповідача у судовому засіданні [PERSON] позов визнав частково в частині виплати в позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 18.11.2015 року по 02.07.2017 року в сумі 3\~693грн.03 коп. Компенсація витрат частини доходів у звязку з порушенням строку повного розрахунку в сумі 19\~448,47 коп. позивачу виплачена у повному обсязі. В частині виплати моральної шкоди просив відмовити у повному обсязі, оскільки вважає недоказаною ні позивачем, ні його представником завдану моральну шкоду. Судові витрати на розсуд суду. Доповнив, що позивач дійсно працював на підприємстві Привільському заводі «Електроприлад» , що є філією Державного підприємства Харківський приладобудівний завод ім.. [PERSON]» з 20 вересня 2010 року по 23 квітня 2013 року та звільнений підприємства за ст.. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільненні повний розрахунок з ним не було проведено, заборгованість по заробітній платі перед позивачем складала 14\~584,75 грн. через те, що на підприємстві склалася тяжкі фінансові обставини, через що неодноразово видавалися накази про встановлення режиму роботи на підприємстві з 2010 року по теперішній час, розрахунок оплати праці проводився із розрахунку оплати праці за відпрацьований час. Заборгованість по заробітній платі позивачу була остаточно виплачена в сумі 14\~584,75 грн., що підтверджується відомістю на виплату грошей № 19 від 03 липня 2017 року . Сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні станом на 04.07.2017 року становить 3693,03 грн.( 64,79грн.х 57 дн.) де 57 днів це графік роботи підприємства. Після утримання аналогів та податків ця сума становить 2972,88 грн. , яку підприємство погоджується виплати позивачу за період з11.2015 року по липень2017 року. У виплати моральної шкоди позивачу слід відмовити за недоказовістю завдання шкоди підприємством у звязку з не проведенням остаточного розрахунку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорі,згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справи Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Якщо суд доходить висновку , що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Згідно з трудовою книжкою без серії та номеру, заповненою 07.10.1975 року, на підставі наказу № 61-к від 20.09.2010 року, [PERSON] прийнятий регулювальником РЕА та приборів по 4 розряду, переведений механіком по ремонту обладнання. На підставі наказу №23-к від 22.04.2013 року звільнений за власним бажанням на підставі ст.. 38 КЗпП України ( а.с.3-3зв.) Отже, судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 20.09.2010 року до 23.04.2013 року. На підставі довідки № 23 від 18.03.2014 року, виданої [PERSON], заборгованість підприємства по заробітній платі станом на 18.03.2014 року становить 14\~584,75 грн. ( а.с.8) Судовим наказом від 11.04.2014 року, виданим Лисичанським міським судом з Державного підприємства Харківський приладобудівний завод ім.. [PERSON]» було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 14\~584,75 грн.( а.с.9) Рішенням Лисичанського міського суду від 17.11.2015 року по справі № 415/6406/15-ц з Державного підприємства Харківський приладобудівний завод ім.. [PERSON]» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 23.04.2013 року по 23.10.213 року в сумі 38\~355,68 грн. ( а.с.6-6зв.). Відповідно до копії відомості на виплату грошей № 19 від 03.07.2017 року за жовтень 2010- травень 2013 року [PERSON] виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 14\~584,75 грн. ( а.с.31-31зв.) Таким чином судом встановлено, що остаточно заборгованість перед позивачем відповідачем погашена за період жовтень 2010 року травень 2013 року - 03.07.2017 року Відповідно до ст. 7 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права, ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української РСР № 2148-VIII (2148-08) від 19.10.73), Держави, які беруть участь у цьому Пакті, визнають право кожного на справедливі і сприятливі умови праці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно довідки без номеру та дати , наданою Державним підприємством Харківський приладобудівний завод ім.. [PERSON]» середня заробітна плата [PERSON] , звільненого 23.04.2013 року розрахована у відповідності з Порядком нарахування середньої заробітної плати, затвердженою постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, складає 64,79 грн. Сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з листопада 2015 року по липень 2017 року ( станом на 04.07.2017 року) складає 3693,03 грн. ( 64,79грн. х 57 дн.) в тому числі утримано НДФО 18% -664,75 грн., ВЗ 1,5 % - 55,40 грн. Після утримання аналогів сума середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку складає 2972,88 грн. ( а.с.30) Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна зарплата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Представником відповідача не надано доказів відсутності вини відповідача в несвоєчасній виплаті позивачу всіх належних йому сум при звільненні з роботи, що є обовязком відповідача відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України. Суд вважає, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, тому в цій частині середній заробіток позивача за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 18.11.2015 р. по 02.07.2017 р. становить 26\~175,16 грн. без урахування обовязкових податків та зборів підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 19\~448,47 грн. У судовому засіданні було встановлено, що вказана компенсація була виплачена позивачу за період з жовтня 2010 року по травень 2013 року з урахуванням аналогів та зборів, тому суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Суд вважає, що у судовому засіданні представник позивача не надав суду доказів на підтвердження позивачу відповідачем доказів завдання такої шкоди, а тому позовні вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню. Судові витрати на підставі ст. 142 ЦПК судові витрати , повязані з розглядом справ, покладаються при задоволені позову на відповідача. Тому судовий збір, оплачений позивачем при подання позову до суду в сумі 1280 грн. , що підтверджується квитанцією № 6 від 31.05.2017 року на суму 640 грн, та квитанцією № 42 від 16.08.2017 року на суму 640грн.,ор підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial