Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до [PERSON] (далі - Відповідач), Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» в особі Одеського відділення ПАТ « УкрСиббанк», Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області, Савченко Світлани Володимирівни - Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з позовом про зобов'язання виконати умови договору та визнання правочинів недійсними, за наступних обставин. 05.12.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, на підставі якого Позивач передав Відповідачу грошові кошти в сумі 950 000,00 грн. Такі грошові кошти були позичені Відповідачем для придбання квартири [ADDRESS]. Строк повернення позики між сторонами встановлено - на першу письмову вимогу Позивача (п.2.2. договору), однак не раніше 05.12.2010 року. Умови угоди виконані Позивачем у повному обсязі, про що свідчить особистий підпис Відповідача на договорі. 14.11.2012 року, Позивач особисто передав Відповідачу свою письмову вимогу щодо повернення коштів, таку вимогу останній у цей же день отримав особисто і не заперечував проти повернення позики у 30 - ти денний строк (п. 3.1.договору). Однак, після спливу вказаного 30 -ти денного строку позику він так і не повернув. 15.01.2013 року Позивач надав Відповідачу вимогу про виконання п. 3.4. договору позики («у разі неповернення суми боргу у вказаний п.2.2 договору строк Позичальник зобов'язаний здійснити безоплатну передачу ? частини належного йому на праві власності нерухомого майна, на яке отримані грошові кошти у позику, а саме: ? частина квартири [ADDRESS] шляхом укладання відповідного правочину. Правочин повинен бути укладений між сторонами даного договору не пізніше 60- ти календарних днів з моменту прострочення повернення суми боргу»). Така вимога особисто отримана Відповідачем , однак не виконана. Все ж таки на вимогу Позивача було звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. з вимогою щодо укладання та посвідчення договору дарування спірного майна, однак було відмовлено через існуючу заборону відчуження, про яку Позивач і не здогадувався. А саме, 13.12.2006 року Відповідач уклав з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», договір іпотеки, предметом якого є: чотирьохкімнатна квартира загальною площею 271,0 кв.м., житловою площею 111,8 кв.м. та знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Такий договір іпотеки був посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 6978, а також внесено заборону відчуження зазначеної квартири до припинення іпотечного договору, яка зареєстрована в реєстрі за № 776. Згідно з чим нотаріусом відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень» було внесено відповідні записи в Державному реєстрі прав, а саме - запис про заборону відчуження нерухомого майна та запис про іпотеку такого майна. Запис про іпотеку зазначеного майна: реєстраційний №4217813. Запис про заборону відчуження зазначеного майна: реєстраційний №4217802. Зазначений вище договір іпотеки було укладено між Відповідачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», у якості належного виконання зобов'язання Відповідача по кредитному договору № 11092250000 від 13 грудня 2006 року. Позивач вважає, що даний договір укладено з порушеннями вимог діючого законодавства, оскільки зазначена квартира на момент укладання іпотечного договору вже була предметом забезпечення грошового зобов'язання за договором грошової позики від 05.12.2006 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем. Тобто на момент укладання іпотечного договору у Позивача вже виникло право вимоги на зазначений об'єкт нерухомості, однак через такий іпотечний договір на сьогодні Позивач не може реалізувати своє законне право щодо набуття у свою власність частини зазначеного об'єкту нерухомості. У зв'язку з викладеними обставинами Позивач вважає, що такий іпотечний договір підлягає визнанню його недійсним з подальшим застосуванням наслідків недійсності правочину, а саме скасуванням заборон відчуження вказаного нерухомого майна. Позивачу відомо, що на майно Відповідача накладено наступні арешти: арешт всього нерухомого майна на підставі постанови Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майн боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.08.2014 року, реєстраційний номер обтяження 6968179 арешт всього рухомого майна на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області від 20.04.2012 року, реєстраційний номер обтяження 12418946. Позивач не має можливості реалізувати своє право щодо набуття у власність частини спірної квартири через існуючі арешти на ній та взагалі на рухомому та нерухомому майні Відповідача. За викладених обставин Позивач просить : - зобов'язати Відповідача виконати належним чином умови договору позики від 05.12.2006 року (п. 3.4. Договору), шляхом зобов'язання його укласти правочин про безоплатну передачу на користь Позивача ? частини квартири [ADDRESS]; -визнати недійсним Договір іпотеки від 13.12.2006 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в на сьогодні є Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», та Відповідачем, посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д., зареєстрований в реєстрі за № 6978, відповідно до якого в іпотеку було передано чотирьохкімнатну квартиру загальною площею 271,0 кв.м., житловою площею 111,8 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] та всі договори про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 13 грудня 2006 року; -зобов'язати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлану Володимирівну скасувати (припинити) заборону відчуження нерухомого майна - чотирьохкімнатної квартири загальною площею 271,0 кв.м., житловою площею 111,8 кв.м. розташованої за адресою: [ADDRESS], накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д, 13 грудня 2006 року, та вилучити запис №4217802 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; -зобов'язати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлану Володимирівну припинити іпотеку та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 4217813 про іпотеку чотирьохкімнатної квартири загальною площею 271,0 кв.м., житловою площею 111,8 кв.м. розташованої за адресою: [ADDRESS], накладену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д, 13 грудня 2006 року, за реєстровим номером 6978; -скасувати (припинити) обтяження за реєстраційним номером 6968179 на все нерухоме майно [PERSON], яке виникло на підставі постанови Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 28.08.2014 року, ВП №44122020; -скасувати (припинити) обтяження за реєстраційним номером 12418946 на все рухоме майно [PERSON], яке виникло на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області від 20.04.2012 року. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутністю та прийняти заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився вдруге , надав суду клопотання з проханням про відкладення справи слуханням, та другу заяву про ознайомлення з матеріалами справи. У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 169 ЦПК України:»1. Суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу 2. Неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. Другий Суворовський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Відділ державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області, Савченко Світлана Володимирівна - Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу сповіщені про час та місце слухання справи належним чином, в судове засідання не з'явилися вдруге. про причини неявки суд не сповістили. не надали суду заяву з проханням слухати справу за їх відсутністю. Враховуючи, що в своїй заяві відповідач не наводить поважних причин відкладення справи слуханням, та ту обставину, що це друга неявка відповідача в судове засідання без поважних причин, суд вважає за можливе розглянути справу по суті, та прийняти заочне рішення. «Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Вивчив матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Встановлено, що 05.12.2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, на підставі якого Позивач передав Відповідачу грошові кошти в сумі 950 000,00 грн. Такі грошові кошти були позичені Відповідачем для придбання квартири [ADDRESS] (а.с.11). Строк повернення позики між сторонами встановлено - на першу письмову вимогу Позивача (п.2.2. договору), однак не раніше 05.12.2010 року. Умови угоди виконані Позивачем у повному обсязі, про що свідчить особистий підпис Відповідача на договорі. 14.11.2012 року, Позивач особисто передав Відповідачу свою письмову вимогу щодо повернення коштів, таку вимогу останній у цей же день отримав особисто і не заперечував проти повернення позики у 30 - ти денний строк (п. 3.1.договору).- а.с.12. Однак, після спливу вказаного 30 -ти денного строку позику він так і не повернув. 15.01.2013 року Позивач надав Відповідачу вимогу про виконання п. 3.4. договору позики («у разі неповернення суми боргу у вказаний п.2.2 договору строк Позичальник зобов'язаний здійснити безоплатну передачу ? частини належного йому на праві власності нерухомого майна, на яке отримані грошові кошти у позику, а саме: ? частина квартири [ADDRESS] шляхом укладання відповідного правочину. Правочин повинен бути укладений між сторонами даного договору не пізніше 60- ти календарних днів з моменту прострочення повернення суми боргу»).- а.с.13. Така вимога особисто отримана Відповідачем , однак не виконана. З договору купівлі-продажу квартири від 13.12.2006 року вбачається, що Відповідач придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.18). 13.12.2006 року Відповідач уклав з Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», договір іпотеки, предметом якого є: чотирьохкімнатна квартира загальною площею 271,0 кв.м., житловою площею 111,8 кв.м. та знаходиться за адресою : [ADDRESS] (а.с.14-17). Такий договір іпотеки був посвідчений Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 6978, а також внесено заборону відчуження зазначеної квартири до припинення іпотечного договору, яка зареєстрована в реєстрі за № 776. Згідно з чим нотаріусом відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав нерухоме майно та їх обтяжень» було внесено відповідні записи в Державному реєстрі прав, а саме - запис про заборону відчуження нерухомого майна та запис про іпотеку такого майна. Запис про іпотеку зазначеного майна: реєстраційний №4217813. Запис про заборону відчуження зазначеного майна: реєстраційний №4217802. Зазначений договір іпотеки було укладено між Відповідачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого в подальшому стало Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк», у якості належного виконання зобов'язання Відповідача по кредитному договору № 11092250000 від 13 грудня 2006 року. Позивач вважає, що даний договір укладено з порушеннями вимог діючого законодавства, оскільки зазначена квартира на момент укладання іпотечного договору вже була предметом забезпечення грошового зобов'язання за договором грошової позики від 05.12.2006 року, укладеного між Позивачем та Відповідачем. Тобто на момент укладання іпотечного договору у Позивача вже виникло право вимоги на зазначений об'єкт нерухомості, однак через такий іпотечний договір на сьогодні Позивач не може реалізувати своє законне право щодо набуття у свою власність частини зазначеного об'єкту нерухомості. У зв'язку з викладеними обставинами Позивач вважає, що такий іпотечний договір підлягає визнанню його недійсним з подальшим застосуванням наслідків недійсності правочину, а саме скасуванням заборон відчуження вказаного нерухомого майна. На майно Відповідача накладено наступні арешти:арешт всього нерухомого майна на підставі постанови Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майн боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.08.2014 року, реєстраційний номер обтяження 6968179 (а.с.20);арешт всього рухомого майна на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Біляївського районного управління юстиції Одеської області від 20.04.2012 року, реєстраційний номер обтяження 12418946 (а.с.21-22). Під час розгляду справи встановлено, що сторони намагалися виконати умови договору шляхом звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. з вимогою щодо укладання та посвідчення договору дарування спірного майна, однак було відмовлено через існуючу заборону відчуження. Укладений договір іпотеки порушує законні права та інтереси Позивача, оскільки останній не має можливості реалізувати своє право щодо набуття у власність частини спірної квартири через існуючі арешти на ній та взагалі на рухомому та нерухомому майні Відповідача. Разом з цим іпотечний договір укладено з порушеннями вимог діючого в Україні законодавства, оскільки спірне нерухоме майно, на момент його укладання вже було предметом забезпечення грошового зобов'язання за договором від 05.12.2006 року та і у Позивача на момент укладання іпотечного договору вже виникло право вимоги відносно такого майна і воно є першочерговим. Згідно з чим, іпотечний договір підлягає визнанню його недійсним з подальшим застосуванням наслідків недійсності правочину. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Наслідком припинення іпотеки (визнання договору недійсним) згідно ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є скасування відповідного запису в Державному реєстрі прав. Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього договору, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,-відшкодовувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Положеннями ст. 236 ЦК України встановлено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до положень абз. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що відповідно до ст.ст. 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлено як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з підстав наведених вище. На підставі викладеного,

Outcome: approved