Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) у розмірі 7,17 умовних кадастрових гектарів, що належала особисто [PERSON] згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Росія» за № 66 від 29.03.1996. За життя [PERSON] заповіту не лишила. Вона є спадкоємцем першої черги за законом. Спадщину вона фактично прийняла оскільки на день смерті матері разом з нею проживала і була зареєстрована. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка належала [PERSON] вона не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. Тому і змушена звернутися з даним позовом до суду. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, при цьому представником позивача подано заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Представник відповідача Вільнослобідської сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, а також просив суд розглянути справу без його участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного. Як встановлено з копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 07.11.2001, [INFO] в сел. Ківшарівка Харківської області у віці 72 роки померла [PERSON] (а.с.5). З копії свідоцтва про народження вбачається. Що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Факт зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується копією Довідки відділу реєстрації актів громадянського стану Комінтернівського районного управління юстиції міста Харкова від 14.11.2001 (а.с.7). З повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 70/133-19 від 15.05.2019 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 129 від 26.03.1996 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Росія» за № 66 від 29.03.1996. Розмір земельної частки складав 7,17 умовних кадастрових гектарів. Вартість даної земельної частки (паю) станом на 01.01.2019 складає 92573 грн. (а.с.9). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданої приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвиновою І.В. від 03.06.2019 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її матері [PERSON] , [INFO] на право на земельну частку (пай), що знаходиться у Глухівському районі Сумської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.11). За змістом статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно повідомлення № 12-12/3685 наданого Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області від 28.05.2019 за адресою: [ADDRESS] , станом на день смерті [PERSON] , [INFO] , зареєстровано три особи: [PERSON] (померла), [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1983 р.н. (а.с.10). Статтею 1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Отже, позивач фактично прийняла спадщину [PERSON] відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР, і дана спадщина належить їй з часу відкриття спадщини, що відповідно до статті 525 цього Кодексу є днем смерті [PERSON] . В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають . У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, у відповідності до положень частин першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Водночас згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останній, перейшли до її єдиного спадкоємця за законом, якою є позивач. Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай), у розмірі 7,17 умовних кадастрових гектарів, що належала [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved