Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі - [PERSON] ) про визнання осіб такими, що втратили право на спадкування, визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] (далі - [PERSON] ), якому належала 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухового майна частка його брата на даний час зареєстрована за [PERSON] , що свідчить про те, що спадкоємці [PERSON] - дружина [PERSON] та дочка [PERSON] не прийняли спадщину. Таким чином, оскільки державна реєстрація права власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , не вчинена нотаріусом, тому, на думку позивача, [PERSON] та [PERSON] не прийняли спадщину у межах встановленого шестимісячного строку, а відтак, втратили право на спадщину. У зв`язку з цим позивач вважає, що він як спадкоємець другої черги має право на спадкування наступним. Також вказує, що між померлим братом та [PERSON] була домовленість про відмову останньої від прийняття спадщини щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на спадкування 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 16.07.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є вона, як його дружина, та дочка померлого [PERSON] . Відповідачі спадщину після смерті [PERSON] прийняли шляхом подання відповідних заяв до нотаріуса, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом. Також вказала, що твердження позивача про наявність домовленостей між нею та позивачем щодо спадкового майна є виключно припущенням позивача, не обґрунтованим жодним належним та допустимим доказом. Крім того, вказала, що позивачем не додано до позовної заяви також жодних доказів на підтвердження факту родинних відносин між позивачем та померлим. У відповіді на відзив представник позивача просила відхилити наведені [PERSON] у відзиві заперечення з підстав, викладених позивачем у повідомленні від 06.08.2021. У запереченнях на відповідь відповідач [PERSON] зазначила, що ЦПК України не передбачає такої форми звернення до суду як «повідомлення», а відтак обставини викладені у такому «повідомленні» не можуть досліджуватись судом на підтвердження вимог позивача. Крім того, зазначене «повідомлення» позивача оформлене нерозбірливим почерком, у зв`язку з чим неможливо встановити його зміст. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 08.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не прибули, подали до суду заяви, у яких просили проводити розгляд справи без їхньої участі. Заслухавши позивача та його представника, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.06.2019 (а.с.47). За життя [PERSON] на праві приватної власності належала, зокрема, 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухового майна №259760167 від 03.06.2021 (а.с.15). Як вбачається із спадкової справи №305/2019, спадщину після смерті [PERSON] прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] шляхом подання відповідних заяв до Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області (а.с.46, 54). Згідно із частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). Частинами першою, другою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно із статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Положеннями статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Отже, з наведених норм слідує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. При цьому незважаючи на встановлений статтею 1297 ЦК України обов`язок спадкоємця звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, нормами цивільного законодавства не визначено правових наслідків неотримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину чи втрату свого права на спадщину у зв`язку з неотриманням такого свідоцтва. За таких обставин, приймаючи до уваги той факт, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , тому відсутні підстави для визнання їх такими, що втратили право на спадкування 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , яка входить до складу спадщини. Відсутність у відповідачів свідоцтв про право на спадщину на вказану частку спірного майна не може слугувати підставою для позбавлення їх права на спадщину, оскільки відповідно до норм частини п`ятої статті 1268 ЦК України вона належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Крім того, позивачем не доведено наявність обставин, які є підставами для усунення відповідачів від права на спадкування, передбачених статтею 1224 ЦК України. Також судом не встановлені обставини, які б давали змогу визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] . Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed