Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

[PERSON] , в особі уповноваженого представника [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна: 1/2 частини нежитлової будівлі (майстерні), що знаходиться по [ADDRESS] . Також, 09 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна щодо іншої 1/2 частини зазначеної майстерні. Вказала, що укладені договори порушують права її довірительки, оскільки в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа № 308/3539/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , в якому вона просить суд визнати право власності на вищезазначене нерухоме майно. В межах даної справи судом постановлена ухвала про арешт майстерні по [ADDRESS] . Однак, всупереч вищевказаній ухвалі про накладення арешту на майстерню, нотаріусом посвідчені оспорювані договори купівлі-продажу нерухомого майна. Крім того, в приміщенні майстерні знаходиться майно, яке [PERSON] придбала у ДП «Великолазівський» в 2011 році. Враховуючи викладене, із урахуванням заяви від 12.04.2021 просить суд визнати недійсними договір купівлі-продажу 1/2 частини нерухомого майна нежитлового приміщення майстерні, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 03 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дурневич Н.М. та зареєстрованим в реєстрі №1957, договір купівлі-продажу 1/2 частини нерухомого майна нежитлового приміщення майстерні, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 09 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дурневич Н.М. та зареєстрованим в реєстрі № 2159 та договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлового приміщення майстерні, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 29 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Хваста М.М. та зареєстрованим в реєстрі №669. Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача [PERSON] - адвокатом Леньо І.О. був поданий відзив на позов, суть якого зводиться до наступного. Вимоги позивача є надуманими та необґрунтованими, договори укладені у встановленому законом порядку, обтяження на момент їх укладення не були зареєстровані у встановленому законом порядку, а тому у нотаріуса не було правових підстав не посвідчувати дані договори. Так, у п. 4.5 оспорюваних договорів купівлі-продажу вказано про відсутність заборон відчуження нерухомого майна, що було перевірено нотаріусом, про що видано витяги з відповідних реєстрів. Тому, просив у задоволенні позову відмовити. 09.08.2021 через канцелярію суду надійшов відзив на позов адвоката Савченко А., який діє в інтересах [PERSON] . У поданому відзиві вказує, що вимоги позовної заяви є безпідставними та необґрунтованими зважаючи на наступне. Позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на наявність в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області цивільної справи №308/3539/14-ц, однак у вказаній справі судове рішення про визнання позовних вимог [PERSON] до [PERSON] з приводу спірної майстерні не приймалось, будь-яких відомостей з цього приводу позивачем до суду не надано. Таким чином, посилання [PERSON] у даній справі на перебування в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області іншого позову до того ж відповідача з приводу спірного об`єкту саме по собі не є доказом ні визнання її майнових прав на спірну будівлю, ні тим більше не є свідченням факту порушення таких прав позивача. З приводу ухвали суду про накладення арешту на приміщення спірної майстерні вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Однак, на час укладання спірних договорів купівлі-продажу майна, тобто станом на листопад-грудень 2016 року, воно не виникло, оскільки не було зареєстрованим у встановленому законодавством порядку у відповідних реєстрах, а тому ніяких правових наслідків не породжувало. Крім того, не заслуговують на увагу доводи [PERSON] про порушення її майнових прав, які полягають у неможливості вільного використання речей, невіддільних без завдання шкоди від приміщення спірної майстерні та начебто придбаних у попереднього власника, а саме: кран-балки, електроталі, автоваг, так як їх власником є [PERSON] , яка придбала такі на аукціоні у 2007 році. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просила позовну заяву задоволити у повному обсязі та підтримала доводи представника. Представник позивача, адвокат Биркович О.І. вказав, що оспорювані договори купівлі-продажу є удаваними та нікчемними. Зазначив, що такі були укладені в період, коли на приміщення майстерні був накладений арешт, а тому не поруджують ніяких правових наслідків. Додатково вказав, що прилеглій до приміщення земельній ділянці не було присвоєно кадастровий номер, тому реалізація нежитлового приміщення була неможлива без земельної ділянки. Наголосив, що згідно доданих аудіо записів розмов його довірителька передала грошові кошти відповідачу за майстерню, однак договір купівлі-продажу був укладений з підставною особою, яка в подальшому перепродала спірне нерухоме майно. Просив позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Леньо І.О. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав та мотивів, викладених у відзиві. Зауважив, що станом на дату укладення договорів купівлі-продажу приміщень, обтяження на такі зареєстровані не були, а тому підстав для відмови у посвідченні таких договорів у нотаріуса не було. Відповідач [PERSON] також просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] не скористалася правом на участь у судовому засіданні, про причини неявки не повідомила, додаткових заяв, клопотань чи заперечень не подавала, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився та згідно поданого його представником - адвокатом Савченко А. відзиву просив відмовити у задоволенні позову. Треті особи [PERSON] та [PERSON] не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні, про причин неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв чи клопотань не подавали. Заслухавши доводи сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 03 листопада 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна: 1/2 частини нежитлової будівлі (майстерні), що знаходиться по [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Дурневич Н.М. та зареєстрованим у реєстрі №1954. Потім, 09 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна (майстерні): 1/2 частини нежитлової будівлі, що знаходиться по [ADDRESS] , що посвідчений приватним нотаріусом Дурневич Н.М. та зареєстрованим у реєстрі №2159. В подальшому, новий власник приміщення майстерні, що знаходиться по [ADDRESS] [PERSON] згідно договору купівлі продажу нежитлової будівлі, майстерні від 29.04.2020, який посвідчений приватним нотаріусом Хваста М.М. та зареєстрований у реєстрі №669, відчужив таке [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними визначено, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правовим наслідком відсутності у договорі усіх істотних його умов є те, що такий договір вважається не укладеним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, з оглянутих у судовому засіданні договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 03.11.2016 та 09.12.2016 судом встановлено, що такі укладені у письмовій формі та є нотаріально посвідченими, у таких зазначено істотні умови договору, а саме місцезнаходження нерухомості, призначення об`єкту нерухомості, його площа та інші параметри, що дозволяють однозначно визначити предмет договору, зазначений строк і порядок передачі нерухомого майна, ціна, строк і спосіб оплати, права, обов`язки та відповідальність сторін. Зважаючи на викладене, суд вважає, що спірні договори купівлі-продажу 1/2 частини нерухомого майна нежитлового приміщення майстерні, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 03 листопада 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дурневич Н.М. та зареєстрованим в реєстрі №1957, договір купівлі-продажу 1/2 частини нерухомого майна нежитлового приміщення майстерні, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] від 09 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дурневич Н.М. та зареєстрованим в реєстрі № 2159, укладені у встановленій законом формі для такого виду договорів, підписані уповноваженими на те сторонами з дотриманням вимог чинного законодавства щодо укладення правочину. З наданої суду копії ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2014 у судовій справі №308/3539/14-ц вбачається, що такою вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить [PERSON] , а саме на нежитлове приміщення майстерні, загальною площею 359,00 м2, що розташована за адресою - [ADDRESS] . За приписами ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Суд констатує, що у п. 4.5 Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.11.2016, зареєстрованого у реєстрі за №1954 та у п. 4.5 Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.12.2016, зареєстрованого у реєстрі за №2159 зазначено про відсутність зареєстрованого обтяження на майно, що продається, про що нотаріусом зроблені відповідні інформаційні довідки. Таким чином, враховуючи, що стороною позивача не надано суду відповідних Витягів з реєстру обтяжень чи будь-яких інших підтверджуючих документів, які б свідчили про те, що на момент укладення спірних договорів нерухомого майна, останнє перебувало під зареєстрованим обтяженням, суд твердження представника позивача [PERSON] про те, що нотаріус посвідчив спірні договори купівлі-продажу приміщення майстерні всупереч дії обтяжень до уваги не приймає. Доводи представника позивача про те, що прилеглій до приміщення майстерні земельній ділянці на той час не було присвоєно кадастровий номер, у зв`язку із чим не можливо було відчужувати приміщення майстерні та укладати договір купівлі-продажу нерухомого майна, суд відхиляє, так як чинним законодавством не передбачена така вимога для укладення договору купівлі-продажу приміщення. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, за якими суд може дійти висновку про недісність оспорюваних договорів купівлі-продажу приміщення майстерні за адресою: [ADDRESS] позивачем не надано. Надані представником позивача звукозаписи розмов про факти передачі грошових коштів за придбання спірного об`єкту не відповідають вимогам ст. 100 ЦПК України, надані у порушення вимог щодо строку їх подання та не можуть бути взяті до уваги судом. Проте, якщо сторона вважає, що такі відомості мають значення для захисту її прав та інтересів, вона не позбавлена права звернутися з відповідною заявою в порядку кримінального провадження. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що аналіз досліджених у справі доказів свідчить про те, що позивачем не доведено тих обставин, на які вона посилається, як на підставу позову, натомість такі її доводи знайшли своє об`єктивне спростування доводами відповідача, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, а тому у задоволенні такого слід відмовити. Одночасно, судом встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2021 про забезпечення позову вирішено накласти арешт на нежитлову будівлю - майстерню, що знаходиться в [ADDRESS] , що розташована на земельній ділянці за кадастровим номером 2124881200:13:014:0088; заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії по Договору купівлі-продажу від 29 квітня 2020 року із нерухомим майном - приміщенням майстерні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За приписами ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що вжиті на час розгляду судом справи заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed