Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» звернулася до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» на підставі договору від 26.01.2009 року № 73-10-29-12 здійснювало постачання електроенергії у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS], а [PERSON], споживала поставлену електроенергію. На імя відповідача за зазначеною адресою відкрито особовий рахунок споживача електричної енергії № 1029-012. Таким чином, між позивачем та відповідачем фактично склалися усталені договірні відносини і кожна зі сторін прийняла на себе відповідні зобовязання, а саме: ТОВ «ЛЕО» - пос тачати електроенергію, а відповідач - оплачувати її. Відповідач, в порушення зазначених вимог чинного законодавства та умов договору, у період з 01.11.2007 р. по 15.03.2014 р. не здійснював своєчасно і в повному обсязі оплату за спожиту електроенергію, внаслідок чого за ним виникла заборгованість в сумі 1586 грн. 92 коп. Зазначену суму заборгованості відповідач доб ровільно сплатити відмовився, чим порушив законне право позивача на отримання плати за поставлену електроенергію та майнові інтереси ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання». Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Відповідно до п. 20 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п. 42 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, споживач електричної енергії зобовязаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Відповідно до п. 48 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 26.01.2009 року між [PERSON] в якості споживача та ТОВ «ЛЕО» в якості енергопостачальника було укладено договір про користування електричною енергією побутовим споживачем № 73-10-29-12. Згідно з умовами вказаного договору енергопостачальник зобовязався надійно постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобовязався оплачувати її за обумовленими тарифами у терміни, передбачені цим договором. Згідно з особовим рахунком № 1029-012, за адресою: [ADDRESS], рахунок відкритий на імя [PERSON], при цьому заборгованість відповідача за користування електричною енергією згідно даних особового рахунку складає 1 586, 92 грн. Згідно з листом ТОВ «ЛЕО» від 23.12.2013 року, направленим 23.12.2013 року на адресу [PERSON], відповідача було попереджено про наявність заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 1 428, 59 грн. та про можливість відключення з 23.01.2014 року квартири відповідача від енергопостачання. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у звязку з чим позовні вимоги ТОВ «ЛЕО» підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжними дорученнями № 2000775 від 21.03.2014 року та № 24 від 11.02.2014 року, у звязку із чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved