Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

[PERSON] , [INFO] звернулася до суду з позовом до Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області, в якому просить: визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) право особистої приватної власності (за набувальною давністю) на домоволодіння [NUMBER] , яке складається з: житлового будинку (будівля обкладена цеглою, літ. «А-1» з прибудовами («а», а2», «а3», «а4», «а5») загальна площа - 88,50 кв.м., з них: житлова площа - 50,80 кв.м., в т.ч.: 1-2 - 13,70 кв.м., 1-3 - 6,60 кв.м., 1-4 - 5,60 кв.м., 1-11 - 24,90 кв.м., інша площа (допоміжні) - 37,70 кв.м., в т.ч.: 1-1 - 3,60 кв.м., 1-5 - 10,00 кв.м., 1-6 - 2,10 кв.м., 1-7 - 1,90 кв.м., 1-8 - 13,00 кв.м., 1-9 - 1,60 кв.м., 1-10 - 5,50 кв.м.; сараю (літ. «В»); сараю (літ. «Г»); погребу з шийкою (кам`яна будівля, літ. «Д»); вбиральні (дерев`яна будівля, літ. «Е»); гаража (цегляна будівля, літ. «Ж»); сараю (літ. «З»); ганку (літ, «а1»): хвіртки (№1); огорожі (№2); колодязя питного (№3), що розташовані по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 1995 році, позивач переїхала до міста Сіверськ. В 1995 році, познайомилася зі своїм першим чоловіком ( [PERSON] ) в шлюбі з яким народилася старша донька ( [PERSON] , 1997 р.н.). З першим чоловіком та донькою (за адресою місця своєї реєстрації) проживала до літа 2009 року, допоки в позивача не почали виникати з ним систематичні непорозуміння. Маючи стійкий намір на продовження тривалого проживання в цьому місті (але окремо від свого чоловіка), позивач вирішила врегулювати потребу у житлі і розпочала пошук іншого помешкання. В липні-вересні 2009 року, в процесі пошуків іншого житла, позивач, за порадою своїх знайомих, віднайшла пустуючий та дещо занехаяний об`єкт нерухомого майна - домоволодіння [ADDRESS] . Пошуки господарів цього домоволодіння (в м. Сіверськ) виявилися безрезультатними, в той час в позивача було скрутно з грішми (з сімейним бюджетом, а будинок виявився в хоч і в задовільному стані, проте цілком придатному до користування ним, то відповідно позивач зайняла вказаний об`єкт нерухомого майна, відремонтувала його (своїм коштом) та почала пері\-одично користуватися ним (разом зі своєю донькою), вносячи плату за використані комунальні послуги. 25 лютого 2011 року, судом було розірвано шлюб позивача з її першим чоловіком ( [PERSON] ), а наприкінці 2011 року, позивач почала проживання (в спірному будинку) з нинішнім (цивільним) чоловіком - [PERSON] . В період проживання в спірному будинку, позивач народила доньку ( [PERSON] , [INFO] ), а тому питання впорядкування майнових прав на спірних будинок впливає також і на можливі майбутні інтереси дітей. Таким чином, починаючи з жовтня 2009 року і до цього часу позивач [PERSON] (спочатку зі старшою донькою, а потім зі своїм цивільним чоловіком та малолітньою донькою, [INFO] ), користуюся та розпоряджаюся вказаними об`єктами нерухомого майна, а також несе в повній мірі тягар по їх утриманню, відповідно виконуючи всі обов`язки і повноваження, що притаманні титульному власнику цих об`єктів нерухомого майна (згідно ст. 319, 322 ЦК України). З огляду на повну відсутність у позивача правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння, а також з метою фіксування можливих змін технічного стану домо\-володіння (житлового будинку, господарських будівель та споруд) в листопаді 2013 року позивач звернулась до органу БТІ, де було виготовлено актуальний технічний паспорт на спірний об`єкт, з якого вбачається те, що спірний об`єкт нерухомого майна (в цьому ж складі), вже існував, з січня 1978 року, і його власником була громадянка [PERSON] відшукати яку позивачці особисто так і не вдалося. Нажаль, іншого (позасудового) способу закріплення за фактичним володільцем, на протязі понад 10 останніх років права власності не існує, бо відомий титульний власник яка, ймовірніше за все вже померла, до вказаного об`єкта нерухомості не з`являлася вже понад 10 (десять) останніх років, які і її/його можливі, але невідомі, спадкоємці, а також через те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння. Позивач вважає, що в даному випадку мова йде про можливість захисту її охоронюваних законом цивільних інтересів, так і прав та інтересів інших фактично проживаючих в спірному домоволодінні осіб, в частині як мінімум права зареєструвати своє реальне місце проживання, яке неможливо реалізувати за відсутності реального власника. Ці інтереси, згідно з нормами діючого законодавства, в тому числі й положень Цивільного кодексу України можуть і повинні бути захищеними. Наряду з захистом інтересу заявника мова йде про впорядкування правовідносин щодо прав власності на об`єкт нерухомого майна, яким ось вже понад 10 (десять) років ніхто окрім позивача не користується та не опікується. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позивач повністю підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Також в судове засідання не з`явився представник відповідача Сіверської міської ради, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву про неможливість прибуття у судове засідання, у зв`язку із посиленням карантинного режиму, проведенням та дотриманням проти карантинних заходів в Донецькій області. Просить розглянути справу за відсутності представника та задовольнити позовні вимоги. Також, представником відповідача Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області була надана заява про визнання позову, в якій останній вважає позовні вимоги обґрунтованими, на даний час відповідач не володіє жодними доказами на спростування зазначених в позові доводів позивачки, не вбачає підстав для заперечення обставин безперешкодного та довгострокового ( в т.ч. можливо й з жовтня 2009 року) проживання позивачки (з сім`єю) в спірному домоволодінні, тривалий час відповідач не має відомостей про оформлення спірного домоволодіння у спадщину будь-ким з числа можливих потенційних спадкоємців [PERSON] , що також (опосередковано) підтверджує доводи позивача (про відсутність будь-яких претензій третіх осіб на спірне домоволодіння), а також не створює підстав сумніватися, оспорювати або спростовувати вказані (позивачкою) обставини, тому визнає позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Сіверською міською радою позову [PERSON] до Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, оскільки визнання позову відповідачем суперечить закону та порушує житлові, спадкові права третіх осіб у цій справі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення тексту оголошення в мережі Інтернет на офіційному веб-порталі «Судова влада України» в розділі «Інформація про виклик до суду сторін які проживають на не підконтрольній Україні території» Артемівського міськрайонного суду Донецької області за адресою (http://arm.dn.court.gov.ua). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в сел.. Марха Якутія, є громадянкою України, та має зареєстроване місце проживання, за адресою: [ADDRESS] з 31.05.2013 року, що підтверджується копією паспорта громадянина України, серії [NUMBER] виданого 16.04.1997 року Індустріальним РВ ДМУУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.6-7). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 205303800, [PERSON] є власником на праві приватної власності житлового будинку та земельної ділянки розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с.74-77). 18.11.2013 року КП «Артемівське бюро технічної інвентаризації» на замовлення власника [PERSON] , виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] (а.с.12-14). 18.11.2019 року Виконавчим комітетом Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області Задорожній Світлані Миколаївні, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , видана довідка №0708/4239, про те, що вул. Леніна м. Сіверська було перейменовано на вул. Центральна згідно рішення міської ради від 19.02.2016 №7/6-67 «Про перейменування вулиць, провулків, проспекту, розташованих на території Сіверської міської ради» (а.с.11). Як вбачається з листа Сіверської міської ради №07-09/729 від 02.03.2020 року, згідно картотеки реєстраційного обліку виконкому міської ради за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 17.07.1970 року по теперішній час та [PERSON] , [INFO] , з 26.04.2014 року по теперішній час (а.с.60). Як вбачається з листа Бахмутського районного відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 20.15-13-332 від 16.03.2020 року, у відділі наявний актовий запис про смерть на громадянку [PERSON] , [INFO] №233 від 15.12.2014 року, складеного виконавчим комітетом Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області, дата смерті [INFO] . Проте у відділі відсутній актовий запис про смерть відносно громадянина [PERSON] , [INFO] . Перевірка наявності актового запису про смерть проведена по виконавчим комітетам місцевих рад Бахмутського району Донецької області та по Бахмутському районному відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) за період з 01.01.2013 року по 28.02.2020 року (а.с.72). Згідно листа Другої бахмутської державної нотаріальної контори №302/01-16 від 03.04.2020 року, за даними Спадкового реєстру після померлої [INFO] [PERSON] , було заведено спадкову справу 22.10.2018 року №156/2018 приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Сабіною Л.В., свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.88). На запит Артемівського міськрайонного суду Донецької області 30.04.2020 року приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Сабіною Л.В. надано копію спадкової справи №156/2018 заведеної 22.10.2018 року після померлої [INFO] [PERSON] , з якої зокрема вбачається: 22.10.2018 року приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Сабіною Л.В. було заведено спадкову справу №156/2018 за заявою [PERSON] , яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] її рідної тітки [PERSON] , [INFO] . Крім [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом є син померлої - [PERSON] , [INFO] (а.с.113). [PERSON] померла [INFO] , про що 15 грудня 2014 року складено відповідний актовий запис №233, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 15 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області (а.с.118). 02.04.2018 року Виконавчим комітетом Сіверської міської ради Донецької області надано довідку, про те, що на день смерті [PERSON] [INFO] разом з нею за адресою: [ADDRESS] , був зареєстрований її син - [PERSON] , 1959 року народження (а.с.122). Згідно копії заповіту посвідченого 01.12.2011 року об 11-50 годині керуючим справами виконавчого комітету Сіверської міської ради Поливодою Л.В., [PERSON] , [INFO] , що мешкає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила наступне розпорядження: усе майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, а також, все те, на що вона за законом буде мати право, заповідає своїй племінниці - [PERSON] , [INFO] (а.с.140). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 23.05.2011 року державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А., спадкоємцем зазначеного у свідоцтві цілої частки майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його дружина - [PERSON] , [INFO] . Спадщина складається з земельної ділянки площею 1544 кв.м., передана для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ДН №002517, виданого Сіверською міською радою 25.03.1996 року та зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів за №410, кадастровий номер - 1420910400:00:002:1273, земельна ділянка розташована згідно до плану: від Адо Б землекористування, від Б до В - землекористування [ADDRESS], від В до Г вул. Леніна, від Г до А - землекористування [ADDRESS] (а.с.147). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого 23.05.2011 року державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А., спадкоємцем зазначеного у свідоцтві цілої частки майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є його дружина - [PERSON] , [INFO] . Спадщина складається з Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Сіверською міською радою 04.10.1976 року за № б/н та зареєстрованого у комунальному підприємстві буро технічної інвентаризації м. Артемівська 04.10.1976 року за № 10-2585, реєстраційний номер - 33332551, розташований на земельній ділянці. На земельній ділянці розташований один цегляний жилий будинок, загальною площею - 63,60 кв.м., в тому числі житловою - 25.90 кв.м., з усіма надвірними спорудами та побудовами: уборна, льох, три сараї, огорожа, гараж, колодязь (а.с.152). 08 серпня 2017 року приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області Пигідою С.І. посвідчено довіреність, відповідно до якої зокрема [PERSON] , [INFO] уповноважує [PERSON] вести її цивільні справи та вести справи по оформленню з усіх підстав її спадкових прав на майно, що залишилося після померлої [INFO] громадянки [PERSON] , 1937 року народження. Довіреність видана з правом передовіри наданих повноважень повністю або частково іншій особі терміном на три роки і дійсна по восьме серпня дві тисячі двадцятого року (а.с.161). Постановою приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу від 17.07.2019 року, відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] , оскільки спадкоємцем не надані документи підтверджуючі родинні зв`язки зі спадкодавцем (а.с.166). Згідно акту про встановлення фактичного місця проживання особи (в певному місці в певний проміжок часу) №258 складеного 07.09.2020 року депутатом Сіверської міської ради Данніковим С.В., в присутності сусідів - свідків: [PERSON] , [PERSON] , в результаті обстеження та зі слів сусідів ( [PERSON] та [PERSON] ) встановлено (виявлено), що громадянин [PERSON] ( [INFO] ) фактично проживав за вказаною адресою: приблизно з 1967 року до березня 1978 року, разом зі своєю сім`єю - матір`ю [PERSON] ( [INFO] - [INFO] ) та батьком [PERSON] ([INFO] - [INFO]); з березня 1978 року до 2005 року, після виїзду з сім`єю за кордон (до Російської Федерації) періодично приїздив до батьків в гості. З березня 2008 року і до сьогодні, громадянин [PERSON] у вказаному будинку (за вказаною адресою) фактично не проживає (т. 2 а.с.27). Згідно акту про встановлення фактичного місця проживання особи (в певному місці в певний проміжок часу) №257 складеного 13.07.2020 року депутатом Сіверської міської ради Данніковим С.В., в присутності сусідів - свідків: [PERSON] , [PERSON] , в результаті обстеження та зі слів сусідів ( [PERSON] та [PERSON] ) встановлено (виявлено), що громадянка [PERSON] ([INFO] - [INFO]) фактично проживала за вказаною адресою: приблизно з 1967 року до березня 1978 року, разом зі своєю сім`єю - чоловіком [PERSON] ([INFO] - [INFO]) та сином [PERSON] ( [INFO] ); приблизно з березня 1978 року до травня 2008 року, разом з чоловіком [PERSON] , після чого вони виїхали (орієнтовно до м. Артемівськ). В період з травня 2008 року і до 14 грудня 2014 року, громадянка [PERSON] у вказаному будинку (за вказаною адресою) фактично не проживала (т. 2 а.с.28). Згідно акту про встановлення фактичного місця проживання особи (в певному місці в певний проміжок часу) №257 складеного 13.07.2020 року депутатом Сіверської міської ради Данніковим С.В., в присутності сусідів - свідків: [PERSON] , [PERSON] , в результаті обстеження та зі слів сусідів ( [PERSON] та [PERSON] ) встановлено (виявлено), що в результаті обстеження та зі слів сусідів ( [PERSON] та [PERSON] ) встановлено (виявлено), що громадянка [PERSON] ( [INFO] ) фактично проживає за вказаною адресою: приблизно з жовтня 2009 року до жовтня 2011 року, разом зі своєю донькою - [PERSON] ( [INFO] ); приблизно з жовтня-листопада 2011 року до липня 2013 року, разом з донькою [PERSON] і цивільним чоловіком [PERSON] ( [INFO] ); з липня 2013 року до вересня 2019 року, разом з доньками [PERSON] та [PERSON] ( [INFO] ), а також з [PERSON] ; з вересня 2019 року і досьогодні, разом з донькою [PERSON] , а також з [PERSON] . В період з жовтня 2009 року і до сьогодні, інші особи (окрім вищезазначених) у вказаному будинку (за вказаною адресою) фактично не проживали (т. 2 а.с.29). Крім того, ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 липня 2020 року було задоволено клопотання позивача [PERSON] про виклик та допит свідків [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , натомість останні у судові засідання не з`являлися, позивачем їх явка у судове засідання забезпечена не була. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно п. п. 9, 11 та 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном та завжди знала, хто є власником. Давність володіння могла вважатись добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знав і не повинен був знати про відсутність у нього підстав на набуття права власності. В даному випадку позивач знала, що володіє чужим майном, більш того, вона знала, що на майно претендують інші особи, що підтверджується виданою на нею довіреністю щодо уповноваження [PERSON] вести від імені [PERSON] справи по оформленню з усіх підстав її спадкових прав на майно, що залишилося після померлої [INFO] громадянки [PERSON] . Крім того, в період про який заявляє позивач щодо давності володіння, власник частини майна [PERSON] прийняла у спадщину Ѕ частку спірного домоволодіння, власником цього майна вчинялися дії щодо розпорядження майном, зокрема, складання заповіту, реєстрації сина [PERSON] у зазначеному будинку з 26.04.2014 р. Зважаючи на недоведеність факту добросовісності володіння позивачем протягом десяти років нерухомим майном, тобто не доведеність усіх обставин, передбачених ст. 344 ЦК України, суд вважає позовні вимоги не законними, не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed