Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[INFO] померла [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входять, зокрема, земельна ділянка [NUMBER] площею 1,6928 га, яка розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняла спадщину, однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява а.с. 4). Представник відповідача - сільський голова Вербовецької сільської ради у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій позов [PERSON] визнав, не заперечив, щоб за нею було визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] Справу просив слухати у його відсутності (а.с. 19). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: Об'єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов'язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (с. 1 ст. 1220 ЦК України). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 03 березня 2013 року (а.с. 7) стверджується, що [PERSON] померла [INFO] у с. Вербовець Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідкою виконавчого комітету Вербовецької сільської ради № 453 від 05 жовтня 2016 року (а.с. 10), копією Державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с. 11), витягом із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки станом на 29 червня 2016 року (а.с. 12) стверджується, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6928 га., яка розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. Із заповіту (а.с. 8), посвідченого 15 лютого 2013 року секретарем виконавчого комітету Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день смерті і на яке за законом матиме право заповіла [PERSON]. Факт наявності і чинності заповіту від імені [PERSON] на користь [PERSON] стверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 34479712, виданою 09 липня 2013 року (а.с. 23). Той факт, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] стверджується наявними у матеріалах справи свідоцтвом про смерть (а.с. 7), заповітом (а.с. 8) та довідкою Вербовецької сільської ради № 453 від 05 жовтня 2016 року (а.с. 10). Із оглянутої у судовому засіданні Спадкової справи № 171/2013 (а.с. 13) слідує, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті від 19 жовтня 2016 року (а.с. 9), слідує, що оригінал державного акта на право власності на землю на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с. 13). Суд враховує обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за [PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved