Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом у якому просять визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Вимоги мотивують тим, що вони є наймачами квартири [ADDRESS] де також зареєстровані відповідачі. У 2000 році позивач [PERSON] став інвалідом другої групи, а тому потребував додаткової уваги і піклування. Його дружина, [PERSON], яка являється відповідачкою по справі, не захотіла терпіти і миритися з таким станом речей і, забравши свого сина відповідача [PERSON], добровільно покинула квартиру, після чого там ні разу не з'являлися. 23 березня 2013 року [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В подальшому шлюб між ними було розірвано. З того моменту як відповідачі у 2000 році покинули квартиру, вони у ній не з'являлися, не цікавилися житлом, не сплачували платежів за квартиру та комунальні послуги, що тягне за собою додаткове фінансове навантаження, а у зв'язку із суттєвим збільшенням вартості комунальних платежів, взагалі непід'ємним тягарем. На прохання знятися з реєстрації відповідачка відповіла відмовою у зв'язку із тим, що у неї немає часу цим займатися. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.07.2015 р. до участі у справі було залучено у якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] та Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві (а.с. 22, 23). В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] підтримали позов і викидані у ньому обставини. Позивач [PERSON] додатково повідомила, що відповідачка виселилася самостійно та добровільно з їхньої квратири влітку 2000 року коли всі вони були на роботі. Вечором вони побачили пусту кімнату без речей та меблів, залишила лише речі [PERSON]. З того часу у квартирі відповідачі не були, витрат по утриманню житла вони не несуть, у [PERSON] вже є своя сім'я, зв'язку з ним немає; відповідачка живе зі своїми батьками. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, в заяві вказав, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим з урахуванням думки позивачів суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи Дніпровського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи треті особи були повідомлені належним чином, про причини неявки [PERSON] суд повідомлено не було, Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві суду було подано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Суд, вислухавши пояснення позивачів [PERSON], [PERSON], свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Спірне жиле приміщення - це двокімнатна квартира [ADDRESS] Відповідно довідки по формі № 3 від 17.06.2015 року, виданої ЖРЕО № 408, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані сторони по справі: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], та третя особа [PERSON], [INFO]; квартира неприватизована (а.с. 12). Відповідачка [PERSON] є колишньою дружиною позивача [PERSON], шлюб між ними розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.05.2013 року (а.с. 15, 15 зв.). В судовому засіданні встановлено, що відповідачі з 2000 року по даний час у спірній квартирі не проживають, майна їхнього там не має, спірним житлом не цікавляться, житлово-комунальні послуги не оплачують, перешкод їм у користуванні жилим приміщенням не чинили, залишили житло добровільно, до квартири не з'являються, наміру у ній проживати не виявляли. Дані обставини підтверджуються поясненнями свідка [PERSON], яка пояснила, що є сусідка позивачів, відповідачку бачила лише декілька раз відразу коли вона (свідок) заселилася в будинок, [PERSON] не пам'ятає. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] остання не проживає з позивачами. Всі ці роки вона жодного разу не бачила відповідачів, квартирою [ADDRESS] вони не цікавляться, речей їхніх там не має, за квартиру не платять. Крім того, як убачається із акту від 15.05.2015 р. затвердженого начальником ЖРЕО № 408, [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] у м. Києві не проживають на протязі 20 років (а.с. 8). Також згідно відповіді Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 12.06.2015 року та Висновку по заяві позивача [PERSON] від 10.06.2015 року, з приводу вчинення перешкод у проживанні по [ADDRESS] заяв від гр. [PERSON] та гр. [PERSON] не надходило (а.с. 10,11). Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином суд встановив, що відповідачі постійно не проживають у квартирі [ADDRESS] без поважних причин більше шести місяців. За викладених обставин позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати позивачі просили покласти на них.

Outcome: approved