Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] 04.05.2016 року звернувся до Сокирянського районного суду із вказаним вище позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що 28.03.2014 року о 10 год. 30 хв., він заправив належний йому автомобіль марки «КАМАЗ 55102», 1987 року випуску, на АЗС «Рутков», що знаходиться на ст. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, з колонки дизельного пального в кількості 41 л. на суму 500 грн. Після цього, здійснюючи рух на автомобілі, він помітив що двигун почав працювати з перебоями, а на виїзді з м. Кельменці Чернівецької області, двигун автомобіля заглух та перестав заводитися. Він зателефонував до управляючого АЗС «Рутков», з претензіями на неякісне пальне. За результатом розмови, управляючим АЗС [PERSON] було забезпечено йому доставку каністри із дизельним пальним, яке він не залив до баку, а підключив безпосередньо до двигуна. Завівши таким чином двигун, він вирушив в напрямку с. Вороновиця Кельменецького району Чернівецької області. При поверненні додому, в с. Романківці, на вул. Базарній, двигун його автомобіля почав працювати на підвищених обертах та заглух, після чого більше не заводився. Після цього, він одразу зателефонував до управляючого АЗС [PERSON] і повідомив його про дану подію, на що останній приїхав та відвіз його додому. Через деякий час він приїхав на АЗС «Рутков», де почав вимагати повернення грошей за придбане неякісне пальне, в чому йому було відмовлено. Внаслідок цього, він звернувся до працівників міліції та повідомив про вказані події. Після того як приїхали працівники міліції, він в їхній присутності придбав дизельне пальне в кількості 4,17 л., яке було залите в металічну каністру та набрав з баку автомобіля 2 пляшки дизельного пального ємністю по 1 л. кожна та видав їх працівникам міліції. В рамках кримінального провадження, за його заявою, органом досудового розслідування було призначено відповідну експертизу, за результатом проведення якої експертом було встановлено поломку двигуна належного йому автомобіля внаслідок заправлення неякісним пальним. Окрім цього, проведеною експертизою нафтопродуктів, виданих ним працівникам міліції, було встановлено невідповідність їх якості вимогам ДСТУ. Вважає, що внаслідок продажу відповідачем неякісного дизельного пального і пошкодження двигуна його автомобіля, йому було завдано збитки на сумі вартості відновлювального ремонту в розмірі 28925,35 грн. та завдано моральної шкоди, внаслідок перенесених переживань та страждань на суму 15000 грн., які він просив стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. При цьому, позивач також зазначив, що напередодні настання вказаних подій, 27.04.2014 року він залишав свій автомобіль вдома в гаражі. Бак його автомобіля закривається на ключ, що виключає можливість доступу до нього сторонніх осіб. Належний йому вантажний автомобіль він використовує для заробітку коштів. Внаслідок поломки він змушений був тривалий час залишатися без заробітку. Під час проведення розслідування кримінального провадження, він неодноразово приїжджав до відділу міліції у м. Сокиряни та витрачав кошти на правову допомогу. Вказані обставини призвели до перенесення ним нервових зривів, переживань та душевних страждань, в результаті чого погіршився стан його здоров'я, він змушений був викликати швидку медичну допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи що дизельне пальне, яке реалізовується на АЗС «Рутков» сертифіковане та відповідає вимогам ДСТУ. Під час виявлення позивачем нестабільної роботи двигуна автомобіля, він зобов'язаний був зупинитися, а не продовжувати рух, внаслідок чого пошкодження двигуна стало результатом дій самого позивача, а не з вини АЗС. Окрім цього вважає, що органом досудового розслідування, під час відібрання зразків нафтопродуктів, не було дотримано вимог Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, дизельне пальне в кількості 4,17 л. яке видав працівникам міліції [PERSON] було залите в металеву каністру без її огляду, не пересвідчившись про відсутність в ній будь-яких домішок, в результаті чого вважає що висновок експерта не може братися судом до уваги, як допустимий доказ. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що в 2014 році він працював на ТОВ «Сварог-Буковина» водієм трактора. 28.03.2014 року він перебував поблизу АЗС «Рутков» на ст. Романківці Сокирянського району, під час чого бачив як на АЗС приїхав [PERSON] та почав висловлювати незадоволення з приводу продажу йому неякісного пального. Через деякий час, на АЗС приїхали працівники міліції, в присутності яких [PERSON] було придбано дизельне пальне з колонки АЗС, яке вони залили до металевої каністри. А також, він, разом з [PERSON] та працівниками міліції поїхали до автомобіля [PERSON], де злили з баку залишки пального в дві ємкості, скляну банку та пластикову пляшку, об'ємом по 1 л. кожна. При цьому, свідок [PERSON] також зазначив, що на АЗС «Рутков» неодноразово заправляв власний легковий автомобіль, після чого двигун автомобіля зламався, однак він ніяких вимог до керівництва АЗС не пред'являв, оскільки не мав чека про здійснене заправлення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона являється дружиною позивача. Безпосереднім очевидцем подій вона не була, однак підтвердила показання [PERSON] з приводу перенесення ним душевних переживань та виклику швидкої медичної допомоги. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2007 року по даний час він працює на АЗС «Рутков» старшим оператором. 28.03.2014 року він повертався з службового відрядження, під час чого до нього зателефонував [PERSON] і повідомив про поломку двигуна його автомобіля, після заправлення на АЗС. В свою чергу, він зателефонував на іншу АЗС, яка розташована в м. Кельменці Чернівецької області, звідки [PERSON] було привезено дизельне пальне. Свідок також зазначив, що після того як приїхали працівники міліції, в його присутності було заправлено з колонки дизельне пальне в кількості 4,17 л. в металеву каністру. Окрім цього, він був присутній під час того, як [PERSON] зливав з баку залишки пального. Злите пальне з баку відрізнялося від пального, яке реалізується на АЗС за кольором, в пляшці на дні були якісь домішки, по типу тосолу. Свідок також зазначив, що на всіх трьох АЗС «Рутков», які знаходяться в с. Лівенці Кельменецького району, м. Кельменці та ст. Романківці постачається та реалізується один вид пального, однієї якості. Скарг від громадян, з приводу неякісного пального, до нього, як до відповідальної особи, не поступало. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2013 року по даний час, він працює оператором на АЗС «Рутков» на ст. Романківці Сокирянського району. 28.03.2014 року приблизно о 10 годині, під час його зміни, на автомобілі марки «КАМАЗ» приїхав [PERSON], зупинився біля колонки з дизельним пальним та здійснив заправку автомобіля на суму 500 грн. Оскільки вказана колонка містить лише один вид палива, а саме дизельне пальне, він, як оператор АЗС здійснив відпуск саме дизельного пального на вказану суму. Заправлення автомобіля [PERSON] будь-яким іншим видом пального, зокрема бензином виключається. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим, однак підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-ХІІ регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з тлумаченнями Закону України «Про захист прав споживачів», споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа) котрий придбає, замовляє, використовую або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємства. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Судом встановлено, що 28.03.2014 року [PERSON], керуючи належним йому транспортним засобом марки «КАМАЗ» 55102 1987 року випуску, здійснив заправку автомобіля на АЗС «Рутков», що розташована на ст. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, дизельним пальним в кількості 41 л. на суму 500 грн. Після заправки автомобіля, під час його руху, автомобіль [PERSON] зазнав поломки двигуна. Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.03.2014 року, складеного старшим слідчим Сокирянського РВ Ткачем В.А. було прийнято від громадянина [PERSON] заяву про те, що 28.03.2014 року о 10 год. 30 хв. під час перебування на АЗС «Рутков» на ст. Романківці Сокирянського району, його автомобіль марки «КАМАЗ» було заправлено неякісним дизельним пальним. Згідно акту добровільної видачі від 28.03.2014 року, складеного старшим слідчим Сокирянського РВ Ткачем В.А., в присутності понятих, [PERSON] на вул. Базарній в с. Романківці, було злито з баку належного йому автомобіля дизельне пальне, в дві ємкості вмістом по 1 л. кожна та видано вказані ємкості працівнику міліції. Згідно акту добровільної видачі від 28.03.2014 року, складеного старшим слідчим Сокирянського РВ Ткачем В.А., в присутності понятих, [PERSON] було придбано на АЗС «Рутков» дизельне пальне в кількості 4,17 л., яке було залите в металеву каністру вмістом 10 л. та видано її працівникам міліції. Висновком експерта №22/02/14 від 14.04.2014 року про вартість відновлювального ремонту автомобіля «КАМАЗ 55102», який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №12014260140000225 встановлено, що двигун автомобіля «КАМАЗ», що належить [PERSON] на момент дослідження був технічно несправний; несправними та пошкодженими були складові (деталі) автомобіля КАМАЗ; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 28925,35 грн.; виявлені несправності могли утворитись за обставин, вказаних у фабулі постанови, а саме: після заправки [PERSON] 28.03.2014 року на АЗС «Рутков» дизельним пальним, двигун належного йому автомобіля КАМАЗ почав працювати в «рознос», що призвело до його поломки. 08.05.2014 року, працівниками міліції було здійснено контрольну закупку дизельного пального на АЗС «Рутков», що підтверджується дослідженими судом протоколом огляду грошей від 08.05.2014 року, протоколом огляду покупця від 08.05.2014 року, протоколом огляду місця події від 08.05.2014 року, квитанцією на оплату придбаного дизельного пального в кількості 5,1 л. на суму 73,95 грн. від 08.05.2014 року та квитанцією про прийняття на зберігання речових доказів. Вказані докази містяться в матеріалах кримінального провадження №12014260140000225. Згідно висновку експерта судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів №577 від 09.07.2014 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №12014260140000225, надані на дослідження рідини видані водієм автомобіля в металевій каністрі, в скляній пляшці ємкістю 1 л., в ПЕТФ пляшці ємкістю 1 л. та ПЕТФ пляшці з пояснювальним написом «ДП» є світлим нафтопродуктом - дизельне паливо літнє, що може використовуватись для тепловозних і суднових дизелів, газових турбін і для дизелів загального призначення. Дизельне пальне видане водієм автомобіля яке знаходиться в металевій каністрі, в скляній пляшці ємкістю 1 л. та в ПЕТФ пляшці ємкістю 1 л. не відповідає вимогам ДСТУ 4840:2007 «Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови». Дизельне пальне, яке було вилучене в ході оперативної закупки, яке знаходиться в ПЕТФ пляшці з пояснювальним написом «ДП» відповідає вимогам ДСТУ 4840:2007 «Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови». Дизельне пальне, яке знаходиться в металевій каністрі, в скляній пляшці ємкістю 1 л. та в ПЕТФ пляшці ємкістю 1 л. мають подібний якісний та кількісний мікрокомпонентний склад вуглеводнів, що вказує на те, що дані зразки дизельного палива мають спільне джерело походження. Якісний та кількісний мікрокомпонентний склад вуглеводнів зразка дизельного палива яке було вилучене в ході оперативної закупки відрізняється від зразків дизельного палива що було видано водієм автомобіля. В зразках дизельного палива виданих водієм автомобіля наявні механічні домішки. Встановити природу і можливе джерело походження механічних домішок не вдалось можливим так як це не виходить за рамки компетенції судового експерта. Згідно сертифікату відповідності серії ДІ №035784 від 13.12.2013 року та видаткової накладної №24623 від 26.02.2014 року ПП [PERSON] одержала від ТзОВ «ВОГ Рітейл», згідно договору 22-Д/18 від 11.12.2013 року дизельне пальне (зимове) в кількості 36350 л., яке відповідає вимогам ДСТ 4840:2007 «Паливо дизельне підвищеної якості. Технічні умови.» Згідно накладної про внутрішнє переміщення пального №21 від 25.03.2014 року, на АЗС «Рутков» на ст. Романківці Сокирянського району було завезено дизельне пальне в кількості 6290 л. Разом з тим, у вказаній накладній відсутні відомості стосовно марки завезеного пального, не вказано номер та серію сертифіката та технічного паспорту завезеного пального, відсутній підпис особи, яка його прийняла. В дослідженій в судовому засіданні контрольній стрічці касового апарату АЗС «Рутков» відсутні відомості щодо поставлення на баланс прийнятого пального в кількості 6290 л. Окрім цього, з накладної №24623 від 26.02.2014 року вбачається, що ПП [PERSON] одержала від ТзОВ «ВОГ Рітейл» зимове дизельне пальне підвищеної якості. Разом з тим, під час проведення експертизи експертом було встановлено, що всі зразки пального, надані на дослідження експерту - є літнім дизельним пальним. Вказані обставини ставлять під сумнів те, що 28.03.2014 року з АЗС «Рутков» було реалізовано саме дизельне пальне, постачальником якого є ТзОВ «ВОГ Рітейл», яке згідно сертифікату відповідає вимогам ДСТУ. Враховуючи в сукупності всі встановлені обставини суд вважає, що АЗС «Рутков» було реалізовано [PERSON] неякісне дизельне пальне, внаслідок чого його транспортний засіб зазнав ушкодження. Доводи представника відповідача стосовно того, що відібрання зразків пального відбулося з порушенням Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України; пальне було відібрано в металічну каністру без перевірки її вмісту, внаслідок чого висновок експерта є недопустимим доказом, суд вважає необґрунтованими. Висновок експерта судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів №577 від 09.07.2014 року суд враховує як належний та допустимий доказ, оскільки вказана експертиза була призначена та проведене в ході розслідування кримінального провадження, з додержанням вимог кримінально-процесуального закону. Факт відібрання дизельного пального з колонки АЗС «Рутков» в присутності працівників міліції та понятих підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями свідків [PERSON], [PERSON], протоколами добровільної видачі та чека про оплату вартості придбаного пального. Окрім цього, в ході проведення досудового розслідування, відповідач, в разі незгоди із вказаним вище висновком експерта, не був позбавлений можливості клопотати перед органом досудового розслідування про призначення повторної експертизи, чого ним зроблено не було. Враховуючи викладене суд вважає, що оскільки факт реалізації АЗС «Рутков» неякісного пального [PERSON], який знайшов своє підтвердження під час розгляду даної справи, знаходиться в безпосередньому причинно-наслідковому зв'язку із фактом виникнення поломки двигуна автомобіля КАМАЗ, встановленого експертом, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту в сумі 28925,35 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З огляду на вказані норми закону та встановлені обставини, враховуючи характер та обсяг моральних страждань, спричинених відповідачем позивачу та тривалий строк вирішення спору між сторонами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., задовольнивши позовні вимоги у цій частині частково. Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, є розумним та достатнім для компенсації понесених [PERSON] моральних страждань. Оскільки позивач у встановленому законом порядку звільнений від сплати судового збору за розгляд позовної заяви, пов'язаної із захистом його прав як споживача, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial