Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] 05.09.2017р. звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кулиняк І.Я., в якій з врахуванням уточнення позовних вимог, просить суд ухвалити рішення про - визнання недійсною довіреності від імені [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. 02.02.2017р. і зареєстрованої за №102, - визнання недійсним договору дарування квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 03.02.2017р . , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. і зареєстрованого за №171, - визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 03.08.2017р . , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. і зареєстрованого за №1949. Позов мотивує тим, що [INFO] помер її син, [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина. Син за життя не склав заповіту. Будучи спадкоємицею першої черги за законом, позивачка 15.08.2017р. звернулася до Третьої Львівської державної нотаріальної контори за № 1100 із заявою про прийняття спадщини, де серед іншого спадкового майна зазначила і спірну квартиру [ADDRESS] , яку син придбав 12.06.2015р. та проживав у ній до дня смерті. Спадкова справа була заведена за № 61086940 від 15 серпня 2017 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 15.08.2017р. У кінці серпні 2017р., замовивши інформацію щодо змін у праві власності на дану квартиру, позивачці стало відомо, що дану квартиру син подарував, [PERSON] , відповідачці по справі, що стверджується договором дарування квартири від 03.02.2017р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. Вважає, що договір дарування квартири [ADDRESS] від 03.02.2017р. за півтора місяці до смерті [PERSON] є недійсним, оскільки, як вона вважає, укладення такого договору дарування не відповідало внутрішній волі сина та не було його добровільним волевиявлення. Зі [PERSON] син у цивільному шлюбі не перебував. Ствердила, що [PERSON] за життя говорив, що на випадок його смерті дана квартира належатиме його єдиній дочці та єдиному внукові, оскільки позивачка забезпечена житлом, а інших дітей у сина не було, а з дочкою в нього були довірливі стосунки. Переконана, що відповідачка незаконно заволоділа вказаною квартирою, вчинивши психологічний тиск на [PERSON] , який важко хворів і не міг в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій. Більше того [PERSON] чинила перешкоди позивачці з внучкою у зустрічах з сином, коли той перебував у лікарні. Позивачка також зазначала, що напередодні смерті сина відповідачка не дала можливості їй з внучкою побачити сина, побути з ним наодинці, підтримати його та впустила їх у квартиру лише на декілька хвилин, у присутності працівника поліції. При цьому заявила, що квартира належить їй, оскільки син їй дану квартиру подарував. З приводу такої поведінки [PERSON] вона звернулася до Шевченківського ВП ГУНП України у Львівській області, вважаючи, що відповідач вчинила злочин, а саме шахрайським способом заволоділа квартирою сина, скориставшись його безпорадним станом. Позовні вимоги заявлені з підстав ст.ст.203,231,1261 ЦК України. 29.11.2018р. відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає про те, що обставини, викладені в позовній заяві [PERSON] , якими вона обґрунтовує свої вимоги, не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Спірна квартира була відчужена сином [PERSON] на підставі оспорюваного договору дарування ще в лютому 2017 року, тобто ще до своєї смерті, відтак вказана квартира не входить до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] , тому позивачка як спадкоємець не може претендувати на це майно. Представник відповідача [PERSON] . 29.11.2018р. подав відзив на позов, в якому вказав, що наведені у позові обставини не відповідають фактичним подіям, не підтверджуються жодними доказами. [PERSON] розпорядився квартирою на власний розсуд, за життя договору дарування не оспорював. Довіреність, договір дарування і договір купівлі-продажу посвідчені нотаріусами у відповідності до вимог закону. Щодо вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 03.08.2017р . , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. вважає, що в даному випадку позивачем невірно обрано спосіб захисту свого порушеного права, вказали на відсутність правових підстав, необхідних для витребування спірної квартири від [PERSON] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні дали поясненні аналогічні тим, що наведені у відзиві на позовну заяву. Просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні у заперечення позову навів доводи, вказані у відзиві. Просив відмовити в задоволенні пзову. Третя особи приватний нотаріус в судове засідання не з`явився, суд вважає за можливе вирішити спір у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з одної кімнати та кухні, загальною площею 29,4кв.м. Ця квартира належала [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.2015р. 03.02.2017р. за договором дарування квартири [PERSON] подарував [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. і зареєстрований за №171. Від імені [PERSON] договір підписувала [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. 02.02.2017р. Зміст довіреності від 02.02.2017р. свідчить про те, що [PERSON] чітко визначив повноваження [PERSON] - подарувати належну йому квартиру [ADDRESS] [PERSON] . Для цього від надав право подавати, підписувати від його імені документи, вчиняти інші дії, перелічені у довіреності. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] , набувши право власності на спірну квартиру, 03.08.2017р. за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. за №1949, продала квартиру [PERSON] . 15.08.2017р. позивачка, як спадкоємець після смерті сина, звернулася до Третьої Львівської державної нотаріальної контори за № 1100 із заявою про прийняття спадщини, де серед іншого спадкового майна зазначила і спірну квартиру [ADDRESS] , яку син придбав 12.06.2015р. та проживав у ній до дня смерті. Позивачка вважає, що правочин, а саме дарування квартири [PERSON] вчинений ним проти його справжньої волі, внаслідок застосування щодо нього психічного тиску з боку відповідачки, просить суд визнати такий недійсним. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За ч.1 ст.231 ЦПК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Саме з цих підстав позивачка просить суд визнати недійсними довіреність від 02.02.2017р., договір дарування від 03.02.2017р. Зазначені в позовній заяві обставини, на які покликалася позивачка, як на підстави для визнання недійсними договору дарування, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. При розгляді справи судом були допитані в якості свідків зі сторони позивача [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] зокрема сказала, що про договір дарування квартири стало їм відомо в лютому 2017р. [PERSON] у розмові з нею факт дарування квартири [PERSON] не заперечував, однак казав, що вона поверне частину коштів від продажу квартири після його смерті. При цьому [PERSON] не скаржився на будь-який примус чи тиск на нього зі сторони [PERSON] чи інших осіб з метою дарування квартири. Фактів чинення тиску чи примусу на [PERSON] не навела і свідок [PERSON] , донька покійного. Пояснення цих свідків щодо стану здоров`я [PERSON] , не підтверджують застосування щодо [PERSON] психологічного тиску та укладення ним оспорюваної довіреності і договору дарування проти його справжньої волі. Позивачем не надано суду жодного належного, допустимого та достатнього доказу, на підставі якого суд міг би встановити факт складення [PERSON] вище зазначеної довіреності і укладення договору дарування квартири проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього фізичного чи психічного тиску з боку іншої сторони, в даному випадку [PERSON] , чи третіх осіб. Звернення позивачки в правоохоронні органи 25.05.2017р. щодо неправомірної, на її думку поведінки [PERSON] , таким доказом не є. За таких обставин, підстави для визнання недійсною довіреності від імені [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. 02.02.2017р. і зареєстрованої за №102, визнання недійсним договору дарування квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 03.02.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. і зареєстрованого за №171, відсутні. Ці вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. У зв`язку з відсутність підстав визнання недійсним договору дарування квартири від 03.02.2017р., безпідставними є вимоги позивачки про визнання визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 03.08.2017р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кулиняком І.Я. і зареєстрованого за №1949 Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: approved