Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просили суд : стягнути з відповідачки на користь [PERSON] суму боргу за договорами позики грошей від 01.03.2018 року та 02.06.2018 року в розмірі 324 541, 66 грн.; стягнути з відповідачки на користь [PERSON] борг за договором позики від 10.03.2018 року в розмірі 13 304,50 грн. та судові витрати. У обґрунтування заявленого позову позивачі посилалася на те, що відповідачка є знайомою їх сім`ї. В березні 2018 року остання звернулась до них з проханням позичити кошти у зв`язку із складним матеріальним становищем. Потрібної суми грошей у них не було, і відповідач умовила [PERSON] взяти в банківських установах кредити, а кошти віддати їй. В подальшому вона зобов`язалася самостійно погашати кошти по кредитам в обумовлений у договорах термін. [PERSON] погодилась допомогти та офоромила на себе кредитні договори в ТОВ «СІМПЛ МАНІ» на 59 129, 55 грн. щомісячний платіж 2 463, 76 грн. на строк з 10.05.2018 року по 10.04.2020 року, в АТ «ТАС комбанк» на 10 285, 55 грн. щомісячний платіж 857, 13 грн. на строк з 06.03.2018 року по 06.03.2019 року, в ПАТ «А-Банк» на суму 35 211,72 грн. щомісячний платіж 2 277,00 грн. на строк 12 місяців, ПАТ «БАНК ФОРВАРД» в сумі 77 71, 80 грн. щомісячний платіж 4 318,00 грн. строк кредитування з 28.03.2018 року по 28.08.2019 року, в ПАТ «Альфа-Банк» на суму 14 346,36 грн. щомісячний платіж 1195,42 грн. строк кредитування з 06.03.2018 року по 06.03.2019 року, ПАТ «Ідея Банк» на суму 127 850,60 щомісячний платіж 2130,86 грн. строк кредитування з 20.06.2018 року по 20.05.2023 року. Всі кредитні кошти що були отримані в банківських установах [PERSON] одразу були передані відповідачці. В свою чергу відповідачка написала розписки від 01.03.2018 року де зазначила, що зобов`язується щомісячно сплачувати кредити відповідно до графіку платежів. В розписці від 02.06.2018 року відповідачка підтвердила, що кредити отримані [PERSON] призначались їй, та зобов`язалася щомісячно по датам вказаним у платежах погашати кредити. Крім того, зазначила у розписці, що був присутній інтерес [PERSON] , оскільки з кожного кредиту їй була видана сума коштів, вказала, що цим [PERSON] підтвердила, що її все влаштовує. Крім того, відповідачка умовила [PERSON] позичити їй кошти в сумі 500 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 10.03.2018 року та зобов`язалась віддати кошти з відсотками 50 доларів США в строк до 10.04.2018 року, про що власноруч написала розписку від 10.03.2018 року. Однак [PERSON] не виконала взятих на себе зобов`язань по поверненню боргу позивачам, на телефонні дзвінки не відповідає, уникає спілкування, змінила місце проживання. Загальна сума коштів, що [PERSON] передала відповідачці складає 324 541,66 грн. За договором позики від 10.03.2018 року борг становить 550 доларів США, що еквіваленті станом на 27.09.2019 року становить 13 304,50 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснила, що відповідачку знає давно, разом навчалася з нею. Батьки відповідачки на даний час проживають по сусідству з нею. З відповідачкою підтримували дружні стосунки та знали, що у неї є свій бізнес і є кошти. Відповідачка в березні 2018 року звернулась до них з проханням позичити кошти, оскільки опинилась у скрутному матеріальному становищі. Спочатку вони відмовили їй, однак вона постійно просила гроші і просила допомоги. Тоді вона вирішила їй допомоги і оскільки зарплатня у неї невелика погодилася взяти у банківських установах кредитні кошти і віддати відповідачці. Загальна сума кредитів складає 324 541, 66 грн., однак фактично на руки отримана нею сума була менше. 01.03.2018 року відповідачка написала розписки що отримала кошти, однак зазначила не усі кредитні договори, тоді 02.06.2018 року вона попросила написати відповідачку ще одну розписку де більш детально розписати суми, щомісячні платежі та кредитні договори. Відповідачка зобов`язалася повертати кошти в банк, однак через деякий час коли настав час сплачувати щомісячні платежі по кредитам вона перестала виходить на зв`язок, а потім взагалі зникла не відповідає на телефоні дзвінки місце проживання її невідомо. На даний час її, [PERSON] , зарплатна картка заблокована банком і всі кошти які надходять на картку знімаються банківськими установами в рахунок погашення боргу по кредитам. В розписці зазначено про її інтерес, це малось на увазі що відповідачка надала їй з отриманих в банківських установах коштів 10 000 грн. на погашення простроченої заборгованості по черговому платежу. До теперішнього часу кошти позичені в борг відповідачка не повернула. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Представник позивачів в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково в сумі боргу 550 доларів США в іншій частині позов не визнав, посилаючись на те, що обидві розписки від 01.03.2018 року та 02.06.2018 року, не місять посилання на те, що відповідач отримала у борг у позивача грошові кошти у відповідному розмірі та зобов`язується їх повернути у визначений строк. Таким чином вважає, що між позивачем [PERSON] та відповідачем відсутні правовідносини за договором позики. Крім того, в розписці від 02.06.2018 року зазначено що позивач [PERSON] має власний інтерес і несе відповідальність за отримані нею кошти. Просив відмовити у задоволені позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] . Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.10.2019 року провадження по даній цивільній справі відкрито, справа призначена до судового розгляду по суті. 10.12.2019 року заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду по даній цивільній справі позов частково задоволено. 10.03.2020 року представник відповідача - адвокат Скирда В.І. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 07.04.2020 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду від 10.12.2019 року скасовано. Вислухав учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст. 13 ЦПК України). Позивачі у позові зазначили та підтвердили в судовому засіданні, що [PERSON] отримала в банківських установахТОВ «СІМПЛ МАНІ», АТ «ТАС комбанк», ПАТ «А-Банк», ПАТ «БАНК ФОРВАРД», в ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Ідея Банк» грошові кошти, які в подальшому [PERSON] передала відповідачці. Відповідачкою в свою чергу були написані розписки на підтвердження факту грошового зобов`язання. На підтвердження викладених обставин позивачами надані суду розписки від 01.03.2018 року та 02.06.2018 року. Так у розписці від 01.03.2018 року зазначено, що [PERSON] підтверджує те, що зобов`язується сплатити кредит по договорам № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , та зазначає, що кредит оформила на себе [PERSON] (а.с. 13) У розписці від 02.06.2018 року зазначено, що [PERSON] підтверджує те, що кредити [PERSON] отримані для неї та зобов`язується щомісячно по датам зазначених у договорах сплатити та погасити кредитні договори. Також зазначила, що мав місце інтерес [PERSON] , оскільки з кожного кредиту їй - [PERSON] була надана сума і цим вона підтвердила, що її все влаштовує. Перераховані 6 кредитних договорів : 1) договір 200129869 від 01.03.2018 року; 2) договір № 29097010724885 А-Банк; 3) договір № 8572498490 ТасКомБанк; 4) договір № 59100353534 Альфа Банк; 5) договір № ZM00014303 ТОВ Симпл мани; 6) договір № Z0621654.003956909. Крім того зазначено (мовою оригіналу) : «Расписка написана мной собственноручно. Обязуюсь оплатить все вышеуказанные кредиты в срок до погашения. Также не снимается ответственность и со [PERSON] так как бралось все вместе и ее интерес в этом присутствовал, имеется ввиду денежный интерес который она получила от вышеуказанных кредитов». (а.с. 14,15) На підтвердження факту укладення кредитних договорів, позивачами надано : договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 01.04.2018 року укладений між ТОВ «СІМПЛ МАНІ» та [PERSON] на суму 23 000 грн. (а.с. 19-21); паспорт кредиту про умови кредитування А-Банку та заяву позичальника [PERSON] про надання їй строкового кредиту на суму 15898,50 грн. (а.с. 22, 23); паспорт споживчого кредиту додаток до договору № 200129869 від 01.03.2018 року ПАТ «БАНК ФОРВАРД» на клієнта [PERSON] на суму кредиту 44968,00 грн. (а.с. 24,25); додаток до угоди про надання кредиту № 591035534 від 06.03.2018 року між ПАТ «Альфа-Банк» та позичальником [PERSON] розмір кредиту 8000,00 грн. (а.с. 29); паспорт кредиту від ТОВ Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» на [PERSON] , сума кредиту 6955,00 грн. (а.с. 32); кредитний договір № 206.21654.003956909 від 20.05.2018 року укладений між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] на суму 37172,00 грн. (а.с. 33-35). Крім того судом встановлено, що 10 березня 2018 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 500 доларів США строком до 10.04.2018 року та зобов`язалась повернути з відсотками в розмірі 50 доларів США, про що власноруч написала розписку (а.с. 18). До теперішнього часу відповідачкою борг [PERSON] не повернуто. Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачки на користь [PERSON] боргу за договорами позики від 01.03.2018 року та 02.06.2018 року суд виходив з наступного. Позивачі звертаючись до суду з даною позовною вимогою вказують, що між [PERSON] та [PERSON] 01.03.2018 року та 02.06.2018 року були укладені договори позики та посилаються на ст.ст. 1046, 1047,1049 ЦК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суд повинен виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. З розписок, складених 01.03.2018 року та 02.06.2018 року, не вбачається що [PERSON] взяла в борг у [PERSON] грошові кошти, взагалі відсутня інформація щодо визначеної суми коштів яка була отримана відповідачкою, не зазначена дати отримання грошових коштів відповідачкою, не містять розписки і зобов`язання щодо визначеного строку повернення суми боргу. Натомість у розписках зазначено про наявність інтересу [PERSON] та її спільну з відповідачкою відповідальність. Отже суд вважає, що розписки від 01.03.2018 року та 02.06.2018 року за своєю правовою природою не є договорами позики. Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідачки на користь позивача [PERSON] суми боргу за договорами позики в розмірі 324 541,66 грн. не підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача [PERSON] боргу за договором позики від 10.03.2018 року суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання між позивачем [PERSON] та відповідачкою договору позики, відповідачкою [PERSON] була надана розписка про отримання нею від [PERSON] грошових коштів в сумі 500 доларів США строком з 10.03.2018 року по 10.04.2018 року та зобов`язалася повернути вказану суму з відсотками 50 доларів США. (а.с. 18) Факт отримання відповідачем в борг 500 доларів США визнаний в судовому засіданні представником відповідача. До теперішнього часу борг відповідачкою не повернутий [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно з ч. 1 - 2 ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Частина 2 ст. 533 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тобто вказана норма допускає, що сторони можуть встановить у грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, яка підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом ст. 524, 533 - 535 ЦК України грошовими є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Стягнення суми боргу, відповідно до умов договору та положень ст. 533 ЦК України, проводиться за курсом доларах США станом на день ухвалення судового рішення, як зазначено у позовних вимогах. Станом на день ухвалення рішення курс долара США до гривні становить 27, 3160 грн. за 1 долар США, відповідно 550 доларів США дорівнюють 15 023, 80 гривням. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача [PERSON] суми боргу за договорам позики від 10.03.2018 року підлягають задоволенню у розмірі 15 023, 80 грн. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial