Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) 03 листопада 2017 року звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, в якій вказує, що вона перебуває у зареєстрованому\~ шлюбі\~ з [PERSON] (далі відповідач). Шлюб зареєстровано 03 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 793. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьками якого в свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON]. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, з жовтня 2017 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить їх з відповідачем інтересам та інтересам їх сина. Спору про розподіл майна, що є їх спільною сумісною власністю немає. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому не має свого заробітку та не має змоги утримувати себе та дитину самостійно. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина та він знаходиться на повному утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідач фізично здорова особа, працездатний та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Інших дітей та утриманців у нього немає, стягнення за виконавчими документами з його доходів не проводяться. Позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, прізвище після реєстрації розірвання шлюбу залишити «Круглик», визначити місце проживання дитини з нею, стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина щомісячно, до досягнення ним повноліття, стягувати аліменти на її утримання по досягненню дитиною трьох річного віку та стягнути судові витрати. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі та після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачки «Круглик». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, згідний на розірвання шлюбу, не заперечує щоб неповнолітня дитина проживала з матірю, але зареєстрована була за його адресою проживання, також визнає частково стягнення аліментів на дитину та на утримання дружини, оскільки вважає, що їх розміри завищені. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що малолітня дитина повинна проживати з матірю, створені належні умови для проживання дитини, про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов, а вирішення питання про розмір аліментів покладає на суд. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 793, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на «Круглик», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 182188. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії I-ТП №\~252786, батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки № 5148 від 27 жовтня 2017 року, виданої Виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, син [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Згідно довідки про доходи виданої особою-підприємцем [PERSON] № 1 від 15.11.2017 року, [PERSON] дійсно працює у ФОП [PERSON] на посаді шліфувальника по дереву, загальна сума нарахованого доходу за період 01.05.2017 року 31.10.2017 року становить 18\~824 гривні 91 копійку. Частиною другою статті 112 СК України, передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі статтею 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~\~\~ \~ Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ \~\~\~\~\~\~ Частиною другою статі 114 СК України передбачено, що \~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~ \~ Згідно з частиною третьою статті 115 СК України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до пунктів 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 розяснив, що відповідно до статті 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно статті 180, частини першої, частини другої, статті 183, частини першої статті 184 СК України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~ Частиною 5 ст. 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином суд стягує аліменти на одну дитину в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного, право на утримання (аліменти) має той з подружжя який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 статті 84 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України враховує матеріальне положення платника аліментів, та приходить до висновку про те, що відповідач є працездатною особою, працює, має стабільний заробіток може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, але суд також враховує те, що відповідач отримує мінімальну заробітну плату, що підтверджується довідкою про доходи № 1 від 15.11.2017 року (а.с. 16), інших доходів він не має, а тому суд прийшов до висновку про задоволення позову частково в частині стягнення аліментів на дружину, тобто на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Згідно до [PERSON] обстеження умов проживання від 01.12.2017 року наданого органом опіки та піклування Попільнянської РДА Житомирської області, умови проживання сімї [PERSON] та її малолітнього сина задовільні, дитині створені умови для фізичного та розумового розвитку, в наявності є предмети першої необхідності та іграшки відповідно віку дитини. Орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON], так як це відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до договору дарування та земельної ділянки від 10.06.2008 року, [PERSON] має у власності 41/100 ідеальних частин житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться в смт. Попільня, провулок Чапаєва, 16 А, Попільнянського району, Житомирської області. Згідно довідки № 1100 від 16.11.2017 року наданої Управлінням праці та соціального захисту населення Попільнянського РДА Житомирської області, [PERSON] отримує щомісяця одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860 гривень 00 копійок щомісячно. З огляду на вік дитини та особистості її розвитку зясувати думку дитини щодо визначення її місця проживання є неможливо. З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. При цьому суд не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матірю. Відтак, враховуючи вік дитини, його стан здоровя, а також обставини того, що малолітній син сторін на даний час проживає разом з матірю, яка має власне житло і остання виявляє більшу увагу та турботу про нього, належним чином виконує свої батьківські обовязки по вихованню та утриманню дитини, веде звичний спосіб життя, а також зважаючи на те, що розлучення малолітньої дитини з матірю негативно впливає на психічний розвиток дитини і є виправданим лише у виняткових випадках, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матірю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матірю. Вказана правова позиція відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 14.12.2016 року у справі № 6-2445цс16. Згідно приписів частини першої, третьої статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Зазначені обставини у їх системному звязку свідчать, що є всі підстави для часткового задоволення позову.

Outcome: partial