Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

[PERSON] 12.05.2010 року звернувся з позовом до [PERSON] з вимогами про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач залишила дитину в пологовому будинку, вихованням та матеріальним забезпеченням не займається. 15.06.2010 р. ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси справу за вказаним позовом залишено без розгляду. 10.04.2017 року на вказану ухвалу подано апеляційну скаргу і 11.05.2017 р. ухвалою апеляційного суду Одеської області ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси скасовано, справу направлено до суду для продовження розгляду. 01.06.2017 року справу розподілено в автоматизованому порядку, а 02.06.2017 року прийнято до провадження судді, призначено судове засідання. 14.07.2017 року судом прийнято ухвалу про витребування доказів про зміну прізвища відповідача. 17.10.2017 р. за заявою позивача позовну вимогу про позбавлення батьківських прав залишено без розгляду, а також витребувано відомості про доходи відповідача. 02.02.2018 року судом задоволено клопотання позивача та витребувано відомості про працевлаштування та отримані відповідачем доходи. Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги і остаточно просив в заяві від 29.11.2018 р. стягнути аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 13750 грн., а також просив стягнути моральну шкоду завдану сину у розмірі 960501 грн.. Позов обгрунтований тим, що відповідач, залишивши сина в пологовому будинку не займалася його вихованням, не цікавилася життям не приймала участі у матеріальному забезпеченні, через що її було позбавлено батьківських прав. Михайло народився з вродженими вадами здоров'я, є інвалідом з дитинства, а отже потребує постійного догляду та піклування, забезпечення спеціальним медичним доглядом і лікуванням, потрібно придбавати коштовні медичні препарати та обладнання, витрачати доводиться на дитину понад 10000 грн. на місяць . Внаслідок цього позивач був змушений весь час доглядати дитину, що позбавляє його можливості працювати та утримувати дитину. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, тоді як має значні статки, оскільки придбаває майно, отримує доходи від продажу нерухомого майна, відпочиває за кордоном, її чоловік є підприємцем, отримує доходи від підприємницької діяльності та продажу нерухомості. У результаті протиправної поведінки відповідачки дитині була завдана моральна шкода, яка полягає у її тривалих душевних хвилюваннях, викликаних порушенням прав, суттєво порушений, як спокій дитини так і позивача, що негативно вплинуло на повсякденний образ життя, позивач вимушений витрачати багато часу на вирішення питань пов'язаних з захистом порушених прав, постійно обмірковувати зазначені події. Це в свою чергу негативно відображається і на дитині, вона також обмірковує ці події, засмучується і час від часу плаче. В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та зазначив, що визначений ним розмір аліментів розрахований з доходу отриманого відповідачем, вона є забезпеченою і може надавати допомогу, оскільки здійснює поїздки за кордон, купує нерухомість. Щодо стану здоров'я дитини, то він вважає, що при вирішені питання про стягнення аліментів надані ним докази є достатні, а докази по стану здоров'я сина стосуються додаткових витрат. Представник відповідача заперечував проти позову частково, оскільки відповідач згодна сплачувати аліменти, однак з розміром аліментів не згодна, вважає його необгрунтованим та безпідставним. Представник відповідача вказуючи на відсутність доказів по стану здоровя дитини, просив розмір аліментів визначити з урахуванням матеріального стану [PERSON]. При цьому представник відповідача звертав увагу на те, що відповідач з часу народження доньки [PERSON],[INFO]., не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до шестирічного віку, доходів не отримує, а доходи її чоловіка направлені на забезпечення їх сім'ї та її утримання, і не мають відношення до заявлених вимог. Крім того, на утриманні [PERSON] тривалий час знаходилася матір, інвалід 2-ої групи, з жовтня 2009 р. хворіла на онкологічну хворобу, на лікування якої витрачалися значні кошти, в тому числі і дохід від продажу квартири, а 04.01.2019 року матір померла. Що стосується отриманого відповідачкою доходу за 2011 -2013 роки, вважає, що ці доходи не мають братися до уваги, оскільки пройшов значний час з їх отримання, та вони були не значними. Фактично відповідачка знаходиться на утриманні свого чоловіка. Також представник просив врахувати суд при визначенні розміру аліментів, що протягом семи років позивач не цікавився ходом розгляду справи, що може свідчити про його небажання отримувати аліменти на підставі рішення суду. Крім того, представник звертав увагу на те, що позивачем не надано доказів в підтвердження інвалідності дитини на час розгляду справи, тоді як строк дії наявного в справі посвідчення закінчився 06.07.2014 р. , а інших доказів не надавав. Вимогу про стягнення моральної шкоди представник відповідача вважає безпідставною та необгрунтованою, справа затягувалася розглядом саме з ініціативи позивача, сім років взагалі не цікавився її розглядом, відомостей про свої доходи не надав, що свідчить про його намагання вирішити свої фінансові проблеми за рахунок відповідачки, оскільки і сам розмір аліментів він не обгрунтував. Враховуючи матеріальний стан відповідачки, наявність неповнолітньої доньки, зазначив, що вона зможе сплачувати лише гарантований розмір аліментів на дитину відповідного віку. Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. В ході розгляду справи судом встановлено, що [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON]. Матір дитину залишила в пологовому будинку, що підтверджується актом та її заявою від 22.02.2010 р. . Згідно з випискою нейрохірургічного відділення Одеської обласної дитячої клінічної лікарні від 13.04.2010 р. остаточний діагноз у дитини вроджений порок розвитку ЦНС. Мієлорадикуломенингоцеле пояснично-крестцового відділу хребта. Внутрішня гідроцефалія. Вентрикуло перитонеостомія. Дисплазія тазобедренних суглобів. Нижній в'ялий парапарез. Дитина має право на соціальну допомогу на 2 роки. 19.10.2010 року рішенням Суворовського районного суду м.Одеси задоволено позови [PERSON] та [PERSON], позбавлено батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] (справа №2-5210/10). 09.06.2011 р. рішенням Суворовського районного суду м.Одеси розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (справа№2-3447/11). Як видно з посвідчення серії [NUMBER], виданого 13.04.2013 р. з терміном дії з 07.07.2012 року по 06.07.2014 р. дитина знаходилася на обліку УСЗНЄ в Суворовському ДП та СП Одеської міської ради та отримував державну соціальну допомогу як інвалід з дитинства. Догляд за дитиною здійснює позивач, а відповідач в добровільному порядку не надає допомогу на утримання сина. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради УРСР 27.02.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вимогами ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що дитина потребує матеріальної допомоги, разом з тим, суду не було надано доказів щодо стану здоров'я дитини на теперішній час, та обгрунтованості заявленого розміру аліментів, тому справа розглянута в межах заявлених вимог та з урахуванням наявних в ній доказів. Щодо матеріального стану відповідача та можливості сплачувати аліменти було встановлено, що [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21.07.2012 р., від якого в них є спільна донька, [PERSON], [INFO]. Відповідач станом на 14.03.2018 року обіймає посаду головного спеціаліста відділу контролю на морському транспорті управління контролю на водному транспорті Департаменту державного контролю, однак знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до шестирічного віку, без збереження заробітної плати, що підтверджується довідкою Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.03.2018 р. та наказами №343-к, №344-к від 30.12.2015 р., №2817-к від 30.09.2016 р. ,№419-к від 04.04.2017 р. , №1910-к від 26.09.2017. Шестирічного віку донька відповідачки досягне 12.10.2019 р. Як видно з відомостей про заробітну плату відповідачка розпочала свою роботу з 07.11.2011 року і з вказаного часу по 2013 рік вона отримувала заробітну плату, а саме в 2011 році- 5729,83 грн., у 2012 р. -55844,54 грн., а в 2013 р. -48156,04 грн., а в червні 2018 р. 1755,52 грн.. Згідно з ч.2 ст.182 СК України в редакції, яка діяла на час подання позову, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, в редакції з 28.08.2018 р. , розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законодавством України було визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01.04.2010р. по 30.06.2010р. -767 грн., з 01.07.2010р. по 30.09.2010р. - 771 грн., з 01.10.2010р. по 30.11.2010р.-787 грн., з 01.12.2010 р. по 31.12.2010р.- 799 грн., з 01.01.2011р. по 31.03.2011р. - 816 грн., з 01.04.2011р. по 30.09.2011р. -832 грн., з 01.10.2011р. по 30.11.2011р.-853 грн., з 01.12.2011р. по 31.12.2011 р. - 870 грн, з 01.01.2012 р. по 31.03.2012 р.- 893грн., з 01.04.2012 р. по 30.06.2012 р.- 911 грн., з 01.07.2012р. по 30.09.2012р. - 917грн., з 01.10.2012р. по 30.11.2012 р.-930 грн., з 01.12.2012р. по 31.12.2012р.- 961 грн., з 01.01.2013р. по 30.11.2013р.-972грн., з 01.12.2013р. по 31.12.2013р.- 1032 грн., з 01.01.2014р. по 31.12.2014 р.- 1032 грн., з 01.01.2015р. по 31.08.2015р.-1032 грн., з 01.09.2015р. по 31.12.2015 р.-1167 грн., з 01.01.2016 р.по 30.04.2016р.-1167 грн; прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років визначено: з 01.01.2016 р. по 30.04.2016 р. -1455грн., з 01.05.2016р. по 30.11.2016р.-1531 грн., з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р. - 1689 грн., з 01.01.2017 р. по 30.04.2017р. -1689 грн., з 01.05.2017 р. по 30.11.2017 р.-1777 грн., з 01.12.2017р. по 31.12.2017р.- 1860 грн., з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 р.-1860 грн., з 01.07.2018 р. по 30.11.2018р. - 1944 грн., з 01.12.2018 р. по 30.06.2019 р.-2027 грн.. Приймаючи до уваги представлені позивачем докази, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів є необгрунтованим, оскільки суду не надано доказів в підтвердження щомісячних витрат в розмірі 10000 грн.. Отже, враховуючи норми ст.182 ЦПК України, рівність обов'язків батьків у забезпеченні дитини, а також те, що відповідач тривалий час не працює з незалежних від неї причин, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі в наступних розмірах в період : з 12.05.2010 р. по 31.12.2010 р. - 384 грн. щомісячно; з 01.01.2011 р. по 31.12.2011 р. - 440 грн. щомісячно; з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. - 465 грн., щомісячно; з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. - 486 грн. щомісячно; з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. - 310 грн. щомісячно; з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. - 351 грн., щомісячно; з 01.01.2016 р. по 21.02.2016 р. - 351 грн. щомісячно; з 21.02.2016 р. по 31.04.2016 р. - 437 грн. щомісячно; з 01.05.2016 р. по 31.11.2016 р. - 460 грн. щомісячно; з 01.12.2016 р. по 31.12.2016 р. -492 грн. щомісячно; з 01.01.2017 р. по 31.04.2017 р. - 507 грн. щомісячно; з 01.05.2017 р. по 08.07.2017 р. - 534 грн. щомісячно; з 08.07.2017 р. по 31.11.2017 р. - 889 грн. щомісячно; з 01.07.2018 р. по 31.11.2018 р.- 972 грн. щомісячно; з 01.12.2018 року і до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1020 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме до 21.02.2018 року. При цьому судом розраховано розмір аліментів в період роботи відповідача половину прожиткового мінімуму, в період з народження доньки у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно з діючою на той час нормою ст.182 СК України, а з серпня 2018 року у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'пявлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що вона є безпідставною, оскільки виниклі правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, і не допускають стягнення моральної шкоди. Посилання на ст.1167 ЦК України є хибними, оскільки між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів, а не завдання шкоди.

Outcome: partial