Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить припинити стягнення з нього аліментів на одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], визначених рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.04.2017. В обґрунтування позову позивач посилається на приписи ст.192 СК України\~ та зазначає, що з грудня 2018 року син [PERSON] почав проживати з ним та саме він в повній мірі забезпечує всі необхідні для дитини потреби, відповідач [PERSON] - мати дитини участі у вихованні сина не приймає. В підготовче засідання позивач не прибув, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю. [PERSON] (далі відповідач) надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю та зазначає, що позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі. Враховуючи подання учасниками справи вищезазначених заяв, суд доходить висновку про відсутність підстав, визначених ст.198 ЦПК України, для відкладення підготовчого засідання або перерви у підготовчому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випаду визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі наявних в матеріалах справи доказів судом встановлені такі фактичні обставини. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2019 розірваний (а.с.13). Від вказаного шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7, 8), на утримання яких рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.06.2012 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття (а.с.9). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.04.2017 зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, визначений за рішенням суду від 22.06.2012, та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.10-11). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18.05.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12). Відповідно до довідки про склад сімї, виданої Сергіївською сільською радою 20.02.2019 №301, [PERSON] проживає за адресою: [INFO] разом з матірю [PERSON] та синами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Сини проживають без реєстрації (а.с.14). За змістом довідки НВК «Сергіївська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів дошкільний навчальний заклад» Покровської районної ради Донецької області від 19.01.2019 №4 [PERSON] навчається в НВК з 21.01.2019, проживає разом з батьком, мати дитини з сімєю не проживає, не спілкується з класним керівником щодо поведінки та успішності дитини, участі у батьківських зборах та інших шкільних виховних заходах не приймає (а.с.15). Актом від 20.02.2019, складеним комісією у складі депутата Сергіївської сільської ради та мешканців села Сергіївка, встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно проживає в [INFO], разом з ним з грудня 2016 року проживає без реєстрації син [PERSON], [INFO], та з 30.12.2018 син [PERSON], [INFO] (а.с.16). Суд зазначає, що відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За приписами ч.1 ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Наведені приписи узгоджується з процесуальними нормами ч.4 ст.273 ЦПК України, за якими, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, враховуючи положення ст.273 СК України, має на меті можливість скасування їх присудження за наявністю певних обставин. З огляду на викладене, враховуючи розяснення п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», з яким право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, а також зважаючи на те, що син позивача та відповідача [PERSON], [INFO], аліменти на утримання якого рішенням суду від 20.04.2017 стягнуті з позивача на користь відповідача, змінив своє місця проживання та з 30.12.2018 проживає з батьком позивачем, проти чого відповідач не заперечує, суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, зокрема СК України та Конвенції про права дитини, та не порушує права та інтереси дитини, а тому підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову відсутні та позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, про що подав відповідну заяву, то згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету. Питання про відшкодування судових витрат відповідачем на користь позивача останнім не порушувалось.

Outcome: approved