Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON], від імені якої виступає [PERSON], звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.06.2004 року приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області [PERSON] був посвідчений договір купівлі - продажу земельної ділянки між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець). 30.09.1991 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням суду від 14.01.2013 року. Під час шлюбу вони отримували дохід від продажу транспортних засобів та від підприємницької діяльності. В 2004 році вони вирішили придбати земельну ділянку в [ADDRESS]. Кіцманського району. 30.06.2004 року [PERSON] повідомив про придбання земельної ділянки. Лише у вересні 2012 року під час підготовки позову про поділ спільного майна подружжя [PERSON] дізналась про те, що за [PERSON] не зареєстровано право власності на землю. 15.11.2012 року [PERSON] надав копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, де покупцем вказана [PERSON] Вважає вказаний договір удаваним в частині покупця, так як всі обов'язки покупця за договором виконав [PERSON], який діяв за згодою дружини [PERSON], просить визнати його недійсним з підстав, передбачених ст. 235 ЦК України. Вказує, що [PERSON] не могла придбати земельну ділянку за ціною 15249 гривень, оскільки була пенсійного віку, розмір отримуваної нею у 2004 році пенсії становив 100-102 гривень на місяць, вона потребувала матеріальної допомоги, і [INFO] року померла. Окрім того, підпис від імені покупця вчинений не [PERSON], а [PERSON], тому просила визнати останнього покупцем за вказаним договором, та відповідно до ст.ст. 60, 63 Сімейного кодексу України просила визнати за нею право спільної сумісної власності на земельні ділянки. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги з наведених підстав. Відповідач та його представник заперечували проти позову тим, що 30.06.2004 року мати відповідача [PERSON] придбала у [PERSON] земельні ділянки площею 0,2500га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,0496га для ведення особистого селянського господарства. Договір купівлі-продажу посвідченим приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу [PERSON] Мати відповідача домовлялась про вартість земельної ділянки 3000 доларів США та про день укладення договору. До нотаріуса в м. Кіцмань відповідач їхав разом із матір`ю, нотаріус склала та зачитала текст договору, мати його самостійно перечитувала після чого власноручно підписала. Гроші передавалися матір`ю особисто продавцю. Після придбання земельних ділянок, на ім`я [PERSON] 13.09.2004 року були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЧВ №081867 та ЧВ №081868. 13.10.2004 року рішенням виконавчого комітету Шипинецької сільської ради №143/10 [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та видано будівельний паспорт. 06.01.2004 року Відділом містобудування та архітектури Кіцманської РДА [PERSON] було видано дозвіл на виконання будівельних робіт та одразу навесні розпочато будівництво та здійснено значну частку робіт. [INFO] року [PERSON] раптово померла. Відповідач, як спадкоємець по закону, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину ще не отримав. У вересні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про поділ спільного майна подружжя, а саме житлового будинку, який збудований матір`ю на належній їй земельній ділянці, щодо якої ведеться спір. Рішенням Кіцманського районного суду від 15.10.2013р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 26.12.2013р., у задоволенні позову [PERSON] про поділ майна відмовлено. У позовній заяві [PERSON] про поділ спільного майна нею ж зазначено, що їй було відомо, що чоловік купує земельну ділянку, однак оформляти документи на землю чоловік поїхав зі своєю матір`ю, на яку як виявилося пізніше, оформив договір купівлі-продажу. Тобто [PERSON] відомо було про те, що земельну ділянку купує матір та договір оформлений на її ім` я. Посилання позивача на те, що мати не була спроможна придбати землю, оскільки являлась пенсіонеркою та мала мізерну пенсію не відповідають дійсності, оскільки мати перед придбанням землі продала успадкований нею будинок, крім того мала значні заощадження, оскільки неодноразово допомагала мені з грішми. Відповідач вважає, що у суду відсутні правові підстави на визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, як удаваного правочину, оскільки на час розгляду цієї справи однієї із сторін правочину немає в живих, а тому відсутня можливість з`ясування, який саме правочин мала на меті укласти [PERSON], а інша сторона правочину продавець дійсно мав на меті продаж земельної ділянки. За чинним законодавством удаваним є правочин, що вчиняється з метою приховати інший правочин, який сторони насправді вчинили. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином. При цьому позивач повинен вказати, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину. В даному випадку позивач [PERSON] стверджує, що вона із чоловіком мали намір придбати саме спірну земельну ділянку, однак договір купівлі-продажу був оформлений між матір`ю чоловіка та продавцем. Тобто, нею не доведено, що сторонами договору, або однією стороною був насправді прихований інший правочин. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Вважаю позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними. Відповідач [PERSON] позову не визнав, подав письмову заяву, в якій викладає обставини, на які посилається відповідач [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають знаступних підстав. Встановлено, що 30 червня 2004 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) було укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,2500га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,0496га для ведення особистого селянського господарства. Договір посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу [PERSON] На ім`я [PERSON] 13.09.2004 року були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЧВ № 081867 та серії ЧВ № 081868. Рішенням виконавчого комітету Шипинецької сільської ради за №143/10 від 13.10.2004 року [PERSON] надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та видано будівельний паспорт. 06.01.2005 року [PERSON] відділом містобудування та архітектури Кіцманської РДА було видано дозвіл на виконання будівельних робіт. [INFO] року [PERSON] померла. 17.06.2005 року відповідач [PERSON] до державної нотаріальної контори подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Рішенням Кіцманського районного суду від 15.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 26.12.2013 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя відмовлено. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.04.2014 року рішення Кіцманського районного суду від 15.10.2013 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 26.12.2013 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 та п. 25 постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Позивачем не вказано, який інший правочин приховується з допомогою укладеного правочину, і позивачем не доведено, що сторонами договору, або однією стороною був насправді прихований інший правочин. За удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Також в судовому засіданні оглянутий оригінал договору купівлі-продажу земельних ділянок площею 0,2500га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,0496га для ведення особистого селянського господарства, укладений 30 червня 2004 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець), та посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу [PERSON] У графі покупець вказаного договору відсутній підпис [PERSON] (як у наданій позивачем копії цього договору). За законом, удаваним може бути визнаний не весь правочин, а лише в частині когось з учасників, зокрема, якщо один із учасників вдає покупця, будучи лише формально вписаним таким в договір, у такому разі суд може визнати договір купівлі-продажу в частині покупця удаваним і визнати покупцем за договором особу, яка фактично була покупцем майна, проте, [PERSON] таких вимог не заявляв, а [PERSON] померла. Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, позовні вимоги щодо визнання удаваним в частині покупця договору купівлі-продажу земельних ділянко є необгрунтованими та безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити. За відсутності підстав для визнання удаваним договору купівлі-продажу земельних ділянок, відсутні підстави для задоволення вимог про визнання [PERSON] покупцем за договором купівлі-продажу та про визнання за позивачем права спільної сумісної власності на земельні ділянки. На підставі викладеного, ст.ст. 4, 10, 203, 235 ЦК України,

Outcome: dismissed