Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла 09.01.2002 року, відкрилась спадщина, що складається з двох земельних ділянок загальною площею 2,9682 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. У нотаріальній конторі в оформленні прийняття спадщини позивачу відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельні ділянки. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікатів таких відмовлено, мотивуючи що згідно чинного законодавства, не передбачено видачі дублікату державного акту на право приватної власності на землю. Позивач [PERSON] за викликом суду не зявилася, її представник [PERSON] подав заяву з проханням справу розглядати без проведення звукозапису судового засідання, позовні вимоги підтримав в повному обємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради, [PERSON], до початку судового засідання, подав лист № 66 від 15.02.2017 року з проханням справу слухати у відсутності їх представника, позов визнають, заперечень не мають. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до наступного висновку. На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії І-СГ № 419834, повторно виданим Відділом ДРАЦС Буського РУЮ у Львівській області 26.02.2016 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 2 від 09.01.2002 року. Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV - ЛВ № 073779 від 16.03.2000 року, виданий на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 06.03.2000 року № 111, реєстровий № 7462, на земельні ділянки № 1 площею 1,8956 га., № 2 площею 1,0726 га., загальною площею 2,9682 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, виданий на імя [PERSON]. Згідно заповіту від 20.01.2000 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів Буського району [PERSON] за реєстровим № 12, [PERSON] все своє майно заповіла заповіла дочці [PERSON], [INFO]. До спадкового майна належать вище згадані земельні ділянки. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступила у володіння і розпорядження спадковим майном, несе витрати по його утриманню. Факт останнього підтверджується також довідкою [PERSON] сільської ради № 596 від 20.09.2016 року, де зазначено що [PERSON]Т, до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в [INFO] разом з дочкою [PERSON], [INFO], зятем [PERSON] Б-П.С, [INFO], Онуками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельні ділянки належали [PERSON], після її смерті переходять до позивача, спадкоємця померлої, яка фактично прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які могли б претендувати на зазначене вище майно немає. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на земельні ділянки після смерті матері на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved