Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

[PERSON] 16.11.2017 року звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Запорізької міської ради сьомого скликання (п»ята сесія) № 49/190 від 27.04.2016 року «Про передачу у власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]». Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 04 січня 2018 року вказану цивільну справу направлено до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю. В провадження судді Жукової О.Є. 20.02.2018 року відповідно до автоматичного розподілу судової справи надійшла вказана цивільна справа, в якій провадження було відкрито 21 лютого 2018 року. 16.03.2018 року відповідач , Запорізька міська рада , надала відзив на позов, в якому в задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що оскаржуване позивачем рішення було фактично виконане , а саме, [PERSON] та [PERSON] отримано та зареєстровано право власності на земельну ділянку, крім того, Запорізька міська рада , при винесенні оскаржуваного рішення діяла виключно із наданої на сесійне голосування технічної документації, яка попередньо пройшла регуляторну процедуру, а також в межах своєї компетенції та повноважень. Позивач 25.03.2018 року надав суду уточнену позовну заяву , в якій просив ухвалити рішення щодо зобов'язання Запорізької міської ради вчинити певні дії, а саме, внести зміни в частині п.3 рішення Запорізької міської ради сьомого скликання (п'ята сесія) №49/190 від 27.04.2016р. «Про передачу у власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]» та викласти його у наступній редакції: «Передати співвласникам житлового будинку у спільну часткову власність по фактичному користуванню земельну ділянку загальною площею 0,0905 га (землі житлової та громадської забудови; для будівництва та обслуговування житлового будинку. господарських будівель і споруд \присадибна ділянка) по [ADDRESS] для будівництва та (обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) таким чином: -гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,0450 га, що складає 450/905 частки (від площі присадибної ділянки 0,0905 га); -гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,0455 га, що складає 455/905 частки (від площі присадибної ділянки 0,0905 га)». Позовні вимоги [PERSON] обгрунтував тим, що в ході підготовки документів на приватизацію земельної ділянки працівники ТОВ «Компанія «Земельно кадастровий центр» не помітили, що нанесені ними лінії межування будинку зі сторони вулиці та з тильної сторони на схемі розподілу земельної ділянки не співпадають з лініями розмежування земельної ділянки. У зв'язку з цим була складена схема розподілу земельної ділянки, розміри у зазначених точках якої не відповідають дійсності та потребують коригування. Вищевказане, на думку позивача свідчить про те, що Запорізька міська рада прийняла рішення на підставідокументів, які містили грубі помилки (нанесені розміри на схемі розподілу земельної ділянки невідповідають дійсності). Прийняте рішення порушує його право, передбачене п.1 ст. 377вільного кодексу та п.2 ст. 107 Земельного кодексу України щодо отримання у власність часткиземельної ділянки [ADDRESS] відповідної до частки будинку (тобто 1/2), якийлежить йому на праві власності. У вступному слові позивач уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], проти заявлених позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] у вступному слові просила прийняти рішення на розсуд суду. Представник третьої особи Управління з питань земельних відносин, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснення на позов не надав, у зв»язку з чим на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність представника третьої особи на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, вислухавши вступне слово позивача, представника відповідача і третьої особи [PERSON], дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Так судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Матеріалами справи підтверджено, що у відповідності до договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 02.12.2006 року [PERSON] на праві власності належить 1 /2 частина житлового будинку [ADDRESS], розташована на земельній ділянці площею 916 кв. м., з відповідними побутовими та господарськими будівлями та спорудами. Технічним паспортом на вказаний житловий будинок встановлено, що іншим співвласником 1 /2 частини житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;г) прийняття спадщини;ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). За правилами ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частиною 3 ст. 116 ЗК України, передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст. 118 ЗК України, згідно з якою громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність. Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України - земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Отже , громадяни можуть порушувати питання про приватизацію земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні або є вільними та не перебувають у користуванні іншої особи. Відповідно до ч.1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду , на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об»єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об»єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість , і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Судом встановлено, що позивач та третя особа [PERSON] скористалися своїм правом на отримання у власність земельної ділянки. Так, рішенням Запорізької міської ради сьомого скликання (п»ята сесія) № 49/190 від 27.04.2016 року «Про передачу у власність гр. [PERSON] та гр. [PERSON] земельної ділянки по вул.. Павла Захаріна, 6» , відповідач , розглянувши технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) по [ADDRESS] , затвердив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] гр. [PERSON] та [PERSON]; встановив межі та затвердив розмір земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER] ) по [ADDRESS] площею 0,0905 га згідно з планом, що додається, за рахунок земельної ділянки , розмір якої зареєстровано орендним підприємством ЗМБТІ; передав співвласникам житлового будинку у спільну часткову власність по фактичному користуванню земельну ділянку загальною площею 0,0905 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) таким чином: гр. [PERSON] земельну ділянку площею 0,0424 га, що складає 424/905 частки (від площі присадибної ділянки 0,0905 га); гр.. [PERSON] земельну ділянку площею 0,0481 га, що складає 481/905 частки (від площі присадибної ділянки 0,0905 га). Після прийняття зазначеного рішення позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] здійснили державну реєстрацію права власності на земельну ділянку , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна. Звертаючись до суду з вказаним позовом , позивач обґрунтував позовні вимоги тим, що було порушено його право через те, що розміри на схемі розподілу земельної ділянки не відповідають дійсності і потребують коригування, та просив внести зміни у рішення згідно наданої ним схеми розподілу земельної ділянки по фактичному користуванню (арк. с.20). За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Позивачем клопотання про проведення по справі судової земельно-технічної експертизи не заявлялося . Будь-яких доказів того , що розмір та конфігурація земельної ділянки, затверджені оспорюваним рішенням Запорізької міської ради , згідно наданої [PERSON] схеми розподілу земельної ділянки по фактичному землекористуванню в [ADDRESS] (арк.с. 19) не відповідають дійсності, суду не надано. Фактично, суд зауважує, що ч. 4 ст. 120 ЗК України закріплює право позивача на те, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Натомість , в матеріалах справи наявні дві схеми розподілу земельної ділянки по фактичному землекористуванню (арк.с.19,20), які не містять дат їх складання, обидві схеми підписані співвласниками житлового будинку [PERSON] та [PERSON], головою квартального комітету [PERSON] Однак, жодних належних та допустимих доказів того, що схема розподілу земельної ділянки по фактичному землекористуванню , а також інша технічна документація із землеустрою надана [PERSON] до Запорізької міської ради , на підставі якої було прийняте рішення Запорізької міської ради № 49/190 від 27.04.2016 року , містить помилки, або є такою, що не відповідає дійсності, позивачем суду не надано. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено , що при прийнятті оскаржуваного рішення Запорізькою міською радою було порушено права позивача , норми Земельного Кодексу та Закону України «Про місцеве самоврядування» , а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed