overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] 23.01.2014 року звернулась до суду з заявою, якою просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення [PERSON] повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Позивач в судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на обставини викладені в заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти позову. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони, 08 вересня 2012 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, про що зроблено актовий запис № 1012 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, створювати необхідні умови для його розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.01.2014 року до досягнення ним повноліття. Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 гривні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] 23.01.2014 року звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1 / 2 усіх видів його заробітку (доходу), до повноліття сина- [PERSON], [INFO] до [INFO] року, а потім на утримання доньок: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 3 усіх видів заробітку, до їх повноліття. В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в суді позов визнав, заперечень не надав. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з серпня 1992 року проживали в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу [INFO] року народився син - [PERSON] та [INFO] року доньки- [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 6, 7, 7-а), які після припинення шлюбних стосунків проживають із матір»ю та знаходяться на її утриманні (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). Частиною 1 ст. 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у ст. 182 СК України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає , вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров»я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Домовленість щодо утримання дітей між батьками відсутня. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, той факт, що відповідач інших дітей, яким-би сплачував аліменти не має, а відтак визначає розмір аліментів у визначеному позивачем розмірі, що і не заперечувалось самим відповідачем. У відповідності до ст.ст. 88, 367 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 243,60 грн. судового збору на користь держави, рішення суду допускає до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

[PERSON] 23.01.2015 р. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання втратившим право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказав наступне. Він з 1999 року є власником зазначеної однокімнатної квартири. У 2000 році він зареєстрував в своєї квартирі сина [PERSON]; але, той, у 2003 р. залишив квартиру, з вказаного часу з ним не проживає, не цікавиться житлом, витрат по утриманню квартирі не несе. Будь-яких перешкод в користуванні житлом він не чинив. Він є інвалідом 1 групи, потребує допомоги, але, син усунувся від цього; по господарству йому допомагають сусіді та знайомі, які купують продукти харчування, прибирають житло, тощо. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином і суд розглянув справу у його відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, вислухавши участників судового розгляду, свідків, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Управлінням комунального майна та приватизації 16.08.1999 р. та зареєстровано в міськБТІ м.Харкова за р.№П-5-52659. У зазначеної квартири зареєстрований власник та [PERSON], що підтверджується довідкою з місця проживання. За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; та своїми правами щодо предмету спору розпоряджається на власній розсуд. Суд може продовжити строк зберігання права користування житловим приміщенням за особою в разі, колі причини відсутності цієї особи поважні або викликані неправомірною поведінкою наймача, або проживаючих там членів сім'ї. Як пояснили свідки: [PERSON] (що проживає в одному будинку з позивачем), [PERSON], які знають особисто сторони по справі тривалий час, відповідач [PERSON] в спірної квартирі не проживає понад 10 років, його речей в квартирі немає; життям батька відповідач [PERSON] не цікавиться, до нього не навідується та ніякої допомоги не надає. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. З оглядом на вишевикладене, суд має правові підстави для задоволення позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки, останній не проживає в квартирі понад установленого законом терміну без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] 23.01.2015 р. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду й до досягнення дітьми 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 28.11.2009 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох малолітніх доньок-близнючок [PERSON] та [PERSON] [INFO]. Відповідач вихованням дітей не займається, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньок не надає. Відповідач здоровий, працює слюсарем в цеху №2 ПАО «Украграфіт» матеріально досить забезпечений, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання і розвиток дітей, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] 23.02.2015 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання сина [PERSON], [INFO], із 400 грн. щомісячно на 1/3 частину всіх доходів відповідача і до його повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі на 1/3 частину всіх доходів відповідача до досягнення сина [PERSON], [INFO] трьох річного віку, про стягнення заборгованості по аліментах на утримання сина за період з 13.06.2014 року і до часу постановлення рішення по справі. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач в судове засідання неодноразово не зявлявся, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України, суд приймає рішення у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.ст.181-184 СК України, батьки зобовязани утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі не надання допомоги з них стягуються аліменти в твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку. Також розмір аліментів може бути зменшений або збільшений судом в звязку із зміною обставин. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про його народження. Батько дитини [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. По рішенню Корольовського районного суду м.Житомира від 02.07.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 29.05.2014 року і до його повноліття. В звязку із зміною обставин, щодо стягнення аліментів, розмір аліментів, що стягується з відповідача на користь позивача має бути змінений із 400 грн. щомісячно на 1/3 частину всіх доходів відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Також відповідно до вимог ст.ст.75,84 СК України, подружжя повинно підтримувати один одного, а в разі відмови той з подружжя що потребує матеріальної допомоги, який доглядає дитину до трьох років, має право одержувати аліменти від другого подружжя. Оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання позивачки, а остання перебуває в декретній відпустці до 03.02.2015 року по догляду за сином [PERSON], [INFO], то відповідач також має сплачувати позивачу аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.05.2015 року по 02.03.2016 року, до досягнення дитини трьох річного віку. Однак вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на її користь заборгованість по аліментах, яка була присуджена по рішенню Корольовського районного суду м. Житомира від 02.07.2014 року задоволенню не підлягає, так як позивачем не було подано до відповідної виконавчої служби виконавчий лист і по ньому не відкрито виконавче провадження із наданням строку для добровільного виконання вказаного рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] 23.02.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], на утримання яких відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, а тому, зважаючи на важке майнове становище та неможливістю одній утримувати дітей, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження. Таким чином, на відповідача покладений обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач подав до суду заяву про те, що згідний сплачувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою у позовній заяві. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, які мають істотне значення. Будь-які докази на підтвердження поганого стану здоров'я відповідача, його низького матеріального становища чи наявності у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї у матеріалах справи відсутні. З огляду на вказане вище та враховуючи обставини, які мають значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне та можливе стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини із усіх видів заробітку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви, а саме з 23.02.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 243,60 гривень судового збору за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON] 23.02.2016р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 09.06.2007р. він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинені у сторін з червня 2015 року, через те, що вони абсолютно різні люди, в період спільного проживання вони не знаходили спільну мову про вирішення питань сімейного життя, ведення спільного господарства організації спільного відпочинку, виховання дитини, у зв'язку з чим між ними постійно виникали конфлікті ситуації. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутністю наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, погодилася розірвати шлюб з позивачем. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 09 червня 2007 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 190. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з червня 2015 року припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини, окрім цього сторони дійшли згоди, що дитина буде проживати з позивачем. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України відповідачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

[PERSON] 23.02.2016 р. звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовною заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування вказавши, що шлюбні відносини не підтримують з жовтня 2015 року, кожен з них має протилежні погляди на життя; вони є зовсім різними людьми; у них різні характери, між ними постійно виникають сварки, що унеможливлює подальше збереження шлюбу. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, розглянув справу за його відсутності. Суд, вивчивши письмові докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 20.12.2003р., що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. В період сумісного життя між сторонами виникали сварки з різних питань, оскільки вони різні за характером люди, не можуть досягти взаєморозуміння, що привело до втрати почуття любові один до одного. З жовтня 2015р. сторони спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують. Спір стосовно майна між подружжям відсутній. Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

[PERSON] 23.02.2016 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 09 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини у сторін фактично припинені з вересня 2015 року, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями та допускає негативні вчинки. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «Васюк». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 09 серпня 2014 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 232. Відповідно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача, суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки з вересня 2015 року. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

[PERSON] 23.02.2016р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 16.02.2008р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] На протязі трьох років сторони припинили спільне життя та шлюбні стосунки, оскільки відповідач щоденно вживав спритні напої. Окрім цього, позивачка зараз знаходиться на 29 тижні вагітності, від іншого чоловіка В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій зазначив, що він є батьком дитини якою вагітна позивачка. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з'явились до суду. Судом встановлено, що 16 лютого 2008 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 33. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво серії [NUMBER]. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що останні три роки сторони припинили подружні відносини, оскільки відповідач зловживав спритними напоями. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини, окрім цього позивачка вагітна від іншого чоловіка, та має намір утворити нову родину та зареєструвати шлюб з батьком дитини, якою вагітна.

Outcome: approved