Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-29 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в [ADDRESS] та зняття з реєстрації. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що їм на праві спільної часткової власності належить дана житлова квартира. Відповідач є рідним братом покійного чоловіка позивачки [PERSON] , який за її згодою був зареєстрований 31.03.2000 року у вищезгаданій житловій квартирі, у 2003 році добровільно покинув зареєстроване місце проживання, з цього моменту в ньому не проживає і за цей період часу не намагався вселитись і проживати у будинку, не сплачує комунальні послуги та не несе жодних витрат по утриманню будинку. З врахуванням наведеного та поданих документів просять суд задовольнити даний позов. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, підтримання позовної заяви в повному обсязі та не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. За згодою позивачів та у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Із свідоцтв про право власності та витягів про Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що житлова квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності в розмірі Ѕ частки [PERSON] , і по ј частки [PERSON] та [PERSON] (а.с.12,13,14,15,16,17,18,19). Із копії будинкової книги відомо, що з 31.03.2000 року і по даний час у житловій квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] , ( а.с. 20-24). Із довідки, виданої Самбірським міськвідділом ГУМВС України у Львівській області від 23.05.2015 року за №4645 видно, що у вищезгаданій житловій квартирі зареєстрований [PERSON] [INFO] , фактично не проживає впродовж останніх 12 років (а.с. 25). Свідок [PERSON] пояснила, що була близькою подругою покійних батьків відповідача, з якими часто зустрічались і ходили в гості один до одного. Зазначила, що добре знає і відповідача, який ще у 2003 році виїхав за кордон і відтоді не проживає у квартирі за зареєстрованим місцем проживання. Свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивачки [PERSON] , відповідача бачила востаннє за зареєстрованим місцем його проживання ще у 2003 році, коли він збирався виїжджати за межі України на заробітки, більше у даній житловій квартирі він не з`являвся. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] не проживає в житловій квартирі [ADDRESS] більше шістнадцяти років, відтак втратив право користування даним житловим приміщенням. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності суд дійшов висновку, що пред`явлений позов є підставний та підлягає до задоволення.

Outcome: approved