Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до Краматорської міської ради (третя особа - Друга Краматорська державна нотаріальна контора) про визнання права на спадщину. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та показала, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] - [PERSON], якому на підставі договору купівлі-продажу від 29.03.1951 року належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Останній залишив заповіт на користь свого сина [PERSON] Останній на підставі ст.549 ЦК України (в ред.1963 року) прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в її управління та володіння, став доглядати за будинком, а також виконав заповідальне зобов'язання померлого щодо надання вказаного житла для проживання [PERSON], яка мешкала по [ADDRESS] до своєї смерті, померла [INFO]. В даний час [PERSON] звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на що отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.12.2013 року з огляду на відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем. Через відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину [PERSON] звернувся до суду та просить визнати за ним право приватної власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнала та показала, що недоведена належність спадкодавцю [PERSON] нерухомого майна по [ADDRESS], оскільки не було проведено його державну реєстрацію. Як вказано в договорі купівлі-продажу домоволодіння від 29.03.1951 року, такий договір повинен був зареєстрований у відділі комунального господарства міської ради за місцем знаходження будівель. Також позивач [PERSON] не просить в позові про встановлення факту прийняття спадщини, хоча не був зареєстрований за місцем її відкриття. Просить в позові відмовити. У судове засідання представник третьої особи Другої Краматорської державної нотаріальної контори не з'явився, до суду подана заява про розгляд справи у відсутності представника, заперечень на позов не надано (а.с.27). Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази: - копію свідоцтва про смерть [PERSON], який помер [INFO] (а.с.5), - копію нотаріального договору купівлі-продажу від 29.03.1951 року відповідно до якого [PERSON] придбав домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.6), - копії технічних документів на вказане домоволодіння (а.с.7-9), - копію заповіту від 31.10.1986 року [PERSON], згідно якому останній заповідам належне його домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON], при цьому зобов'язав останнього надати право довічного користування цим будинком [PERSON] (а.с.10), - копію свідоцтва про народження позивача [PERSON], батьком якого є [PERSON] (а.с.11), - пояснювальну записку квартального с.Іванівка, м.Краматорська [PERSON] (а.с.12), - копію свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.13), - копію довідки про поховання позивачем [PERSON] на кладовище с.Іванівка м.Краматорська [PERSON] (а.с.14), - копію постанови державного нотаріуса Другою Краматорської ДНК Костюкової Н.С. від 20.12.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме: у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька [PERSON] (а.с.15-16), - лист Другої Краматорської ДНК від 06.02.2014 року про відсутність спадкової справи після смерті [PERSON], наявність зареєстрованого заповіту останнього, що підтверджується витягами з Реєстрів (а.с.29-31), вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Так, предметом позову [PERSON] є визнання права власності на об'єкт нерухомості в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, предметом доказування по даній справі є наявність заповіту спадкодавця, наявність спадкового майна, доведеність факту прийняття спадщини спадкоємцем. Наявність чинного заповіту, посвідченого від імені [PERSON] 31.10.1986 року Другою Краматорською державною нотаріальною конторою за реєстровим №5296 на користь [PERSON], підтверджується копією заповіту, листом нотаріуса та витягами зі Спадкового реєстру (а.с.10, 29-31). Стосовно спадкового майна позивач [PERSON] посилається на те, що [PERSON] належав по праву власності житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS]. Згідно копії договору купівлі-продажу домоволодіння від 29.03.1951 року [PERSON] придбав житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Договір посвідчений державним нотаріусом Другої Краматорської міської нотаріальної контори Морозовим М.Є. 29.03.1951 року за реєстр.№2285. (а.с.6). В подальшому нумерація будинку змінилася на [ADDRESS] (а.с.7-9). Як вбачається зі змісту договору, нотаріусом сторонам було роз'яснено положення ст.182 ЦК УРСР, а також те, що цей договір, під страхом недійсності, повинен бути зареєстрований у відділі комунального господарства за місцем знаходження будівлі (а.с.6 на звороті), що цілком відповідало діючому на той час законодавству. Так, згідно ст.182 ЦК УРСР (в ред.1922 року, станом на 1951 рік) не муніципалізовані житлові будівлі можуть бути предметом купівлі-продажу з тим, щоб: 1) в результаті неї в руках покупця, його подружжя та неповнолітніх дітей не опинилося двох або більше володінь, 2) від імені продавця, його подружжя та неповнолітніх дітей вчинялося відчуження не більше одного володіння протягом 3-х років. Примітка: володінням визнається будинок з житловими чи службовими дворовими будівлями, що примикають до нього. Згідно ст.185 ЦК УРСР (в ред.1922 року, станом на 1951 рік) купівля-продаж будівель та права забудови повинна, під страхом недійсності, бути вчинена в нотаріальному порядку з наступною реєстрацією в належному комунальному відділі. Згідно ст.29 ЦК УРСР (в ред.1922 року, станом на 1951 рік) недотримання встановленої законом форми тягне за собою недійсність угоди лише в тому випадку, якщо такий наслідок недотримання форми прямо вказано в законі. Як пояснила представник позивача [PERSON] у судовому засіданні та як вбачається з постанови нотаріуса від 20.12.2013 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.15), вищевказаний договір купівлі-продажу від 29.03.1951 року зареєстрований у відповідному відділі комунального господарства за місцем знаходження будівлі, а в подальшому у БТІ м.Краматорська, не був. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.5), [PERSON] помер [INFO]. Часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. У зв'язку з чим правовідносини спадкування регулюються ЦК України (в ред.1963 року, із змінами та доповненнями). Згідно ст.548 ч.1 ЦК України (в ред.1963 року, із змінами та доповненнями) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ч.1, 2 ЦК України (в ред.1963 року, із змінами та доповненнями) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], подав лише 20.12.2013 року (а.с.15); на момент смерті спадкоємця позивач не був зареєстрованим за місцем відкриття спадщини (ст.526 ЦК України (в ред.1963 року). Позивач [PERSON] зазначає в позові, що підтримала у судовому засіданні його представник [PERSON], що він фактично вступив в володіння спадковим майном, оскільки став доглядати за будинком по [ADDRESS], однак судове рішення про встановлення факту прийняття спадщини, постановлене відповідно до ст.256 ЦПК України, яке набрало законної сили, суду не надано та в даному позові таких вимог не заявлено. Таким чином вимоги про визнання права на спадщину без встановлення факту її прийняття є передчасними. Враховуючи наявність спору про право, вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, повинні заявлятися одночасно. З огляду на вищевикладене, позов [PERSON] є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», у зв'язку з прийняттям рішення про відмову в позові, судовий збір, оплачений позивачем при зверненні з позовом до суду (а.с.1), відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed