Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] 21 грудня 2011 року звернулася до суду з позовом до Дубенської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Слухання справи проводилось неодноразово і 10.02.2012 року провадження в справі зупинено до вирішення іншої справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту недійсним. 27.11.2013 року провадження в справі поновлено і слухання справи неодноразово відкладалося по клопотанню представника позивачка або у зв»язку з їхньою неявкою. Останній раз справи призначено до розгляду на 14 березня 2014 року, проте позивачка і її представник без поважних причин до суду не з»явилися. Справу призначено до розгляду на 28.03.2014 року. Представник [PERSON] заявив клопотання про витребування іншої цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В суді оголошено перерву до 08.04.2014 року, проте на визначену дату, яка погоджувалась з представником, ні позивачка, ні її представник до суду не з»явилися без поважних причин. Слухання справи відкладено на 16.04.2014 року, проте [PERSON] подала заяву про розірвання договору про надання правової допомоги з [PERSON] і уклала угоду про надання правової допомоги з [PERSON] За клопотанням представника позивачки [PERSON] справу слуханням відкладено до 9 години 30 хв. 17 квітня 2014 року для ознайомлення представника з матеріалами справи, проте в зазначений час представник позивача і позивачка до суду не з»явилися. Подали клопотання про відкладання справи на іншу дату у зв»язку з участю представника в іншій справі в Львівському апеляційному суді. У зв»язку з черговою неявкою позивачки і її представника,слухання справи відкладено і призначено до розгляду на 24 квітня 2014 року. В зазначений час позивачка і її представник до суду не з»явилися, хоча належним чином про день слухання справи повідомлені. В справі мається заява [PERSON] про розгляд справви за її відсутності(а.с.35) В позовній заяві позивачка [PERSON], обґрунтовуючи свої позовні вимоги, покликається на наступні обставини. [INFO] року померла її мама - [PERSON], якій на праві власності належала земельна ділянка площею 0,10га, яка розташована на території [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку і сам житловий будинок [ADDRESS] Так як на даний час власник майна є покійним, а позивачка є спадкоємицею, тому вона звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її матері [PERSON] - житловий будинок із господарськими спорудами індивідуального житлового фонду [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території [ADDRESS], для обслуговування житлового будинку. Позивачка і її представник до сулу не з»явилися, проте позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задоволити. Представник відповідача цивільний позов не визнав, просить в задоволенні позову відмовити, у зв»язку з тим, що дане спадкове майно, яке знаходиться по [ADDRESS], покійна [PERSON] відповідно до заповіту від 28.01.2000р. заповіла своєму чоловікові [PERSON] та її внуку [PERSON]. Даний заповіт є чинним і ніким не скасований. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши долучену цивільну справу № 2-1503/11 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог Перша Дубенська нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, ознайомившись із рішенням суду по вище вказаній цивільній справі, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 23 грудня 2008 року. Згідно державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] на підставі рішення виконкому Дубенської міської Ради народних депутатів від 14 червня 1995 року № 243 їй передалося у приватну власність земельна ділянка площею 0,10 га, яка розташована на території [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку (а.с. 22). Згідно технічного паспорту, виданого ДКМП «Архітектор» 18.10.1993 року, [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 23-26). Як видно із заповіту АВІ № 472421 від 28.01.2000 року [PERSON] за життя зробила таке розпорядження: «все своє майно де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те що буде мені належати на день смерті і на що я законом матиму право заповідаю моєму чоловіку [PERSON] та моєму внуку [PERSON], в рівних частках кожному». Даний заповіт є чинним і ніким не скасований. Відповідно до ст.. 524, 534 ЦК України 1963 р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Недійсність заповіту може бути визнана судом. Позивачка [PERSON] раніше оспорювала даний заповіт, проте рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 05 вересня 2012 року у визнанні заповіту [PERSON] недійсним відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 24 грудня 2012р. дане рішення залишено без змін (а.с. 38). Згідно ч.2 ст. 545 ЦК України 1963 р. у разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. Таким чином, оскільки заповіт [PERSON] від 28.01.2000 р. є чинним і не скасований, суд приходить до висновку, що підстави для визнання за [PERSON] права власності на майно в порядку спадкування за законом відсутні, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed