Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

[PERSON] 26.05.2014 року, звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 20.10.2007 року Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. В обґрунтування позовних вимог вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння між ними, а також безвідповідальним ставленням відповідача до виховання дитини. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає. Між позивачем та відповідачем досягнуто згоду про утримання дитини, яка буде проживати з матір'ю. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягала на розлученні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 жовтня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Токмацьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 168. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Згідно ухвали Токмацького районного суду Запорізької області від 06 червня 2014 року сторонам у справі надавався строк для примирення, проте сторони не примирилися. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини. Позивач [PERSON] при реєстрації шлюбу, прізвище не змінювала. Спору з приводу поділу спільного майна, а також з приводу порядку проживання та виховання спільної дитини - не має. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved