Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] в грудні 2015 року заявила позов про визнання її колишнього чоловіка [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та про зняття останнього з реєстраційного обліку місця проживання. Позов мотивований тим, що відповідач тривалий час, без поважних на те причин, не проживає за місцем реєстрації, участі в утриманні житла не приймає, що створює позивачу, як власнику житла, перешкоди в користуванні власністю. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, про причини неявки не повідомив. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про можливість постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З аналізу наданих документів вбачається, що право власності на квартиру [ADDRESS], хоч і не зареєстроване за позивачем, але належить їй в порядку спадкування за заповітом, після [PERSON], померлої [INFO] З довідки балансоутримувача будинку від 25.11.2015р. (ф.3), вбачається, що у вказаній квартирі, разом з іншими, зареєстрований та проживає колишній чоловік позивача - [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.09.2015р. Після розірвання шлюбу відповідач змінив прізвище на дошлюбне «[PERSON]». 20.11.2015р. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Позивачем стверджується, що в червні 2015 року відповідач зібрав свої речі і покинув спірну квартиру і з того часу наміру користуватись житлом не виявляв. Дані обставини, були підтверджені самим відповідачем в письмових запереченнях до позову [PERSON] про стягнення аліментів. Ці ж обставини підтверджують сусіди позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] в своїх заявах на адресу суду. Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач пояснила, що відповідач після того, як створив нову сім'ю, зобов'язався виписатись з квартири, проте до цього часу таке зобов'язання не виконав за підстав суб'єктивного характеру. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача та членів його сім'ї додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, тощо. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловими приміщеннями квартири [ADDRESS]., а тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, суд залишає без задоволення вимогу позивача щодо припинення реєстрації [PERSON] за адресою спірного житла, як таку, що заявлена зайво, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користуватись житлом, і є підставою, для зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою житла. За такого рішення суду, судові витрати у справі, понесені позивачем, відповідно до ст.88 ЦПК України, мають бути компенсовані їй відповідачем. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial