Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2020 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 2016 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на своє утримання, але відповідач матеріальну допомогу у добровільному порядку не надає, хоча працює і має стабільний дохід. Просила стягувати з відповідача на її користь та утримання аліменти у розмірі ј частини його заробітку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24 грудня 2016 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 2). Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] (а.с. 3), та син [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої 24 липня 2020 року Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем (а.с. 8). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст.\~84\~СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 6 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Діти сторін малолітні, проживають та знаходяться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на своє утримання. Відповідач є працездатною особою, як стверджує позивач, має постійне місце роботи, стабільний дохід і може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення молодшою дитиною трирічного віку, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . У задоволенні інших позовних вимог в цій частині позивачу слід відмовити, оскільки у суду відсутні докази про наявний у відповідача дохід, стягнення аліментів у більшому розмірі може призвести лише до утворення заборгованості по сплаті аліментів, а не до реального виконання рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 74 СК України, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання з дня подання позову, тобто з 28 липня 2020 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial