Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовної заяви представник позивача посилається на те, що [PERSON] працював у Шахтобудівельному управління № 3 тресту «Стаханівшахтбуд» з 11 серпня 1981 року до 29 лютого 1984 року. 27 лютого 1983 року, працюючи підземним прохідником п'ятого розряду на гірничій дільниці № 1 ш. «Горська» у Шахтобудівельному управлінні № 3 тресту «Стаханівшахтбуд», був травмований на виробництві в наслідок нещасного випадку. Про нещасний випадок на виробництві був складений акт № 3 по формі Н-1 від 27 лютого 1983 року, затверджений головним інженером підприємства 27 лютого 1983 року і скріплений печаткою. Внаслідок нещасного випадку він отримав травму: «Закритий перелом лівого стегна в н/з». На даний момент в нього погіршився стан здоров'я. Для підготовки документів для МСЕК для встановлення ступеню втрати працездатності призначення та виплати страхових виплат необхідно надати акт про нещасний випадок на виробництві, підписаний керівником підприємства і скріплений печаткою. Позивач надав акт № 3 про нещасний випадок, по формі Н-1 від лютого 1983 року, підписаний головним інженером підприємства 27 лютого 1983 року і скріплений печаткою, але отримав відповідь про те, що акт не відповідає вимогам ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а саме в акті № 3 по формі Н-1 від 27.02.1983 року виявлені наступні недоліки: 1) бланк акту № 3 за формою Н-1 від 27.02.1983 року не відповідає вимогам «Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, професійних захворювань і аварій на підприємствах, установах і організаціях», затвердженому постановою президії ВЦРПС від 13.08.1982 року № 11-6; 2) в каті не вказана назва підприємства; 3) в п. 4 не вказаний табельний номер; 4) дата вступного інструктажу не співпадає з трудовою книжкою; 5) в п. 5 не вказаний фактор травмування. Рішенням Лисичанського міського суду від 17.12.2013 року встановлено факт каліцтва [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві на гірничій ділянці № 1 ш. «Гірська» Шахтобудівельного управління № 3 тресту «Стаханівшахтбуд», що стався з ним 26 лютого 1983 року, та який зафіксовано актом № 3 формою Н-1 від 27 лютого 1983 року про нещасний випадок на виробництві. Зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Лисичанську Луганської області видати [PERSON], як потерпілому від нещасного випадку на виробництві направлення на огляду медико-соціальною експертною комісією для визначення ступеня втрати працездатності - виявлення обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адатапційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психологічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації. 13.03.2014 року [PERSON] отримав довідку про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у видаткових видах допомоги, видану Обласною травм МСЕК м. Луганська. Встановлено 10% первісно з 03.03.2014 року безстроково. Він надав у Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області вказану довідку та акт № 3 форми Н-1 від 27 лютого 1983 року про нещасний випадок на виробництві. Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області від 27 березня 2014 року № 1208/3024/3024/1, постановлено затримати [PERSON] призначення страхових виплат в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності до надання акту за формною Н-1 № 7 від 23 вересня 1991 року, складеного за встановленою формою. У зв'язку з викладеним, представник позивача [PERSON] просила суд зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області призначити [PERSON] страхові виплати в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності на підставі акту № 3 форми Н-1 від 27 лютого 1983 року та довідки МСЕК від 03.03.2014 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не сповістив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала доводи, викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити та зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області призначити [PERSON] страхові виплати в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності на підставі акту № 3 форми Н-1 від 27 лютого 1983 року та довідки МСЕК від 03.03.2014 року. В судовому засіданні представник відповідач Досєєва Ю.В. просила розглянути вимоги позивача на розсуду суду. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Правова основа, економічний механізм та організаційна структура загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі на виробництві, врегульовано Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV. Відповідно до ст. 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», одним із завдань страхування від нещасного випадку є відновлення здоров'я та працездатності потерпілих на виробництві від нещасних випадків або професійних захворювань, в тому числі відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обов'язків тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, пов'язаних з виконанням ними трудових обов'язків, мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. Відповідно до вище наведених приписів Закону його дія поширюється на правові відносини, що склалися у зв'язку із зверненням позивача до відповідача з вимогою про призначення страхових виплат на підставі акту про нещасний випадок на виробництві № 3 форми Н-1 від 27 лютого 1983 року. З матеріалів справи вбачається, що з 11 серпня 1981 року по 23 листопада 1983 року позивач працював на посаді підземним прохідником п'ятого розряду Шахтобудівельного управління № 3 тресту «Стаханівшахтбуд». Приказом № 381 від 25.11.1983 року, про що в його трудовій книжці, копії сторінок якої надано до матеріалів справи, було зроблено відповідні записи (а.с. 8-10). 26 лютого 1983 року на виробництві відбувся нещасний випадок, внаслідок якого позивачу було завдано тілесних ушкоджень - закритий перелом правого стегна, про що на вказаному підприємстві було складено акт № 3 форми Н-1 від 27 лютого 1983 року про нещасний випадок на виробництві - гірничій дільниці № 1 шахти «Горська» Шахтобудівельного управління № 3 тресту «Стаханівшахтбуд» (а.с. 12-13). Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 17.12.2013 року, було встановлено факт каліцтва [PERSON] внаслідок нещасного випадку на виробництві на гірничій ділянці № 1 ш. «Гірська» Шахтобудівельного управління № 3 тресту «Стаханівшахтбуд», що стався з ним 26 лютого 1983 року, та який зафіксовано актом № 3 форми Н-1 від 27 лютого 1983 року про нещасний випадок на виробництві. Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області було зобов'язане видати [PERSON], як потерпілому від нещасного випадку на виробництві, направлення на огляд медико-соціальною експертною комісією для виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання групи інвалідності, психолого-компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації (а.с. 14-16). Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серії 10 ААА № 227841 від 13.03.2014 року, наданою МСЕК, [PERSON] втратив 10 % працездатності з 03.03.2014 року - безстроково (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», для розгляду справ про страхові виплати до Фонду соціального страхування від нещасних випадків подаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть. Позивач звернувся до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області за призначенням йому страхових виплат, надавши вищевказану довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги та акт № 3 форми Н-1. Згідно з постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області № 1208/3024/3024/1 від 27 березня 2014 року, затримано [PERSON] призначення страхових виплат в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності до надання акту за формною Н-1 № 7 від 23 вересня 1991 року, складеного за встановленою формою (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», фонд соціального страхування від нещасних випадків може затримати страхові виплати до з'ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог. Факт нещасного випадку та його зв'язку із виконанням позивачем трудових обов'язків встановлено рішенням Лисичанського міського суду від 17.12.2013 року та не заперечується відповідачем. Втрата позивачем 10 % працездатності з 03.03.2014 року безстроково підтверджується довідкою, наданою МСЕК від 13.03.2014 року та також не заперечується відповідачем. Аналізуючи постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області № 1208/3024/3024/1 від 27 березня 2014 року, суд приходить до висновку, що відповідач заперечує можливість вказаного акту бути підставою для нарахування страхових виплати, так як акт за формою Н-1 № 3 від 27.02.1983 року про нещасний випадок на виробництві, що стався 26 лютого 1983 року на гірничій дільниці № 1 шахти «Горська» Шахтобудівельного управління № 3 тресту «Стаханівшахтбуд» оформлений з порушенням установлених вимог, а саме: не повністю вказана назва підприємства, в п. 4 не вказаний табельній номер, в п. 15 не вказаний фактор травмування. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», спори щодо визначення класу професійного ризику виробництва, а також щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вказане встановлює абсолютне право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Виходячи з наведеного та загальних засад цивільного судочинства, сутті самого права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав та інтересів, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін у разі допущення порушення їх прав та свобод, право особи підлягає захисту судом в найбільш ефективний спосіб відповідно до характеру порушення та змісту порушеного права і законного інтересу. Документи, що подаються для розгляду справ про страхові виплати визначено ст. 35 цього Закону, зокрема серед них зазначено: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та (або) висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть. Згідно із п. 1.4. Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, який було затвердженого Постановою Президії ВЦРПС від 13 серпня 1982 р. № 11-6, чинного на день настання нещасного випадку з позивачем, нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого йому було завдано тілесних ушкоджень, було оформлено актом за формою Н-1. 13.03.2014 року [PERSON] отримав довідку про результати визначення втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у видаткових видах допомоги, видану Обласною травм МСЕК м. Луганська. Встановлено 10% первісно з 03.03.2014 року безстроково. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що право позивача на отримання страхових виплат внаслідок неправильного оформлення акту про нещасний випадок на виробництві, порушується, тобто порушуються його конституційне право на соціальний захист. Крім того, враховуючи, що позивачу виконати рекомендації відповідача по усуненню окремих формальних недоліків акту за формою Н-1 № 3 від 27.02.1983 року неможливо, а також той факт, що зазначені формальні недоліки документу не можуть бути перешкодою для реалізації передбаченого ст. 46 Конституції України права на соціальне забезпечення, гарантоване загальнообов'язковим державним соціальним страхування, суд доходить до висновку, що позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Лисичанську Луганської області про зобов'язання вчинити певні дії, підлягає задоволенню.

Outcome: approved