Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] (далі відповідач), [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №31 в будинку №1 по проспекту Шахтобудівельників в місті Покровську Донецької області. В обґрунтування позову зазначено, що вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності, в ній, окрім позивача, зареєстрований відповідач, який є сином позивача та який не проживає в зазначеній квартирі з 2007 року. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягає. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не зявився, надав заяву від 10.10.2018, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням; дійсність підпису відповідача в заяві від 10.10.2018 засвідчена нотаріусом Іркутського нотаріального округу Іркутської області . В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю учасників справи. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Спірне житлове приміщення квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2018, зареєстровано в реєстрі №890 (а.с.7-9). За Довідкою Покровської міської ради від 28.08.2018 за вказаною адресою, окрім позивача, зареєстрований [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до Акту про непроживання КУ ПККСН від 29.05.2017 за підписом інспектора Покровського ККСН та чотирьох свідків-сусідів відповідач не проживає в зазначеній квартирі з 2007 року (а.с.11). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем визнається позов та не надано доказів на підтвердження поважності причини, за якою він не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved