Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача ДП «Електровозобудівний завод» про стягнення заборгованості по зарплаті. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2020 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у позовній заяві посилався на те, що з 05 серпня 1993 року по 23 жовтня 2019 року він перебував у трудових відносинах з ДП «ДЕВЗ». 23 жовтня 2019 року його було звільнено на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Нарахована та невиплачена заробітна плата у відповідача перед [PERSON] станом на 20 липня 2020 року за період з 01 грудня 2017 року по 23 жовтня 2019 року становить 46 074 гривні 92 коп. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі, у розмірі 46 074 гривень 92 коп. Відповідачеві ДП «ДЕВЗ» у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу від 03 серпня 1993 року позивача 05 серпня 1993 року було призначено на посаду інженера-конструктора до відділу головного механіка ДЕВЗ, яке згодом було перетворено в ДП «ДЕВЗ» (а.с. 5-6). На підставі наказу № 108 від 23 жовтня 2019 року трудовий договір між [PERSON] і ДП «ДЕВЗ» було припинено на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 6). Згідно з довідкою № 442 від 20 липня 2020 року, заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем станом на 20 липня 2020 року становить 46 074 гривні 92 коп., з яких за: грудень 2017 року - 4 001 гривня 81 коп., лютий 2018 року - 4 657 гривень 97 коп., липень 2018 року - 4 164 гривні 63 коп., квітень 2019 року - 5 940 гривень 75 коп., травень 2019 року - 4 840 гривень 35 коп., червень 2019 року - 5 061 гривень 39 коп., липень 2019 року - 4 293 гривні 22 коп., серпень 2019 року - 5 060 гривень 94 коп., вересень 2019 року - 3 446 гривень 89 коп., жовтень 2019 року - 4 606 гривень 97 коп. (а.с. 7). Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частинами 1, 2 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з довідкою № 442 від 20 липня 2020 року, заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем станом на 20 липня 2020 року становить 46 074 гривні 92 коп. (а.с. 7), яка підлягає стягненню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, у розмірі 46 074 гривень 92 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Судом не приймається до уваги примітка, яка міститься у зазначеній довідці про те, що заборгованість з грудня 2017 року по жовтень 2019 року стягується Новокодоцьким ВДВС у м. Дніпрі, оскільки до матеріалів справи жодною зі сторін не надано з цього приводу будь-яких доказів. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подачу позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою, становить 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір задоволених позовних вимог становить 46 074 гривні 92 коп. 1% ціни позову становить 460 гривень 74 коп. (46 074 гривень 92 коп. / 100% = 460 гривень 74 коп.), що є менше від визначеного ЗУ «Про судовий збір» мінімального розміру судового збору, тому підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. З урахуванням того, що позивач при подачі позову була звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved