Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] 30.11.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що з відповідачем по справі [PERSON] перебували у зареєстрованому 03.08.1997 року шлюбі, який розірвано згідно рішення Тиврівського районного суду від 16.09.2013 року. Повідомила, що від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Пояснила, що після розірвання шлюбу відповідач приймав участь в утриманні дітей, а близько року він матеріально не допомагає їй утримувати дітей. Ій одній матеріально важко утримувати дітей, тому що їм потрібно купувати продукти харчування, гігієни та одяг, а також інші необхідні речі, на даний час вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. Вказала, що за станом здоровя діти та відповідач здорові. Зазначила, що відповідач працює провідником пасажирських вагонів, де щомісяця отримує заробітну плату. Посилаючись на те, що відповідач ніяким чином не приймає участі у вихованні дітей, не надає їй матеріальної допомоги, має дохід, просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. При цьому, позивач [PERSON] попередньо подала до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність, у якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації згідно адресної довідки (а.с.13), вдруге не зявився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить наступного. Відповідно до вимог ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, з копій свідоцтв про народження серії І-АМ №098187 (а.с.4) та серії І-АМ №018423 (а.с.5) вбачається, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на утримання яких позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача. Згідно довідки виконавчого комітету Строїнецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 15.11.2017 року №700 (а.с.7) позивач наразі проживає в [INFO] 50-річчя Жовтня[ADDRESS], разом із неповнолітніми дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її утриманні. З витребуваної судом за клопотанням позивача довідки ВЧ-2 ст.Жмеринка від 28.03.2017 року №639 (а.с.43) вбачається, що середній розмір заробітної плати відповідача [PERSON] багатократно перевищує прожитковий мінімум працездатних осіб. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. На підставі наведених доказів в судовому засіданні встановлено наявність визначених матеріальним законом зобов'язань відповідача [PERSON] щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям: [PERSON] та [PERSON], вказане позивачем невиконання яких у добровільному порядку відповідачем ні в який спосіб не спростовано. Факт наявності у відповідача [PERSON] постійного місця роботи та регулярного отримання ним грошового забезпечення передбачає можливість визначення розміру аліментів в частці від заробітку. За таких обставин вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своїх неповнолітніх дітей, надто з огляду на відсутність будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб. Надаючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у заявленому розмірі 1/3 частини його заробітку, що на думку суду перебуваючи в допустимих межех застереженого законом максимального розміру відрахувань із заробітку боржника не обмежуватиме прав відповідача, а також забезпечуватиме надання останнім достатнього утримання неповнолітнім дітям. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру на час пред'явлення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved