Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

[PERSON] 07 травня 2015 року звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», [PERSON], в якому просить суд зняти арешт та заборону здійснювати відчуження рухомого майна транспортного засобу автомобіля марки «Toyota», сірого кольору, 2004 року випуску, модель «LANDCRUISER», номер шасі (кузова, рами) JTEHT05J142051069, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON], в РЕВ І-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВНС № 055324 від 04 вересня 2007 року, накладений постановою [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 01 липня 2014 року, та скасування розшуку вказаного транспортного засобу, накладеного постановою [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 17 липня 2014 року в рамках виконавчого провадження ВП № 43831035 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1250/10, виданого 22 вересня 2010 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» грошової суми у розмірі 807810 гривень 82 копійки. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги, розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у жодне судове засідання не зявився, про час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Представники третіх осіб ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та [PERSON] у жодне судове засідання не зявилися, про час та місце проведення судових засідань повідомлялися належним чином, про поважність причин відсутності не повідомили, заперечень на позовну заяву не надали. Відповідно до ст. ст.\~224,\~225 ЦПК України,\~за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду міста Одеси по цивільній справі № 2-1250/10 від 18 травня 2010 року позовні вимоги ВАТ ВТБ Банк в особі відділення «Одеська регіональна дирекція» Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 20.00.000073 від 08 серпня 2008 року в сумі 807810 гривень 82 копійки, яка складається з: неповернутого кредиту у сумі 92894 долара 81 цента США, що за курсом НБУ станом на 03.06.2009 року еквівалентно 706929 гривень 50 копійок, процентів за користування кредитом у сумі 6426 доларів 98 центів США, що за курсом НБУ еквівалентно 48909 гривень 32 копійки, прострочених платежів у сумі 3455 гривень 59 копійок. 22 вересня 2010 року на вимогу стягувача, Київським районним судом міста Одеси видані виконавчі листи № 2-1250/10, які стягувач надав для виконання до [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. У звязку з невиконанням [PERSON] рішення Київського районного суду міста Одеси від 18 травня 2010 року, 01 липня 2014 року заступником начальника [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП № 43831035 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1250/10, виданого 22 вересня 2010 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» грошової суми у розмірі 807810 гривень 82 копійки, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою накладено арешт на все рахоме майно, що належить [PERSON], та оголошено заборону його відчуження. 17 липня 2014 року заступником начальника [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП № 43831035 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1250/10, виданого 22 вересня 2010 року Київським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» грошової суми у розмірі 807810 гривень 82 копійки, винесено постанову про розшук майна боржника, згідно з якою оголошено розшук автомобілів: марки «Saab», 1981 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; марки «Opel Оmega», 1989 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; марки «Toyota LANDCRUISER», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; марки «Dodg Nitro», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; марки «Тoyota Sequoia», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 05 березня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на транспортний засіб легковий універсал марки «Toyota», сірого кольору, 2004 року випуску, модель «LANDCRUISER», номер шасі (кузова, рами) JTEHT05J142051069, реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВНС № 055324, дата реєстрації 04 вересня 2007 року у РЕВ І-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області, застосувавши для врегулювання відносин між [PERSON] та [PERSON] з приводу укладення 11 серпня 2008 року договору щодо автомобіля правила із договору купівлі-продажу. Звільнено з-під арешту вказаний автомобіль, накладений постановою [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 06.11.2009 року та постановою про накладення арешту на майно боржника та заборони на його відчуження, виданої [PERSON] Київським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.04.2011 року. Вказане рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 05 березня 2013 року набрало законної сили 29 березня 2013 року. У звязку з винесенням заступником начальника [PERSON] Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження ВП № 43831035 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1250/10, виданого 22 вересня 2010 року Київським районним судом міста Одеси, постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01 липня 2014 року та про розшук майна боржника від 17 липня 2014 року, після набрання законної сили рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 05 березня 2013 року, [PERSON] позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на вказаний автомобіль. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Статтею 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~зі ст. 319 ЦК України,\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та\~ст. 321 ЦК України,\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Відповідно до ч. 5\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»,\~у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч.1\~ст. 3 ЦК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що [PERSON] набув за рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 05 березня 2013 року право власності на автомобіль марки «Toyota LANDCRUISER», 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved