Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] 23 жовтня 2015 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що його баба [PERSON] 11 травня 2004 року залишила на його ім'я заповіт на все майно, що належить їй на праві власності. Вона після смерті 09 червня 2001 року свого чоловіка [PERSON] фактично прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки серія № 229, розташованої на території Кудряшівської сільської ради, але право власності не оформила. Після смерті баби 03 лютого 2009 року, він вважав, що прийняв спадщину, але коли звернувся до нотаріуса, той 16 вересня 2015 року відмовив йому у видачі свідоцтва про право власності у звязку з тим, що [PERSON] не оформила своїх спадкових прав на земельну ділянку після смерті свого чоловіка, тому просить задовольнити свої вимоги. Поновити йому строк звернення до суду та визнати за ним право власності на цю ділянку за заповітом та законом. Під час підготовчого судового засідання позивач підтримав свої вимоги. В. о. Кудряшівського сільського голови [PERSON] у заяві на ім'я суду вимоги позивача підтримала та просить справу розглянути зі її відсутності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 цього Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п. 23 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. Докази, які надані до справи, свідчать про наступне. [PERSON], який помер 09 червня 2001 року, та [PERSON], яка померла 03 лютого 2009 року, є подружжям. [PERSON] відповідно до державного акту є власником земельної ділянки № 229 площею 5.9460 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кудряшівсьеої сільської ради. Після смерті чоловіка дружина, яка проживала разом з ним, фактично прийняла спадщину, але своїх спадкових прав на земельну ділянку не оформила. Ще 11 травня 2004 року вона склала заповіт, відповідно до якого [PERSON] заповіла все своє майно позивачу. Він у свою чергу після смерті баби шляхом подачі заяви прийняв спадщину у вигляді земельної ділянки та грошових вкладів, що належали їй. Постановою державного нотаріуса [PERSON] від 16 вересня 2015 року позивачу було відмовлено у отримання свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на земельну ділянку № 229 вказаною площею у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї, тому вимоги позивача про визнання право власності на земельну ділянку є такими, що заслуговують на увагу, а вимоги про поновлення строку звернення о суду є зайвими та у їх задоволенню необхідно відмовити.

Outcome: partial