Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» (далі - третя особа, ТОВ «ТРК «112-ТВ»), в якому просить суд: - визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , поширену 14.02.2018 року в Оболонському районному суді м. Києва [PERSON] під час надання ним показань в якості свідка у кримінальній справі № 756/4855/17 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 437 КК України, наступну інформацію про [PERSON] : - «И представителем украинской элиты было предложено на вторичном рынке произвести скупку этих облигаций для того, чтобы после объявления о покупке Россией облигаций, они бы подлетели в цене, и тем самым у них бы образовалась личная прибыль, которой они бы смогли распоряжаться в своих интересах»; - «…основным переговорщиком с украинской стороны был [PERSON] , сын Президента страны»; - «Я не просто подтверждаю, я как раз утверждаю, что это был именно подкуп, абсолютно впрямую. …была задача поставлена финансово заинтересовать представителей семьи [PERSON] »; - «Вся суть этой сделки заключалась в том, чтобы не впрямую передать государственные бюджетные деньги Российской Федерации или Украины, а дать возможность конкретным физическим лицам, в данном случае сыну Президента [PERSON] , обогатиться с помощью операции на ценном, на фондовом рынке.»; - визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , поширену [INFO] в прямому ефірі телевізійного каналу « 112 Україна » в програмі «Вечірній прайм» [PERSON] наступну інформацію, яка стосується [PERSON] : «…он был бенефициаром сделки»; - зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] , шляхом повідомлення в прямому ефірі телевізійного каналу «112 Україна» (ТОВ «Телерадіокомпанія «112-ТВ») в програмі «Вечірній прайм» про ухвалене у даній справі рішення та зачитування його резолютивної частини, не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили; - судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що поширення інформації відбулося шляхом її повідомлення під час допиту свідка у відкритому судовому засіданні, а також під час інтерв`ю на телеканалі «112 Україна», а відтак інформацію було поширено серед широкого кола осіб (учасників судового процесу, журналістів та інших громадян); поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки позивач ніколи не приймав участь у переговорах та не вів будь-яких переговорів від України та від власного імені із представниками Російської Федерації або будь-якими високопосадовцями Російської Федерації щодо продажу Російській Федерації українських облігацій; позивач ніколи не отримував 1 мільярд доларів в якості підкупу за відмову Президента України [PERSON] підписати Угоду про асоціацію України з Європейським Союзом; поширена недостовірна інформація щодо позивача створює негативну соціальну оцінку позивача в очах оточуючих, а отже порушено право позивача на повагу до гідності, честі та ділової репутації. В якості правових підстав позову позивач посилається на ст. ст. 3, 32, 34, 55, 62, 68 Конституції України та ст. ст. 16, 200, 277 ЦК України. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2018 року, справі присвоєно єдиний унікальний номер № 757/12151/18-ц та розподілено головуючому судді Кирилюк (Григоренко) І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.04.2018 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі № 757/12151/18-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ» про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, підготовче засідання по справі призначено на 06.08.2018 року. 02.08.2018 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи стенограми відеозапису судового засідання від 14.02.2018 року в Оболонському районному суді м. Києва в частині допиту [PERSON] в якості свідка та стенограми відеозапису інтерв`ю з [PERSON] на телеканалі «112 Україна». Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.08.2018 року, у зв`язку із неявкою представника відповідача, відповідно до п. 3 ст. 198 ЦПК України, розгляд справи в підготовчому засіданні було відкладено до 04.09.2018 року. 30.08.2018 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії технічного запису судового засідання в Оболонському районному суд м. Києва від 14.02.2018 року у справі № 1-кп/756/237/18 та журналу судового засідання від 14.02.2018 року у справі № 1-кп/756/237/18. 03.09.2018 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування у Генеральної прокуратури України інформації про наявність або відсутність будь-яких кримінальних проваджень, повідомлень про підозру, обвинувальних актів та обвинувальних вироків стосовно факту отримання [PERSON] будь-яких грошових коштів у якості підкупу. 04.09.2018 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі № 756/4855/17 за обвинуваченням [PERSON] у чиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 437 КК України. 04.09.2018 року справу було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному та призначено на 08.10.2018 року. 08.10.2018 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа Генеральної прокуратури України (вих. № 23/2-32140-18 від 29.08.2018 року). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.10.2018 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, - задоволено; провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішенням у кримінальній справі № 756/4855/17 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437 КК України; зобов`язано сторони повідомити Печерський районний суд м. Києва про настання події, що зумовила зупинення провадження у даній справі та надати належним чином засвідчену копію судового рішення у кримінальній справі № 756/4855/17 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437 КК України, що набрало законної сили. Постановою Київського апеляційного суду від 10.01.2019 року у справі № 757/12151/18-ц ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 08.10.2018 року скасовано; справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Підготовче засідання по справі призначено на 17.04.2019 року. 17.04.2019 року справу було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному та призначено на 18.11.2019 року. В судовому засіданні 18.11.2019 року представник відповідача завив клопотання про відкладення розгляду справи через неявку відповідача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «112-ТВ», про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації та справу призначено до судового розгляду по суті на 10.03.2020 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2020 року, відповідно до ч. 2 ст. 240 ЦПК України, в судовому засіданні оголошено перерву до 22.04.2020 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року, у зв`язку із задоволенням клопотання представника відповідача, відповідно до ст.. 223 ЦПК України, розгляд справи в судовому засіданні було відкладено на 17.08.2020 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували та просили в позові відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні в задоволені позову просила відмовити. Вислухавши вступне слово представника позивача, відповідача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що Оболонським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження № 756/4855/17 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437 КК України. В судовому засіданні 14.02.2018 року у кримінальному провадженні № 756/4855/17 був допитаний в якості свідка [PERSON] . В ході допиту на запитання прокурора [PERSON] свідок [PERSON] надав такі відповіді: - «Там была найдена в итоге схема, которая, насколько я понимаю, была выработана как раз к сентябрю месяцу. Очень нестандартная схема, с точки зрения порядка оказания финансовой помощи, потому что до этого Россия с Украиной всегда оперировала либо долговыми механизмами, выдавая кредиты межгосударственные, либо с помощью цены на газ, привязывая тем самым Украину к России. В данном случае была схема, связанная с государственными облигациями, еврооблигациями украинскими, там была схема, построенная на инсайдерской торговле акциями, то есть Россия обязалась купить определенное количество Государственных облигаций Украины. Первый транш был запланирован в размере 3-х миллиардов, не помню сейчас долларов или евро, по-моему в евро, потому что в евро номинированы. В общей сложности объём финансирования должен был составить 15 миллиардов. И представителем украинской элиты было предложено на вторичном рынке произвести скупку этих облигаций для того, чтобы после объявления о покупке Россией облигаций они бы подлетели в цене этим самым у них бы, образовалась личная прибыль, которой бы они могли распоряжаться в своих интересах»; - «Насколько мне известно, основным переговорщиком с украинской стороны был [PERSON] , сын Президента страны. И эта информация была доступна ряду сотрудников администрации, тогда Президента Украины, который я так понимаю еще и в личном качестве участвовали в этом процессе»; - «Я не просто подтверждаю, я как раз утверждаю, что это был именно подкуп, абсолютно впрямую. И мне говорили мои знакомые, работающие в органах правительства Российской Федерации, конкретно на вице-премьера [PERSON] , что в этом была поставлена задача, что была задача поставлена финансово заинтересовать представителей семьи [PERSON] . Потому что в Российской Федерации была точка зрения, что Украиной управляет некий конгломерат, людей, которые могут друг с другом быть связаны не юридически, а именно семейными связями, поэтому необходимо было именно создать условия для того, чтобы члены этой семьи могли бы извлечь прибыль. Уважаемой защите могу сказать, что непосредственно прибыли в деле продажи облигаций получает не страна Украина, а инвесторы, которые покупает облигации. Облигации - это ценная бумага, которая как раз предназначена для извлечения прибыли инвесторам. Украина тем самым на себя берет обязательство погасить эти облигации, при чем с процентами, то есть с точки зрения количества денег, которые получает Украина - это отрицательное количество денег, ну и любая другая страна мира, она покупает время тем самым»; - «Я Вам подарю учебник экономики, там все на эту тему написано. Так или иначе это классическая инсайдерская сделка, которая была запланирована. Вся суть этой сделки заключалась в том, чтобы не впрямую передавать государственные бюджетные деньги Российской Федерации или Украины, а дать возможность конкретным физическим лицам, в данном случае сыну Президента [PERSON] , обогатиться с помощью операции на ценном, на фондовом рынке. В обеспечении этого, то, что звучало, в России как минимум участвовал один крупный инвестиционный фонд, это фонд Темполтон ». Також [INFO] під час інтерв`ю в прямому ефірі на телеканалі « 112 Україна » в програмі «Вечірній прайм», яка транслювалась о 22 год. 11 хв., [PERSON] на запитання журналіста: «Пресс секретар [PERSON] [PERSON] в своєму фейсбуці написав, що буде подавати на Вас в суд, зараз процитую мовою оригіналу: «Среди прочего, откровенной ложью являются заявления [PERSON] о том, что якобы в 2013 году [PERSON] вел переговоры с руководством Российской Федерации о продаже украинских облигаций внешнего займа, и после этого якобы получил 1 миллиард долларов в качестве подкупа за отказ Президента Украины [PERSON] подписать соглашения об ассоциации с ЕС». Будуть подавати в суд з метою… до кримінальної відповідальності Вас …» відповів: «Я не заявлял кстати о том, что он вел переговоры. Я сказал, что он был бенефициаром этой сделки. Так что это они уже сами додумали и разоблачили себя в том, что они в переговорах участвовали, потому что я этого не говорил. Но так или иначе я очень доволен, потому что, если они собираются подавать в суд, значит мы наконец-то разберемся, куда же пошли эти соответственно деньги…». 06.08.2018 року та 21.08.2018 року адвокат АО «Авер Лєкс» Просянюк О.В., яка діяла в інтересах [PERSON] , зверталася до Генеральної прокуратори України із адвокатськими запитами (вих. № 1368 від 06.08.2018 року та вих. № 1546 від 21.08.2018 року), в яких просила надати інформацію про наявність або відсутність будь-яких кримінальних проваджень, рішень, повідомлень про підозру, обвинувальних актів та/або обвинувальних вироків стосовно факту отримання [PERSON] будь-яких грошових коштів у якості підкупу. Листом (вих. № 23/2-32140-18 від 28.09.2018 року) Генеральна прокуратура України повідомила, що досудове розслідування у кримінальних провадженнях за фактом одержання [PERSON] грошових коштів в якості підкупу не здійснюється. 10.07.2018 року АО «Авер Лєкс», яке на підставі договору про надання правової допомоги № 50/02/14 від 23.06.2014 року надавало правову допомогу [PERSON] , звернулось до ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» із заявою про проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, поставивши на вирішення експертизи такі питання: 1. Чи містить інформація, повідомлена [PERSON] під час допиту 14.02.2018 року та інтерв`ю телеканалам «112 Україна» та «News One» відомості негативного характеру відносно [PERSON] .? 2. Якщо наявна негативна інформація щодо [PERSON] , то в якій формі її виражено: твердження чи оціночне судження? За результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» було складено висновок № 68/18 від 03.08.2018 року, в якому зазначено, що висловлювання, наявні у фрагментах текстів, містять інформацію негативного характеру щодо особи [PERSON] ; висловлювання, наявні у текстах допиту свідка [PERSON] під час розгляду кримінальної справи в Оболонському суді м. Києва 14.02.2018 року, та інтерв`ю телеканалам «112 Україна» та «News One» 14.02.2018 року (за стенограмами, наданими замовником експертизи) викладено у формі фактичних тверджень. Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін по даній справі, суд виходить з наступного. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. В силу ст. ст. 21, 28 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст. 297 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Статтею 299 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ч. 1 ст. 200 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про інформацію»). За приписами ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Згідно із роз`ясненнями, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Таким чином в справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи дослідженню підлягає наявність юридичного складу правопорушення, а саме: 1) факту поширення інформації; 2) чи стосується поширена інформація позивача; 3) чи поширена інформація є недостовірною; 4) чи завдає поширена інформація шкоди особистим немайновим благам позивача. Згідно із п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У такому ж порядку не можуть розглядатися наукові спори, тобто вимоги про спростування інформації наукового характеру. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Якщо ж недостовірну інформацію було поширено в ході розгляду іншої справи зазначеними вище учасниками процесу відносно інших осіб, які не були учасниками процесу, то ці особи, якщо вони вважають, що така інформація порушує їх особисті немайнові права, вправі звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку, передбаченому процесуальними кодексами. Отже суд досліджує матеріали справи на предмет наявності юридичного складу правопорушення. Як зазначалось вище, Оболонським районним судом м. Києва розглядається кримінальне провадження № 756/4855/17 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 437 КК України. В судовому засіданні 14.02.2018 року у кримінальному провадженні № 756/4855/17 був допитаний в якості свідка [PERSON] . В ході допиту на запитання прокурора [PERSON] свідок [PERSON] надав такі відповіді: - «Там была найдена в итоге схема, которая, насколько я понимаю, была выработана как раз к сентябрю месяцу. Очень нестандартная схема, с точки зрения порядка оказания финансовой помощи, потому что до этого Россия с Украиной всегда оперировала либо долговыми механизмами, выдавая кредиты межгосударственные, либо с помощью цены на газ, привязывая тем самым Украину к России. В данном случае была схема, связанная с государственными облигациями, еврооблигациями украинскими, там была схема, построенная на инсайдерской торговле акциями, то есть Россия обязалась купить определенное количество Государственных облигаций Украины. Первый транш был запланирован в размере 3-х миллиардов, не помню сейчас Долларов или Евро , по-моему в Евро , потому что в Евро номинированы. В общей сложности объём финансирования должен был составить 15 миллиардов. И представителем украинской элиты было предложено на вторичном рынке произвести скупку этих облигаций для того, чтобы после объявления о покупке Россией облигаций они бы подлетели в цене этим самым у них бы, образовалась личная прибыль, которой бы они могли распоряжаться в своих интересах»; - «Насколько мне известно, основным переговорщиком с украинской стороны был [PERSON] , сын Президента страны. И эта информация была доступна ряду сотрудников администрации, тогда Президента Украины, который я так понимаю еще и в личном качестве участвовали в этом процессе»; - «Я не просто подтверждаю, я как раз утверждаю, что это был именно подкуп, абсолютно впрямую. И мне говорили мои знакомые, работающие в органах правительства Российской Федерации, конкретно на вице-премьера [PERSON] , что в этом была поставлена задача, что была задача поставлена финансово заинтересовать представителей семьи [PERSON] . Потому что в Российской Федерации была точка зрения, что Украиной управляет некий конгломерат, людей, которые могут друг с другом быть связаны не юридически, а именно семейными связями, поэтому необходимо было именно создать условия, для того, чтобы члены этой семьи могли бы извлечь прибыль. Уважаемой защите могу сказать, что непосредственно прибыли в деле продажи облигаций получает не страна Украина, а инвесторы, которые покупает облигации. Облигации - это ценная бумага, которая как раз предназначена для извлечения прибыли инвесторам. Украина тем самым на себя берет обязательство погасить эти облигации, при чем с процентами, то есть с точки зрения количества денег, которые получает Украина - это отрицательное количество денег, ну и любая другая страна мира, она покупает время тем самым»; - «Я Вам подарю учебник экономики там все на эту тему написано. Так или иначе это классическая инсайдерская сделка, которая была запланирована. Вся суть этой сделки заключалась в том, чтобы не впрямую передавать государственные бюджетные деньги Российской Федерации или Украины, а дать возможность конкретным физическим лицам, в данном случае сыну Президента [PERSON] , обогатиться с помощью операции на ценном, на фондовом рынке. В обеспечении этого, то, что звучало, в России как минимум участвовал один крупный инвестиционный фонд, это фонд Темполтон ». Також [INFO] під час інтерв`ю в прямому ефірі на телеканалі « 112 Україна » в програмі «Вечірній прайм», яка транслювалась о 22 год. 11 хв., [PERSON] на запитання журналіста: «Пресс секретар [PERSON] [PERSON] в своєму фейсбуці написав, що буде подавати на Вас в суд, зараз процитую мовою оригіналу: «Среди прочего, откровенной ложью являются заявления [PERSON] о том, что якобы в 2013 году [PERSON] вел переговоры с руководством Российской Федерации о продаже украинских облигаций внешнего займа, и после этого якобы получил 1 миллиард долларов в качестве подкупа за отказ Президента Украины [PERSON] подписать соглашения об ассоциации с ЕС». Будуть подавати в суд з метою… до кримінальної відповідальності Вас …» відповів: «Я не заявлял кстати о том, что он вел переговоры. Я сказал, что он был бенефициаром этой сделки. Так что это они уже сами додумали и разоблачили себя в том, что они в переговорах участвовали, потому что я этого не говорил. Но так или иначе я очень доволен, потому что, если они собираются подавать в суд, значит мы наконец-то разберемся, куда же пошли эти соответственно деньги…». Таким чином, в даному випадку має місце доведення інформації невизначеному колу осіб шляхом передання по телебаченню, а також повідомлення в іншій формі хоча б одній особі (виступ у судовому засіданні), а отже можна констатувати факт поширення спірної інформації. При цьому, відповідач як під час інтерв`ю в прямому ефірі на телеканалі « 112 Україна » в програмі «Вечірній прайм», так і під час допиту в судовому засіданні по справі № 756/4855/17 говорив саме про позивача. Позивач не є учасником у кримінальній справі № 756/4855/17, а отже інформація щодо позивача, отримана в ході допиту свідка [PERSON] , не буде оцінюватись судом при ухвалені вироку по справі. За вказаних обставин позивач наділений правом звертатися до суду за захистом своїх немайновий прав, про що прямо вказано в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). У пункті 18 вказаної постанови зазначено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. За приписами п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. 10.07.2018 року АО «Авер Лєкс», яке надає правову допомогу позивачу, звернулось до ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» із заявою про проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, поставивши на вирішення експертизи такі питання: 1. Чи містить інформація, повідомлена [PERSON] під час допиту 14.02.2018 року та інтерв`ю телеканалам «112 Україна» та «News One» відомості негативного характеру відносно [PERSON] .? 2. Якщо наявна негативна інформація щодо [PERSON] , то в якій формі її виражено: твердження чи оціночне судження? За результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» було складено висновок № 68/18 від 03.08.2018 року, в якому зазначено, що висловлювання, наявні у фрагментах текстів, містять інформацію негативного характеру щодо особи [PERSON] ; висловлювання, наявні у текстах допиту свідка [PERSON] під час розгляду кримінальної справи в Оболонському суді м. Києва 14.02.2018 року, та інтерв`ю телеканалам «112 Україна» та «News One» [INFO] (за стенограмами, наданими замовником експертизи) викладено у формі фактичних тверджень. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч. 1 ст. 106 ЦПК України). На підставі викладеного суд вважає, що поширена відповідачем інформація є фактичним твердженням, а не оціночним судженням. Також в якості доказу того факту, що поширена відповідачем інформація є недостовірною, представником позивача було надано лист Генеральної прокуратури України (вих. № 23/2-32140-18 від 28.09.2018 року), в якому зазначено, що досудове розслідування у кримінальних провадженнях за фактом одержання [PERSON] грошових коштів в якості підкупу не здійснюється. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За приписами ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, в порушення обов`язку, встановленого ст. 81 ЦПК України, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що поширена їм інформація відповідає дійсності. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію (п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача спростувати поширену недостовірну інформацію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 114,40 грн., що підтверджується квитанцією № @2PL549368 від 06.03.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 114,40 грн. у відшкодування судових витрат.

Outcome: approved