Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

[PERSON] (далі -позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач - 1), [PERSON] (далі відповідач - 2), в якому просить визнати останніх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, розташованим по [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] є власником вказаного житлового будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 23.12.1980р. У вищевказаному будинку окрім позивача зареєстровані: сестра [PERSON] , [INFO] , племінник [PERSON] , [INFO] . Відповідачі зареєстровані в будинку по [ADDRESS] . З 2005р. відповідачі у даному будинку не проживають, ніякої участі в утриманні житла не приймають, особистих речей та речей повсякденного використання, які б належали відповідачам, у будинку не має. У 2005р. відповідачі [PERSON] , [PERSON] добровільно змінили своє місце проживання та на даний час проживають в с.Кумарі Первомайського району Миколаївської області. У житловому будинку відповідачі прописані як члени сім`ї. Враховуючи, що вказані особи понад одного року у вказаному житлі не проживають та не користуються ним без поважної причини, позивач на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України та ст. 405 ЦК України, просить визнати останніх особами, які втратили право на користування житловим будинком. Оскільки в добровільному порядку знятися з реєстрації відповідачі не бажають, позивач позбавлений можливості розпоряджатися належним йому нерухомим майном на власний розсуд. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте звернулася до суду із заявою (вх.№2957 від 19.06.2019р), в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності за станом здоров`я. Згоден на заочний розгляд справи. Крім цього, просив судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору при пред`явленні позову залишити за ним. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 18.07.2019р. та 02.10.2019р. двічі не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою місця проживання: с.Кумарі, Первомайського району Миколаївської області(рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень №563010017892, №5630100188980, вручені особисто адресату), та шляхом розміщення повідомлення про виклик до суду на веб порталі судової влади України. Відповідач про причини неявки суд не повідомила та не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 18.07.2019р. та на 02.10.2019р. двічі не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою місця проживання: с.Кумарі [ADDRESS] Первомайського району Миколаївської області (рекомендоване повідомлення про вручення поштових відправлень №5630100178925, №5630100188963, вручені особисто адресату), та шляхом\~розміщення повідомлення\~про виклик\~до суду\~ на\~веб \~порталі судової\~влади України.Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~\~ У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: -23.12.1980р. позивач [PERSON] купив у [PERSON] від імені якого по довіреності діяв [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] . Вказаний договір укладений письмово та нотаріально посвідчений 23.12.1980р., зареєстрований в реєстрі за №305 (договір купівлі-продажу від 23.12.1980р.); -відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] (будинкова книга, довідка Врадіївської селищної ради про склад сім`ї від 26.09.2019р); -відповідачі [PERSON] , [PERSON] з 2005р. за місцем\~своєї реєстрації\~не проживають,\~та не\~користуються будинком, фактично\~проживають по\~ [ADDRESS] (акт обстеження житлово-побутових умов проживання Врадіївської селищної ради від 20.02.2019р., інформаційна довідка Кумарівської сільської ради Первомайського району Миколаївської області від 16.04.2019р.). В сукупності вищевикладеного вбачається, що відповідачі з моменту реєстрації місця проживання без поважних причин більше одного року не користуються житловим будинком позивача та відсутні там, не сплачують комунальні послуги, що, в свою чергу, свідчить про втрату ними інтересу щодо права на користування цим житлом. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла, охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Водночас, ст. 41 Конституції України визначено, що закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16,386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 379, 380 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема житло-житловий будинок. Положення ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України передбачають право власника використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України, право члена сім`ї власника будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним з ним проживанням у цьому будинку. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Таким чином порушене право власника житла підлягає захисту шляхом визнання відповідача такою особою, що втратила право на користування цим житлом, що дасть можливість власнику житлового будинку зняти його з реєстрації місця проживання, в порядку визначеному Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи вимоги\~ст. 141 ЦПК України, думку позивача, судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Outcome: approved