Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

[PERSON] , 14.02.2019р. звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 18.10.2011р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №127, у шлюбі мають дитину [PERSON] , [INFO] , що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб, сімейні цінності та обов`язки, у зв`язку з чим у них часто виникали суперечки та сварки, як наслідок з квітня 2016 року проживають окремо, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконаний, що втратив до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить його інтересам. Просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 11.03.2019р. провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивач в суді вимоги підтримав покликаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього пояснив, що з квітня 2016 року з відповідачкою проживають окремо, з цього часу припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, що причиною розпаду сім`ї є постійні сварки через дрібниці. Просить позов задовольнити. [PERSON] , яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася, відзиву не надіслала, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив у суді позивач (а.с. 26-27, 30-31). Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень позивача в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 18.10.2011р. шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №127, у шлюбі мають дитину [PERSON] , [INFO] , сторони з квітня 2016 року проживають окремо, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач в суді настоює на розірванні шлюбу, заперечує можливість примирення, поновлювати сімейні стосунки не бажає. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved