Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2017 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, в якому, після уточнення позовних вимог, пов?язаних з тим, що відповідач по справі змінила своє прізвище з «[PERSON]» та «[PERSON]», просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку по вказаній квартирі. Позивач мотивує вимоги наступним. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Бежаном А.В., реєстр. № 1831. В даній квартирі наразі зареєстрована відповідач 15.09.2010 року як піднаймач, але не проживає з 2010 року. При цьому, відповідач, залишаючись зареєстрованою по вказаній жилплощі, створює для позивачки перешкоди в користуванні своєю власністю, так як позивач вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Провадження у справі відкрито 04 липня 2017 року. Відповідно до Закону України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII Цивільний - процесуальний Кодекс викладено у новій редакції, який набрав чинності з 15.12.2017 року. Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судове засідання представник позивача не з?явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Відповідач у судове засідання не з?явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, про поважність причин не явки суд не повідомила. Суд, враховуючи відсутність відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином про дату судового засідання, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Бежаном А.В., реєстр. № 1831. Відповідно до довідки №831 про склад сім?ї та прописку, на вказаній житловій площі зареєстрована також як піднаймач з 15.09.2010 року [PERSON] Відповідно до наданої суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, остання змінила 05.08.20014 року прізвище на [PERSON], зареєстрована у [ADDRESS] з 15.09.2010 року. [PERSON] не мешкає в квартирі позивачки, що підтверджується актом, складеним сусідами позивачки (підписи яких засвідчені представником КП «ЖКС «Порто-Франківський»), від 02.07.2018 року. Будь-які особисті речі відповідача відсутні в квартирі позивачки. При цьому, [PERSON], яка не проживає у вказаній квартирі, залишаючись зареєстрованою по вказаній житловій площі, створює для позивачки перешкоди в користуванні своєю власністю, так як вона вимушена нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Суд встановив, що реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивачки, створює перешкоди у користуванні останньою своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України. Таким чином, оскільки відповідач на момент звернення позивачки до суду та станом на теперішній час у спірній квартирі не проживає, однак залишаючись там зареєстрованою, створює для позивача перешкоди у користуванні своєю квартирою, суд доходить висновку, що [PERSON] має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та знята з реєстраційного обліку по даній квартирі.

Outcome: approved