Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи вимоги тим , що позивач [PERSON] є єдиним власником житлової квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між позивачем [PERSON] та [PERSON] Зазначене помешкання [PERSON] придбав в 2006р. у відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі цивільного правочину. Не дивлячись на те, що з моменту продажу квартири [PERSON] відповідач [PERSON] припинила фактичне проживання в ній, вона не знялася з реєстрації місця проживання і станом на сьогоднішній день лишається зареєстрованою за вказаною адресою. Така обставина створює позивачу [PERSON] значні перешкоди у реалізації його права власності щодо цього помешкання, у звязку з чим він не має змоги повноцінно користуватися своїм житлом. У будь-яких витратах, повязаних з утриманням житла, відповідачка з очевидних причин участі не бере. При цьому, вартість комунальних послуг нараховується позивачу [PERSON] з урахуванням проживання відповідача [PERSON], що є несправедливим і не відповідає дійсності. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає із позивачем [PERSON] і не веде спільного господарства протягом строку, який значно перевищує один рік, позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що [PERSON] є єдиним власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], проте відповідач [PERSON] після продажу спірної квартири не знялася з реєстраційного обліку і наразі значиться зареєстрованою у ній, чим порушує права позивача [PERSON], як власника квартири. Оскільки відповідач [PERSON] немає ніякого відношення до вказаної квартири, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Крім того, додатково пояснив, що при спілкуванні з відповідачем, йому стало відомо, що мати відповідача, яка заявляла про визнання договору купівлі продажу недійсним, померла. Відповідач, після смерті своєї матері навіть не вступила у спадщину, тобто фактично претензій до цієї квартири [PERSON] не має. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, просив розглянути справу за наявними в матеріалах справи документами, додаткових пояснень не надав. Представник заінтересованої особи Сєвєродонецького МВ УДМС України у Луганскій області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 319 , 321 , 379 , 391 ЦК України , власник володіє , користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок , квартира , інше жиле приміщення , призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК України , громадяни , які мають у приватній власності будинок (частину будинку) , квартиру , користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. При цьому відповідно до ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири серії ВЕТ№423699, посвідченого 06.08.2007р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON], за реєстр №2364, [PERSON], передав, а [PERSON] прийняв у власність квартиру №81 в будинку № 11 по шосе Будівельників в місті Сєвєродонецьку Луганської області. Право власності за [PERSON] зареєстровано від 29.03.2011р., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. Відповідно до копії довідки КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» №1428 від 05.05.2016р., [PERSON],[INFO] мешкає за адресою: [ADDRESS], власник за даною адресою не зареєстрований, за вказаною адресою зареєстрована одна особа, [PERSON], 1960р.н. Відповідно до довідки наданої УДМСУ у Луганській області від 20.04.2016р., за відомостями адресно-довідкового підрозділу, [PERSON], 04.11.1960р.н. з 26.06.1986р. значиться зареєстрованою за адресою: [INFO]. Згідно копії акту КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 10.03.2016р. за адресою: [ADDRESS] власником є [PERSON], який мешкає за вказаною адресою без реєстрації місяця проживання з 2007р. по теперішній час, крім вказаної особи з 2007р. в квартирі ніхто не мешкає. Таким чином , у судовому засіданні було встановлено , що позивач [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири від 06.08.2007р. набув у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. За даною адресою залишилась зареєстрованою колишня власниця квартири відповідач [PERSON]. Оскільки у відповідності до чинного законодавства України припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла має похідним втрату права користування даним житловим приміщенням колишнього власника житла, а також членів його сімї, у яких право користування є похідним від власника та припиняється разом з припиненням його права власності, то суд приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем [PERSON] в інтересах [PERSON] знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплата судового збору по справі в розмірі 551,20грн. документально підтверджена квитанцією в матеріалах справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved