Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 30.03.2018 року приватним нотаріусом Іванищук Ю.А. за реєстровим номером 36, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Під час укладання договору, позивачеві стало відомо, що у придбаній ним квартирі зареєстровано місце проживання відповідача, як колишнього власника квартири. [PERSON] тривалий час не проживає за місцем реєстрації, не є членом сім`ї нового власника квартири. Враховуючи викладене та існуючі обставини справи, представник позивача вважає, що права позивача як власника вказаного нерухомого майна є порушеними [PERSON] , а тому підлягають захисту. У зв`язку з цим, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.05.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 30.03.2018 року приватним нотаріусом Іванищук Ю.А. за реєстровим номером 36, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Продавцем зазначеної квартири за договором був [PERSON] , якому зазначена квартира належала на праві власності за свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, виданого [PERSON] , приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу 19.08.2013 року за реєстровим №1648. Згідно довідки №71 від 29.03.2018 року ОСББ «Св. Кирила та Мефодія 26», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 21.08.2013 року за [PERSON] визнано право користування житловим приміщенням вказаної квартири. Згідно ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи зазначене, суд вважає позов [PERSON] , поданим від імені та в інтересах [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених в ч.2 ст.405 ЦК України та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», оскільки встановлено відсутність [PERSON] понад встановлений законом строк у спірному жилому приміщенні без поважних на те причин.

Outcome: approved