Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30 червня 2015 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Вказану спадщину прийняв позивач, однак позбавлений можливості її оформити у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, а справу розглянути за його відсутності. У судове засідання сторони не з'явились. Від відповідача надійшов лист, в якому останній просив розгляд справи провести без участі його представника та не заперечував проти позову. Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 30 червня 2015 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 1 липня 2015 року серії І-СР № 255253 (а.с. 7). Згідно з довідкою Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 18 липня 2017 року № 1489 [PERSON] постійно проживав одиноко та був зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 12). Позивач є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-СР № 286473 від 16 червня 1980 року, виданого повторно (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 січня 2008 року серії ВКЕ № 085575 [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,1688 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: вул. Горького, 28, с. Скородистик, Чорнобаївський район, Черкаська обл., у [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру правочинів № 5365076 від 30 січня 2008 року набувачем земельної ділянки (реєстраційний № 010779700130) площею 0,1688 га згідно з договором купівлі-продажу від 30 січня 2008 року є [PERSON] (а.с. 10). Вартість вказаної земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 299 від 28 липня 2017 року становить 23175,31 (двадцять три тисячі сто сімдесят п'ять гривень 31 коп.) гривень (а.с. 11). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 30 червня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіт не складав, а позивач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 26 серпня 2017 року (вих. № 1098/01-16) (а.с. 19), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 17), після смерті [PERSON], подана заява про прийняття спадщини від спадкоємця - позивача (а.с. 20), та йому видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. Отже відсутність у позивача правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка входить до складу спадщини, фактично унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину і, як наслідок, призводить до порушення його права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved