Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

[PERSON] , 09.10.2019 звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа відділ «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю мотивуючи тим, що з 17.09.2015 перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON] , [INFO] , що після фактичного припинення стосунків з [PERSON] , дитина проживає разом з нею на [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні, вона займається вихованням дочки, створює їй належні умови проживання і розвитку, що відповідач вкрай рідко надає кошти на утримання [PERSON] , не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що після звернення 02.07.2019 із позовом про розірвання шлюбу, відносини з [PERSON] суттєво погіршилися, між ними втрачено взаєморозуміння та довіру, письмової згоди на проживання малолітньої дитини з нею, відповідач не надає, у зв`язку з чим виникла необхідність у визначенні місця проживання [PERSON] . Просила позов задовольнити. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні 16.07.2020 вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього пояснила, що з 17.09.2015 по 03.12.2019 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка після припинення фактичних шлюбних відносин залишилася проживати з матір`ю на [ADDRESS] , що позивачка займається вихованням дочки, створює їй належні умови проживання і розвитку, а відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, активної та систематичної участі у вихованні дочки не бере, мало з нею спілкується, не приділяє їй належної уваги і любові, що малолітня [PERSON] нерозривно пов`язана з матір`ю, бо саме вона сприяє всебічному та гармонійному розвитку дитини, створює атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки та любові, що після подання 02.07.2019 [PERSON] позову до [PERSON] про розірвання шлюбу, відносини сторін суттєво погіршилися, між ними втрачено взаєморозуміння та довіру, відповідач письмової згоди на проживання малолітньої дитини з позивачкою, не надає, у зв`язку з чим виникла необхідність у визначенні місця проживання [PERSON] . Окрім цього зазначила, що [PERSON] не чинитиме жодних перешкод для спілкування батька із дочкою і готова зі свого боку сприяти тому, щоб дитина не була позбавлена батьківського піклування. У судове засідання 19.02.2021 не з`явилася, просила про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. Відповідач у підготовчому засіданні 16.01.2020 позов визнав частково, не заперечив щодо проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з позивачкою, однак письмову згоду надати - відмовився. У судове засідання в черговий раз не з`явився, у заяві від 05.02.2020 просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 59). Представник відділу «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Данчак Т. у клопотанні №260001-вих-23268 від 18.03.2020 просила про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні спору по суті покладається на розсуд суду (а.с. 74, 80). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За положеннями ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 76). У пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 17.09.2015 по 03.12.2019 перебували у зареєстрованому шлюбі, мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5, 50-55). Малолітня [PERSON] , з 26.07.2018 значиться зареєстрованою та проживає на [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , що стверджується довідками Франківської районної адміністрації ЛМР від 26.07.2018 та ОСББ «Добра Оселя 1» №20/09/19-01 від 20.09.2019 (а.с. 14-15). Із пояснень представника позивача в суді, із відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області від 31.10.2019 убачається, що [PERSON] з сім`єю не проживає, значиться зареєстрованим на [ADDRESS] (а.с. 37). 30.09.2019, [PERSON] направлено [PERSON] заяву про надання письмової згоди щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , 2018р.н. разом з нею на [ADDRESS] (а.с. 48). Із пояснень відповідача в суді 16.01.2020, із трекінгу відправлень Укрпошта убачається, що [PERSON] заяву позивачки від 30.09.2019 отримав особисто 05.10.2019, між тим, вимоги зазначені у ній - проігнорував (а.с. 49). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №34402657, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 03.03.2015, реєстровий №1374 (а.с.6). Із змісту акта обстеження умов проживання позивачки [PERSON] від 05.02.2020, складеного спеціалістами відділу «Служба у справах дітей» Франківського району управління «Служба у справах дітей» департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради за адресою [ADDRESS] убачається, що квартира, загальною площею 64, 8 кв.м, розміщена на 10 поверсі 10 поверхового будинку та складається із 2-ох кімнат облаштованих необхідними меблями, побутовою та оргтехнікою, в помешканні наявні усі комунальні вигоди, чисто та тепло, проведено ремонт, для малолітньої [PERSON] відведена окрема кімната, є дитяче ліжечко, місце для ігор і відпочинку, створені належні умови, для всебічного розвитку дитини (а.с. 66). Згідно виписок із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.09.2019, [PERSON] 03.07.2018 уклала декларацію з сімейним лікарем КНП «2-а міська поліклініка м. Львова» [PERSON], в т.ч. і за дитину [PERSON] , мати з дитиною на «Д» обліку не перебувають, соматично здорові (а.с. 11-13). Із змісту характеристик директора ДП «Добра оселя» ТзОВ «Група ТКС» [PERSON] №20/09/19-02 від 20.09.2019, гр. [PERSON] від 02.10.2019, [PERSON] та [PERSON] від 27.09.2019 убачається, що [PERSON] за місцем проживання характеризується виключно позитивно, веде здоровий спосіб життя, скарг на неї в ДП «Добра оселя» не поступало, що позивачка належно виконує свої батьківські обов`язки щодо малолітньої [PERSON] , забезпечує необхідні умови для повноцінного виховання і розвитку дитини, опікується її здоров`ям, сприяє всебічному та гармонійному розвитку, створює атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки та любові (а.с. 16-18). Згідно довідки директора Садовської Я. №132 від 30.11.2020, малолітня [PERSON] , 2018 р.н., з 22.09.2020 і по даний час відвідує групу раннього віку закладу дошкільної освіти ясла-садок комбінованого типу №73. Дитина чиста, охайна та акуратна. Мати [PERSON] щоразу приводить і забирає дитину із закладу, оплачує батьківські внески, займається її вихованням. За період перебування в ЗДО №73, батько [PERSON] участі у вихованні дитини не приймав, її перебуванням у садку не цікавився (а.с. 138). Як убачається із довідки Франківського відділу соціального захисту УСЗ ДГП ЛМР №260309-2704 від 24.09.2019, інших матеріалів справи, позивачка за період з квітня 2018 по вересень 2019 року отримала 14 343 грн. 23 коп. допомоги при народженні 1-ої дитини, а з 08.12.2020 офіційно працевлаштована юристом в ФОП « [PERSON] », її посадовий оклад - 5 600 грн. 00 коп. (а.с. 34, 139-143). Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради, як органом опіки та піклування, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, 16.01.2021 надано висновок про розв`язання спору щодо визначення місця проживання дитини, відповідно до якого по суті вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а. с. 149). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів малолітньої [PERSON] , 2018р.н., урахувавши її вік та стан здоров`я, права і інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, сталі соціальні зв`язки дитини з матір`ю, яка створила для неї атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки і любові, та всі необхідні умови для її повноцінного і всебічного розвитку, а також особисті якості сторін, їх матеріальне становище, виконання ними батьківських обов`язків та налагодженість їх відносин з дочкою, інші обставини, що мають істотне значення, суд доходить висновку про підставність заявлених [PERSON] вимог та про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю, що відповідатиме інтересам дитини. При цьому, визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , не позбавляє права та обов`язку батька піклуватися про дитину, бачитись з нею, спілкуватись, приймати участь в її вихованні та проявляти батьківську любов. З урахуванням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved