Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] 04 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 16 серпня 2003 року померла його баба [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Недогарки вул. Матросова, буд. 1 Кременчуцького району Полтавської області. Спадщину після її смерті прийняла його мати [PERSON] фактом спільного проживання, але не оформила своїх спадкових прав померла 14 листопада 2011 року. Він являється спадкоємцем її майна за законом, але державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] 22 листопада 2014 року відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Недогарки вул. Матросова, буд. 1 Кременчуцького району Полтавської області, який складається з житлового будинку літ. «А», погрібу з шийкою літ. «Е», веранди літ. «а», сараю літ. «Б», гаражу літ. «В», оглядової ями гаражної «Вогл.ям.», сараю літ. «Г», убиральні літ. «Д», колодязя питного літ. «к», огорожі № 1, воріт № 2. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Треті особи: Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області, Центр надання адміністративних послуг сектору з питань державної реєстрації Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання своїх представників не направили, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в звязку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 16 серпня 2003 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 218630, виданим повторно 11 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 30. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], але не оформила своїх спадкових справ. 14 листопада 2011 року померла [PERSON] згідно свідоцтва про смерть І-КЕ № 197041 виданого 14 листопада 2011 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 30. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З заявою про прийняття спадщини до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся [PERSON], що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи. Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за №52782320 відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11 травня 2012 року № 30405646. 22 листопада 2011 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Як вбачається з довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17 липня 2017 року за № 1543/02-22 згідно запису по господарської книги за № 0125-3 [PERSON] належав житловий будинок 1955 року забудови з господарськими будівлями в с. Недогарки вул. Матросова, 1 Кременчуцького району Полтавської області, розташований на земельній ділянці площею 0,25 га комунальної власності. Згідно технічного паспорта виданого 08 листопада 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне», інвентаризаційна справа № 4218 зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», погрібу з шийкою літ. «Е», веранди літ. «а», сараю літ. «Б», гаражу літ. «В», оглядової ями гаражної «Вогл.ям.», сараю літ. «Г», убиральні літ. «Д», колодязя питного літ. «к», огорожі № 1, воріт № 2, інвентаризаційна вартість якого становить 105 535 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена, як зазначено в довідці Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 08 жовтня 2014 року за № 61/7696. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Недогарки вул. Матросова, 1 Кременчуцького району Полтавської області належав померлій 16 серпня 2003 року [PERSON], спадщину після якої прийняла [PERSON], але не оформила спадкових прав, померла 14 листопада 2011 року, тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved