Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

[PERSON] березня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування страхового відшкодування, неустойки та витрат, позовні вимоги не доповнювалися, не змінювалися і не уточнювалися. Позивач в своєму позові посилається на те, що 26 вересня 2015 року близько 08.40 годин третя особа [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ» і порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку під час керуванням автомобіля і здійснив ДТП, в результаті якого позивач постраждав, йому завдана матеріальна шкода, пошкоджені автомобілі, за що за згодою учасників вказаної ДТП стосовно цієї третьої особи ([PERSON]І.) складено спільне повідомлення (так званий євро адміністративний протокол) і він був визнаний винним в ДТП, це повідомлення направлено до страхової організації. Вказаними діями, повязаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано значну матеріальну шкоду, він поніс витрати та інш.. Страхова компанія, відповідач, не відшкодувала всю шкоду, а лише частину, хоча своєчасне звернення до неї позивача було і позивач вважає це не законним, матеріальна шкода повинна відшкодовуватися повністю в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи з урахуванням зносу автомобіля і втрати товарної вартості. Вважає, що вказану шкоди повинен відшкодовувати відповідач в межах своєї відповідальності і просив стягнути з страхової організації не сплачену матеріальну шкоду в межах ліміту відповідальності по полісу, судовий збір і витрати на правову допомогу, задовольнивши позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] «Страхове товариство «Домінанта» в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Позовні вимоги фактично не визнав, вважаючи їх неправомірними, шкода ними виплачена позивачу повністю, а заявлена - не виплачена позивачу правильно. По закону все зроблене відповідачем правильно, надані документи позивачем протирічливі і не підтверджують заявлену суму матеріальної шкоди. Ніяких інших зобовязань відносно позивача на себе не брали і не беруть, будь-якої іншої шкоди (в тому числі і моральної) позивачу не завдавали. Вважають позовні вимоги до них не доведеними, безпідставними. Представник відповідача не заперечував проти розгляду справи за його відсутності і просив суд це зробити. Суд вважає можливим розгляд заяви за відсутності представника вказаного відповідача відповідно до ст. 169 ЦПК України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вказаним, на думку суду, позовні вимоги фактично визнав і не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. Суд вважає можливим розгляд заяви за відсутності вказаної третьої особи відповідно до ст. 169 ЦПК України. Зясувавши думку сторін і третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 26 вересня 2015 року близько 08.40 години водій [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ», державний номер автомобіля Ж 153 93 ЗП, на вул. Сімферопольській в районі перехрестя з вул. Селянський узвіз м. Дніпропетровська перед здійсненням маневру зміні напрямку руху або зменшення швидкості руху автомобіля: руху на другорядну дорогу, не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоровю громадян, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням автомобіля, не вжив заходи для безпечного руху заднім ходом, рухався вперед і не надав переваги в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, в наслідок чого допустив зіткнення з рухавшимся в зустрічному напрямку по головній дорозі в тому ж місці по тій же вулиці автомобілем «ДЕУ Есперо», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] (автомобіль належить позивачу), скоївши ДТП. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні ушкодження. При цьому порушення цим відповідачем, зазначених Правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому звязку із наслідками у вигляді завданих ушкоджень позивача та пошкодження названого автомобіля. Третя особа [PERSON] свою вину у вчиненні вказаної ДТП визнав відразу і не заперечував в подальшому. За згодою учасників вказаної ДТП стосовно цієї третьої особи ([PERSON]І.) складено спільне повідомлення про ДТП (так званий євро протокол) і він був визнаний винним в ДТП, це повідомлення направлено до страхової організації. Працівники ДАІ чи поліції на місце ДТП учасниками цієї пригоди не викликалися через беззаперечність вини [PERSON]І і його згоду з цим. Вказаними діями, повязаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано значну матеріальну шкоду, він поніс витрати та інш.. За результатами розгляду справи, дослідженням матеріалів цивільної справи та адміністративного матеріалу, на думку суду, винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є третя особа [PERSON]. При цьому порушення цим водієм правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому звязку із наслідками у вигляді пошкодження автомобілів сторін, завданню шкоди. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, повідомленням про ДТП (так званий євро протокол) від 26 вересня 2015 року встановлено факт вчинення відповідачем на своєму автомобілі адміністративного правопорушення відносно позивача, факт завдання діями вказаної особи шкоди позивачу, а також наявність причинно-слідчого звязку між винними діями [PERSON] та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачу і відповідно винність цієї третьої оосби в завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена. Повідомлення про ДТП (євро протокол) від 26 вересня 2015 року відносно [PERSON] не оскаржений, має законної сили, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце винні дії цього відповідача на своєму автомобілі, а саме дії, що містять в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАПП, факт завдання ушкоджень позивачу, наявність причинно-слідчого звязку між винними діями, повязаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, цим відповідачем і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями позивачу було завдано матеріальної шкоди. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що винними діями [PERSON] на вказаному автомобілі позивачу було завдано матеріальної шкоди. Матеріальна шкода полягає в значних витратах на ремонтно-відновлювальні роботи свого пошкодженого винними діями вказаного відповідача. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому ... додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями саме цієї особи ([PERSON]І.), повязаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями цієї тртеьої особи і підлягають повному відшкодуванню за рахунок також і винної особи. На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] мав страховий поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповіідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] «СК «Домінанта» № АЕ/3744656, вказаний поліс був оформлений відпорвідачем 29 квітня 2015 року, строк дії полісу з 30 квітня 2015 року по 29 квітня 2016 року включно. На підставі ст. 29 Закону, в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Розпорядженням Держкомфінпослуг № 698 від 17 листопада 2011 року «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспеції МВС України», встановлений максимальний ліміт виплати страхового відшкодування при використанні Європротоколу у розмірі 25 000 гривень. Разом із цим, за приписами ст. 7 Закону України Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено в обов'язковому випадку проведення оцінки майна при визначенні збитків або розміру відшкодування. Згідно ч. 34.2. ст. 34 вказаного Закону, страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Так як відповідач не направив у десятиденний термін після отримання повідомлення свого представника для огляду пошкодженого транспортного автомобіля, позивачем за власний кошт була організована та здійснення оцінка спричиненого матеріального збитку. Як свідчить Звіт спеціаліста авто товарознавця № 55/09/15 від 10 жовтня 2015 року, який був проведений на замовлення позивача, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля), заподіяного позивачу, як власнику пошкодженого автомобіля «ДЕУ Есперо», державний номер [NUMBER] складає 16\~015.91 гривень. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. На підставі ст. 29 Закону, в зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу (матеріальна шкода) в межах ліміту страхової суми за вирахуванням франшизи (1000 грн.). Відповідно до ч. 2 п. 36.2 вказаного Закону страховик в разі визнання ним вимог заявника (позивача) обґрунтованими зобовязаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Оскільки позивач виявив бажання отримати страхове відшкодування на свій розрахунковий рахунок, то враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону, належне йому до виплати страхове відшкодування має складати: 15175.58 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ) - 1000 грн. (франшиза) = 14\~175.58 грн. Незважаючи на вказані наведені приписи Закону, страховик (відповідач) лише після звернення до суду та із відповідною скаргою на бездіяльність до Нацкомфінпослуг частково виконав свої зобовязання перед позивачем, та 24 лютого 2016 року сплатив позивачу частину відшкодування в розмірі 6750.07 грн. Без будь-яких вмотивованих підстав відповідач не доплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі: 14175.58 грн. 6750.07 грн. = 7425.51 грн. Так як для підготовки позову позивач був вимушений звертатися за правовою допомогою до адвоката (договір № 05/02/16-1 від 05 лютого 2016 року), то з відповідача має бути також стягнуті і ці судові витрати в розмірі 2000 грн., а також витрати пов'язані із оплатою послуг експерта авто товарознавця за складання експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку в розмір 700 грн.. Вказані кошти і є фактичними витратами позивача на ремонт його пошкодженого автомобіля, про що суду надано письмові докази. Позивач відразу звернувся до страхової компанії, відповідача з питанням виплати йому вказаних коштів, вказана письмова заява позивача була отримана відповідачем, але до моменту подачі позову до суду ця страхова компанія не виплатила позивачу страхове відшкодування в повному обсязі, а виплатила лише частину вказаного відшкодування Фактично відповідач відмовився виплачувати страхове відшкодування в решті збитків. Згідно статті 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно статті 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, шо відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Згідно з п. 196.1.3. ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додатну вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Підтвердження правомірності утримання суми ПДВ зі страхового відшкодування при виплаті суми страхового відшкодування не на ремонт транспортного засобу, підтверджується, зокрема і Листом ДПА України від 21 серпня 2009 року №10143/5/16-1516 «Щодо порядку врахування страховою компанією сум податку на додану вартість при проведенні розрахунку розміру страхового відшкодування». Згідно вказаного листа ДПА України, якщо надання послуг із страхування не є обєктом оподаткування ПДВ, то при виплаті страхових платежів безпосередньо потерпілим ПДВ не нараховується і окремим рядком не виділяється. Одночасно з цим, податкові зобовязання з ПДВ виникають у платника такого податку, що здійснює операції з поставки товарів чи послуг (товарно-матеріальних цінностей і послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого обєкта), оскільки такі операції є обєктом оподаткування ПДВ. Таким чином, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовується на придбання у платника ПДВ послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого обєкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали, тощо), то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум ПДВ, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. У разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого обєкта чи матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника ПДВ, то розрахунок суми виплати та таке придбання здійснюється без урахування сум ПДВ, оскільки особа, яка не зареєстрована як платник ПДВ, не має права нараховувати і виділяти окремим рядком суму ПДВ. Збиток у вигляді ПДВ виникає виключно при ремонті автомобіля у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу у особи, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає, і тому не може автоматично включатися до складу витрат, повязаних із відновлювальним ремонтом. Виплата ПДВ, у разі ремонту пошкодженого транспортного засобу в особи, що не є платником відповідного податку, фактично буде доходом страхувальника, тобто перевищуватиме реальні збитки. Так, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. ( п. 34.2.CT. 34 Закону), Відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Обґрунтовуючи свою правову позицію щодо виконання зобов'язань перед позивачем у повному обсязі, страхова компанія посилається на Звіт авто товарознавчого дослідження ТОВ «Експертум АВЕ» № 15025 від 20 лютого 2016 року, складеного оцінювачем [PERSON], за висновком якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу автомобіля [NUMBER] складає 7442.28 гри. (без ГІДВ). Разом із цим, варто звернути увагу суду, що вказаний звіт виконаний із суттєвими порушеннями порядку проведення авто товарознавчих досліджень, а отже не може бути визнаний належним доказом з огляду на таке. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) в звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються втрати, пов'язані з відновлювальиим ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 5.1 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затв. спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24 листопада 2003 № І42/5/2092, із змінами від 24 липня 2009 року, Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень: пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки» Як свідчать матеріали справи та безпосередньо надана відповідачем копія вказаного Звіту, в порушення названих нормативно-правових вимог, огляд пошкодженого транспортного засобу оцінювачем [PERSON], який безпосередню складав Звіт авто товарознавчого дослідження ТОВ «Експертум АВЕ» № 15025 від 20 лютого 2016 року взагалі не здійснювався, а складання Звіту було виконане на підставі протоколу огляду від 05 жовтня 2015 року, який взагалі не місить даних про особу, кваліфікацію, та посаду особи, що його склала. Крім цього, посилання у протоколі огляду на те, що позивач відмовився від його підпису взагалі не відповідає дійсності, оскільки страховик жодного разу не оглядав пошкоджений транспортний засіб позивача та не пропонував йому його підписувати. Разом із цим згідно до ч. 2 п. 32 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків. Звіт авто товарознавчого дослідження ТОВ «Експертум АВЕ» № І5025 був складений лише 20 лютого 2016 року, тобто через пять місяців після подій, що також свідчить про грубе нехтування відповідачем вимог Закону щодо визначення розміру матеріального збитку. За приписами ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. При цьому якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно пункту 9 постанови № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну. Отже відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу реальні збитки, тобто збитки, які позивач мусить зробити для відновлення свого права, а саме для відновлення пошкодженого автомобіля. Але не зважаючи на вказане, на вимогу позивача відповідач страхова компанія не виплатила позивачу в якості страхового відшкодування належної суми, шкода залишилася не виплаченою і виплачувати її відповідач відмовляється. Враховуючи наведене суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування - матеріальну шкоду повністю. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки зобов'язання цього відповідача у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, на думку позивача, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Стаття 992 ЦК України передбачає майнову відповідальність страховика за несплату або прострочку виплати (в тому числі й при відсутності відмови в страховій виплаті) у вигляді сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або ЦК. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені у справі судові витрати ( ст. 88 ЦПК). До судових витрат належать і витрати на правову допомогу ( ст.79 ЦПК). Витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у звязку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, котрі беруть участь у справі. Поняття правової допомоги, адвоката та фахівця у галузі права надано у ст. ст. 12, 56 ЦПК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 2 ст. 56 ЦПК України, особа, яка надає правову допомогу, допускається ухвалою суду за заявою особи, що приймає участь у справі і має такі права: знайомитися з матеріалами справи, робити з них виписки, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім в судовому засіданні. Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, відповідач [PERSON] «СК «Домінанта» повинне довести, що його дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв цим відповідачем до суду не надано. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобовязання стосовно вказаного вiдповiдача відносно завданої шкоди, предмета спору, а вiдповiдач не довів незаконність дій позивача. Твердження вiдповiдача про наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань стосовно позовних вимог - є припущенням. Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову в повному обсязі, оскільки воно спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується, питання ПДВ вирішується в передбаченому законом порядку і вказана сума не повинна відмінусовуватися від суми матеріальної шкоди, яку зобовязання виплатити страхова компанія в якості страхового відшкодування . При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] «Страхове товариство «Домінанта» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування недоплаченого страхового відшкодування в сумі 7425 грн. 51 коп., витрати оплату послуг адвоката в сумі 2000 грн. та на проведення експертного товарознавчого дослідження в сумі 700 грн. та судові витрати в вигляді судового збору в сумі 552 грн., а всього 10677 грн. 51 коп.. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування завданих збитків, страхового відшкодування та витрат знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved