Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє представник - адвокат Маланчук М.І., звернулися в суд з позовом до [PERSON] , Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просять визнати за кожним із позивачів право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що баба позивачів [PERSON] , [INFO] , її син [PERSON] , 1944 р.н., невістка [PERSON] , [INFO] , та внуки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживали в житловому будинку по [ADDRESS] (перейменовано на [ADDRESS] . Всі були членами колишнього колгоспного двору, головою двору була [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності. Кожному із членів двору належала частка в майні двору, які були рівними. Належні частки з майна не виділялись, ніхто свою частку не втрачав. [PERSON] помер [INFO] . На час його смерті разом з ним проживали і були зареєстровані по [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] померла [INFO] , своє майно нікому не заповідала. На час смерті спадкодавця з нею у вищезгаданому житловому будинку проживали і були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , вартість якого становить 101850 грн. Даний житловий будинок в заставі або під арештом не перебуває, побудований в установленому законом порядку, самовільно збудованих будівель немає. За вказаним домогосподарством числиться земельна ділянка площею 0,15 га. Реалізуючи своє право на спадщину, позивачі звернулися до державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори із відповідною завою, однак їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по [ADDRESS] , у зв`язку тим, що спадкове господарство, головою якого була [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991, належить відповідна частка житлового будинку. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок та випискою з інвентаризаційних матеріалів стверджено, що вищевказане домоволодіння побудовано в 1960-1989 роках і складається із: а) житлового будинку; б) гаражу; в) літньої кухні; г) стодоли; д) комори; ж) вбиральні; е) стайні; з) сараю; к) комори; л) комори; №1) колонки; №2-3) огорожі; II) вимощення. На даний час в [ADDRESS] зареєстровані і проживають: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Маланчук В.М. підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Позивачі та відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності; позивачі в заявах зазначили, що позовні вимоги підтримують, позов просять задовольнити; відповідачка вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник Поточищенської сільської ради в судове засідання не з`явився. Поточищенська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності позивачів та відповідачів. Заслухавши вступне слово представника позивачів, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02 березня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14 лютого 1990 р., в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . [ADDRESS] змінена на [ADDRESS] , що стверджується довідкою № 383, виданою 09.12.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9196 від 26.11.2019, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 27 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 02.03.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990. Станом на 15.04.1991 в домогосподарстві по [ADDRESS] проживали і були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 386, виданою 09.12.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Член колгоспного двору [PERSON] помер [INFO] в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 5 від 04 лютого 2004 р. в книзі реєстрації актів про смерть, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Поточищенською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч.1 ст.1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] до дня смерті ( [INFO] ) поживав і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ); разом з ним проживали та були зареєстровані: мама [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 403, виданою 17.12.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Городенківським рай бюро ЗАГС Івано-Франківської області, запис за № 86 від 24 жовтня 1969 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. [PERSON] , 1944 року народження, та відповідачка [PERSON] , [INFO] , були подружжям, про що свідчить відмітка в паспорті громадянина України (відповідачки) серії [NUMBER], виданого Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Поточищенською сільською радою Городенківського району, запис за № 2 від 26 лютого 1977 р. в книзі реєстрації актів про народження. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Поточищенською сільською радою Городенківського району, вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , запис за № 20 від 05 липня 1986 р. в книзі реєстрації актів про народження. Наведене свідчить, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рівних частках є його матір [PERSON] , дружина - відповідачка [PERSON] та позивачі: дочка [PERSON] , син [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак документи про спадкування не оформили. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори № 414/01-16 від 18.03.2020 та Інформаційною довідкою № 59856978 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 18.03.2020 Городенківською районною державною нотаріальною конторою, підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. [PERSON] померла [INFO] у віці 87 років в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 16 липня 2014 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] до дня смерті ( [INFO] ) поживала і була зареєстрована по [ADDRESS] ; разом з нею проживали та були зареєстровані: невістка [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] , внук [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою № 387, виданою 04.12.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Ч.1 ст.1266 ЦК України визначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Враховуючи те, що батько позивачів [PERSON] - син спадкодавця [PERSON] не був живим на час відкриття спадщини, тому, відповідно до ст.1266 ЦК України, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] в рівних частках є її онуки - позивачі [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 67/2015, наданої суду державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори, вбачається, що позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом згідно ст.1266 ЦК України, які прийняли спадщину, 14.03.2015 подали нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] , на нерухоме майно спадкодавця. Їм державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори 02 вересня 2015 р. видано чотири свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 722, № 724, № 726, № 728, на земельні ділянки по 1/2 частці кожному, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами: 0,4861 га, кадастровий номер 2621683400:07:001:0245, 0,4407 га, кадастровий номер 2621683400:07:001:0176, 0,4861 га, кадастровий номер 2621683400:07:001:0245, 0,4407 га, кадастровий номер 2621683400:07:001:0176, що належали померлій [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ІФ № 063910 та серії ІФ № 063853. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2481/02-31 від 03 грудня 2019 р. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого була [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 27.11.2019, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1960 році, господарські будівлі та споруди - в 1965, 1987, 1989, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 05 грудня 2019 р. становить 101 850 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТ-ВО «Придністров`я». За вищезгаданим домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,15 га, що стверджується довідкою № 383, виданою 09.12.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Cудом встановлено, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом після смерті батька та за правом представлення після смерті баби фактично стали власниками по 1/2 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачами права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1266, 1267-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved