Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21.10.2016 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинено з квітня 2019 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Примирення та подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 21.10.2016 року Виконавчим комітетом Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис № 4. Ухвалою суду від 08.01.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 12.02.2020 р., яке відкладено на 02.03.2020 р., відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В підготовче засідання позивач не з`явилася, подала заяву про підтримання позовних вимог, просила розглянути справу у її відсутність, та після розірвання шлюбу просила змінити прізвище на дошлюбне [PERSON] . Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову, просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтву про шлюб виданого 21.10.2016 р., (серія [NUMBER] ), 21.10.2016 року Виконавчим комітетом Фасівської сільської ради Макарівського району Київської області між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 4. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка та дружини « [PERSON] » (а.с. 10). Як вказала позивач та що визнав відповідач, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинено з квітня 2019 року, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Примирення та подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 802,80 грн. (документально підтверджені а.с. 1). Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 401,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому решту 401,40 грн., згідно ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету, оскільки відповідач визнав позов. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved