Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] 17 березня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину та на її, позивачки, утримання в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2015 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей. На даний час нею подано позов про розірвання шлюбу. Відповідач покинув сім`ю рік тому назад і весь цей період не утримував дітей та не брав жодної участі в їх вихованні. Їй, позивачці, важко самій утримувати дітей, які проживають з нею та перебувають на її повному утриманні у той час відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дітей, хоча є здоровим, матеріально забезпеченим оскільки працюєу ДП «Ламелла», однак офіційно він не працевлаштований. Так як відповідач інших осіб на утриманні не має, він є працездатним, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати відтак він може сплачувати такий розмір аліментів. Крім того, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Представник позивачки [PERSON] адвокат Гримут Т.В. під час судового розгляду справи у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти на дітей, однак у меншому розмірі, ніж заявлено позивачкою, оскільки розмір його заробітної плати становить 1950 грн. на тиждень, із вказаних коштів він сплачує за оренду квартири і комунальні послуги, а також допомагає своїй матері, яка хворіє на цукровий діабет, а позов в частині аліментів на утримання дружини не визнав, посилаючись на те, що його дружина працює. Вислухавши пояснення представника позивачки адвоката Гримут Т.В., відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про народження, про шлюб, довідки та акта обстеження відомо, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою ( а. с. 9, 10, 12, 13). Згідно \~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. [PERSON] та [PERSON] , який проживає окремо від дітей, не домовилися про спосіб виконання обов`язку утримувати дітей, відтак є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у твердій грошовій сумі, ураховуючи вимогу позивачки. Статтею 182\~Сімейного кодексу\~України встановлено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Законом України\~ «Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» встановлено\~прожитковий мінімум\~для дитини\~віком до\~6\~років з\~1\~січня -\~1921\~гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Урахувавши наведені\~обставини,\~суд дійшов\~висновку про\~присудження аліментів\~на дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1400 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1) ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Із акта обстеження матеріально-побутових питань від 15 березня 2021 року відомо, що позивачка [PERSON] проживає із своїми батьками. На утриманні [PERSON] перебувають діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] разом із сім`єю не проживає більше 10 місяців, участі в утриманні дітей не приймає ( а. с. 13). [PERSON] проти вимоги позивачки про її утримання заперечив, однак суд не бере до уваги посилання відповідача про те, що позивачка працює, так як згідно ст. 84 СК України право на утримання має дружина із якою проживає дитина незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, а також його посилання про те, що він надає кошти на утримання матері, оскільки жодних доказів про хворобу його матері, а також доказів про надіслання коштів, відповідачем не надано. Крім цього, [PERSON] є особою працездатного віку, на даний час працює та отримує дохід і тому є таким, що може надавати матеріальну допомогу дружині, відтак, наявні законні підстави для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачка на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, судовий збір у розмірі 908 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial