Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельмар Арена» (далі - відповідач, ТОВ «Дельмар Арена»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON] ), у якому просить: зобов`язати відповідача виконати в натурі обов`язок за договором від 21.04.2015 року № 02АІ (далі - Договір пайової участі) із передачі у власність позивачу трикімнатної квартири, що знаходиться на восьмому поверсі житлового будинку [ADDRESS] та визначена за Договором пайової участі як квартира [ADDRESS] загальною проектною площею 133,06 кв.м., шляхом складання та підписання разом із позивачем акту приймання-передачі; стягнути з відповідача на користь позивача 352 029 грн. 13 коп. пені та понесені ним судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 21.04.2015 року між відповідачем та третьою особою укладено Договір пайової участі, за умовами якого [PERSON] здійснює пайову участь у будівництві 27-поверхового цегляного будинку [ADDRESS] , а ТОВ «Дельмар Арена» передає передбачені цим договором приміщення у власність третьої особи. 22.04.2015 року [PERSON] сплатила ТОВ «Дельмар Арена» відповідно до умов Договору пайової участі 2 195 490 грн. 29.04.2015 року між відповідачем та третьою особою підписано акт про те, що на момент його підписання [PERSON] повністю виконала зобов`язання за вказаним договором та набула права вимоги на передачу у власність у майбутньому (майнові права) на приміщення в указаному будинку на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] . 10.05.2017 року між [PERSON] та позивачем укладено договір цесії, за умовами якого [PERSON] за плату відступила [PERSON] майнове право на трикімнатну квартиру [ADDRESS] на восьмому поверсі загальною площею 133,06 кв.м у зазначеному будинку. 09.04.2019 року житловий будинок [ADDRESS] здано в експлуатацію, що підтверджується сертифікатом від 05.04.2019 року серії ІV 163190951167. Посилаючись на те, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з метою отримання відповідних документів для оформлення права власності на зазначену вище квартиру, проте відповідач не виконує свій обов`язок з передачі спірної квартири за Договором пайової участі, на підставі ст.ст. 321, 331, 334, 611, Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), п.п. 4.6, 4.7 Договору пайової участі позивач звернулась до суду з позовом про зобов`язання відповідача виконати обов`язок в натурі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче засідання на 18.02.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 25.03.2021 року. У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному підготовче засідання, призначене на 25.03.2021 року, відкладено на 21.04.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2021 року відкладено підготовче засідання на 25.05.2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Дельмар Арена», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , про зобов`язання виконати обов`язок в натурі та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 26.07.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.07.2021 року відкладено розгляд справи на 28.09.2021 року. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками, ухвалу суду та судові повістки рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте конверти повернулись на адресу суду з відмітками поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою»; «за закінченням терміну зберігання». 21.05.2021 року та 23.07.2021 року представник позивача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів вручення відповідачу судових повісток та ухвал суду. Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надсилання рекомендованої кореспонденції, до суду повернулись поштові конверти з рекомендованими повідомленнями без вручення відповідачу з відмітками поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою»; «за закінченням терміну зберігання». Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 21.04.2015 року між ТОВ «Дельмар Арена» та [PERSON] укладено договір № 02АІ, за яким, з урахуванням додаткової угоди від 21.04.2015 року № 1 до цього договору, [PERSON] здійснює пайову участь у будівництві 27-поверхового цегляного будинку [ADDRESS] , а ТОВ «Дельмар Арена» у порядку та на умовах, визначених цим договором, передає у власність [PERSON] жилі приміщення (квартири) № [ADDRESS],[ADDRESS], [ADDRESS] . За змістом п. 1.3 цього договору, пайова участь [PERSON] здійснюється шляхом перерахування нею на користь ТОВ «Дельмар Арена» грошових коштів у розмірі 2 195 490 грн. до 23.04.2015 року. Згідно п. 3.1.5 Договору пайової участі, [PERSON] оформлює та реєструє право власності на належні їй приміщення самостійно на підставі документів, отриманих від ТОВ «Дельмар Арена», яке здійснює сприяння в оформленні цього права власності. Відповідно до п. 4.1 вказаного договору, з моменту здійснення платежу в рахунок оплати загальної вартості жилих приміщень (квартир) у [PERSON] виникає право вимоги на передачу їй у власність у майбутньому таких завершених будівництвом приміщень, при цьому ТОВ «Дельмар Арена» утримуватиметься від вчинення будь-яких дій, які б призвели до виникнення будь-яких прав на такі приміщення у третіх осіб, а також вчинятиме усе необхідне для виключення можливості виникнення таких прав у третіх осіб. У день здійснення платежу в рахунок оплати загальної вартості приміщень сторони складають та підписують акт, у якому зазначається, що у [PERSON] виникло право вимоги на передачу їй у власність у майбутньому завершених будівництвом приміщень (п. 4.3 Договору пайової участі). Згідно п. 4.4 цього договору, з моменту здійснення платежу в рахунок оплати загальної вартості приміщень [PERSON] вправі обтяжувати зобов`язаннями майнові права на жилі приміщення (квартири) (право вимоги щодо них). Під терміном «обтяження» сторони мають на увазі будь-які дії щодо зазначених майнових прав (застава; передача їх третім особам, у тому числі шляхом продажу, міни, дарування; укладення договорів (інвестиційних, пайової участі тощо), за якими [PERSON] передаватиме приміщення (права на них) іншим особам після введення його в експлуатацію тощо. ТОВ «Дельмар Арена» зобов`язано в строк до 30.04.2016 року передати [PERSON] жилі приміщення (квартири) за актом приймання-передачі для виконання внутрішніх оздоблювальних робіт, а також забезпечити своєчасну передачу у власність [PERSON] завершених будівництвом приміщень (п.4.6 Договору пайової участі). За п. 4.7 цього договору, момент передачі завершених будівництвом приміщень підтверджуватиметься складеними та підписаними сторонами актами приймання-передачі. Згідно п.п. 5.2, 5.4 Договору пайової участі, у разі прострочення виконання зобов`язання з передачі жилих приміщень (квартир) у власність [PERSON] ТОВ «Дельмар Арена» сплачує на її користь пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується така пеня від розміру грошових коштів, перерахованих [PERSON] на користь ТОВ «Дельмар Арена» згідно з цим договором, за кожен день прострочення. Сплата пені і відшкодування збитків не звільняють сторону від виконання зобов`язання за цим договором в натурі. Відповідно до акту від 29.04.2015 року сторони підтвердили, що внаслідок здійснення [PERSON] платежу в розмірі 2 195 490 грн. за Договором пайової участі остання набула право вимоги на передачу у власність у майбутньому (майнові права) на приміщення № [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] у будинку [ADDRESS] , а також, що [PERSON] повністю виконала свої зобов`язання за вказаним договором, і що у ТОВ «Дельмар Арена» відсутні претензії з приводу оплати нею зазначених приміщень. 10.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір цесії, за умовами якого [PERSON] за плату відступила, а [PERSON] набула право вимоги, а саме, майнове право на трикімнатну квартиру [ADDRESS] . За п. 1.2 цього договору цесії [PERSON] отримала право вимагати від ТОВ «Дельмар Арена» виконання зобов`язань за Договором пайової участі та додатками до нього. Сертифікатом, виданим Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 05.04.2019 року серії ІV 163190951167, засвідчено відповідність закінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. У подальшому, [PERSON] неодноразово зверталась до ТОВ «Дельмар Арена» з вимогами виконати зобов`язання за Договором пайової участі щодо передачі їй вищевказаної квартири, проте відповіді не отримала. За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушених прав та інтересів особи є примусове виконання обов`язку в натурі. Згідно ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» (далі - Закон), інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. За положеннями ст. 4 цього Закону, об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші об`єкти власності, а також майнові права. Відповідно до ст. 190 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, при цьому майнові права визнаються речовими правами. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що сертифікатом, виданим Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 05.04.2019 року серії ІV 163190951167, засвідчено відповідність закінченого будівництвом житлового будинку [ADDRESS] проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації. Згідно з договором цесії, укладеним 10.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , остання набула право вимоги, а саме майнове право на трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно та ї обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилом ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що позивач набула майнових прав на спірну квартиру за договором цесії, укладеним з третьою особою, яка, в свою чергу, виконала свої зобов`язання сторони за Договором пайової участі в повному обсязі, сплативши передбачену цим договором суму, проте позивач позбавлена можливості отримати право власності на цю квартиру з огляду на те, що відповідач не надав позивачу документи, на підставі яких позивач могла би здійснити реєстрацію права власності на квартиру, та не підписав акт приймання-передачі квартири. Тобто, відповідач своїх зобов`язань за Договором пайової участі щодо передачі позивачу вказаної квартири не виконав. За таких обставин, суд вважає, що порушене право позивача, що виникло на підставі вищевказаних договору цесії та Договору пайової участі, підлягає захисту, відтак, позовні вимоги про зобов`язання відповідача виконати обов`язок в натурі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що згідно з п.п. 5.2, 5.4 Договору пайової участі у разі прострочення виконання зобов`язання з передачі жилих приміщень (квартир) у власність [PERSON] ТОВ «Дельмар Арена» сплачує на її користь пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується така пеня від розміру грошових коштів, перерахованих [PERSON] на користь ТОВ «Дельмар Арена» згідно з цим договором, за кожен день прострочення. Сплата пені і відшкодування збитків не звільняють сторону від виконання зобов`язання за цим договором в натурі. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання, не може перевищувати одного року. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком пені. На час розгляду справи судом відповідач не надав даних, що свідчать про виконання ним зобов`язань за Договором пайової участі, а наданий позивачем розрахунок пені відповідачем не оспорюється. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 352 029 грн. 13 коп. за період з 28.12.2019 року по 28.12.2020 року, тобто за один рік у межах заявлених позовних вимог. Враховуючи наведене, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи, зібрані докази і давши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не виконані зобов`язання за Договором пайової участі, умовами якого передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язань товариства. Відповідачем не надано доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 510 грн., що підтверджується дублікатом квитанції про сплату № 0.0.1940614726.1 від 14.12.2020 року. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10 510 грн. у відшкодування судових витрат. Крім того, позивач зазначив у позові, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 500 грн. та надав орієнтовний розрахунок цих витрат. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, питання стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішується. Враховуючи викладене,

Outcome: approved