Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] а також [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та стягнення моральної шкоди. Прохають суд ухвалити рішення, яким: стягнути з відповідача [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] 129877 грн. 86 коп. відшкодування у зв'язку з втратою годувальника та 600000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача [PERSON] на користь неповнолітнього [PERSON] 151062 грн. 02 коп. відшкодування у зв'язку з втратою годувальника та 600000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 300000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 300000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 200000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 200000 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь неповнолітнього [PERSON] 40000 грн. страхового відшкодування по втраті годувальника; стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь неповнолітнього [PERSON] 43629 грн. 46 коп. страхового відшкодування по втраті годувальника. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 01 квітня 2016 року постановлено роз'єднати справу за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та стягнення моральної шкоди у самостійні провадження; присвоїти справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], до [PERSON] про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та стягнення моральної шкоди №159/2893/15-ц, провадження №2/159/15/16; цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди присвоїти новий номер. Відповідно до п. 2.3.30. Положення про автоматизовану систему документообігу суду даній цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди присвоєно новий номер № 159/1360/16-ц Провадження № 2/159/505/16 та передана судді, яким ухвалено рішення про роз'єднання. Позов [PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника грунтуєтьтся на наступних обставинах: 26 серпня 2012 року о 17 год. 45 хв. водій [PERSON], громадянин Республіки Польща, керуючи автомобілем марки «Toyota RAV-4», д.р.н. [NUMBER] та рухаючись по автодорозі М-19 сполученням Доманово-Ковель-Чернівці- Тереблече зі сторони м. Ковель у напрямку м. Луцьк, поблизу смт. Голоби здійснив зіткнення з велосипедистом [PERSON], яка рухалася по вказаній автодорозі у напрямку м. Ковель. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження та була доставлена в Ковельську центральну районну лікарню, де померла внаслідок отриманих травм [INFO]. Постановою прокурора районної прокуратури Варшави Магдалини Бероуд-Коровайчик кримінальну справу по факту дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 26 серпня 2012 року, унаслідок якої загинула [PERSON], закрито. Загальні засади регулювання правовідносин з іноземним елементом встановлені Конституцією України. За змістом ст.. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадян України, за винятком, встановленим Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. За змістом ст. 187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Загибла [PERSON], 1985 року народження, постійно проживала разом із своїми дітьми [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO] по [ADDRESS], які перебували на її утриманні. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Toyota RAV-4», д.р.н. [NUMBER] [PERSON] була застрахована відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», як страховиком згідно з договором страхування, за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1762634 від 09.08.2012 року. У порядку передбаченому чинним законодавством, позивачі звернулись до відповідача, як страховика, з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілої, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, однак у виплаті таких відшкодувань позивачам було відмовлено. Відповідачем «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну життю та здоров'ю потерпілого - 100000 грн., було відшкодовано лише 16370,54 грн., з яких 12780 грн. вартість надгробка, 1665 грн. - витрати на поховання та 1925,54 грн. - витрати на лікування. З урахуванням тієї обставини, що дохід померлої [PERSON] на час смерті становив в середньому 2863,12 грн. на місяць та перебування на утриманні померлої двох утриманців, сума яка припадає на одного утриманця становила 954,37 грн. на місяць. Відтак, з посиланням на норми 1200 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням ліміту відповідальності та суми сплаченого відшкодування, позивач прохає стягнути з відповідача на користь малолітніх дітей померлої страхове відшкодування по втраті годувальника в сумі 83629,46 грн. А саме, на користь малолітнього [PERSON], [INFO] за період часу зі смерті годувальника і до досягнення ним повноліття ( 178 місяців) - 40000 грн.; на користь позивача малолітнього [PERSON] за період часу зі смерті годувальника і до досягнення ним повноліття (за 204 місяці) - 43629,46 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві і прохаюьб позов задовольнити. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень, вчетверте не з'явився в судове засідання, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалює розгляд справи провадити за відсутності представника відповідача. У письмових запереченнях відповідач покликається на ту обставину, що на час ДТП, у якій загинула [PERSON], стаття 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачала, що у зв'язку із смертю годувальника відшкодуванню підлягала частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає Кабінет Міністрів України. Згідно Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31грудня 2004 р. N 1776, частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб. Вважає, що розмір середньомісячного доходу [PERSON], на час смерті, становив 964,67 грн., виходячи із розміру мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про державний бюджет України на 2011 рік» та Законом України «Про державний бюджет України на 2012 рік». Враховуючи ту обставину, що розмір пенсій, що виплачувались і виплачуються утриманцям померлої, значно перевищує частини неотриманих ними доходів унаслідок смерті годувальника, підстав для задоволення позову відповідач не вбачає. Заслухавши пояснення позивача, представників позивача та дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню. Згідно ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від від 05 вересня 2012 року, випискою із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], даними Постанови прокурора Районної прокуратури Варшави Мокотув Магдалини Бероуд-Коровайчук від 24 лютого 2015 року про закриття кримінальної справи, доводиться та обставина, що водій [PERSON], громадянин Республіки Польща, керуючи автомобілем марки «Toyota RAV-4», д.р.н. [NUMBER] та рухаючись по автодорозі М-19 сполученням Доманово-Ковель-Чернівці- Тереблече зі сторони м. Ковель у напрямку м. Луцьк, поблизу смт. Голоби здійснив зіткнення з велосипедистом [PERSON], яка рухалася по вказаній автодорозі у напрямку м. Ковель. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження та була доставлена в Ковельську центральну районну лікарню, де померла внаслідок отриманих травм [INFO]. Відповідачем - Приватним акціонерного товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» визнається і підтверджується повідомленням ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» № 6176-31 від 23.09.2013 року та обставина, що Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Toyota RAV-4», д.р.н. [NUMBER] [PERSON] була застрахована відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», як страховиком згідно з договором страхування, за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1762634 від 09.08.2012 року і що саме автомобіль, яким керував [PERSON] і за участю якого сталась ДТП, був забезпеченим транспортним засобом. Згідно довідки Голобської селищної ради №953 від 15.05.2015 року на час смерті [PERSON] на її утриманні перебували двоє малолітніх дітей - син [PERSON], 2009 року народження та син [PERSON], 2011 року народження. Згідно ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використання, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренду, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано унаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст.ст.3,6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Дорожньо транспортна пригода, яка сталася 26 серпня 2012 року за участі забезпеченого транспортного засобу, унаслідок якої загинула [PERSON], потягла за собою настання страхового випадку. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, що була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третьої особи. Згідно ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, що діяла на час виникнення страхового випадку, право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. 27.2. У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатна вова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років; інші члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого. 27.4. У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає ( 1776-2004-п ) Кабінет Міністрів України. Заперечуючи позов відповідач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» посилається на ту обставину, що розмір страхового відшкодування, що виплачується утриманцям померлої [PERSON] у зв'язку із смертю годувальника слід визначати виходячи із розміру мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України за 2011 рік та Законом України «Про Державний Бюджет України за 2012 рік», що в середньому становить 964,67 грн. Відтак розмір пенсій, що виплачувались і виплачуються утриманцям померлої, значно перевищує частини неотриманих ними доходів унаслідок смерті годувальника, а тому підстав для задоволення позову відповідач не вбачає. Стаття 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05 липня 2012 року, почала діяти лише з 18 листопада 2012 року. Відповідно до пункту 2 розділу П «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону, він не застосовується до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом, тобто вирішуючи питання про розмір страхового відшкодування утриманцям (позивачам) у зв'язку із смертю годувальника, слід виходити з того, що до відшкодуванню підлягає частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. У той же час згідно Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 р. N 17761. розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - страхове відшкодування), проводиться у межах визначеного законодавством ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, який діяв на дату укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 2. Частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб. 3. Виплата страхового відшкодування проводиться на підставі заяви (заяв) осіб, що мають право на його одержання. Повідомленням ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» № 6176-31 від 23.09.2013 року доводиться та обставина, що позивач [PERSON], у передбаченому законом порядку, звернулась до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, однак у здійснені таких страхових виплат відповідачем було відмовлено. Довідками управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації від 22 березня 2013 року №639/116/2-13 доводиться та обставина, що середньомісячний дохід померлої [PERSON] за останній календарний рік життя, який складався з допомоги по вагітності та пологах, одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги до 3-х років та допомоги одинокій матері, становив 2863,12 грн., а не 964,67 грн. як стверджує у запереченнях відповідач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Виходячи з наведеного, враховуючи що на час настання страхового випадку на утриманні [PERSON] перебувало двоє неповнолітніх малолітніх дітей, частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю становить 954,37 грн. Розпорядженнями першого заступника Ковельської районної державної адміністрації Волинської області №328 від 10 вересня 2012 року та №329 від 10 вересня 2012 року малолітнім дітям померлої [PERSON] - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] надано статус дитини-сироти. Розпорядженнями першого заступника Ковельської районної державної адміністрації Волинської області №342 від 26 вересня 2012 року позивача [PERSON] призначено опікуном над неповнолітніми [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідок УПФУ у м. Ковелі та Ковельському районі №317/04, №317/05 від 05 червня 2015 року позивачеві [PERSON], як опікуну неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] було призначено пенсію у разі втрати годувальника на 2-х неповнолітніх дітей, яка становила у вересні 2012 року - 877,76 грн., у жовтні 2012 року - 1027,20 грн., у листопаді 2012 року - 1027,20 грн., у грудні 2012 року - 1060,80 грн. Розмір частки пенсії за повний місяць, яка виплачувалась на утримання кожного з малолітніх дітей у 2012 році , становила 513,60 грн. Враховуючи вимоги Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (до 11.03.2013 року), різниця між частиною неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю та розміром пенсії на кожного утриманця буде наступною: 2863,12 грн. (середньомісячний дохід померлого) : 3 (2 утриманця та годувальник) - 513,60 грн. (розмір пенсії на кожного утриманця) = 440,77 грн. Тож підстави для виплати відповідачем ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхового відшкодування неповнолітнім утриманцям у зв'язку із смертю годувальника у межах ліміту відповідальності є безперечними. Виходячи із вимог ст. 27.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття. З дня смерті годувальника [PERSON] до досягнення повноліття [PERSON] залишилось 177 місяців 18 днів . З дня смерті годувальника [PERSON] до досягнення повноліття [PERSON] залишилось 204 місяці. Згідно ч.4 ст. 1200 ЦК України розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника. Враховуючи вимоги Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди буде наступним: Утриманець [PERSON], [INFO] - різниця між частиною неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю та розміром пенсії на кожного утриманця) становить 440,77 грн.(2863,12 грн. (середньомісячний дохід померлого) : 3 (2 утриманця та годувальник) - 513,60 грн. (розмір пенсії на кожного утриманця)). 440,77 х 177 місяців 18 днів = 78280,75 грн. Утриманець [PERSON], [INFO] - різниця між частиною неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю та розміром пенсії на кожного утриманця) становить 440,77 грн.(2863,12 грн. (середньомісячний дохід померлого) : 3 (2 утриманця та годувальник) - 513,60 грн. (розмір пенсії на кожного утриманця)). 440,77 х 204 місяці = 89917,08 грн. Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, відшкодування шкоди, що була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди відшкодовується страховиком відповідно до лімітів відповідальності страховика. Згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/1762634 від 09.08.2012 року ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілого становить 100000 грн. Як встановлено у ході розгляду справи та визнається сторонами, страховою компанією сплачено страхове відшкодування по даному страховому випадку у розмірі 16370,54 грн. (12780 грн. вартість надгробка, 1665 грн. - витрати на поховання та 1925,54 грн. - витрати на лікування). Таким чином, з урахуванням ліміту відповідальності страховика, суми сплаченого відшкодування та розміру загального розміру відшкодування у зв'язку з втратою годувальника (100000грн. -16370,54 грн.) до стягнення із страхової компанії підлягає: на користь [PERSON] - 40000 грн. та на користь [PERSON] - 43629,46 грн. Згідно п. 27.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за умовами договору або за поданням одержувачів страхового відшкодування та за погодженням із страховиком таке відшкодування може бути виплачено у вигляді одноразової компенсації. Враховуючи вимоги вказаного закону, а також тривалість часу з дати смерті [PERSON] до ухвалення рішення, вимоги позивача щодо виплати страхового відшкодування у вигляді одноразової компенсації є підставними і не суперечать вимогам чинного законодавства. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За вказаних обставин позивач обрала такий спосіб захисту майнового права дітей, який не суперечить нормам ст. 16 ЦК України. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі ст. 15,30,62, 85, 212, 213, 215, 130, 173,174 ЦПК України, ст. 1166, 1187, 1200 ЦК України, ст. 3,6,9,12, 22,27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд

Outcome: approved