Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

[PERSON] 26 травня 2014 року звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Антрациті (далі ФСНВ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання прийняти рішення про призначення страхових виплат В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що з 04 березня 1966 року по 22 січня 1991 року він працював в якості гірничоробочого очисного вибою з повним робочим днем під землею на шахті «Партизанська»в/о «Антрацит», звідки звільнився за ст.38 КЗпП України - за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію. Вперше 08 травня 1991 року виїзною комісією Луганської обласної клінічної лікарні йому встановлено професійне захворювання - антракосилікоз и визначені проценти по втраті працездатності. Підприємство - шахта «Партизанська» виплачувало [PERSON] щомісячні платежі по відшкодуванню шкоди здоров`ю. Потім він за станом здоров`я в установлений термін не пройшов огляд у МСЕК і шахта припинила йому виплачувати щомісячні платежі у відшкодування шкоди здоров`ю. У грудні 2013 року стан здоров`я [PERSON] погіршився і він звернувся за наданням допомоги до Луганської обласної клінічної лікарні, де перебував на огляді і лікуванні у поліклінічному відділенні спецдиспансеризації і профпатології, та відповідно висновку лікарсько-експертної комісії цього спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 05 лютого 2014 року №9/79 в нього повторно встановлено професійне захворювання - коніотуберкульоз. Відповідно до довідки Луганської спеціалізованої фтізіопульмонологічної МСЕК від 14 квітня 2014 року №225084 з 20 березня 2014 року і безстроково [PERSON] повторно встановлено професійне захворювання - коніотуберкульоз зі ступенем втрати професійної працездатності - 40%, та третя група інвалідності. 06 травня 2014 року [PERSON] звернувся із заявою на ім'я начальника ВСП Антрацитівського міськрайонного управління Головного управління держсанепідслужби у Луганській області, головному державному санітарному лікарю м.Антрацит та Антрацитівського району з проханням скласти відносно нього акт форми П-4 у зв`язку з відновленням відсотка по професійному захворюванню, яке вперше було встановлено у 1991 році ЛОКЛ. Листом від 08 травня 2014 року №13/362 він повідомив позивача, що відповідно до пунктів 74,86 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 повідомлення за формою П-3 від спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу не надходило і тому не має підстав для створення комісії з розслідування професійного захворювання та складання акту форми П-4 відносно нього. 12 травня 2014 року позивач звернувся із заявою до ФСНВ щодо призначення йому страхової виплати у зв`язку з професійним захворюванням від 08 травня 1991 року. Листом від 15 травня 2014 року №02/1897 ФСНВ повідомів [PERSON], що статтею 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що для розгляду справ про страхові виплати надається акт розслідування професійного захворювання за встановленою формою П-4 та за вирішенням даного питання йому рекомендовано звернутися до суду. Тому позивач, посилаючись на нормативні акті, просить зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення йому страхових виплат без наявності акту розслідування професійного захворювання за формою П-4. У судове засідання сторони не з'явилися, просять розглянути справу за їх відсутністю, [PERSON] просить позов задовольнити. (а.с.24), ФСНВ заперечує проти його задоволення, посилаючись на те, що в своїй діяльності відділення керується Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, що призвели втрату працездатності» (далі-Закон), іншими законодавчими та нормативними актами, які регулюють питання в сфері страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України. Статтею 35 Закону передбачено, що для розгляду справ про призначення страхових виплат Фонду соціального страхування від нещасних випадків надається акт розслідування професійного захворювання. Аналогічні норми містяться в Порядку призначення страхових виплат, завердженому постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 24.04.2007 № 24, яке зареєстровано в Мінюсті України 22.06.2007 року. Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що призначення потерпілому одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до робочого органу виконавчої дирекції Фонду подаються заява потерпілого, акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 та інші документи. Ніякими законодавчими або нормативними актами про страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання не передбачено розгляд справ про призначення страхових виплат за відсутності акту розслідування професійного захворювання.Тому відділення вважає позовні вимоги про визнання дій неправомірними та зобов'язання прийняти рішення про призначення страхових виплат необгрунтованими та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.25-27). Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які приймають участь у справі. Судом досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування інших доказів та дослідження їх в судовому засіданні від сторін не надійшло. Судом постановлено рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового засідання. Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви суд виходить з дизпозитивності прав сторін та того, що згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюється судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивну неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Дослідивши матеріали справи, тобто докази у їх сукупності та оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що базується на засадах відносності та припустимості доказів, суд доходить висновку вважати позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що дійсно [PERSON] з 04 березня 1966 року по 22 січня 1991 року працював в якості гірничоробочого очисного вибою з повним робочим днем під землею на шахті «Партизанська»в/о «Антрацит», звідки звільнився за ст.38 КЗпП України - за власним бажанням у зв`язку з переходом на пенсію (а.с. 9-10). Відповідно висновку лікарсько-експертної комісії цього спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 05 лютого 2014 року №9/79 в нього повторно встановлено професійне захворювання - коніотуберкульоз. (а.сю14-15) Згідно довідки Луганської спеціалізованої фтізіопульмонологічної МСЕК від 14 квітня 2014 року №225084 з 20 березня 2014 року і безстроково [PERSON] повторно встановлено професійне захворювання - коніотуберкульоз зі ступенем втрати професійної працездатності - 40%, та третя група інвалідності (а.с.20). Листом від 15 травня 2014 року №02/1897 ФСНВ повідомів [PERSON], що статтею 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що для розгляду справ про страхові виплати надається акт розслідування професійного захворювання за встановленою формою П-4 та за вирішенням даного питання йому рекомендовано звернутися до суду (а.с.21). Положенням про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затвердженого постановою Державного комітету СРСР по надзору за безпечним веденням робіт в промисловості і атомній енергетиці від 17 серпня 1989 року №8-12 розслідування професійних захворювань взагалі не було передбачене. Дане Положення… застосовувалося на території України відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересні 1991 року №1545-Х11 «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР». Відповідно до пункту 51 Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року №623, пункту 57 Положення про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 року №1094, пункту 68 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112 усі вперше виявлені профзахворювання підлягають розслідуванню і при цьому відділеннями професійних захворювань лікувально-профілактичних закладів складається повідомлення за формою П-3 і на підставі цього повідомлення професійні захворювання підлягають розслідуванню. Відповідно до п.70 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, спеціалізований профпатологічний лікувально-профілактичний заклад стосовно кожного хворого складає повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 і тільки після отримання повідомлення за формою П-3 головний санітарний лікар міста утворює комісію з проведення розслідування причин виникнення професійного захворювання і за результатами розслідування відповідно до п.86 Порядку… комісія складає акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 у шести примірниках і надсилається хворому, робочому органові виконавчої дирекції Фонду, первинній організації відповідної профспілки, вищому профспілковому органові, профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу, підприємству(пункт 88 Порядку…»). З аналізу наведених вище постанов Кабінету Міністрів України суд приходить до висновку, що на час встановлення вперше у позивача 08 травня 1991 року професійного захворювання розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 не було передбачено законодавством, як не передбачено було і подання до органа, який призначає виплати у відшкодування шкоди здоров`ю, акту розслідування професійного захворювання, а після 10 серпня 1993 року і до 01 січня 2012 року підлягали розслідуванню усі вперше виявлені профзахворювання, а після 01 січня 2012 року, відповідно до п.86 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232, акт проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 складається комісією з розслідування і надсилається хворому, робочому органові виконавчої дирекції Фонду. Тому суд вважає, що відмова ФСНВ в призначенні [PERSON] страхових виплат внаслідок неподання ним акту розслідування професійного захворювання за формою П-4 є незаконною, оскільки відповідно до довідки Луганської спеціалізованої фтізіопульмонологічної МСЕК від 14 квітня 2014 року №225084 професійне захворювання - коніотуберкульоз з 08 травня 1981 року, встановлено у нього повторно і розслідуванню не підлягає. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved