Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів, в якій вказує, що 14 липня 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . На даний час шлюб розірвано. У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дітей, позивач одна не зможе забезпечити, тому відповідач має платити аліменти оскільки працює в ТОВ «Грандавтобуд» в місті Києві та має постійний дохід. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 (однієї третьої) частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та стягнути з відповідача витрати за надання професійної правничої допомоги. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, та пояснив, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю та батьком за однією адресою і знаходяться на їх утриманні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала діловодом в Попільнянській селищній раді Житомирської області, в травні 2019 року до неї прийшла [PERSON] і вона їй видала довідку про місце реєстрації, проживання дітей та про те, що діти знаходяться на її утриманні, а в липні 2019 року прийшов [PERSON] і вона йому також видала довідку про місце реєстрації, проживання дітей і що діти перебувають на його утриманні, відмовити у видачі довідок вона не має права. Вона не проводила обстеження побутових умов проживання дітей, оскільки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за вказаною адресою разом з малолітніми дітьми. Суд, вислухавши позивача, представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 14 липня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за № 23, [PERSON] та [PERSON] з 14 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбу. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 8 та серії [NUMBER] , актовий запис № 13, виданих 10 травня 2019 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 1514 від 24 травня 2019 року виданої Попільнянською селищною радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , її діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за вищевказаною адресою разом з матір`ю і знаходяться на її утриманні. Як вбачається з Наказу від 17 лютого 2016 року виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Грантавтобуд», [PERSON] працює в даному товаристві на посаді експедитора. Довідкою № 593 від 30 серпня 2019 року Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області визначено, що діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживали в [ADDRESS] , без реєстрації з 01 червня по 30 серпня 2019 року у своєї бабусі [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , проживала за даною адресою у святкові та вихідні дні. Згідно довідок № 2006 та № 2019 від 10 липня 2019 року Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , має склад сім`ї: дружина - [PERSON] , [INFO] , сини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та його діти: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають за вищевказаною адресою і знаходяться на утриманні батька. Як вбачається з Акту обстеження побутових умов проживання складеного 27 жовтня 2019 року комісією Попільнянської селищної ради Житомирської області, [PERSON] та [PERSON] фактично проживають в одному житловому будинку разом з малолітніми дітьми [PERSON] , 2010 року народження та [PERSON] , 2013 року народження. Умови проживання задовільні. Батьками створені належні умови для проживання малолітніх дітей. Також в судовому засідання представник відповідача [PERSON] надав копії товарних чеків від 28 липня 2019 року (а.с. 61), оригінали яких оглянуті в судовому засіданні, та пояснив, що в липні 2019 року [PERSON] разом з позивачем [PERSON] купували за спільні кошти одяг для своїх двох неповнолітніх дітей. Даний факт в судовому засіданні не заперечувала також і позивач. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно частин 8, 9 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 року встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Пунктами 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 передбачено, що відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Копіями вищевказаних свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] підтверджується, той факт, що їх батьками є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] і тому сторони повинні утримувати своїх дітей. Як вбачається з частини 2 статті 181 Сімейного Кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] проживають разом з обома батьками за однією адресою в [ADDRESS] . Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд дійшов висновку, що з наданих сторонами доказів видно, що неповнолітні діти зареєстровані та проживають разом з матір`ю та батьком, що підтверджується довідками № 1514 від 24 травня 2019 року та № 2019 від 10 липня 2019 року виданих Попільнянською селищною радою (а.с. 9, 52, 25). З акту обстеження побутових умов проживання від 27 жовтня 2019 року, також вбачається, що малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] за однією адресою в [ADDRESS] . Позивачем не доведено, з посиланням на конкретні докази, того факту, що її малолітні діти: [PERSON] та [PERSON] знаходяться на її повному утриманні. Навпаки, в матеріалах справи знаходяться докази того, що діти: [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні обох батьків. Отже, матеріали справи не містять беззаперечних доказів про те, що лише мати несе витрати на утримання неповнолітніх синів. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів.

Outcome: dismissed