Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «ШУ «Покровське» (далі - відповідач) на свою користь 98280 грн у відшкодування моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. В обґрунтування\~позову зазначає,\~що перебував\~у трудових\~відносинах з\~відповідачем та\~під час\~роботи отримав\~професійне захворювання,\~у зв`язку\~з яким\~29.12.2020\~йому встановлено\~60%\~втрати працездатності\~та 3\~групу інвалідності.\~Вказує,\~що причиною\~професійного захворювання\~відповідно до\~акта розслідування\~хронічного професійного\~захворювання стала\~важка фізична\~праця,\~тривала робота\~в умовах\~запиленості підземних\~гірничих виробок,\~яка перевищує\~ГДК пилу,\~шум,\~порушення норм\~підняття вантажу. В обґрунтування спричинення моральної шкоди посилається на те, що став інвалідом, не може працювати більше в шахті, постійно знаходиться на лікуванні, що приводить його до дратівливості, він постійно відчуває фізичний біль, переживання, погіршились взаємини з близькими, порушений звичайний уклад життя. В якості компенсації моральних страждань просить стягнути з відповідача 98280 грн, виходячи із розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2020. Ухвалою суду від 03.03.2021 провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.21). Відповідач до суду не прибув, надав відзив на позов, за яким вважає компенсацію моральної шкоди в заявленому розмірі безпідставно завищеною, просить суд частково задовольнити позов, стягнувши з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації моральної шкоди 24\~000 грн (а.с.24-26). Враховуючи приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторонами визнано, копією трудової книжки [NUMBER] підтверджено, що позивач з 2001р. по 2020 р. працював на підприємстві відповідача, звільнений 16.04.2020 з посади машиніста гірничих виїмкових машин на підставі в.2 ст.40 КЗпП України (а.с.9-13). Як вбачається з Акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 09.12.2020, затвердженого 10.12.2020 т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області, комісія у складі, в тому числі представників відповідача, провела розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача хронічний бронхіт II ст. в фазі затихаючого загострення, дифузний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (один-два) (J 41.0); хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 ліворуч в ст. неповної ремісії з помірними статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами (М54.1) (п.п.7, 14) та встановила, що раніше хронічних професійних захворювань виявлено не було (п.15), вказане професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах виливу шкідливих виробничих факторів - фізичні навантаження, вимушена робоча поза, пил (п.17); у зв`язку з тривалою роботою позивача в умовах дії шкідливих виробничих факторів, осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо; стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 30 років 11 місяців 27 днів (а.с.14-17). За довідкою від 29.12.2020 №092067 Серія 12ААА та довідкою до акта огляду МСЕК від 29.12.2020 №851881 позивачу за результатами огляду 29.12.2020 встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково; вказано, що є пенсіонером, рекомендовано медикаментозне, санаторно-курортне лікування (а.с.18). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Приписами ст.173 КЗпП за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Обов`язки роботодавця з управління охороною праці визначені ст.13 Закону України «Про охорону праці», за змістом якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Факт установлення позивачу професійного захворювання, внаслідок якого його професійна працездатність втрачена на 60% безстроково, та яке виникло у зв`язку з тривалою роботою в умовах впливу шкідливих факторів, в тому числі на підприємстві відповідача, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та не спростовано відповідачем, встановлення позивачу третьої групи інвалідності безстроково та визначення потреби у медичному та санаторно-курортному лікуванні, вказує на перенесення позивачем моральних страждань, втрати нормального життєвого укладу, притаманного віку позивача, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, а отже, свідчить про заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди. Доводи відповідача наведених висновків не спростовують. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Відповідно до наслідків, що наступили, які підтверджуються наданими позивачем доказами, наявність у позивача 60% втрати професійної працездатності, встановлення третьої групи інвалідності безстроково, стаж роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та одночасно зважуючи на відсутність доказів на підтвердження постійного знаходження на лікуванні, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем в сумі 98280 грн., є завищеним та з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди позивача підлягає стягненню сума в розмірі 36 000 грн. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 364 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог (37% від 982,80 грн (1% в ід ціни позову).

Outcome: partial