Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник-адковат [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] сільської ради, [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Галицька,20 в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що батько позивачки [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був житловий будинок по вул. Галицька, 20 в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів від 18.12.2017р. № 8370 та довідкою сільської ради від 12.12.2017р. № 930. [PERSON] помер 03 квітня 2004 року. Після його смерті залишилось спадкове майно - вищезазначений житловий будинок. Позивачка на момент смерті спадкодавця [PERSON] була зареєстрованою та проживала разом з ним в одному житловому будинку та вели спільне господарство, що стверджується довідкою [PERSON] сільської ради. В розумінні ст.1268 ЦК України позивачка спадщину прийняла. Постановою державного нотаріуса позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться по вул. Галицька, 20 в с. Олієво-Королівка у зв'язку з тим, що позивачка не надала оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок. Технічним паспортом на житловий будинок та випискою з інвентаризаційних матеріалів стверджено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який належав [PERSON], знаходиться по вул. Галицька,20 в с. Олієво-Королівка, їх інвентаризаційна вартість - 127825 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснив, що Виписка з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ містить посилання на те, що підставою виникнення права власності [PERSON], як голови колгоспного двору на будівлі та споруди за адресою - вул. Галицька, 20 в с. Олієво-Королівка, було свідоцтво про право власності, видане Городенківським РВК. Так як свідоцтво втрачене, тому в нотаріальному порядку неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину на таке майно. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зазначили, що повністю визнають заявлені до них вимоги і не заперечують проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. [PERSON] сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги викладені в позовній заяві [PERSON] визнають. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідачі визнають позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8370 від 18.12.2017р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 154 право власності на житловий будинок та господарські будівлі по вул. Галицька (Леніна),20 в с. Олієво-Королівка Городенківського району зареєстровано за [PERSON], головою колгоспного двору, на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 19.08.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988р. Довідкою № 930, виданою 12.12.2017р. виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради стверджується, що житловий будинок по вул. Галицька (колишня назва вул. Леніна), 20 в с. Олієво-Королівка дійсно належить [PERSON]. Довідкою № 932, виданою 12.12.2017 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради підтверджується, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку по вул. Галицька,20 в с. Олієво-Королівка були зареєстровані: голова сімї [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], дочка [PERSON],[INFO], внучка [PERSON], [INFO] [PERSON] помер 03 квітня 2004 р. у віці 69 років в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 05.04.2004 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 161156, виданого 05 квітня 2004 р. [PERSON] сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Довідкою № 888, виданою 22.11.2017 р. виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради стверджено, що на момент смерті [PERSON] (03.04.2004р.), який був зареєстрований та проживав в [INFO] (колишня назва Леніна),20 разом з ним проживали та вели спільне господарство: дружина [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], внучка [PERSON], [INFO] Відміткою про сімейний стан в паспорті [PERSON] серії СС № 407167 виданому Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області стверджено, що 01.04.1963 року був зареєстрований шлюб з [PERSON], [INFO] З копії свідоцтва про народження серії IV-УР № 877022 [PERSON], [INFO], виданого 10 серпня 1961 року [PERSON] с/бюро ЗАГС Городенківського району встановлено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Копія свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 353158, виданого 22 листопада 1983 року [PERSON] сільською радою свідчить, що при одруженні з [PERSON], прізвище дружини [PERSON] змінено з Гарасимко на [PERSON]. Отже, позивачка [PERSON], як дочка спадкодавця, та відповідачка [PERSON], як той з подружжя, який пережив спадкодавця, є спадкоємцями першої черги за законом померлого [PERSON]. Зять спадкодавця, чоловік позивачки, [PERSON] помер 30 жовтня 2006 року у віці 46 років в с. Олієво-Королівка, актовий запис №18 від 01.11.2006 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть серії 1-НМ № 033923 виданого 01.11.2006р. [PERSON] сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. В поданій до суду заяві відповідачка [PERSON] зазначила, що визнає позов [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Галицька,20 в с. Олієво-Королівка. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по вул. Галицька,20 в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1962 р., інші господарські будівлі збудовані в 1961, 1962, 1978, 1979, 1989 роках, їх інвентаризаційна вартість становить 127 825 грн. Довідкою № 267, виданою виконавчим комітетом [PERSON] сільською радою 08.05.2018 року доводиться, що забудовнику [PERSON] надавалась земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Олієво-Королівка по вул. Галицька,20. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1296 ЦК України. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 359/02-31 від 27.02.2018 р. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 03 квітня 2004 р. на житловий будинок № 20 по вул. Галицька в с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що спадкоємцем не надано оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. З інформаційної довідки № 51606084 від 17.04.2018 р. зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої в.о. державного нотаріуса Городенківської РДНК, встановлено, що після смерті [PERSON], дата смерті 03.04.2007 р., - інформація в спадковому реєстрі відсутня. Про те, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заведена, також свідчать повідомлення Городенківської районної державної нотаріальної контори № 707/01-16 від 17.04.2018р., приватних нотаріусів Городенківського нотаріального округу: [PERSON] за № 175/01-16 від 27.03.2018р., [PERSON] за № 170/01-16 від 12.04.2018 р. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом документи підтверджують те, що спадкодавцю [PERSON] був виданий документ, який посвідчував, що він є власником житлового будинку по вул. Галицька,20 в с. Олієво-Королівка Городенківського району. Зазначений документ - втрачений. Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 2 ст. 1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316,317, 328, 1216, 1222,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved