Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], звернулися з позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення права власності, приведення ідеальної частки в праві спільної часткової власності у відповідності з реальною, визнання права власності в порядку спадкування за законом в якому зазначили, що з 27.12.1969 року позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] 02 травня 2015 року [PERSON] помер. На підставі договору купівлі-продажу від 19.04.1989 року, посвідченого нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області, реєстровий номер 2-357, [PERSON] набув право власності на 1/4 частину житлового будинку № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську. Відповідно до п. 1 дублікату договору купівлі-продажу, станом на 19.04.1989 року домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську складалось з одноповерхового, саманного, житловою площею 51 кв.м. жилого будинку літ. «А», сіней літ. «а», ганку, альтанки літ. «В», сараю літ. «Д», вбиралень літ. «К», «Е», «З», «О», альтанки літ. «П». У період з 1994 по 1997 роки на території домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську подружжям [PERSON] було збудовано двоповерховий житловий будинок «Б» з мансардою. Будівництво здійснювалось за згодою співвласників домоволодіння у передбаченій законом процедурі. Актом про закінчення будівництва та ввід до експлуатації індивідуального домоволодіння від 28.02.1997 року, затвердженим рішенням виконкому міськради депутатів народних депутатів від 20.03.1997 року № 134, двоповерховий житловий будинок «Б» з мансардою прийнято до експлуатації. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.04.2009 року № 2-3449/2009 визнано за [PERSON] право власності на жилий трьохповерховий будинок літ. «В-ІІІ», сходову клітину літ. «в», сарай літ. «Д1», господарчі будівлі літ. «Т, Я, Г», навіс літ. «Я1», вбиральню літ. «У», альтанку літ. «Х», вхід до «Г», літ. «Д», що розташовані в м. Бердянську по вул. Толстого, 99. За відомостями Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації співвласниками домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську є: [PERSON] - власник 1/4 частки, [PERSON] - власник 1/6 частки. Актом обстеження домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську від 10.04.2007 року, складеним робочою групою на підставі розпорядження міського голови від 12.01.2005 року №5-р, встановлено, що внаслідок тривалого строку експлуатації, фізичного спрацювання конструктивних елементів, впливу ґрунтових та зливових вод будівля літ. «А» зруйнована і відновленню не підлягає. Робоча група рекомендує погасити правоустановчі документи на будівлю літ. «А». У звязку зі знищенням житлового будинку, на підставі заяви колишнього співвласника [PERSON], право власності на належну їй 1/4 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську погашено 20.04.2007 року. Інші співвласники та відповідачі за позовом - [PERSON] та [PERSON] заяви про припинення права власності на знищений обєкт нерухомості з 2005 року по теперішній час не подали. Їх бездіяльність перешкоджає оформити право власності на спадкове майно, належним чином визначити частку, яку воно складає, користуватися домоволодінням та реалізувати право на оформлення земельної ділянки. Вважають, що відповідачі втратили право власності із обєктивних причин (фізичне знищення майна у законному порядку). Оскільки відсутній обєкт речового права, то відсутні речово-правові відносини. З довідки-характеристики № 361 від 22.03.2017 року, виданої Комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську, виготовлений станом на 12.04.2007 року, вбачається що домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську складається з житлового будинку літ. «Б», сіней літ. «б», веранди літ. «б1», ганку до «б», житлового будинку літ. «В», сходової клітки літ. «в», котельні літ. «Ч», сараю літ. «Ф», літньої кухні літ. «С», господарчих будівель літ. літ. «Р», «Щ», «Я», «Г», входу до «Г» літ. «Д», сараю літ. «Д1», навісу «Я1», господарчої будівлі літ. «Т», альтанки літ. «Х», вбиралень літ. літ. «У», «И», душу літ. «О», воріт № 1, паркану № 2. Зазначені документи містять відмітку, що домоволодіння не складає одиницю, так як житловий будинок літ. «А» зруйновано, а правові документи на 1/4 частину погашені. У звязку зі смертю спадкодавця у позасудовому порядку здійснити перерахунок часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську не можливо. Невідповідність ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок №99 по вул. Толстого в м. Бердянську її реальним часткам, порушує права та інтереси позивачів як спадкоємців та співвласників, щодо розпорядження належною їм власністю. Вважали, що у звязку з припиненням права власності відповідачів на належні їм частки, частка спадкодавця у праві власності на житловий будинок № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську буде складати одиницю. У звязку зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина. Заповіту за життя він не залишив. Оскільки нотаріусом відмовлено в оформленні права на спадщину, у звязку з відсутністю усіх необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, вважали необхідним вирішити питання про визнання права власності на спадщину в судовому порядку. 1/4 частину домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську було придбано за договором купівлі-продажу 19.04.1989 року, тобто в період шлюбу. У період шлюбу за кошти спільного сімейного бюджету подружжям [PERSON] було побудовано двоповерховий житловий будинок «Б» з мансардою, жилий трьохповерховий будинок літ. «В-ІІІ», сходову клітину літ. «в», сарай літ. «Д1», господарчі будівлі літ. «Т, Я, Г», навіс літ. «Я1», вбиральню літ. «У», альтанку літ. «Х», вхід до «Г», літ. «Д», що розташовані в м. Бердянську по вул. Толстого, 99. Позивач [PERSON], як дружина має право на 1/2 частку зазначеного майна, та на 1/4 частку - як спадкоємець першої черги за законом. [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], доводяться спадкодавцю онуками. На час відкриття спадщини їх батька та сина спадкодавця [PERSON] не було в живих, тому [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги які прийняли спадщину, та кожній з них належить по 1/8 частці спадкового майна. Просили привести у відповідність з реальними ідеальні частки співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок №99 по вул. Толстого в м. Бердянську; припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку житлового будинку №99 по вул. Толстого в м. Бердянську; припинити право власності [PERSON] на 1/6 частку житлового будинку №99 по вул. Толстого в м. Бердянську; визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини житлового будинку № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську, з яких на 1/2 частку, як на частку дружини в праві спільної сумісної власності, та на 1/4 частку, як за спадкоємцем першої черги за законом; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/8 частці житлового будинку № 99 по вул. Толстого, 99 в м. Бердянську, за кожною. У судове засідання позивачі не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності у якій позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та дату судового засіданні повідомлені належним чином. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Відповідно до свідоцтвом про одруження, серія ІІ-АГ № 361626 від 27.12.1969 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 27.12.1969 року (а.с.5). Згідно із свідоцтвом про смерть, серія І-ЖС № 322281 від 05.05.2015 року [PERSON] помер 02.05.2015 року, про що складено актовий запис №735 (а.с.6). Із дубліката договору купівлі продажу від 19.04.1989 року, посвідченого [PERSON] нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області, реєстровий номер 2-357, вбачається, що [PERSON] набув право власності на 1/4 частину житлового будинку № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську (а.с.7). Право власності зареєстровано відповідності до діючого на час набуття права власності законодавства, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8,9). Відповідно до п. 1 дублікату договору купівлі-продажу, станом на 19.04.1989 року домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську складалось з одноповерхового, саманного, житловою площею 51 кв.м. жилого будинку літ. «А», сіней літ. «а», ганку, альтанки літ. «В», сараю літ. «Д», вбиралень «К», «Е», «З», «О», альтанки літ. «П» (а.с.7). У період з 1994 по 1997 роки на території домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську подружжя [PERSON] збудовано двоповерховий житловий будинок «Б» з мансардою. Актом про закінчення будівництва та вводу до експлуатації індивідуального домоволодіння від 28.02.1997 року, затвердженим рішенням виконкому міськради депутатів народних депутатів від 20.03.1997 року №145, двоповерховий житловий будинок «Б» з мансардою прийнято до експлуатації (а.с.10). Крім того, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.04.2009 року визнано за [PERSON] право власності на жилий трьохповерховий будинок літ. «В-ІІІ», сходову клітину літ. «в», сарай літ. «Д1», господарчі будівлі літ. «Т, Я, Г», навіс літ. «Я1», вбиральню літ. «У», альтанку літ. «Х», вхід до «Г», літ. «Д», що розташовані в м. Бердянську по вул. Толстого, 99 (а. с.11). Згідно довідки-характеристики комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 22.03.2017 року співвласниками домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську є: [PERSON] - 1/4 частка; [PERSON] - 1/4 частка; [PERSON] - 1/4 частка (а.с.14). Актом обстеження домобудування № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську від 10.04.2007 року, складеним робочою групою на підставі розпорядження міського голови від 12.01.2005 року № 5-р, встановлено, що в наслідок тривалого строку експлуатації, фізичного спрацювання конструктивних елементів, впливу ґрунтових та зливових вод будівля літ. «А» зруйнована і відновленню не підлягає. Робоча група рекомендувала погасити правоустановчі документи на будівлю літ. А (а.с.13). Згідно повідомлення комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 22.03.2017 року домоволодіння не складає одиниці, так як житловий будинок «А» зруйнований, а правові документи на 1/4 частину погашені (а.с.14). Із копії технічного паспорту на домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську видно, що частка [PERSON] у зазначеному домоволодінні відсутня (а.с.15-22). Таким чином, судом встановлено, що право власності на належну [PERSON] на 1/4 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок №99 по вул. Толстого в м. Бердянську погашено 20.04.2007 року в звязку зі знищенням житлового будинку. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно (позивач, власник земельної ділянки), має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 323 ЦК України, ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 349 ЦК України передбачено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Згідно діючого законодавства право власності на нерухому річ підлягає державній реєстрації. Відповідно до п. 4.2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року розділ реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення реєстратора прав у разі знищення нерухомого майна за заявою власника майна. Із довідки-характеристики комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради від 22.03.2017 року, технічного паспорту на домоволодіння №99 по вул. Толстого в м. Бердянську та акту обстеження домобудування № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську від 10.04.2007 року встановлено, що домобудування складається з двох житлових будівель літ. «А» та літ. «Б». Будівлі літ. «А» належить [PERSON] (1/4 частина), [PERSON] (1/4 частина), [PERSON] (1/4 частина), [PERSON] (1/4 частина. Обстеженням встановлено, що будівлі літ. «А» зруйнована і відновленню не підлягає (а.с.13,14,15-22). Незважаючи на знищення майна, відповідачі не припинили своє право власності на знищений об'єкт нерухомості, що є перешкодою для оформлення позивачами їх спадкових прав. При цьому відповідачі втратили право власності із об'єктивних причин (фізичне знищення майна у законному порядку) і за таких обставин відсутній об'єкт речового права, а тому відсутні речово-правові відносини. Таким чином, суд вважає, що позивачам необхідно усунути перешкоди у здійснення спадкових прав шляхом припинення права власності на знищене нерухоме майно, яке зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] Згідно з п. 3.1 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року № 55, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за № 774/14041 (надалі Інструкція), у разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлюючих документах, реальним частка за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. Пунктом 3.2 Інструкції передбачено, що право кожного співвласника в спільній частковій власності визначається часткою, яка виражається в простих дробах. При цьому вказані в правовстановлюючих документах розміри часток співвласників на обєкти нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Відповідно до п. 3.1 Інструкції розрахунок часток у спільній власності на обєкти нерухомого майна виконується виключно за заявами всіх співвласників обєктів нерухомого майна. Пунктом 3.3 Інструкції передбачено, що за відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток, питання вирішується в судовому порядку. У звязку із смертю спадкодавця у позасудовому порядку здійснити перерахунок часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську неможливо, тому права та інтереси позивачів підлягають захисту у судовому порядку. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, може належати особам на праві спільної часткової або на, праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися\~\~належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Зазначена правова позиція викладена у постанові судової палати у цивільний справах Верховного Суду України від 03.04.2013 року по справі № 6-12цс13. З викладеного можливо прийти до висновку, що спільна часткова власність характеризується множинністю субєктів і єдністю об'єкта. Відповідно до цієї концепції кожному із співвласників спільної часткової власності не може належати частка самого майна. Ідея спільної часткової власності в тому і полягає, що майно належить усім співвласникам одночасно. Тому, зменшення майна тягне за собою наслідки щодо всіх співвласників, а не одного чи кількох із них. У таких випадках зменшується сам обєкт права власності, а не частки співвласників. Згідно із ч. 3 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Вони можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, його положення застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжували існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України у п. 12 постанови № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» розяснив, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконавчого комітету місцевої ради і за згодою решти учасників спільної власності. Невідповідність ідеальних часток співвласників у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську реальним, порушує права та інтереси позивачів як спадкоємців та співвласників, щодо розпорядження належною їм власністю. З урахування зазначено суд приходить до висновку, що у звязку з припиненням права власності відповідачів на належні їм частки, частка спадкодавця у праві власності на житловий будинок № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську буде складати одиницю, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Також судом встановлено, що в звязку зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина. Заповіту за життя він не залишив, що підтверджується листом приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як зазначено у ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України - є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. Оскільки постановою приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] від 23.06.2017 року відмовлено в оформленні спадкових прав, тому право власності на спадщину підлягає визнанню у судовому порядку. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом та за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення закону було закріплено й у ст. 22 КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року та був чинний на час набуття сторонами частини спірного майна. Отже, право спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям у шлюбі, визначено законодавчо, тому визнання цього права у судовому порядку не потребує. Відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. При розгляді справ про спадкування питання про частку у спільній сумісній власності подружжя вирішується із врахуванням офіційного тлумачення ч. 1 ст. 61 СК, наданого у Рішенні Конституційного Суду України у справі № 17-рп/2012 від 19 вересня 2012 року. 1/4 частину домоволодіння № 99 по вул. Толстого в м. Бердянську було придбано за договором купівлі-продажу 19.04.1989 року, тобто в період шлюбу. У період шлюбу за спільні кошти подружжям [PERSON] було побудовано двоповерховий житловий будинок «Б» з мансардою, жилий трьохповерховий будинок літ. «В-ІІІ», сходову клітину літ. «в», сарай літ. «Д1», господарчі будівлі літ. «Т, Я, Г», навіс літ. «Я1», вбиральню літ. «У», альтанку літ. «Х», вхід до «Г», літ. «Д», що розташовані в м. Бердянську по вул. Толстого, 99. Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач [PERSON], як дружина має право на 1/2 частку спірного майна, та на 1/4 частку - як спадкоємець першої черги за законом. Згідно із свідоцтва про народження [PERSON], а також свідоцтв про народження його дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON]В, [INFO], останні доводяться онуками спадкодавцю [PERSON] Із свідоцтва про смерть вбачається, що на час відкриття спадщини їх батька та сина спадкодавця [PERSON] не було в живих. Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Частка, яка б належала за законом [PERSON] складає 1/4. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. За зазначеними умовами [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги які прийняли спадщину, тому кожній з них належить по 1/8 частці, а відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню

Outcome: approved