Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), діючи через свого представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач) про встановлення факту, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , та про визнання права на спадкове майно, земельну частку (пай) в розмірі 6,32 в умовних кадастрових гектара, після смерті [PERSON] . Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що [INFO] помер\~її батько\~ [PERSON] ,\~постійне місце\~проживання якого\~було м.\~Біла Церква\~Київської області. За життя батько не розпорядився своїм майном, не залишив заповіту. Спадкове майно [PERSON] складається із земельної частки (паю) у розмірі 6,32 в умовних кадастрових гектара, розташованої на території Первомайської сільської ради Глухівського району Сумської області, на яку він мав право згідно з виготовленим на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації від 31.05.1996 за № 226, сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , який зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською райдержадміністрацією членам САПТЗТ «Завєти Леніна» за № 310 від 18.06.1996. Спадкоємцем за законом спадщини [PERSON] є вона, його рідна дочка. Спадщину вона прийняла, оскільки на день смерті [PERSON] разом з ним проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Зазначений сертифікат, який посвідчував це право, був втрачений, а тому вона не має можливості оформити право на вказану земельну частку (пай). Також посилається на те, що у довідці, наданій відділом у Глухівському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 10.04.2017 № 0-18-0.20-450/103-17, прізвище [PERSON] записано «Щегорцов». Оскільки, не маючи на руках сертифікату на право на земельну частку (пай), та у зв`язку з невідповідністю запису прізвища батька в сертифікаті на право на земельну частку (пай), вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно після смерті [PERSON] , тому і змушена звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але до суду представником позивача подано письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Представник відповідача Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області в судове засідання не з`явився, але до суду подав заяву, в якій зазначив, що Березівська сільська рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON] , а також просив розгляд справи провести у його відсутність. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в м. Біла Церква Київської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.09.2018 (а.с.22). Ще за життя останнім, на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 226 від 31.05.1996 було отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Завєти Леніна» за № 310 від 18.06.1996 (а.с.8). Вказаний сертифікат був втрачений (а.с.20). Вартість земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації за 2018 рік станом на 01.01.2019 рік, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) на території Первомайської сільської ради складає 116327,1 грн. (а.с.9). З довідки Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області № 03-07/7/206 від 10.04.2019 вбачається, що дійсно в свідоцтві про смерть та сертифікаті на право на земельну частку (пай) зазначена одна і таж особа « [PERSON] », особа « [PERSON] » на території сільської ради не була зареєстрована і не проживала (а.с.10). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.12.2018 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Факт зміни прізвища позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.01.1973 (а.с.18). Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується довідкою Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області №6629 від 01.10.2018 (а.с.7). Враховуючи, що поза судовим шляхом неможливо встановити факт належності правовстановлюючого документу, а від його встановлення залежить виникнення майнових прав позивача, а саме, на отримання спадщини, та оцінивши надані докази в їх сукупності, а також зважаючи на відсутність спору, оскільки відповідач не заперечує проти заявленої вимоги, суд приходить до висновку, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданий на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 226 від 31.05.1996 та зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Завєти Леніна» за № 310 від 18.06.1996 на ім`я [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , померлого [INFO] , а відповідно позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Відповідно до вимог частин першої та шостої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень пункту п`ятого частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до положень частин третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв\~спадщину,\~якщо протягом\~строку,\~встановленого статтею\~1270\~цього Кодексу,\~він не\~заявив про\~відмову від\~неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Аналіз досліджених судом документів свідчить про те, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після померлого [PERSON] , і фактично прийняла спадщину після його смерті, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Отже, після смерті [PERSON] всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право на земельну ділянку, що належали останньому, перейшли до його єдиного спадкоємця за законом, якою є позивач. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивач набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), розташовану на території Первомайської сільської ради Глухівського району Сумської області, площею 6,32 умовних кадастрових гектара, що належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , однак вказане право не визнається, а також враховуючи, що відповідач не заперечував проти задоволенні цієї позовної вимоги, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і також підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved