Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом в обґрунтування якого зазначили, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними сестрою й братом, позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , відповідно племінницями відповідача. В 1971 року батьки [PERSON] та [PERSON] отримали квартиру [ADDRESS] , яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 45,1 кв.м., в тому числі [ADDRESS] кімната 10,5 кв.м., 2-а кімната 14,4 кв.м., 3-я кімната 17,2 кв.м. 15.01.2001 всі зареєстровані на той момент у квартирі набули право спільної сумісної власності шляхом приватизації, проте відповідач на час приватизації в квартири був лише зареєстрований, але фактично не мешкав. З 1971 року у квартирі проживає [PERSON] , після її одруження та народження дітей - разом з чоловіком та доньками. На даний час у квартирі також проживають онуки позивача [PERSON] та [PERSON] . Фактичне місце проживання відповідача не відомо, але позивач обізнаний, що він має власну квартиру, в якій проживає його співмешканка та їх спільна дитина. Стосунки між позивачами та відповідачем останнім часом погані через агресивну поведінку останнього, зловживання спиртними напоями, протягом тривалого часу відповідач систематично погрожував вселитися в квартиру та вселити туди своїх приятелів з метою створити нестерпні умови для життя позивача та її рідних. Тому способом захисту прав позивачів у даній ситуації є припинення права відповідача на його власність із виплатою йому розумної компенсації. На підставі викладеного позивачі просять: 1) визначити частку [PERSON] у квартирі у розмірі 1/4; 2) визначити частку [PERSON] у квартирі в розмірі 1/4; 3) визначити частку [PERSON] у квартирі в розмірі 1/4; 4) визначити частку [PERSON] у квартирі в розмірі 1/4; 5) припинити право спільної сумісної власності на спірну квартиру; 6) припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку квартири з виплатою йому ринкової вартості цієї частки; 7) визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири; 8) визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири; 9) визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири. Позивачі та представник позивача [PERSON] адвокат Веселянська О.Л. до суду неодноразово не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомили. З моменту подання позову до суду, з квітня 2017 року позивачі жодного разу до суду не з`явились, незважаючи на те, що адвокат Веселянська О.Л. представляє інтереси лише одного позивача. Під час розгляду вказаної справи через неявку позивачів суд ухвалою від 22.01.2019 залишив позов без розгляду, проте вказана ухвала скасована Харківським апеляційним судом та справу направлено для продовження розгляду. Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що повторна неявка позивачів, представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово за місцем реєстрації, проте в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзиву або заперечень суду не надав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування певних умов, в тому числі, відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи. Оскільки від позивачів заяви про згоду на ухвалення заочного не надходило, відсутня сукупність чотирьох, передбачених зазначеною вище нормою, умов для ухвалення заочного рішення, отже суд ухвалює рішення за відсутністю сторін в загальному порядку. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: квартира [ADDRESS] розташована на 1-му поверсі, складається з трьох кімнат, загальна площа квартири 61,0 кв.м., житлова 45,1 кв.м. (т. 1, а.с. 6, 7). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.01.2001, вказана квартира на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т. 1, а.с. 5). З копії довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 06.01.2017 № 44, у вказаній квартирі зареєстровано 2 особи: [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 26.07.2016 виписані як тимчасово відсутні члени сім`ї, за якими зберігається жиле приміщення (т. 1, а.с. 10). На підставі наданих позивачами документів судом встановлено, що спірна квартира є приватизованою, в ній зареєстровано дві особи, квартира належить на праві спільної сумісної власності чотирьом особам: позивачам [PERSON] , її донькам [PERSON] , [PERSON] , відповідачу [PERSON] . Ухвалою судді від 15.06.2017 відкрито провадження у справі та відстрочено позивачам оплату судового збору до ухвалення судового рішення, при подачі позову до суду позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. (т. 1 а.с. 1, 23). За клопотанням представника позивача [PERSON] - адвоката Веселянскої О.Л. ухвалою суду від 18.09.2017 у справі призначено комплексну судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу, оплату експертизи покладено на позивача [PERSON] (т. 1 а.с. 40). Згідно висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 30.08.2018 з технічної точки зору провести виділ в натурі 1/4 частки квартири [ADDRESS] не є можливим. В зв`язку з неможливістю з технічної точки зору провести виділ в натурі 1/4 частки квартири перепланування не пропонується, затрати не розраховуються. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] склала 668580,00 грн. Вартість 1/4 частки (грошова компенсації за частку) вказаної квартири складає 167145,00 грн. В зв`язку з неможливістю з технічної точки зору провести виділ в натурі 1/4 частки квартири, частки співвласників залишаться без змін (т. 1 а.с. 49-71). Сплачена вартість висновку становить 5720,00 грн. (т. 1 а.с. 48). Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2019 позовну заяву залишено без розгляду (т. 1, а.с. 124). Постановою Харківського апеляційного суду від 17.09.2019 ухвалу про залишення позову без розгляду скасовано, справу повернуто до суду для продовження розгляду, питання про розподіл судових витрат не вирішувалось. За подачу апеляційної скарги позивачем [PERSON] сплачено 388 грн. (т. 1, а.с. 157, 176-181). Відповідно до вимог ч. 1,2, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може\~належати особам\~на праві\~спільної часткової\~або на\~праві спільної\~сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як вбачається з ст. 372 ЦК України майно,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~може бути\~поділене між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними,\~крім випадків,\~установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що квартира є спільною сумісною власністю позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і відповідача [PERSON] Тому позов підлягає частковому задоволенню в частині визначення часток у праві власності всіх позивачів і відповідача [PERSON] у розмірі 1/4 частки квартири з припиненням права спільної сумісної власності на спірну квартиру. Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Після проведення експертизи позовні вимоги відповідно до висновку експертизи не змінювались, вартість частки відповідача на депозитний рахунок не вносилась (ч. 2 ст. 365 ЦК України), тому вимоги про припинення права власності [PERSON] на частку квартири з виплатою компенсації не підлягають задоволенню. Визнання за кожним із позивачем права власності на 1/3 частку спірної квартири є передчасним та залежить від задоволення позовних вимог про припинення права власності відповідача, та у такому разі, вони мають право на визнання права власності на рівні частки від 1/4 частки відповідача, а не визнання права власності на 1/3 частку квартири, оскільки після визначення часток їм і так належить по 1/4 частці. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України наступним чином. Позов поданий до суду 26.04.2017, при подачі позову до суду позивачем [PERSON] сплачено 640 грн. судового збору. Ухвалою судді від 15.06.2017 відкрито провадження у справі та відстрочено позивачам оплату судового збору до ухвалення судового рішення. За проведення судової експертизи позивачем [PERSON] сплачено 5720,00 грн. За подачу апеляційної скарги позивачем [PERSON] сплачено 388 грн. Згідно ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», в редакції, що діяла на час подання позову до суду, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. У разі, якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом. У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру. Так, на час подачі позову до суду позивачам необхідно було сплатити наступні суми судового збору: за позовні вимоги № 1, 2, 3 немайнового характеру всі позивачі повинні були сплатити 640,00 грн. окремим платіжним документом (сплачено 640,00 грн. [PERSON] ), за позовну вимогу № 4 немайнового характеру позивачам слід було сплатити 640,00 грн. на трьох (640 / 3 = 213,3333 грн.), за позовну вимогу № 5 немайнового характеру позивачам слід було сплатити 640,00 грн. на трьох, за позовну вимогу № 6 майнового характеру (за відсутності даних про вартість квартири на час подання позову до суду) позивачам слід було сплатити 640,00 грн. на трьох, за позовні вимоги № 7,8,9 майнового характеру (за відсутності даних про вартість квартири на час подання позову до суду) кожним позивачем слід було сплатити по 640,00 грн. Тобто недоплаченою сумою судового збору позивача [PERSON] є 1280,00 грн., недоплаченою сумою судового збору позивачами [PERSON] та [PERSON] є 1920,00 грн. кожною. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 Вказаної статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається\~з п.\~31,\~36,\~37\~Постанови Пленуму\~ВССУ «Про\~застосування судами\~законодавства про\~судові витрати\~у цивільних\~справах» №\~10\~від 17.10.2014,\~у разі якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України. Вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України. Оскільки судом задоволені позовні вимоги немайнового характеру № 1, 2, 3, 4, 5, а у задоволенні інших вимог майнового характеру, відмовлено, тому судові витрати у вигляді витрат за проведення судової експертизи, сплачених позивачем [PERSON] відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача не підлягають. Враховуючи, що задоволено п`ять позовних вимог з дев`яти, тому можна вважати, що позов задоволений на 5/9, загальний розмір судового збору, який необхідно було сплатити за подання позову до суду склав 5760 грн., з них сплачено 640 грн. позивачем [PERSON] , тому стягненню з відповідача підлягає 5/9 суми судового збору, що становить 3200 грн., а з них на користь позивача [PERSON] 640 грн., а 2560 грн. на користь держави. Крім того на користь позивача [PERSON] з відповідача підлягає стягненню 5/9 суми судового збору за подачу апеляційної скарги, тобто 5/9 від 388 грн., що становить 215,55 грн. З позивачів на користь держави підлягає стягненню 4/9 суми недоплаченого при подачі позову до суду судового збору, що становить 2560 грн., відповідно з кожного позивача по 853,33 грн.

Outcome: partial