Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] (далі відповідач) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що зазначена квартира на підставі спільної часткової власності належить позивачу, а також [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (далі треті особи). Вказує, що відповідач доводиться позивачеві пасинком, він зареєстрований у належній позивачеві квартирі з 11.06.2003, проте з 2015 року в квартирі не проживає і конкретне місцезнаходження відповідача позивачу не відомо. Вважає, що відповідач втратив право користування спірною квартирою, оскільки він відсутній у ньому понад строки, встановлені законодавством, реєстрація відповідача у спірному приміщенні перешкоджає позивачу в реалізації її права використовувати помешкання на свій розсуд відповідно до закону. Ухвалою суду від 24.05.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.28). Позивач до суду не прибув, від представника позивача адвоката Таранюка О.Л. надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.59). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті судової влади; відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Треті особи правом участі в судовому засіданні не скористались, надіслали заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, проти задоволення позову не заперечують (а.с.40, 62, 64). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю учасників справи та відповідно до ст.280 ЦПК України постановити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Квартира [ADDRESS] на праві спільної власності належить позивачу (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та третім особам [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивача, [PERSON] , який є сином позивача, та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), яка є донькою позивача (а.с.9, 10, 12, 15, 16, 21). Відповідач є сином чоловіка позивача [PERSON] (а.с.19, 20), зареєстрований в спірній квартирі з 11.06.2003, тобто є пасинком позивача (а.с.19, 20, 22). Відповідно до довідки АОСББ «Шахтарський» від 01.04.2021, підписаної головою правління та сусідами, відповідач фактично не проживає в спірній квартирі з 2015 р. (а.с.23). Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім`ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження поважності причин, за яких він не проживає в спірній квартирі понад один рік, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved