Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

[PERSON] 13.11.2013 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. Позивачка [PERSON] зазначала, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2012 року шлюб було розірвано. У вересні 2013 року між сторонами було укладено мирову угоду у справі за її позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, яка розглядалась Фастівським міськрайонним судом Київської області; ще до розподілу будинку [ADDRESS], на початку 2013 року сторони домовились про те, що будівельні матеріали на будівництво зазначеного будинку (пиломатеріали, щебень, пісок, газоблоки) сторони придбаватимуть спільно (за кошти обох); вона добровільно оплатила половину вартості пиломатеріалів, щебеню та піску; коли настала черга купувати газоблоки, відповідач попросив її оплатити за нього його частину коштів; в усній формі сторони домовились, що відповідач поверне їй кошти за свою частину газоблоків після розподілу майна. 20.05.2013 року позивачка за свої кошти купила газоблоки Стоун Лайт в кількості 12,96 м3 (6 пачок) за ціною 590,00 грн. за 1 м3 - на загальну суму 7646,00 грн.; із 6 пачок - 5 пачок (10,8 м3) належали відповідачу - на суму 6371,00грн.; зазначені блоки відповідач використав у будівництві будинку, що було відображено у мировій угоді. Оскільки після розподілу майна відповідач відмовився повертати їй вартість частини газоблоків згідно із попередньою домовленістю, посилаючись на те, що розподіл майна вже минув, тому вона ([PERSON]) вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь 6371,00 грн. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про захист честі та гідності; посилаючись на те, що у первісному позові про стягнення з нього суми 6371,00 грн. [PERSON] по суті звинувачує його у шахрайстві, непорядності, її вимоги ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними доказами, що порушує його права та принижує його честь та гідність, у зв»язку з чим він ([PERSON]) вимушений звернутися з цим позовом та просить суд постановити рішення, яким «визнати подані в позові дії [PERSON] такими, що порочать його честь і гідність; змусити [PERSON] в судовому порядку принести публічні вибачення». Крім того, позивачем по зустрічному позову [PERSON] було збільшено розмір зустрічних позовних вимог. Позивач зазначав: 04.06.2013 року він придбавав газоблоки Стоун лайт - за власні кошти; в серпні 2013 року [PERSON] попросила надати їй в борг 1 пачку блоків (2,16 м3), так як у її брата [PERSON] під час виконання ремонтних робіт впала стіна в хаті; він (позивач) погодився та передав зазначену кількість газоблоків; з того часу відповідачка ухиляється від сплати суми 1296,00 грн. Також, він (позивач) збудував стіну між верандою та банею, фундамент під баню після розподілу майна за усною домовленістю між сторонами повинен був належати йому, позивачем було вбудовано залізобетонну вкладку для дверей в стіну; згодом [PERSON] попросила залишити фундамент під банею за нею, на що він (позивач) погодився за умови відшкодування 50% вартості будівництва стіни, оскільки стіна ставала спільною, а будував він її за власний рахунок; відповідачка погодилась на таку умову, але після підписання мирової угоди про розподіл майна віддавати кошти відмовилась. Згідно розрахунку позивача ([PERSON]) відповідачка [PERSON] в цій частині його вимог зобов»язана відшкодувати йому - 1456,56 грн. (вартість 68 блоків), 164,00 грн. (вартість клею для кладки блоків), 64,00 грн. (вартість стяжки), 728,00 грн. (вартість робіт), а всього по будівництву - 50% від загальної суми витрат 2412,56 грн. : 2 = 1206,28 грн. Таким чином, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 1296,00 грн. (вартість блоків) + 1206,28 грн. (за спільне будівництво) = 2502,28 грн. Крім того, позивачкою за первісним позовом [PERSON] було збільшено її позовні вимоги. Вона зазначала, що після розірвання шлюбу між сторонами, вони домовились продовжувати будівництво будинку разом за кошти обох сторін в рівних частинах, а земельна ділянка поділена між ними умовно; коли ще не було підписано мирової угоди, [PERSON] почав заперечувати в користуванні нею земельною ділянкою біля будинку, викликав дільничного; суперечки між сторонами відбувались у тому числі в присутності спільної дитини сторін - сина [PERSON], [INFO]; відповідач ображав її, що завдало їй моральної травми; оскільки відповідач до офіційного розподілу майна не допускав її на земельну ділянку, де нею були висаджені картопля, морква, буряк, часник, помідори, огірки, капуста, цибуля, кабачки та інша городина - все це без догляду пропало; у зв»язку з цим їй (позивачці) довелося витрачати кошти на купівлю: картоплі - 200 кг х 6 грн. = 1200,00 грн., моркви - 20 кг х 2,5 грн. = 50,00 грн., буряки - 20 кг х 2,5 грн. = 50,00 грн., часник - 2 кг х 15 грн. = 30,00 грн., помідори - 30 кг х 5 грн. = 150,00 грн., огірки - 30 кг х 5 грн. = 150,00 грн., капуста - 15 кг х 2 грн. = 30,00 грн., цибулі - 70 кг х 5 грн. = 350,00 грн., кабачки та інше - 50,00 грн. - за ринковими цінами, на загальну суму 2060,00 грн. Крім того, між сторонами виникали конфліктні ситуації з приводу будівельних матеріалів, з приводу чого вона мусила відволікатися від роботи, їхати в смт Борова та давати пояснення в міліції, чим їй також було завдано моральну травму та принижено честь, гідність та ділову репутацію; відповідач показує знайомим та родичам нібито документ з міліції про притягнення її до відповідальності, що вона вважає підробкою; розмір завданої їй з вини відповідача моральної шкоди вона оцінює грошовою сумою 3000,00 грн., тому позивачка [PERSON] в порядку збільшення позовних вимог за первісним позовом просила постановити судове рішення, яким: « 1) Визнати, що поширені [PERSON] відомості про те, що [PERSON] зробила відносно [PERSON] протиправні дії і має запобігання з міліції, не відповідають дійсності і принижують її честь, гідність і ділову репутацію. 2) Зобов»язати [PERSON] припинити неправомірні дії відносно приниження честі, гідності, ділової репутації відносно неї - [PERSON] 3) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. та в порядку відшкодування матеріальної шкоди 2060,00 грн.». В судовому засіданні позивачі уточнені та збільшені позовні вимоги підтримали та просили позовні вимоги кожного задовольнити у повному обсязі, заперечуючи проти зустрічних вимог відповідно. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] - не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.08.2001 року; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2012 року шлюб між ними було розірвано; від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4, 5, 14, 123). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2012 року про розірвання шлюбу визначено як встановлений факт про те, що сторони станом на день постановлення рішення «тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства», тощо (а.с.5, 123). Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.09.2013 року у справі №381/4547/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя було визнано укладену між сторонами мирову угоду від 06.09.2013 року, згідно якої сторонами визнано право власності (у тому числі): - За [PERSON] - на ? частину двоповерхового недобудованого будинку за адресою [ADDRESS], а саме: на першому поверсі - кімнату 32,0 кв. м, фундаменти під гараж 26,0 кв. м, під баню 16,0 кв. м, на другому поверсі - дві кімнати по 16,0 кв. м; 0,05 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування ? частини жилого будинку, господарських будівель і споруд за зазначеною адресою недобудованого будинку (кадастровий номер земельної ділянки 3224987201:01:010:0254); - За [PERSON] - на ? частину двоповерхового недобудованого будинку за адресою [ADDRESS], а саме: на першому поверсі - житлову кімнату 32,0 кв. м, літню кухню 16,0 кв. м, відкриту терасу 23,0 кв. м, на другому поверсі - жилу кімнату 32,0 кв. м; 0,05 га земельної ділянки для будівництва і обслуговування ? частини жилого будинку, господарських будівель і споруд за зазначеною адресою недобудованого будинку (кадастровий номер земельної ділянки 3224987201:01:010:0254); зазначена ухвала набрала законної сили (а.с.9-10). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.10.2013 року у справі №753/14082/13 постановлено про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21.08.2013 року і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону (а.с.33). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Згідно ст.11, 13, 14 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов»язком для неї. Як стверджують сторони, як подружжя спільне господарство вони вели до травня 2012 року. Як стверджує [PERSON], ніяких угод з [PERSON] щодо спільного будівництва будинку в [ADDRESS] та придбання будівельних матеріалів для цього будівництва не існувало. Як стверджує позивачка [PERSON], 20.05.2013 року вона за свої кошти купляла газоблоки Стоун Лайт в кількості 12,96 м3 (6 пачок) за ціною 590,00 грн. за 1 м3 - на загальну суму 7646,00 грн. (а.с.15); та що із цих 6 пачок - 5 пачок (10,8 м3) в подальшому за домовленістю між сторонами забрав [PERSON], у зв»язку з чим він повинен повернути їй суму 6371,00грн. Як стверджує позивач [PERSON], 04.06.2013 року він купляв газоблоки Стоун лайт - за власні кошти; в серпні 2013 року він на прохання [PERSON] передав останній 1 пачку блоків (2,16 м3) на суму 1296,00 грн.; що він ([PERSON]) збудував стіну між верандою та банею, за домовленістю сторін фундамент під баню залишився у власності [PERSON], а остання повинна була відшкодувати йому 50% вартості будівництва стіни, що за підрахунками позивача ([PERSON]) становить 1206,28 грн., у зв»язку з чим [PERSON] повинна сплатити йому (1296,00 + 1206,28) = 2502,28 грн. При цьому, відповідно до мирової угоди від 06.09.2013 року сторони зазначали, що до варіанту розподілу недобудованого будинку вони дійшли, у тому числі шляхом взаємних поступок, про будь-які невиконані взаємні зобов»язання у зв»язку з будівництвом будинку вони не зазначали; відповідних належних письмових доказів з приводу заявлених вимог - [PERSON] на суму 6371,00 грн., [PERSON] на суму 2502,28 грн. сторонами судові не надано; зазначені вимоги відповідно заперечуються сторонами. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовна вимога [PERSON] про стягнення на її користь з відповідача 6371,00 грн., а також позовна вимога [PERSON] про стягнення на його користь з відповідачки 2502,28 грн. - не доведені в судовому засіданні достатніми та належними доказами, тому в задоволенні первісного та зустрічного позовів в цій частині вимог має бути відмовлено. Що стосується вимог позивачів про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, суд приходить до наступного. Згідно ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб; в тому числі, права на повагу до його гідності та честі, недоторканність своєї ділової репутації (ст.297, 299 ЦК України). Згідно ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно ст.277 ч.1, 3, 4 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Суд, вирішуючи дану справу, виходить з такого розуміння понять честі, гідності та ділової репутації: честь - суспільна оцінка особистості, міра її духовних і соціальних якостей; честь є одним з найважливіших нематеріальних благ людини поряд з її життям, свободою, здоров»ям; дискредитація людини в очах громадської думки є приниженням її честі; гідність - це позитивна думка людини самої про себе як віддзеркалення її соціальної оцінки; відчуття своєї цінності як людини взагалі і як члена певної спільноти; ділова репутація - набута за певний період часу позитивна (нейтральна чи негативна) громадська оцінка ділових і моральних якостей фізичної чи юридичної особи; набір соціально значущих якостей, з якими їх носій асоціюється в очах своїх колег, партнерів, клієнтів, споживачів послуг чи товарів, шанувальників, виборців тощо. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову (у справі зазначеної категорії), є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. [PERSON] в частині вимог про захист честі і гідності просить суд «визнати подані в позові дії [PERSON] такими, що порочать його честь і гідність; змусити [PERSON] в судовому порядку принести публічні вибачення». Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Тобто, звернення особи до суду з позовом є її конституційним правом і в даному випадку не є поширенням недостовірної інформації, тому в задоволенні цих вимог [PERSON] має бути відмовлено. [PERSON] в частині вимог про захист честі, гідності та ділової репутації просить суд постановити рішення, яким « 1) Визнати поширені [PERSON] відомості про те, що [PERSON] зробила відносно [PERSON] протиправні дії і має запобігання з міліції такими, що не відповідають дійсності і принижують її честь, гідність і ділову репутацію. 2) Зобов»язати [PERSON] припинити неправомірні дії відносно приниження честі, гідності, ділової репутації відносно неї - [PERSON] 3) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.». Свої вимоги в цій частині [PERSON] обґрунтовує тим, що між сторонами виникали конфліктні ситуації з приводу будівництва будинку та будівельних матеріалів, у зв»язку з чим [PERSON] викликав дільничного інспектора міліції, а вона змушена була з цього приводу відволікатися від роботи, їхати в смт Борова та давати пояснення в міліції (а.с.62-63); надана [PERSON] копія листа на його ім»я від 16.11.2013 року, згідно якого повідомлено про винесене їй офіційне застереження (а.с.105), не відповідає дійсності. За встановлених обставин та з урахуванням п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд вважає, що [PERSON] мав конституційне право на звернення (ст.34, 40 Конституції України) і звернувся до правоохоронного органу, до компетенції якого віднесено обов»язок здійснення перевірки та надання відповіді; його звернення (копія якого позивачкою не надано суду) не можна розцінювати як порушення честі і гідності позивачки; позивачка не посилається на те, що у зверненні наявні твердження заявника, викладені у відношенні позивачки в образливій чи принизливій для неї формі; [PERSON] не є автором листа-відповіді від 16.11.2013 року, тощо. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому в задоволенні її позову в цій частині також має бути відмовлено. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 2060,00 грн. в порядку відшкодування збитків на придбання овочів та іншої городини внаслідок зіпсованого, як вона стверджує, урожаю, які (позовні вимоги) відповідачем не визнані, - не підтверджені жодним доказом, тому не підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачів [PERSON] і [PERSON] у повному обсязі не доведені в судовому засіданні належними та достатніми доказами, заявлені без достатніх підстав та обґрунтування, тому в задоволенні первісного та зустрічного позовів має бути відмовлено у повному обсязі. При цьому, суд враховує те, що показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за встановлених обставин справи, не впливають на оцінку правовідносин, що виникли між сторонами, тому не можуть бути покладені в основу рішення в частині позовних вимог позивачів.

Outcome: dismissed