Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

[PERSON] 25 травня 2017 року предявила позов до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, факту реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON], [INFO], який зареєстровано 2 березня 1975 року у Верховецькій сільській раді Самбірського району, та визнання за нею, позивачем, право власності на земельну ділянку загальною площею 1,165 га, яка призначена для ведення особистого підсобного господарства та розташована на території с. Верхівці Воле-Баранецької сільської ради, у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], котрий помер 11 червня 2004 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що після смерті її чоловіка [PERSON] відкрилася спадщина на вказані земельні ділянки і вона, позивач, з метою оформлення спадщини 21 лютого 2017 року звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та на підставі її заяви нотаріусом заведена спадкова справа, але при перегляді документів нотаріусом було виявлено розбіжність у написанні прізвища, а саме прізвище чоловіка записано Гіль, а її, позивача, Гель. Ураховуючи такі розбіжності необхідно довести факт реєстрації шлюбу між ними, що підтвердить належність її, позивача, до спадкоємців першої черги. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Згідно ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Відповідно до ст. 158 цього Кодексу розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Статтею 197 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті та родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Із паспорта громадянина України відомо, що прізвище позивача є Гель (а. с. 7). Із свідоцтва про народження та свідоцтва про смерть вбачається, що 28 лютого 1948 року у с. Верхівці Крукеницького району Дрогобицької області народився [PERSON], котрий помер 11 червня 2004 року (а. с. 9, 14) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу 2 березня 1975 року зареєстрували шлюб [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], і після реєстрації шлюбу їм обом присвоєне прізвище Гель ( а.с. 15) Із витягу з погосподарської книги вбачається, що у вказаному господарстві зареєстрований наступний склад сімї: [PERSON] голова господарства, [PERSON] чоловік (а.с.17) Із будинкової книги видно, що [PERSON], [INFO], уродженка с. Верхівці є головою родини і разом з нею зареєстрований її чоловік [PERSON], [INFO], а також свідоцтво про право власності видане [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Верхівецького сільвиконкому від 15 березня 2001 року № 39 ( а.с. 18-22). Із довідок, виданих виконавчим комітетом Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області 16 березня 2017 року, вбачається, що [PERSON], котрий помер 11 червня 2004 року до дня смерті проживав у с. Верхівці і його дружиною була [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа, інших в селі з таким прізвищем, іменем та по батькові не було зареєстровано; на час смерті [PERSON] в будинку проживали дружина [PERSON], дочка [PERSON] та внучки [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 23, 24, 25). Отже, наведені докази достовірно свідчать про те, що 2 березня 1975 року мав місце факт реєстрації шлюбу між [PERSON], котрий помер 11 червня 2004 року та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), який було вчинено Верхівецькою сільською радою Самбірського району. Установлення факту даного факту має юридичне значення для [PERSON], так як дає підстави для оформлення спадщини після смерті чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із державного акта на право власності на землю видно, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Самбірської РДА від 25 жовтня 2001 року № 663 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,165 гектара в межах згідно планом, яка розташована у с. Верхівці Верхівецької сільської ради і призначена для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 33). Отже, унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на вказану земельну ділянку. Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] з посиланням на те, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, площею 1,165 га, що знаходиться на території с. Верхівці Верхівецької сільської ради Самбірського району Львівської області та не доведено факт родинних відносин ( а.с. 13). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивача [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку.

Outcome: approved