Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

[PERSON] 03.02.2020 року звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме: договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , укладеного 26.05.2000 року, [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своєї заяви зазначає, що після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири на [ADDRESS] та банківський вклад. Вона, як спадкоємець за законом звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сосновської О.Я. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка, проте, при оформленні спадкових документів з`ясувалося, що у договорі купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , укладеному 26.05.2000 року, помилково вказано ім`я померлого « [PERSON] » замість « [PERSON] ». У зв`язку з цим вона не може реалізувати свої права щодо оформлення спадщини після смерті [PERSON] . В судове засідання заявник, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася, натомість подала заяву, в якій просить розглядати заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа за її відсутності, та що вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сосновська О.Я., яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, при цьому подала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та щодо задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документа покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, в тому числі копію спадкової справи № 17/2019 після смерті [PERSON] , суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.06.2019 року, що у м.Львові [INFO] помер [PERSON] (а.с.9). 22.08.2019 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сосновської О.Я. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] (а.с. 21), в якій вказує, що після його смерті залишились грошові вклади у ПАТ «Державний ощадний банк України» і частина квартири на [ADDRESS] , а спадкоємцями за законом, окрім неї, є доньки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . З договору купівлі-продажу від 26.05.2000 року (а.с. 7), факт належності якого спадкодавцю просить встановити заявник, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частинах, тобто по 1/2 частині кожен, квартиру [ADDRESS] . Таким чином ім`я покупця за вказаним договором відрізняється від імені спадкодавця. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. Враховуючи зазначені норми процесуального права, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Із змісту заяви [PERSON] вбачається, що заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, посилаючись на те, що від такого залежить оформлення їй спадщини за законом від спадкодавця [PERSON] . Разом з тим, в наданій суду копії спадкової справи № 17/2019 після смерті [PERSON] міститься заповіт [PERSON] від 27.09.2011 року, за яким він заповів належну йому на праві власності частину квартири [ADDRESS] доньці [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи наведене, право на спадкування належної [PERSON] 1/2 частини квартири [ADDRESS] має спадкоємець за заповітом - донька спадкодавця [PERSON] . В матеріалах справи відсутні та заявником не надані докази, які б свідчили, що заповіт визнано недійсним, має місце неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцем за заповітом, і, відповідно, [PERSON] одержала право на спадкування частини квартири за законом. Таким чином, факт належності правовстановлюючого документа, про встановлення якого звернулася [PERSON] , не матиме для неї правових наслідків, тобто від нього не залежить спадкування нею 1/2 частини квартири [ADDRESS] , оскільки є інший спадкоємець цього майна за заповітом. Крім цього, заявник посилається у заяві на те, що факт наявності сімейних відносин між нею та померлим [INFO] [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження, проте, як видно із даних свідоцтва про одруження заявника серії [NUMBER] (а.с.6) шлюб укладено 07.04.1963 року між [PERSON] та [PERSON] . Такі ж дані щодо укладення шлюбу заявника із [PERSON] містяться в паспорті заявника (а.с. 4 зворот). Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що заявником [PERSON] не доведено, що встановлення заявленого факту породжує для неї певні правові наслідки, надані нею документи містять розбіжності щодо підтвердження сімейних відносин заявника із померлим [INFO] [PERSON] , тому заяву за таких обставин не можна вважати підставною і в задоволенні такої слід відмовити. Згідно з ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed