Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про звернення стягнення на заставлене майно шляхом визнання на нього права власності. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02.09.2013 між ним та відповідачем укладений договір позики згідно умов якого [PERSON] передавав у власність [PERSON] кошти в сумі 199750 грн 00 коп. Зазначену суму коштів відповідач зобовязувався повернути до 01.09.2017. За вказаним договором позивач свої зобовязання виконав та надав відповідачу кошти в сумі 199750 грн 00 коп. В подальшому 03.03.2014, з метою забезпечення виконання зобовязання за договором позики сторонами укладений договір застави рухомого майна №1 від 02.09.2013 згідно умов якого відповідач передав позивачу в заставу рухоме майно, а саме сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи, які знаходились на землях колишнього колгоспу «Таврія» Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Строк виконання зобовязання настав 01.09.2017, однак на момент звернення до суду відповідач перед позивачем зобовязання не виконав, у звязку із чим позивач звернувся до суду із позовом в якому просив звернути стягнення на заставлене майно шляхом визнання права власності на нього. Також 30.09.2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір позики згідно умов якого [PERSON] передавав [PERSON] гроші в сумі 249288 грн 00 коп, які останній зобовязався повернути до 01.09.2017. В подальшому з метою забезпечення виконання сторонами договірних зобовязань між позивачем та відповідачем укладений договір застави рухомого майна №2 від 03.03.2014 згідно умов якого відповідач передав позивачу в заставу рухоме майно, а саме сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи, яка знаходилась на землях колишнього колгоспу ім.Леніна Якимівського району Запорізької області, на території Новенської сільської ради Мелітопольского району Запорізької області та Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області. Строк виконання зобовязання настав 01.09.2017, однак на момент звернення до суду відповідач перед позивачем зобовязання не виконав, у звязку із чим позивач звернувся до суду із позовом в якому просив звернути стягнення на заставлене майно шляхом визнання права власності на нього. Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Відповідач в судове зсідання не зявився, про час так місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та позов визнав. Надав до суду письмові пояснення в яких зазначив, що між позивачем та ним 02.09.2013 укладений договір позики за яким він отримав кошти в сумі 199750 грн 00 коп і вказану суму зобовязувався повернути до 01.09.2017. Також 03.03.2014 між ним та позивачем укладений договір застави рухомого майна №1 на підстав якого він передав у заставу позивача, з метою забезпечення виконання за вказаним договором позики від 02.09.2013, сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньгосподарської меліоративної системи, які у 2004 році придбав у СБК «Таврія». Крім того, зазначив в поясненнях, що між позивачем та ним 30.09.2013 укладено договір позики за яким він отримав кошти в сумі 249288 грн 00 коп і вказану суму зобовязувався повернути до 01.09.2017. Також 03.03.2014 між ним та позивачем укладено договір застави рухомого майна №2 на підставі якого він передав у заставу позивача, з метою забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором позики від 30.09.2013, сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи, які він у 2004 році придбав у ФГ «Йосиф и Ко». На теперішній час у звязку із незадовільним матеріальним становищем не має змоги повернути кошти, тому позов визнає повністю. В судовому засіданні були досліджені наступні докази: копія договору позики між [PERSON] та [PERSON] від 02.09.2013; копія договору позики між [PERSON] та [PERSON] від 30.09.2013; копія договору застави рухомого майна між [PERSON] та [PERSON] №1 від 03.03.2014; копія договору застави рухомого майна між [PERSON] та [PERSON] №2 від 03.03.2014; копія договору купівлі-продажу між ФГ «Йосиф и Ко» та [PERSON] від 10.03.2004; копія договору купівлі-продажу між СБК «Таврія» та [PERSON] від 02.09.2004 з актом прийому передачі; копія довідки Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області №2053 від 17.11.2017; копія довідки Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №921 від 17.11.2017. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази суд доходить до наступних висновків. Так, між позивачем та відповідачем 02.09.2013 укладений договір позики. За умовами п.1 договору позики від 02.09.2013 позивач передав відповідачу у власність кошти в сумі 199750 грн 00 коп, що було на момент передачі еквівалентно 25000 доларам 00 центам США, а відповідач отримав вказану суму коштів та зобовязався повернути таку ж саму суму до 01.09.2017. Договір позики від 02.09.2013 був підписаний позивачем та відповідачем. Також 03.03.2014 між відповідачем та позивачем укладений договір застави рухомого майна №1 (далі-Договір застави №1) на підставі якого він передав у заставу позивача, з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором позики від 02.09.2013, сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньгосподарської меліоративної системи. Згідно п. 1.1 договору застави №1 відповідач зобовязувався повернути позивачу позику в сумі 199750 грн 00 коп у визначений договором позики від 02.09.2013 строк. Відповідно до п.1.2. відповідач передав позивачу в заставу рухоме майно-сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи, які знаходились на землях колишнього колгоспу «Таврія» Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області та складалися зі сталевої труби з наріжним діаметром 114 мм, товщиною стінки 5 мм, довжиною 270 м; сталевої труби з наріжним діаметром 168 мм, товщиною стінки 5 мм, довжиною 198,5 м; сталевої труби з наріжним діаметром 219 мм, товщиною стінки 7 мм, довжиною 45 м; сталевої труби з наріжним діаметром 273 мм, товщиною стінки 4,5 мм, довжиною 15340 м; сталевої труби з наріжним діаметром 273 мм, товщиною стінки 7 мм, довжиною 3 м; сталевої труби з наріжним діаметром 325 мм, товщиною стінки 4,5 мм, довжиною 2000 м; сталевої труби з наріжним діаметром 325 мм, товщиною стінки 6 мм, довжиною 18 м; сталевої труби з наріжним діаметром 325 мм, товщиною стінки 8 мм, довжиною 40 м; сталевої труби з наріжним діаметром 426 мм, товщиною стінки 4,5 мм, довжиною 5320 м; сталевої труби з наріжним діаметром 530, товщиною стінки 5 мм, довжиною 630 м; сталевої труби з наріжним діаметром 530 мм, товщиною стінки, товщиною стінки 7 мм, довжиною 909 м; сталевої труби з наріжним діаметром 630 мм, товщиною стінки 7 мм, довжиною 1460 м; сталевої труби з наріжним діаметром 720 мм, товщиною стінки 8 мм, довжиною 857 м; сталевої труби з наріжним діаметром 730 мм, товщиною стінки 7 мм, довжиною 1180 м; сталевої труби з наріжним діаметром 820 мм, товщиною стінки 8 мм, довжиною 5130 м; сталевої труби з наріжним діаметром 920 мм, товщиною стінки 8 мм, довжиною 3260 м; сталевої труби з наріжним діаметром 1020 мм, товщиною стінки 10 мм, довжиною 1602,5 м. Пунктом 3 договору застави №1 відповідач та позивач оцінили вартість майна в 199750 грн 00 коп, що відповідало сумі коштів отриманих за відповідним договором позики. Пунктом 3 договору застави №1 визнавалося, що відповідач повноважний розпоряджатися предметом застави. Згідно п.4.1 договору застави №1 позивач набуває право звернути стягнення на предмет застави, якщо на момент настання строку виконання зобовязань за договором позики вони не будуть виконані повністю. Відповідно до п.п.4.5,4.6 звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором позивача за рішенням суду або іншими способами, у разі неналежного виконання зобовязання позивач має право задовольнити свої вимоги за договором позики шляхом визнання права власності на предмет застави, або шляхом продажу предмета застави третій особі. Договір застави №1 був підписаний відповідачем та позивачем. В свою чергу на підставі договору купівлі-продажу між СБК «Таврія» та [PERSON] від 02.09.2004, відповідач придбав у власність сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи, які знаходились на землях колишнього колгоспу «Таврія» Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, які в подальшому й передав в заставу за договором застави №1. Згідно довідки Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області №921 від 17.11.2017 зазначені сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи, які знаходились на землях колишнього колгоспу «Таврія» Новомиколаївської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області не знаходяться на балансі вказаної сільської ради та не перебувають у комунальній власності. Окрім того, між позивачем та відповідачем 30.09.2013 укладений договір позики. За умовами п.1 договору позики від 30.09.2013 позивач передав відповідачу у власність кошти в сумі 249288 грн 00 коп, що було на момент передачі еквівалентно 31200 доларам 00 центам США, а відповідач отримав вказану суму коштів та зобовязався повернути таку ж саму суму до 01.09.2017. Договір позики від 30.09.2013 був підписаний позивачем та відповідачем. Також 03.03.2014 між відповідачем та позивачем укладений договір застави рухомого майна №2 (далі-Договір застави №2) на підставі якого він передав у заставу позивача, з метою забезпечення виконання за вказаним договором позики від 30.09.2013, сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньгосподарської меліоративної системи. Згідно п. 1.1 договору застави №2 відповідач зобовязувався повернути позивачу позику в сумі 249288 грн 00 коп у визначений договором позики від 30.09.2013 строк. Відповідно до п.1.2. відповідач передав позивачу в заставу рухоме майно-сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи, які знаходились на землях колишнього колгоспу ім.Леніна Новенської та Радивонівської сільських рад Якимівського району Запорізької області та складалися зі сталевої труби наріжним діаметром 219 мм, товщиною стінки 7 мм, довжиною 147 м; сталевої труби з наріжним діаметром 273 мм, товщиною стінки 4,5 мм, довжиною 2697 м; сталевої труби з наріжним діаметром 273 мм, товщиною стінки 6 мм, довжиною 40 м; сталевої труби з наріжним діаметром 325 мм, товщиною стінки 4,5 мм, довжиною 649,6 м; сталевої труби з наріжним діаметром 325 мм, товщиною стінки 6 мм, довжиною 25 м; сталевої труби з наріжним діаметром 426 мм, товщиною стінки 4,5 мм, довжиною 933,6 м; сталевої труби з наріжним діаметром 426 мм, товщиною стінки 6 мм, довжиною 24 м; сталевої труби з наріжним діаметром 530 мм, товщиною стінки 5 мм, довжиною 659 м; сталевої труби з наріжним діаметром 630 мм, товщиною стінки 6 мм, довжиною 4559 м; сталевої труби з наріжним діаметром 820 мм, товщиною стінки 8 мм, довжиною 2447 м; чавунних труб напірних ЧНБ-\~200х5000, довжиною 2980 м. В свою чергу на підставі договору купівлі-продажу між ФГ «Йосиф и Ко» та [PERSON] від 10.03.2004, відповідач придбав у власність сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи, які знаходились на землях колишнього колгоспу ім.Леніна Новенської та Радивонівської сільських рад Якимівського району Запорізької області, які в подальшому й передав в заставу за договором застави №2. Згідно довідки Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області №2053 від 17.11.2017 зазначені сталеві труби залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи, які знаходились на землях колишнього колгоспу ім.Леніна Новенської та Радивонівської сільських рад Якимівського району Запорізької області не знаходяться на балансі вказаної сільської ради та не перебувають у комунальній власності. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою. Частиною 1 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться\~\~державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріуса у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи\~\~договором. Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. У ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, наведено вичерпний перелік позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме: передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери. Згідно із ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Таким чином, норми Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є спеціальними відносно Закону України «Про заставу». Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень» установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобовязання. Під час розгляду справи суд встановив, що відповідач отримав від відповідача кошти за договорами позики від 02.09.2013 та 30.09.2013 на загальну суму 449038 грн 00 коп, що в еквіваленті складало 56200 доларів 00 центів США та зобовязався їх повернути до 01.09.2017. Виконання зобовязання по поверненню коштів за вказаними договорами позики забезпечувалося, на підставі договорів застави №1 від 03.03.2014 та №2 від 03.03.2014, заставою рухомого майна - сталевих труб залишків недіючої мережі трубопроводів внутрішньогосподарської меліоративної системи. Строк виконання зобовязань настав 01.09.2017, одна до теперішнього часу відповідач не повернув позивачу кошти отримані ним в якості позики. Позивач обрав один із способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а саме передачу йому у власність предмету застави, що відповідає положенням Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень». Отже позивач має право звернути стягнення на предмет застави шляхом передачі йому у власність такого предмета. За таких обставин суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки суд доходить до висновку про задоволення позову повністю, з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути судовий збір у розмірі 4490 гривень 38 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved