Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[INFO] номер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Вознесенською сільською радою Золотоніського району Черкаської області 05 березня 2012 року. Померлий на день смерті був постійним жителем с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області. Спадщину після його смерті прийняв син [PERSON] шляхом постійного проживання з померлим, що стверджується довідкою виданою Вознесенською сільською радою Золотоніського району 20.10.2015 року № 1688. Факт родинних відносин [PERSON] з померлим [PERSON] стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER]. Новосельською сільською радою Азовського paйону Кримської області 10.05.1961 року. [INFO] [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смсрть [NUMBER]. виданим виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області 02 лютого 2015 року. Померлий на день смерті проживав в с. Вознесенське Золотоніського району Черкаської області. За життя [PERSON] склав заповіт посвідчивши його у Вознссенській сільській ралі Золотоніського району 27.11.2013 року, реєстр № 281, за яким «все моє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось...» він заповідав [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER]. виданого Вознесенською сільською радою Золотоніського району [PERSON] являється батьком [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли: [PERSON] - син, на якого складений заповіт, [PERSON] - дочка та [PERSON] - дочка, шляхом подачі заяв про прийняття спадщини до нотаріуса, що стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39655268, виданому Золотоніською райдержнотконторою 18.02.2015 року. Спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, які мають право на обов'язкову долю в спадщині, немає. В склад спадкового майна після смерті [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями га спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який раніше належав померлому [INFO] [PERSON], спадкоємцем якого був його син [PERSON], який фактично спадщину прийняв, а юридично не оформив своїх спадкових прав і помер. Інвентарна вартість спадкового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 25 764 гривні. При зверненні [PERSON] в нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини за заповітом на спадковий будинок на ім'я малолітнього сина [PERSON], їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа постановою від 06.11.15. За життя [PERSON] не провів оформлення права власності на належний йому будинок з надвірними будівлями, тобто не одержав свідоцтва про право власності на нього. Згідно зі ст.346 Цивільною кодексу України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, тобто первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, а тому питання визначення належності цього майна попередньому власнику чи спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку. В зв'язку з викладеним позивач [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом та просить суд визнати за її неповнолітнім сином [PERSON] право власності на вказане спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав вказані позовні вимоги. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав та звернувся до суду із зустрічними позовами від обох своїх довірителів, в яких просить визнати право власності на спірний будинок за померлим [PERSON] та визнати за кожною із відповідачів за первинним позовом право власності на спадкове майно по 1/3 частині, що він підтримав в судовому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та надані ними доводи, приходить до наступного. Як встановлено судом, [INFO] номер [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER], видане Вознесенською сільською радою Золотоніського району Черкаської області [INFO]). Після його смерті спадщину прийняв син [PERSON] шляхом постійного проживання з померлим, що стверджується довідкою виданою Вознесенською сільською радою Золотоніського району 20.10.2015 року № 1688. Судом встановлено, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями га спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав померлому [INFO] [PERSON], спадкоємцем якого є його син [PERSON], який фактично спадщину прийняв, а юридично не оформив своїх спадкових прав і помер [INFO]. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спірний житловий будинок був побудований [PERSON] у 1970 році, що стверджується даними Технічного паспорта на житловий будинок садибного типу, виданого Золотоніським відділком КП «ЧООБТІ» 23.05.2003 року в розділі «Характеристика будівель та споруд» та знаходиться на земельній ділянці площею 0,1682га, наданій йому у встановленому законом порядку (довідка Вознесенської сільради від 20.10.15року № 1688). Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міською тин) Української РСР. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачено обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Таким чином записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Доказом належності вищевказаного житлового будинку [PERSON] є довідка видана Вознесенською с/радою Золотоніського району 20.10.2015 року № 1688 на підставі запису погосподарської книги сільської ради № 8, особовий рахунок [NUMBER]. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність на даний час) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким пі будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, [PERSON] своє право власності в БТІ не зареєстрував. Тому суд приходить до висновку, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок з надвірними спорудами. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права га обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] фактично спадщину прийняв після смерті [PERSON]. але юридично не оформив своїх спадкових прав на спірний будинок, то в склад спадщини, що залишилася після його смерті входить і вказаний будинок, а до [PERSON], на думку суду, перейшло право на його спадкування за заповітом. Таким чином, на думку суду, саме [PERSON] повинен бути визнаний спадкоємцем свого померлого батька [PERSON] [PERSON] та [PERSON] до нотаріуса по питанню спадкування майна, що залишилося після смерті їх батька [PERSON], не зверталися. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка долучена до зустрічного позову видана [PERSON] Таким чином [PERSON] та [PERSON] не надано доказів про вирішення питання в безспірному порядку. Згідно ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи визначені у заповіїі. Отже спадкоємець за заповітом усуває від права на спадкування спадкоємців за законом, за винятком спадкоємців передбачених ст. 1241 ЦК України. Відповідно до ст..1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після померлою 05.03.2012року [PERSON] шляхом постійного приживання в спірному будинку, а [PERSON], будучи неповнолітнім, прийняв спадщину в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України. Таким чином суд приходить до висновку, право власності на спірне будинковолодіння повинно бути визнане за та [PERSON].

Outcome: dismissed