Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

[PERSON] , 24.11.2020р. звернулася з позовом до [PERSON] , про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , мотивуючи тим, що 27.05.2020р. шлюб з відповідачем розірвано, що вони мають сина [PERSON] , 2015р.н., що дитина проживає з нею на [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні, вона займається вихованням сина, створює йому належні умови проживання, що відповідач дитиною не цікавиться, не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, що письмової згоди на проживання малолітньої дитини з нею та зняття її з місця реєстрації, відповідач не надає, у зв`язку з чим виникла необхідність у визначенні місця проживання дитини з нею, інше, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з`явилась, 22.04.2021р. подала заяву, у якій позов підтримала, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с.64). Відповідач в судове засідання не з`явився, 09.06.2021р. подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.73). Представник Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської обл. в судове засідання не з`явився, 26.05.2021р. сільський голова подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представництва. У поясненні на позовну заяву від 27.01.2021р. позов підтримав, просив такий задовольнити (а.с.50-51, 70). Представник Служби у справах дітей Львівської РДА в судове засідання не з`явилась, 05.07.2021р. подала заяву у якій підтримала висновок Покровської сільської ради Нікопольського р-ну Львівської обл. від 15.01.2021р. про доцільність проживання дитини [PERSON] , 2015р.н. з матір`ю, просила про розгляд справи за відсутності їх представництва (а.с. 77). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За положеннями ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України). Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 76). У пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Судом встановлено, що рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 27.05.2020р. шлюб між сторонами розірвано, що вони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.12, 16-18). Як убачається із довідки Городоцької міської ради Львівської обл. № 976 від 27.09.2019р., дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована на [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно із довідками Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської обл. № 1976 від 29.10.2020р. і № 2009 від 04.12.2020р. (а.с.14), [PERSON] , 1995р.н., зареєстрована у будинку на [ADDRESS] , що дитина [PERSON] , 2015р.н., з 2019р. проживає без реєстрації у означеному будинку. Із акта обстеження умов проживання дитини [PERSON] , 2015р.н., від 29.10.2020р., складеного Покровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської обл. (а.с.20) убачається, що дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] , 1995р.н. у будинку [ADDRESS] , в помешканні наявні комунальні вигоди, що дитина має окреме спальне місце, забезпечена одягом, що в будинку створені належні умови, для розвитку дитини. Покровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської обл., як органом опіки та піклування, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, 15.01.2021р. складено висновок, відповідно до якого орган вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а. с. 52-53). Вищеозначений висновок затверджений рішенням виконавчого комітету Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської обл. № 17 від 15.01.2021р. (а.с.54). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини [PERSON] , 2015р.н., урахувавши її вік, права і інтереси на гармонійний розвиток та належне виховання, сталі соціальні зв`язки дитини з матір`ю, яка створила для неї атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки і любові, та всі необхідні умови для її повноцінного і всебічного розвитку, а також особисті якості сторін, їх матеріальне становище, виконання ними батьківських обов`язків та налагодженість їх відносин з дитиною, інші обставини, що мають істотне значення, суд доходить висновку про підставність заявлених [PERSON] вимог та про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю, що відповідатиме інтересам дитини. При цьому, визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , не позбавляє права та обов`язку батька піклуватися про дитину, бачитись з нею, спілкуватись, приймати участь в її вихованні та проявляти батьківську любов. Покликання [PERSON] у заяві від 09.06.2021р. про те, що на часі розгляду справи в суді він надав позивачці нотаріально посвідчену заяву про згоду на зняття з реєстраційного обліку місця проживання сина [PERSON] , 2015р.н., у м. Городок Львівської обл. і на реєстрацію дитини за її місцем проживання, суд розцінює як таке, що не може бути підставою до відмови у задоволенні позову. З урахуванням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 840 грн. 80 коп. судового збору та 1 300 грн. на професійну правничу допомогу (а.с.1), 21-25).

Outcome: approved