Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] 23 листопада 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів (а. с. 3-5). У позовній заяві в обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», в якому на імя позивача відкриті банківські рахунки №5168742349400618, № 5457082200643331, № 6762468308050941. У вересні 2015 року зазначені рахунки були заблоковані банком, заяви позивача про розяснення причин чого, розблокування рахунків відповідачем були проігноровані. У звязку із зазначеним позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти, які перебувають на рахунках № 5168742349400618, №5457082200643331, № 6762468308050941 в загальному розмірі 133\~391,16 грн.; а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1\~333,92 грн. та на правову допомогу у розмірі 8\~000,00 грн. (а. с. 3-5). Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимог підтримує (а. с. 90). Представник відповідача приймала участь у судовому засіданні від 08 лютого 2016 року, в якому була оголошена перерва саме за клопотанням останньої, проте у судове засідання від 25 лютого 2016 року не зявилась, про причини неявки суду не повідомила. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що судові засідання, призначені по даній цивільній справі, були відкладені у звязку з неявкою представника відповідача або за його клопотанням суд приходить до висновку щодо відсутності поважних причин неявки представника відповідача у судове засідання, у звязку з чим вважає за можливе здійснити розгляд даної цивільної справи без участі сторони відповідача. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом було встановлено, що в ПАТ КБ «Приватбанк на імя [PERSON] відкриті банківські рахунки №5168742349400618 та № 6762468308050941. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» № 2528699 від 13 листопада 2015 року, виданої позивачу за підписом головного бухгалтера ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], на пластикових картках № 5168742349400618 наявні грошові кошти у розмірі 130\~256,19 грн., на рахунку № 6762468308050941 3\~434,97 грн.4 заборгованості за картками немає (а. с. 7-7 зворот). Судом також встановлено, що у звязку з неможливістю зняти грошові кошти із зазначених пластикових карток через їх блокування відповідачем, позивач 12 листопада 2015 року звернувся на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» із письмовим запитом щодо розяснення причин зазначеного, а також з вимогою про усунення перешкод в розпорядженні грошовими коштами (а. с. 15, 16-17, 18), на які отримав відповідь щодо підготування відповіді на запит (а. с. 19). За вих. № 20.1.0.0.0/7-20151112/3705 від 24 листопада 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» повідомило [PERSON] про те, що блокування карток відбулось згідно з чинним законодавством України на у відповідності до внутрішніх правил банку (а. с. 42). Конкретної причини блокування карток вказано не було. Правовідносини, що виникли між сторонами нормами урегульовані Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продукція будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частиною 1 ст. 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, в контексті викладених норм права, суд приходить до висновку щодо порушення ПАТ КБ «Приватбанк» прав та законних інтересів свого клієнта [PERSON], яке полягає у безпідставному блокуванні карткових рахунків позивача, внаслідок чого остання позбавлена можливості отримати належні їй грошові кошти в загальному розмірі 133\~391,16 грн., у звязку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, які знаходяться на рахунках № 5168742349400618 та № 6762468308050941, в загальному розмірі 133\~391,16 грн. Вимоги щодо стягнення грошових коштів з рахунку №5457082200643331 не підлягають задоволенню з огляду на те, що в ході розгляду даної цивільної справи не знайшли підтвердження посилання сторони позивача на наявність на даному рахунку грошових коштів. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті судового збору (а. с. 6) у розмірі 1\~333,91 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу суд вважає за необхідне відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні дані про кількість годин, які затратив для надання правової допомоги спеціаліст по даній справі. Крім того, в розгляді даної цивільної справи приймали участь представники інтересів позивача [PERSON] та [PERSON], при тому, що доказів сплати останнім правової допомоги позивачем надано не було. На підставі викладеного,

Outcome: partial