overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] 10 березня 2021 року пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 липня 2019 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вони не зійшлися характерами, виявилося, що у них різні погляди на життя, через що між ними постійно виникали сварки. Відповідач зловживав алкогольними напоями, не поважав її, крім цього матеріально не утримував сім`ю. Через таку поведінку відповідача вона втратила почуття поваги та довіри до нього, що призвело до повного припинення подружніх відносин, тому примирення з відповідачем неможливе, оскільки шлюб носить формальний характер. Під час розгляду справи по суті позивачка [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] , з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 25 липня 2019 року, від якого мають одну неповнолітню дитину (а. с. 4, 5). У лютому 2021 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають, відповідач переїхав проживати окремо. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] 10 вересня 2014 року пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], на утримання якої відповідач матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість. Під час судового розгляду [PERSON] позовні вимоги підтримала. [PERSON] позов визнав. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження відомо, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, [PERSON] проживає окремо від дитини, має регулярний дохід і тому, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача, ураховуючи вимогу позивача. Відповідач [PERSON] визнав, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Статтею 182 цього Кодексу встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Урахувавши вказані обставини, суд дійшов до висновку про присудження аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] 10 вересня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири за адресою: вул. Шевченко, 25/51 в м. Кремінна Луганської області. В цьому будинку зареєстрований її син [PERSON], який відповідно до вироку Кремінського районного суду Луганської області від 13 січня 2011 року засуджений за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 301 КК України до 14 років позбавлення волі та направлено для відбування покарання до Краснолуцької ВК №19. У звязку з початком АТО у 2014 році звязок із сином було втрачено та рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 31 травня 2018 року відповідача визнано безвісно відсутнім з 01 березня 2014 року. Позивач у судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідача, місцезнаходження якого невідоме, суд неодноразово викликав через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не зявився, тому він відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України вважається повідомленим про дату,час і місце розгляду справи. Отже суд вирішив розглянути справу за його відсутністю заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Статтею 72 цього Кодексу встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.9) [PERSON] є сином [PERSON] Згідно довідки про склад сімї від 03 вересня 2018 року (а.с. 10) відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] з 02 липня 2008 року, але відповідно до акту про встановлення місця фактичного проживання від 04 вересня 2018 року (а.с. 13) відповідач не проживає за вказаною адресою з 2011 року. Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 31 травня 2018 року (а.с. 11-12) [PERSON] визнано безвісно відсутнім з 01 березня 2014 року. Відповідно до листа Кремінської міської ради Луганської області від 10 серпня 2018 року (а.с. 14) позивачу розяснено порядок приватизації квартири тільки за письмовою згодою відповідача. Отже у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] зареєстрований в якості члена сімї наймача [PERSON] за адресою: вул. Шевченко, 25/51 в м. Кремінна Луганської області, але за вказаною адресою не проживає більше шести місяців, його місцезнаходження невідоме, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] 10 вересня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 червня 2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що у період шлюбу відповідач більшу частину часу проживав окремо від сім`ї та тривалий час проживав у м. Одесі, м. Харкові, три роки в Португалії та м. Чернівці, а також в м. Дрокія Республіки Молдова. До сім`ї відповідач приїздив на короткий термін, вона сама їздила до нього проживати, оскільки хотіла зберегти сім`ю. За ці періоди окремого проживання відповідач не забезпечував матеріально сім`ю, поводився безвідповідально, а тому вона сама вимушена була знаходити роботу та забезпечувати дітей необхідним. Разом вони не проживають три останніх роки, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть та спільного майна не мають. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Із свідоцтв про шлюб та про народження видно, що сторони зареєстрували шлюб 08 червня 2008 року від якого мають двох неповнолітніх дітей ( а. с. 6, 7, 8). Із заяви по суті справи відомо, що три роки як сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] 10 вересня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 червня 1993 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, він постійно принижував її та не поважав як жінку, через таку поведінку відповідача між ними повністю втрачене взаєморозуміння та довіра один до одного, через що більше ніж два роки тому назад вони припинили подружні відносини. Під час\~розгляду справи\~по суті\~позивачка [PERSON] та її представник адвокат Ціпле І.Ю. у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Також позивачка зазначила, що хоча від шлюбу неповнолітніх дітей у них немає, однак відповідач відмовляється прибути в органи ДРАЦС для реєстрації розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Із свідоцтва про одруження видно, що сторони зареєстрували шлюб 12 червня 1993 року (а .с. 5). Із заяви по суті справи видно, що сторони не мають дітей, вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, відповідач переїхав проживати окремо. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому право позивачки на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

[PERSON] 10 грудня 2015 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач приймає участь в утриманні дітей, однак не в постійному та нестабільному розмірі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, визнав факт того, що повинен сплачувати аліменти на малолітніх дітей, однак у зв'язку з тим, що на його утриманні ще перебуває малолітня дитина, має можливість сплачувати аліменти на двох дітей у розмірі 2000 гривень щомісячно. [PERSON] у судовому засіданні погодилась з вказаною сумою. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 03 вересня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси від 22.08.2013 року, яке набрало законної сили 03.09.2013 року. Від шлюбу у сторін є малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивачем не надано до суду доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на двох дітей у розмірі 3000 гривень щомісячно. При викладених обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме 10 грудня 2015 року до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, а саме до [INFO]; з 11 лютого 2021 року підлягає стягненню аліменти у твердій грошовій сумі 1500 гривень щомісячно до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття, а саме до [INFO].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] 10 грудня 2018 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 11.11.1995 р. він перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка в подальшому буде проживати разом з відповідачем. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з лютого 2018 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Позивач та відповідач в судове засідання не зявились, позивач в позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі. У звязку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 11.11.1995 р. відділом реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, Україна, за актовим записом № 1892 (а.с.14). \~ \~ \~ \~Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Окрім того, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

[PERSON] 10 грудня 2019р. звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей по 1750 грн. на кожну дитину. В обґрунтування позову посилалась на те, що з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось і вони з відповідачем проживають окремо, а відповідач добровільно кошти на утримання дітей не надає. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , однак батько відповідач по справі, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дітей Серія [NUMBER] від 17.04.2006р. та Серія [NUMBER] від 30.03.2009р. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі по 1750 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 10 грудня 2019р. та до досягнення дітьми повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-13 00:00:00

[PERSON] 10 грудня 2019 року пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 08 листопада 2008 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Тривалий час позивач із відповідачем не проживає та за цей час ніхто із них не вживав заходів для примирення, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім`ї є неможливим, і просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Під час підготовчого засідання [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Статтею 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 08 листопада 2008 року, від якого мають дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . (арк.справи 3, 8-9). У грудні 2019 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved