Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] 28.04.2017 р. звернулася до суду з заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. В обґрунтування заяви вказує, що з 30.10.2009 р. вона перебуває у шлюбі з [PERSON], у них є спільна дитина [PERSON], [INFO] В березні 2011 р. її чоловік поїхав з дому, з того часу місце його знаходження невідоме. З квітня по вересень того ж року він їй телефонував, погрожував фізичною розправою, після чого вона звернулася з заявою до правоохоронних органів. Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 21.11.2012 р. стягнено з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно, а рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 18.03.2013 р. шлюб між ними було розірвано. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 27.05.2013 р. за поданням державного виконавця оголошено в розшук [PERSON], однак при зверненні до Дзержинського РВ КМУ ГУМВ України їй повідомили, що інформації щодо розшуку [PERSON] в них немає. Наявність та місце проживання близьких родичів [PERSON], які б повідомили його місцезнаходження їй не відоме, визнання останнього безвісно відсутнім їй необхідно для того щоб отримати дозвіл на оформлення закордонного паспорту сину для виїзду за кордон. Заявник в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, заяву підтримує в повному обсязі, просить суд задовольнити. Представник зацікавленої особи Центрально-Міський районний відділ в м.Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, надав суду заяви про розгляд справи в його відсутність, просить суд прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], в період якого у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про зміну імені а.с.8,9,11, шлюб було розірвано за рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 18.03.2013 р. а.с.10, також рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 25.09.2012 р. стягнено з [PERSON] на користь заявника аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно а.с.19. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 19.06.2013 р. [PERSON] оголошено в розшук а.с.14, а згідно листа Металургійного ВП КВП в Дніпропетровській області від 03.07.2017 р., [PERSON] в розшуку не перебуває а.с.29. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 234 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.\~\~ У відповідності з положеннями\~ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме (ст. 248 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 249 ЦПК України\~суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ч.1\~ст. 235 ЦПК України\~під час розгляду справ окремого провадження суд зобовязаний розяснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин справи. Враховуючи викладене, із встановлених та досліджених судом обставин суд позбавлений можливості встановити дійсне місце постійного проживання [PERSON], а отже не можливо встановити його відсутність, що є підставою для визнання особи безвісно відсутньою в розумінні\~ст. 43 ЦК України. Відсутність можливості встановлення дійсного постійного місця проживання [PERSON] також позбавляє можливості суд встановити осіб, які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме. Окрім того, всупереч вимогам\~ст. 249 ЦПК України, заявником в своїй заяві не було зазначено свідків, яких суд повинен допитати, та не вказано на будь-які обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Особливістю при розгляді питання про визнання особи безвісно відсутньою не є просто фактична відсутність відомостей про місце її перебування. Не може вирішуватись питання про визнання особи безвісно відсутньою, якщо особа хоча і відсутня, але є інформація про місце її перебування. Проте, зясувавши всі обставини у справі, судом не встановлено достатніх підстав, які б надали суду можливість визнати [PERSON] безвісно відсутнім, враховуючи протиріччя які виникли під час розгляду справи. Крім того, не встановлено обставини, що загрожували смертю [PERSON] або обставини, що дають підстави припускати його загибель від нещасного випадку. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, щодо необхідності відмови в задоволенні заяви [PERSON], адже визнання особи безвісно відсутньою є крайньою мірою і може застосовуватися лише у випадках встановлених законом. На підставі\~ст.ст. 43, 235, 246, 247, 249 ЦК України,

Outcome: dismissed