Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності по ? частці кожному на колишній колгоспний двір житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Тийглаш, вул. Сент Іштвана, № 106, загальною площею 83, 6 м. кв., житловою площею 49, 6 м. кв. Ужгородського району, Закарпатської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є спадкоємцями померлої 14.04.2009 року [PERSON], яка на випадок своєї смерті залишила заповіт посвідчений 26.05.2008 року секретарем виконавчого комітету Тийглашської сілської ради за № 106, згідно якого остання все своє майно заповіла позивачам по 1/2 частці. Спадщина за заповітом нами була прийнята, оскільки позивачі відповідно до довідки Сюртівської с-р. від 08.06.2016 р. № 185 проживали з померлою 14.04.2009 року разом у будинку та доводилися [PERSON] невісткою та онуком. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй як члену колгоспного двору частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою с.Тийглаш, вул. Сент Іштвана, №106, Ужгородського району, Закарпатської обл. Позивачі вказують також на те, що [PERSON] прийняла але не оформила спадщину за законом на відповідну частку у будинку після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 06.01.1998 р., отже вказана частка також входить в об'єм спадкового майна після її смерті. Згідно довідки Сюртівської с-р. від 13.06.2016 р. № 880 [PERSON] заповіту не посвідчував. На день його смерті разом з ним проживала його дружина, яка прийняла спадщину, що доводиться довідкою Сюртівської с-р. від 13.06.2016 р. № 881. Син [PERSON] спадщину зазаконом після смерті батька [PERSON] не прийняв, оскільки не проживав у будинку разом з ним на день смерті, і із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою с.Тийглаш, вул. Сент Іштвана, №106 є колгоспним двором. Рішенням Струмківської сільської ради від 18.04.1990 року за № 8, доводиться що головою колгоспного двору був [PERSON] який помер 06.01.1998 року. Довідкою Сюртівської с-р. від 14.06.2016 р. № 947 позивач підтверджує, що членами колгоспного двору окрім голови [PERSON] були його дружина [PERSON] [INFO], син - відповідач по справі [PERSON] [INFO], онук [PERSON] [INFO], невістка [PERSON] їда Золтанівна [INFO] Відповідач по справі [PERSON] I960 р.н., на момент припинення існування колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року у будинку с. Тийглаш, вул. Сент Іштвана, №106, Ужгородського району, Закарпатської області фактично не проживав, був лише зареєстрований, а фактично проживав за адресою [INFO] разом з дружиною. [PERSON] [INFO], не вважає себе членом колгоспного двору в даному будинку і на частку у праві власності на даний житловий будинок не претендує. Відповідно до цього на момент припинення існування колгоспного двору будинку в с с.Тийглаш, вул. Сені Іштвана, №106, Ужгородського району, Закарпатської фактично його членами були четверо осіб [PERSON], [PERSON] [INFO], [PERSON], [PERSON] їда Золтанівна [INFO], а тому їм належить по 1/4 частці у праві власності на дане домоволодіння. Як наведено вище спадщина після смерті 14.04.2009 року [PERSON] складається з її 1/4 частки будинку та успадкованої нею, але не оформленої 1/4 частки чоловіка [PERSON] З метою оформлення спадщини позивачі звернулися до приватного нотаріуса [PERSON], яка видала постанову про відмову про вчинення нотаріальної дії від 15.06.2015 року у звязка з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві, а саме: на житловий будинок. Враховуючи все вищенаведене позивач, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник вимоги підтримали, просилизадовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовму засіданні не заперечив проти задоволення позовних вимог . Представник Сюртівської сільської ради в судове засідання не зявився повторно, хоча належно судовою повісткою повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак надіслав до суду заяву, в якій просить розглядати справу й його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ФМ № 080780 [PERSON] померла 14.07.2009 року. [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, посвідчений 26.05.2008 року секретарем виконавчого комітету Тийглашської сілської ради за № 106, згідно якого остання все своє майно заповіла невістці [PERSON], [INFO] та онукові [PERSON], [INFO] по 0,5 частині. З позовної заяви вбачається, що [PERSON] та [PERSON]звернулися до суду з позовною заявою про визнання за ними права власності по ? частці кожному на колишній колгоспний двір житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Тийглаш, вул. Сент Іштвана, № 106, загальною площею 83, 6 м. кв., житловою площею 49, 6 м. кв. Ужгородського району, Закарпатської області. Згідно доданої до матеріалів справи довідки від 08.06.2016 року № 185/02-30, виданої Тийглаською сільською радою, вбачається, що на день смерті [PERSON] були зареєстровані та фактично проживали в [INFO] наступні особи: [PERSON], онук [PERSON] Крім того в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийняла, однак не оформила за законом частку будинку після смерті її чоловіка [PERSON], який згідно доданого до матеріалів справи свідоцтва про смерть [PERSON] І-ФМ№ 028418 помер 06.01.1998 року. Згідно довідки Сюртівської сільської ради № 881/02-28 від 13.06.2016 року [PERSON], який помер 26.01.1998 року був зареєстрований за адресою: [INFO] і на день його смерті разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON], син [PERSON], онук [PERSON] та невістка [PERSON]. Згідно чинного законодавства, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. З матіріалів цивільної справи судом встановлено, що з метою оформлення спадщини позивачі звернулися до приватного нотаріуса [PERSON], яка видала постанову про відмову про вчинення нотаріальної дії від 15.06.2015 року у звязка з відсутністю правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві, а саме: на житловий будинок, що й стало підставою для звренення до суду за захистом своїх майнових прав. Згідно доданого до матеріалів справи технічного паспорту на житловий будинок № 106 вул. Сент Іштвана с. Тийглаш виготовлений [PERSON] 16.06.2016 року. У відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю Серії І-ЗК № 043704 [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 22 скликання Сюртівської сільської ради народних депутатів від 13.05.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0, 50 га, що розташована на території Сюртівської сільської ради для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. З витягу із рішення Виконавчого комітету Струмківської сільської ради народних депутатів від 18.04.1990 № 8 вбачається, що вирішено «погодитись із висновками міжміського бюро технічної інвентаризації та вважати можливим оформити право особистої власності окремим громадянам та головам колгоспних дворів та житлових будинків з надвірними будівлями та спорудами в с. Струмківка Ужгородського району згідно додатку № 1 та просити виконком Ужгородської районної ради народних депутатів вирішити питання оформлення права власності окремим громадянам та головам колгоспних дворів в с. Струмківка і видати громадянам та головам колгоспних дворів свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, в тому числі [PERSON], мешканцю с. Цеглівка, (сьогоднішня назва села Тийглаш) вул. Леніна, 106» Отже, матеріалами справи встановлено, що дворогосподарство за адресою с. Тийглаш , вул. Сент Іштвана, 106 відносилося до колгоспного двору, в якому на час його припинення 1991 року постійно проживали та вели господарство [PERSON], його дружина [PERSON], син [PERSON], онук [PERSON], невістка [PERSON] Після припинення колгоспного двору, право власності на вказаний будинок не оформлялося, у зв'язку з чим відсутні правовстановлюючі документи на нього. З додної до матеріалів заяви, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON], що зареєстрований у реєстрі за № 279 відповідач по справі [PERSON] повідомляє, що у нього відсутні будь-які претензії щодо оформлення спадщини на майно, яке залишилось після смерті його батька [PERSON] на імя його внука [PERSON]. Відповідно до абз. 3 ч. 2\~ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3.\~ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, оскільки спірний будинок було збудовано до 01.07.2004 року, то державна реєстрація прав на нього не була обов'язковою, а відтак виникнення права власності на нього не залежить від державної реєстрації. Крім того, порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі\~\~Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня\~\~\~\~1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття\~постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним. Як вбачається з матеріалів справи, вказаний будинок розташований на земельній ділянці, яка на праві приватної власності належала [PERSON], що стверджується виданим їй державним актом на право власності на земельну ділянку. Таким чином, зважаючи на те, що спірний житловий будинок було збудовано до 2004 році на земельній ділянці, яка на праві приватної власності належить померлій [PERSON], то такий будинок після смерті останньої входить до складу спадкового майна. На підставі викладеного суд приходить до переконання, що вимоги є підставні, обґрунтовані та такі, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved