Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області (далі - відповідач), третя особа Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, про визнання права в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого, все свої майно заповіла [PERSON] . Після смерті [PERSON] прийняв спадщину [PERSON] , оскільки протягом шести місяців після відкриття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном, користувався будинком, господарчими спорудами та земельною ділянкою. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційної довідки (заповіти/спадкові договори) до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заведена, заповіт від імені [PERSON] було посвідчено 19 травня 1997 року секретарем Стариківської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №9. Спадкове майно [PERSON] складається із земельної частки у розмірі 4,92 умовних кадастрових гектара, розташованої на території Шалигинської селищної ради Глухівського району, отриманої нею на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по САПТЗТ «Новий мир» під № 41 від 11.09.1996, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації від 04.09.1996 № 346. Зазначений сертифікат вона отримала на руки, але на даний час сертифікат не зберігся. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] прийняла спадщину його дружина, [PERSON] , оскільки на момент його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та інформаційної довідки (заповіти/спадкові договори), до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заведена, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого, все своє майно вона заповіла позивачу. Після смерті [PERSON] він звернувся до державного нотаріуса Міхно Д.В. із заявою про прийняття спадщини та після півроку юридично оформив належне йому майно за заповітом, окрім земельної частки. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , не має. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом він звернувся до державного нотаріуса Глухівської районної нотаріальної контори. Постановою нотаріуса від 25.03.2020 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, тому і змушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явився, при цьому разом ним надіслано заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому електронною поштою ним надіслано заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши при цьому, що з вимогами [PERSON] згодні. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в судове засідання не з`явився, але ним надіслано електронною поштою заяву, в якій зазначено, що у прийнятті рішення по даній справі покладається на розсуд суду, а також просив розгляд справи провести у його відсутність. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в с. Старикове Глухівського району Сумської області у віці 85 років померла [PERSON] (а.с.46). З повідомлення Відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №210/103-20 від 02.03.2020 вбачається, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Глухівської районної держаної адміністрації № 346 від 04.09.1996 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Новий мир» за № 41 від 11.09.1996. Розмір земельної частки (паю) складав 4,92 умовних кадастрових гектар. Сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався тільки на руки власнику і в архіві відділу не зберігся (а.с.20). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Стариківської сільської ради Глухівського району Сумської області від 19.05.1997, зареєстрованого за № 9, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що належало на день смерті і на що за законом вона мала право, заповіла [PERSON] (а.с.6). Відповідно до довідки № 03-32, виданої Шалигинською селищною радою Глухівського району Сумської області від 21.02.2020, [PERSON] , дійсно після смерті [PERSON] , фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, користувався будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою (а.с.7). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкової справи відносно майна [PERSON] не було заведено (а.с.8). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що від імені [PERSON] Стариківською сільською радою Глухівського району Сумської області посвідчено заповіт від 19.05.1997, номер в реєстрі 9 (а.с.9-10). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Водночас, у відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Старикове Глухівського району Сумської області у віці 78 років (а.с.47). Відповідно до довідки № 03-170, виданої Шалигинською селищною радою Глухівського району Сумської області від 13.12.2019, після смерті [PERSON] , дійсно прийняла спадщину його дружина, [PERSON] , оскільки на момент його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкової справи відносно майна [PERSON] не було заведено (а.с.13). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що заповіт від імені [PERSON] , померлого [INFO] , не посвідчувався (а.с.14-15). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 18.02.1984, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18.02.1984 і прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.16). Також судом встановлено, що [INFO] в с. Старикове Глухівського району Сумської області у віці 82 років померла [PERSON] (а.с.17). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Стариківської сільської ради Глухівського району Сумської області від 11.02.2000, зареєстрованого за № 12, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалося і взагалі все те, що належало на день смерті і на що за законом вона мала право, заповіла [PERSON] (а.с.18). Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29 березня 2011 року підтверджується факт оформлення спадщини Позивачем після померлої [PERSON] (а.с.19). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Глухівської районної державної нотаріальної контори Сіманенко Т.П. від 25.03.2020 підтверджується факт відмови Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, сертифікату на право на земельну частку (пай), що належав [PERSON] (а.с.21). Оскільки [PERSON] належним чином прийняв спадщину [PERSON] відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР, а дана спадщина належить йому з часу відкриття спадщини, що відповідно до статті 525 ЦК УРСР є днем смерті [PERSON] , після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина, [PERSON] , а позивач відповідно до статті 1235 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців немає, тому суд приходить до висновку, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] .. Відповідно положень статей 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Оскільки судом встановлено, що позивач набув у порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай), розташовану на території Шалигинської селищної ради Глухівського району Сумської області площею 4,92 умовних кадастрових гектара, що належала [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved