Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просять визнати за ними право власності по 1/2 житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , 1951 року народження, яка приходиться позивачам дружиною, мамою відповідно. Реалізуючи право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , позивачі звернулися до нотаріуса із відповідними заявами. Розглянувши їх звернення та вивчивши представлені ними документи, 13 травня 2020 року нотаріусом прийнято рішення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, причиною якої є реєстрація спадкового господарства як колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Справді, згідно із свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 1989 року та довідкою про об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями й спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , позивачу [PERSON] приходиться свекрухою, позивачу [PERSON] - бабусею по маминій лінії споріднення. На час смерті [PERSON] Цивільний кодекс України 1963 р., статтями 524, 534 якого встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. На день смерті [PERSON] в господарстві [ADDRESS] проживали та були зареєстрованими (довідка № 136): [PERSON] , 1943 р.н., зять (позивач); [PERSON] , 1951 р.н., дочка, яка померла [INFO] ; [PERSON] , 1970 р.н., онука (позивач); [PERSON] , 1966 р.н., зять (чоловік онуки, шлюб з яким розірвано 23.02.2016 р.) (відповідач); [PERSON] , 1989 р.н., правнук (відповідач); [PERSON] , 1992 р.н., правнука. Тобто, [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , вступила в управління спадковим майном після смерті своєї матері, однак не оформила належний правовстановлюючий документ. Поховання [PERSON] та її матері - [PERSON] проводили позивачі особисто та за власні кошти. Після смерті рідних, позивачі продовжують жити у спадковому будинковолодінні, несуть всі витрати по обслуговуванні господарства, обробляють земельну ділянку, виготовили технічну документацію тощо, однак не можуть належним чином реалізувати та оформити свої права на спадщину. Згідно письмової інформації, наданої Семаківською сільською радою, вбачається, що на час припинення колгоспного двору в спадковому житловому будинку були зареєстрованими та проживали: [PERSON] , 1922 р.н., спадкодавець, голова двору, померла [INFO] ; [PERSON] , 1951 р.н., дочка голови двору, померла [INFO] ; [PERSON] , 1943 р.н., зять голови двору, позивач; [PERSON] , 1970 р.н., онука голови двору, позивач; [PERSON] , 1966 р.н., зять (чоловік онуки, шлюб з яким розірвано 23.02.2016 р.), відповідач; [PERSON] , 1989 р.н., правнук голови двору, відповідач. З приводу оформлення спадщини чи виділення частки члена колгоспного двору не звертався ніхто, спору щодо спадкового майна немає. Позивачі залишаються єдиними спадкоємцями першої черги за законом, які фактично вступили в управління спадщиною. З часу смерті рідних, позивачами проведено як капітальний так і поточний ремонти. На даний час ними виготовлено технічну документацію на будинок, вони утримують прибудинкову територію в належному стані, обробляють землю, однак не можуть реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через реєстрацію його, як колгоспного двору. Підставою виникнення права власності на будинковолодіння по [ADDRESS] є спадкування за законом. Права позивачів на володіння, користування та розпорядження будинком є однорідними. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів адвокат Бундзяк У.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позові та просила задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі; позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 13.09.1989 року, виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989, встановлено, що в цілому домоволодіння, яке складається із житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованими в [ADDRESS] дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Даний жилий будинок (домоволодіння) в цілому зареєстрований в Коломийському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] та записаний 13.09.1989 в реєстрову книгу за реєстровим № 112. Про те, що в [ADDRESS] змінена на [ADDRESS] стверджується довідкою № 133, виданою 06.05.2020 виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 8, виданою 16.03.2020 ФОП [PERSON] доводиться, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок в [ADDRESS] зареєстроване за головою колгоспного двору [PERSON] , згідно свідоцтва на право власності, виданого Городенківським райвиконкомом на підставі рішення цього ж виконкому № 141 від 09.08.1989, самочинно зведених будівель немає. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 16.03.2020 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1950 році, господарські будівлі та споруди в 1950, 1989, 1990 та 1991 роках.Копія висновку про вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП [PERSON] стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на 05.05.2020 становить 99457 грн. Довідкою № 134, виданою 06.05.2020 виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що за господарством, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] закріплена земельна ділянка в розмірі 0,2700 га: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,2500 га; для ведення особистого селянського господарства - 0,0200 га. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Згідно по господарської книги № 1 Семаківської сільської ради на 1991-1995 р.р. в господарстві в [ADDRESS] , суспільна група господарства колгоспники, станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1922 р.н., голова двору; [PERSON] , 1951 р.н., дружина; [PERSON] , 1943 р.н., зять; [PERSON] , 1970 р.н., внука; [PERSON] , 1989 р.н., правнук; [PERSON] , 1966 р.н., зять (на даний час бувший зять), що стверджено довідкою № 76 від 03.03.2020, виданою виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Про те, що [PERSON] , [INFO] була дочкою [PERSON] , стверджується копіями: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.07.1966, відповідний запис за № 25 від 20.10.1951; свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 30.08.1969, з якого вбачається, що після реєстрації одруження з [PERSON] , 1943 р.н., запис за № 9 від 30.08.1969, [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.08.1970, позивач [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із копії рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 23.02.2016 по справі № 342/60/16-ц, яке набрало законної сили 09.03.2016, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 19.09.1989 року у виконкомі Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17 розірвано; після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено прізвище « [PERSON] ». Голова колгоспного двору (член колгоспного двору) [PERSON] , [INFO] ,померла [INFO] у віці 76 років в с.Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 4, що стверджено копією Свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого 13.03.2020 Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. На день смерті [PERSON] , 1922 р.н., яка померла [INFO] а/з № 4 від 24.05.1999 року, разом з нею по [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1943 р.н., зять; [PERSON] , 1951 р.н., дочка; [PERSON] , 1970 р.н., внука; [PERSON] , 1966 р.н., зять; [PERSON] , 1989 р.н., правнук; [PERSON] , 1992 р.н., правнука, що стверджено довідкою № 136 від 06.05.2020, виданою виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 131, виданою 06.05.2020 виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що позивач [PERSON] , проводила похорон своєї бабки [PERSON] , 1922 р.н., яка померла [INFO] , актовий запис № 4 від 24.05.1999 року, за власний рахунок; на день смерті бабки проживали разом в одному жилому будинку за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Отже, спадкоємцем першої черги за закономпісля смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном, однак документи про спадкування не оформила. Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №1119/0116 від 29.09.2020 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 61854470 від 29.09.2020 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. Член колгоспного двору [PERSON] померла [INFO] у віці 58 років в с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, відповідний актовий запис за № 6, що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.05.2010 виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] , 1951 р.н., яка померла [INFO] а/з №6 від 23.05.2010 року, разом з нею по [ADDRESS] , проживали та були зареєстровані: [PERSON] , 1943 р.н., чоловік; [PERSON] , 1970 р.н., дочка; [PERSON] , 1966 р.н., зять; [PERSON] , 1989 р.н., внук; [PERSON] , 1992 р.н., внука, що стверджено довідкою № 135 від 06.05.2020, виданою виконавчим комітетом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 132, виданою 06.05.2020 виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що позивач [PERSON] , проводила похорон своєї матері [PERSON] , 1951 р.н., яка померла [INFO] , актовий запис № 6 від 23.05.2010 року, за власний рахунок; на день смерті матері проживали разом в одному жилому будинку за адресою: [ADDRESS] та вели спільне господарство. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, в рівних частках, після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (позивач) та чоловік [PERSON] (позивач), які прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Із копії спадкової справи № 82/2020, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкоємці першої черги за законом позивачі [PERSON] та [PERSON] , прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , так як вони проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та подали нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Копією Витягу № 59573903 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 25.02.2020 підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 65576053 (номер у нотаріуса № 82/2020), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . До складу спадщини [PERSON] входить частина житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору та частина даного житлового господарства, успадкована нею за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , однак не оформлено документи про спадкування. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 499/02-31 від 13 травня 2020 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: по [ADDRESS] , що належав [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої була [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак не оформила своїх спадкових прав. Причиною відмови є те, що вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачі, як спадкоємці за законом після смерті [PERSON] , фактично стали власниками по Ѕ вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями, користуються ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не мають можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачами права власності на Ѕ житлового будинку та господарських будівель, що знаходяться по [ADDRESS] , кожен, судом не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1261, 1267-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved