overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] 01 березня 2017 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В поданій до суду заяві посилалася на те, що є одним із співвласників квартири [ADDRESS], але в свідоцтві про право власності на житло її по батькові зазначено як [PERSON], у зв'язку з чим державним реєстратором було відмовлено у державній реєстрації права. Просила суд встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла 21 липня 1994 року. В судовому засіданні заявник повністю підтримала подану до суду позовну заяву. Заінтересована особа в судове засідання своїх представників не направила, будучи повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення та обґрунтування заявника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник згідно паспорта громадянина України є [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання заявника є [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 липня 1994 року відділом приватизації житла «ПТМЗ» квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]. Але у виданому свідоцтві по батькові заявника помилково зазначено як [PERSON] у відповідному відмінку. Факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 липня 1994 року відділом приватизації житла, заявнику [PERSON] підтверджується матеріалами справи та має для заявника юридичне значення, іншим шляхом встановити даний факт неможливо. Тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. Необхідно встановити факт належності заявнику [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документа - свідоцтво про право власності на житло від 21 липня 1994 року, виданого відділом приватизації житла «ПТМЗ» на квартиру [ADDRESS], на ім'я [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

[PERSON] 01 березня 2017 року звернулася в суд із заявою про надання права на шлюб. Свої вимоги обґрунтовує тим, що бажає укласти шлюб з [PERSON], [INFO], однак у реєстрації шлюбу їм було відмовлено, оскільки вона не досягла шлюбного віку. Реєстрація шлюбу з [PERSON] відповідає її інтересам, оскільки вони мають намір створити сім'ю. Укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам. Зі своїм майбутнім чоловіком [PERSON] вона тривалий час знайома, перебуває у теплих і щирих стосунках, між ними взаємні почуття. Її батьки і батьки майбутнього чоловіка не заперечують відносно реєстрації шлюбу з [PERSON] Посилаючись на наведене, заявник просить суд надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON], [INFO]. Заявник подала в суд заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує. Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явилися , подали в суд заяви про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримують. Суд вважає за можливе розглядати справу без них. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно статті 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що заявник не досягла шлюбного віку, але їй виповнилось 16 років, що підтверджується копією паспорту (а.с. 4). Відповідно до ст. 23 Сімейного Кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що укладення шлюбу з [PERSON], [INFO], відповідає інтересам заявника [PERSON]. Визнання заінтересованими особами заяви не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про надання права на шлюб підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] 01 березня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 04 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб, мають сина [PERSON], [INFO]. З січня 2018 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалась остаточно, примирення неможливе. Просила суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в підготовчому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні позов визнав та погодився на розірвання шлюбу. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в звязку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 2009 року в Максимівській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 06, мають сина [PERSON], [INFO]. З 15 січня 2018 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу шлюбне прізвище «Вакуленко». При вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує позицію позивача про розподіл судових витрат порівну та стягує з відповідача на її користь половину понесених нею судових витрат в сумі 352 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] 01 березня 2021 року звернулась до суду з позовом, прохальну частину якого уточнила, про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи позов збереженням та перебуванням у шлюбі суперечить його інтересам, сім`я розпалася, проживають окремо, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться, спору відносно майна немає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 24 листопада 2007 року між сторонами Роменським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 459. В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони проживають з січня 2021 року окремо, шлюбні відносини між ними припинені, спору про поділ майна немає, дитина проживатиме з позивачем. Відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

[PERSON] 01 вересня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 24 травня 1986 року, мають двох повнолітніх дітей. Шлюбно-сімейні відносини неодноразово припиняли із-за зловживання відповідачем спиртними напоями, на грунті чого виникали сварки, які поновлювали, але з 2012 року припинили їх остаточно із-за відсутності взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття поваги та любові. Проживають окремо, відповідач має іншу сім'ю. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, тому просила суд розірвати шлюб, прізвище залишити шлюбне «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов визнав та погодився на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши надані матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 травня 1986 року в Палаці шлюбів м. Кременчук, актовий запис № 480. З 2012 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, що призвело до взаємного відчуження, втрати почуття поваги та любові один до одного, проживають окремо та не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, прізвище відповідачу залишити шлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

[PERSON] 01 вересня 2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 14.10.1995 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитини [PERSON] [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з травня 2014 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 14.10.1995 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом №326 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] 01 вересня 2016 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 01 серпня 2010 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 824. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про\~побудову\~сімейних відносин між собою\~та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік\~зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина\~\~зобов'язана\~утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік\~відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що [PERSON] (дівоче прізвище - Садовська) та [PERSON] перебувають в шлюбі з 01 серпня 2010 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії I-ЕГ №056152 від 01 серпня 2010 року. Від даного шлюбу у сторін є малолітня дитина дочка [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~шлюбні відносини. Примушування\~\~до припинення шлюбних\~\~відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач у позовній заяві зазначив, що на розподіл судових витрат не претендує. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] 01 вересня 2016 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обгрунтування заяви зазначила, що 22 травня 2007 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті в управління спадковим майном вступила заявниця та її рідна сестра [PERSON] діти померлої. Крім них спадкоємцем також є син померлої [PERSON] і вони спільно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Однак реалізувати свої спадкові права спадкоємці не можуть через відсутність свідоцтва про народження матері і невідповідність записів прізвища в інших документах, а тому вона змушена звернутися до суду із даною заявою. В судовому засіданні [PERSON] подану заяву підтримала. Лютарська сільська рада Ізяславського району у поданій заяві не заперечила проти встановлення даного факту, розгляд справи просила провести у відсутність її представника. Суд, заслухавши [PERSON], перевіривши матеріали справи, приходить до висновку, що подана заява підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] померла 22 травня 2007 року в с. Михля Ізяславського району у віці 67 років (свідоцтво про смерть серії 1-БВ № 059635, видане Лютарською сільською радою Ізяславського району). У свідоцтві про народження [PERSON] зазначено її дівоче прізвище Шелендікова, а також прізвище її матері Шелендікова. У свідоцтві про шлюб прізвище матері вказано [PERSON]. Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян вбачається, що [PERSON] (до шлюбу - Слободянюк) [PERSON] вступила в шлюб із [PERSON] 27 квітня 1958 року. Шлюб розірвано 17 січня 1985 року за актовим записом № 6 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління у Хмельницькій області. Із актового запису про укладення щлюбу № 5 від 29 серпня 1985 року, складеним Лютарською сільською радою Ізяславського району, слідує, що [PERSON] уклала шлюб із [PERSON]. [PERSON] ствердив суду, що [PERSON] була його матірю, а також матірю [PERSON] та [PERSON]. В поданих до суду заявах жителі с. Михля Ізяславського району [PERSON] та [PERSON] також ствердили, що [PERSON], яка померла 22 травня 2007 року, була матірю [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] 01 вересня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 02 січня 2013 року померла його тітка [PERSON], яка проживала в [INFO]. \~ \~ \~ \~ Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, яку своїм заповітом від 02 листопада 2009 року вона заповіла позивачу. \~ \~ \~ \~ Позивач зазначає, що він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва, так як відсутні оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом, через що позивач просить задовольнити її позовні вимоги. \~ \~ \~ \~ В судове засідання на розгляд справи позивач не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.32), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.35). Представник третьої особи в судове засідання на розгляд справи також не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.36), відповідно до якої справу просить розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи справи(а.с.1-30), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; за ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на вище вказану земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

\~ [PERSON] 01 вересня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 06 вересня 2010 року померла його дружина [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,0678 га, розташованої на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач зазначає, що він як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори Одеської області з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з\~ відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, тому рекомендовано звернутись до суду, у звязку з чим звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву(а.с.19), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав письмову заяву (а.с.16), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання також не зявилася, однак надала на адресу суду письмові заперечення проти позову, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог з відповідними посиланнями та розглянути справу у відсутність представника(а.с.17). Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи справи(а.с.1-13), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Положенням ч.1-2 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; за ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 06 вересня 2010 року.

Outcome: approved