Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] 08.04.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що 09.1.2014 року вона позичила відповідачу кошти в сумі 25 000 гривень, які остання зобов'язалася повернути через один місяць, тобто до 09.02.2014 року. На виконання угоди вона передала відповідачу зазначену суму, а відповідач, в свою чергу прийняла на себе зобов'язання повернути боргу у визначений строк. Оскільки кошти в повному об'ємі не повернуто, просить в судовому порядку стягнути з відповідача всю суму заборгованості в розмірі 25 000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Додатково пояснила, що попередньо строк повернення боргу був оговорений усно. Нею подавався позов до Бобринецького суду про стягнення боргу, однак у позові було відмовлено з тих підстав, що строк повернення боргу, який встановили під час розгляду справи - 09.04.2014 року не минув. На даний час, станом на травень 2014 року відповідач також борг не повертає, що змушує її звернутися до суду. Відповідач позов визнала, та пояснила, що дійсно взяла у борг у позивача 25000 грн., які зобов'язувалася повернути, коли будуть кошти. Строк повернення грошей ними не обумовлювався. Не заперечила, що в судовому засіданні по розгляду попереднього позову, вона обіцяла повернути борг до квітня 2014 року. На даний час вона не має коштів для повернення позивачу, при їх надходженні зобов'язується повернути. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 січня 2014 року позивач надала відповідачу позику в сумі 25 000 грн., що підтверджується письмовою розпискою останньої та не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як доказ укладання вищезазначеного договору є розписка відповідача, згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] позику в сумі 25000 грн. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором. Щодо строку повернення боргу, встановлено, що спірні правовідносини були предметом розгляду Бобринецького районного суду Кіровоградської області у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], однак, у позові було відмовлено з тих підстав, що строк повернення боргу не минув. Вказаним судовим рішенням установлено, що сторонами визначений та оговорений строк повернення боргу - 09.04.2014 року. Оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, викладені в позовній заяві щодо порушення відповідачем зобов'язання за договором позики перед позивачем та порушення нею вказаних вище норм законодавства, тому суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача боргу за договором позики в сумі 25000 грн. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved