Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Топорівської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок та господарські будівлі і споруди по [ADDRESS] належали колгоспному двору, головою якого був батько позивача [PERSON], що доводиться Свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок, виданим Городенківським районним виконавчим комітетом 14.07.1988 року на підставі рішення Городенківської районної Ради народних депутатів № 10 від 08.06.1988 року, будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ під реєстровим № 360. [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті прийняла спадщину його дружина, мати позивача [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав. На час ліквідації колгоспних дворів 15.04.1991 року, у вищезгаданому господарстві проживали: мати позивача [PERSON], позивач [PERSON], його дружина та дочка - відповідачі по справі: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Топорівської сільської ради № 765 від 16.06.2017 року. [PERSON] померла [INFO]. Заповіту батьки не складали. Поховання батьків проводилось позивачем. З моменту свого народження позивач проживав разом з батьками, вони вели спільне господарство, при житті батьки неодноразово говорили про те, що заповідають все належне майно своєму синові, тобто позивачу, в тому числі і вищезазначений житловий будинок. Після смерті батьків відкрилась спадщина на будинковолодіння по [ADDRESS]. Позивач фактично прийняв дану спадщину, вступив у володіння та управління спадковим будинковолодіння, а саме: проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтримує дане господарство в належному стані, обробляє земельну ділянку для обслуговування даного господарства розміром 0,15 га, сплачує податки та страховки, оплачує комунальні послуги, проводив поточні ремонти будинку, виготовив технічний паспорт на будинок. Однак, він не може юридично оформити свої спадкові права, оскільки в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори не може видати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з тим, що свідоцтво на право власності на житловий будинок по [ADDRESS] видане на голову колгоспного двору [PERSON], і кожному члену колгоспного двору, які проживали у господарстві станом на 15.04.1991 року, належить відповідна частка житлового будинку. На спадкове майно ніхто, крім позивача, - не претендує, [PERSON] та [PERSON] від своїх часток у майні відмовляються. Відповідно до технічного паспорта інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] становить 162592 грн. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Позивач позов підтримує повністю, відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнають. Топорівська сільська рада не має заперечень щодо розгляду даної справи. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 14.07.1988 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 110 від 08 червня 1988 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. [PERSON] помер [INFO] у віці 54 роки в с. Топорівці, актовий запис № 40 від 07.11.1988 р., про що свідчить копія повторного Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23 червня 2017 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Довідкою № 953, виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради 26.09.2017 року, доводиться, що на час смерті [PERSON], який помер [INFO] в житловому господарстві по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: [PERSON], 1927 р.н.; [PERSON], 1965 р.н.; [PERSON], 1968 р.н.; [PERSON], [INFO] Довідкою № 765, виданою виконавчим комітетом Топорівської сільської ради 16.06.2017 року, доводиться, що згідно погосподарської книги № 11-12 за 1991 -1995 роки (особовий рахунок [NUMBER]) в житловому господарстві, яке відносилось до колгоспного двору, по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 р. були зареєстровані та проживали: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] у віці 89 років в с. Топорівці, актовий запис № 34 від 21.12.2016 р., про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Топорівською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК). ). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України). В четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20 серпня 1965 року сільЗАГС с. Торговиця Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що батьками [PERSON], який народився [INFO] в с. Топорівці, є [PERSON] та [PERSON]. Довідкою № 816, виданою виконкомом Топорівської сільської ради 05.07.2017 року стверджується, що [PERSON] дійсно являється сином [PERSON], 1927 р.н. Наявні в матеріалах справи довідки Топорівської сільської ради свідчать про те, що позивач [PERSON] проживав по [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини та провів похорон своєї матері [PERSON], 1927 р.н., яка померла [INFO] (довідки № 765 від 16.06.2017 р., № 813 від 04.07.2017 року). Після смерті батьків позивач продовжує обслуговувати господарку, несе витрати по утриманню будинку по [ADDRESS]. Наведене свідчить про те, що позивач, як спадкоємець за законом прийняв спадщину після смерті [PERSON]. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані в [ADDRESS]. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1959 р., інші господарські будівлі збудовані в 1971, 1975, 1984, 1988 роках, його інвентаризаційна вартість становить 162592 грн. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8064 від 12.05.2017р. стверджується, що в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 360 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] за [PERSON] (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 14.07.1988р. на підставі рішення цього ж виконкому № 110 від 08.06.1988 р. Витяг № 814 від 04.07.2017 року із погосподарської книги № 5 Топорівської сільської ради за 2016-2017 роки свідчить, що за будинком по [ADDRESS] закріплено земельну ділянку розміром 0,15 га, № об'єкту 01-0465-1. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2004 р,. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач [PERSON] звертався до в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь, однак Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1206/02-31 від 27.06.2017 р. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок по [ADDRESS], що належав її чоловікові [PERSON], який помер [INFO], після смерті якого вона спадщину прийняла, однак, не оформила своїх спадкових прав. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на будинок, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не вчиняли ніяких дій, які б свідчили про витребування частки з майна колишнього колгоспного двору та не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст.ст. 316,317, 328, 1216, 1222,1223, 1258,1261,1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved