Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . Позов мотивовано тим, що позивач є власником вказаного житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про його право власності на нерухоме майно від 05.02.2004 року, виданим Боронявською сільською радою Хустського району на підстав і рішення №65 від 27.11.2003 року. У вказаному будинку рахується зареєстрованим колишній чоловік його доньки [PERSON] , [INFO] , з яким донька розірвала шлюб і вже більше трьох років відповідач не проживає у його будинку. Після розірвання шлюбу з його донькою, [PERSON] в добровільному порядку не знявся з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідача у будинку для нього як власника житла, створює перешкоди в оплаті житлово-комунальних послуг. Вказані обставини з`ясувалися під час отримання відповідної довідки з органу місцевого самоврядування, яка надавалася для оформлення субсидії. Дані обставини вказують на те, що відповідач у його будинку не проживає, житлом не користується, не виконує обов`язків пов`язаних з утримання житлового приміщення та оплатою комунальних послуг. Наявність реєстрації відповідача в будинку перешкоджає у здійсненні ним права користування та розпорядження власними майном, тому він звернувся до суду та просить задовольнити позов у повному обсязі. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України (Хустський районний суд, від 26.02.2020 року) про його виклик до суду, однак про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на позов не подавав. З врахуванням наведеного та у відповідності до порядку, визначеного ст.223 ч.4, ст.247 ч.2 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Право власності на будинок позивача стверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.02.2004 року, виданим Боронявською сільською радою Хустського району на підстав і рішення №65 від 27.11.2003 року, зареєстрованим в Хустському ДПТІ за №284 від 05.02.2004 року. В будинку позивача також зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , з яким донька позивача проживала в шлюбі, і на час розгляду справи даний шлюб розірвано та відповідач більше трьох років у будинку позивача не поживає. З пояснень наведених в позовній заяві вбачається, що відповідач в будинку позивача практично не проживає вже понад три роки. Наявність реєстрації відповідача у будинку позивача підтверджена наданим з Боронявської сільської ради актом обстеження дворогосподарства позивача від 16 серпня 2019 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї позивача, вбачається що відповідач фактично в населеному пункті за вказаною адресою не проживає з лютого місяця 2016 року та виїхав за межі населеного пункту . Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону і таке право власника відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним, він не може бути протиправно обмежений у здійсненні свого права. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном на підставі ст. 391 ЦК України. Також ч.2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на встановлене суд констатує, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить вимоги до відповідача, про визнання його таким, що втратив право на користування житлом в його будинку, так як останній відповідно до ст.405 ЦК України втратив право на користування жилим приміщеннями в будинку позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: approved