Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Київської міської ради (далі - Відповідач) третя особа на стороні позивача: Реєстраційна служба Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, в якому вказує, що 14 листопада 1995 року [PERSON] придбав житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 42 м. кв. (далі - Будинок) за договором купівлі-продажу, посвідченим державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Пилипчук Я.А., внесений до реєстру за №2142 (далі - Договір). 23 листопада 1995 року вказаний договір було зареєстровано Лисівською сільською радою народних депутатів, про що свідчить відповідна відмітка із відбитком печатки на останньому аркуші договору. За життя [PERSON] провів реконструкцію будинку, внаслідок чого його загальна площа склала 37,2 м. кв., житлова - 18,4 м. кв., підсобна - 18,8 м. кв., що відображено у плані будинку та експлікації до нього, які є складовою технічного паспорту, оновленого 15 липня 2014 року. 03 лютого 2010 року [PERSON] розпорядився належним йому рухомим та нерухомим майном, на випадок своєї смерті, заповівши останнє своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частинах. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому рухоме та нерухоме майно. До спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON], увійшов житловий будинок, який розташований за вищезазначеною адресою. Позивач зазначає, що за померлим [PERSON], як і за будь-якою іншою особою, право власності на будинок та господарські будівлі зареєстровано не було. Наведене стало підставою для видачі Позивачу державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніною Л.А. постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Разом із тим, Позивач вважає, що оскільки його батько набув права власності на будинок та господарські будівлі за життя, придбавши такі об'єкти за договором, що пройшов процедури нотаріального посвідчення та державної реєстрації, то і Позивач, як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, набув права власності на вказані об'єкти спадкового майна, в порядку спадкування за заповітом. Позивач вважає, що та обставина, що БТІ не отримало від Лисівської сільради відповідної інформації, у зв'язку із чим нотаріус не зміг видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, не позбавляє його права просити визнати за ним право власності на спадкове майно у судовому порядку. Позивач просить, визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] та визнати за ним право зареєструвати право власності на вищевказаний житловий будинок та господарчі будівлі в Реєстраційній службі Попільнянського районного управління юстиції. Позивач в судове засідання не з'явився в позовній заяві просив справу слухати у його відсутність. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується поштовими повідомлення з розпискою про отримання судового повідомлення від 24 червня 2015 року, від 06 липня 2016 року та від 10 серпня 2015 року. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого Лисівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, про, що складено відповідний актовий запис № 1. Відповідно до Свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] [INFO] його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. 14 листопада 1995 року, [PERSON] продав [PERSON] жилий будинок та господарчі будівлі, що знаходяться в с. Лисівка, Попільнянського району Житомирської області на земельній ділянці 0,37 га, що підтверджується копією договору купівлі - продажу посвідченим державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Пилипчуком Я.А., внесений до реєстру за № 2142. 23 листопада 1995 року вказаний договір було зареєстровано Лисівською сільською радою народних депутатів, про що свідчить відмітка із відбитком печатки на останньому аркуші договору. Судом встановлено, що 03 лютого 2010 року [PERSON] розпорядився належним йому рухомим та нерухомим майном, на випадок своєї смерті, заповівши останнє своїм дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частинах. Вказаний заповіт було посвідчено секретарем Лисівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області [PERSON] Як вбачається із довідки від 29 січня 2014 року, виданої начальником ЖЕК № 507, [PERSON] з 27 листопада 1978 року (станом на дату своєї смерті) був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. 21 січня 2013 року був знятий з реєстрації. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовленого станом на 15 липня 2014 року інвентаризаційна вартість житлового будинку, допоміжних будівель та споруд становить 15 720 (п'ятнадцять тисяч сімсот сімсот двадцять) гривень. Відповідно до довідки вих.№885 від 21 липня 2014 року, виданої КП «Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року, право власності на Будинок (житлова площа - 18,4 м. кв., загальна площа - 37,2 м. кв.) за померлим [PERSON], як і за будь-якою іншою особою, зареєстровано не було. Згідно копії довідки виконавчого комітету Лисівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 23 липня 2014 року вих. № 225, житловий будинок в [ADDRESS], числився за померлим [PERSON]. Державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніною Л.А. відмовлено [PERSON] в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю у встановленому законом порядку державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Житомирська область Попільнянський район, село Лисівка (вулиця В.Кліщівська), що підтверджується постановою «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» вих.№ 3491/02-31 від 12 червня 2015 року. З матеріалів спадкової справи № 463/2014, заведеної за фактом смерті [PERSON], вбачається, що Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлого батька за заповітом, у зв'язку із поданими заявами сина померлого - [PERSON] та дочки померлого [PERSON]. заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Згідно з пунктом 1 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до частини п'ятої статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», на момент завершення будівництва, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до статті 1218 ЦК України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за Позивачем, право власності, в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька на житловий будинок з господарськими спорудами.

Outcome: approved