Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

[PERSON] вказує в позовній заяві від 11 березня 2015 року, що 06 червня 1998 року уклали шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у Костопільському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, актовий запис № 91 від 6 червня 1998 року. Під час шлюбу у них 17 травня 2001 року народився син [PERSON]. На протязі останіх двох років сімейне життя поступово погіршувалося, що привело в кінцевому рахунку до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи виникають сварки, свідком яких стає дитина, що негативно впливає на її психічний стан, спричиняє душевні страждання їй і сину. Чоловік не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. На її глибоке переконання подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини надалі немає. На піставі ст. ст. 110,112 СК України посить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] неодноразово надсилала заяви про розгляд справи в її відсутність. Свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] позовних вимог не визнав. Його доводи зводяться до того, що для збереження їхнього шлюбу впливати слід на позивачку. Це вона неналежним чином поводить себе в сім'ї, мало уваги приділяє йому і дитині, не прислухається до його думки. Просить шлюб не розривати. В судовому засіданні 27 квітня 2015 року за клопотанням позивача [PERSON] суд надавав сторонам строк на примирення терміном два місяці. Послідуючі заяви позивачки [PERSON] на адресу суду від 7 вересня 2015 року, 14 вересня 2015 року та від 29 вересня 2015 року свідчать, що примирення сторін не відбулося. Про це ж свідчать претензії до позивачки і звинувачення в її адресу, висловлені [PERSON] у судовому засіданні після наданого їм строку на примирення. Вислухавши сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Суд вважає безспірно встановленим, що шлюб сторін по справі остаточно розпався і збереження сімї неможливе, адже як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON].А. категорично не бажає зберігати шлюбні відносини з відповідачем [PERSON] З пояснень в судовому засіданні відповідача [PERSON] доведено, що сторони втратили почуття любові і поваги один до одного, що є істотною перешкодою для збереження шлюбних відносин. А тому суд прийшов до висновку, що подальше їхнє спільне проживання суперечить інтересам як їх обох, так і їх неповнолітнього сина. Згідно з вимогами ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки такі обставини у відношенні позивачки [PERSON] та неповнолітнього сина сторін по справі [PERSON], 17 травня 2001 року нароодження доведені, суд розриває шлюб. Судом також встановлено, що спору про місце проживання сина [PERSON] у них немає. Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачка судові витрати просить покласти на відповідача. З урахуванням встановленого суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved