Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник - адвокат [PERSON], звернулася в суд з позовом до Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право власності на жилий будинок від 08.03.1990р. головою колгоспного двору по [ADDRESS] була [PERSON]. За заповітом [PERSON] усе своє майно заповіла позивачці [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. На момент смерті разом з нею у вищевказаному житловому будинку проживала її сестра [PERSON], яка померла [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось майно, а саме належний їй житловий будинок. Звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивачка отримала Постанову приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок та свідоцтвом на право власності на жилий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться по [ADDRESS]. Звітом про оцінку житлового будинку по [ADDRESS] визначено, що ринкова вартість даного будинку становить 79 686 грн. В судовому засіданні представник позивача-адвокат [PERSON] позов підтримав з наведених в ньому підстав та просить задовольнити. Пояснив, що судовим рішенням позивачці було визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Після чого вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Поточищенська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, зазначила, що не заперечує проти визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за [PERSON] Суд, вислухавши представника позивача-адвоката [PERSON], дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 8 березня 1990 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 23 від 14 лютого 1990 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 816, виданою 02.08.2017 року виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що станом на 15.04.1991 року в домогосподарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: голова сім'ї [PERSON], 1919 р.н., її сестра [PERSON], 1925 р.н. За заповітом, посвідченим 6 липня 2005 р. секретарем виконкому Поточищенської сільської ради, [PERSON], що проживає в с.Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, заповіла [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], земельні ділянки, що належать до особистого підсобного господарства, земельний і майновий паї, що знаходяться в оренді в ПФГ «Поточище» та все інше майно рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і на що вона за Законом матиме право; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 21. [PERSON] померла [INFO] у віці 90 років в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21 від 21.07.2009р., що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22 липня 2016 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На день смерті (20.07.2009р.) [PERSON] проживала по [ADDRESS]. Разом з нею проживала та була зареєстрована сестра [PERSON], що доводиться довідкою № 1012, виданою виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 24.10.2017 року. Відміткою в паспорті позивачки серії [NUMBER], виданому 5 квітня 1996 року Залочівським РВ УМВС України у Львівській області стверджується, що [PERSON] на час смерті [PERSON] проживала та була зареєстрованою в м. Золочів. [PERSON] померла [INFO] у віці 91 року в с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 15 від 01.06.2017р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01.06.2017 року виконкомом Поточищенської сільської ради. Копією спадкової справи № 134/2017 р., наданою суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшан Р.Р., стверджено, що [PERSON] рішенням Городенківського районного суду був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. 27.12.2017р. позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50442515, виданим 27.12.2017 року приватним нотаріусом Яшан Р.Р. стверджено, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON], номер у Спадковому реєстрі 61812490, номер у нотаріуса 134/2017. Отже, позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Відповідно до положень ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. До спадкового майна померлої [PERSON], яке вона заповідала позивачці, належить житловий будинок по [ADDRESS]. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 12.03.2018р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] в зв'язку з тим, що документ, який підтверджує право власності на даний житловий будинок виданий на ім'я спадкодавця [PERSON], як голови колгоспного двору, що позбавляє можливості нотаріуса визначити його частку в житловому будинку та відповідно, - видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1963 році, господарські будівлі збудовані в 1963, 1990 роках. Згідно звіту про оцінку зазначеного житлового будинку (загальною площею 72,9 кв.м.) № 13102017_00184 ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами станом на 13.10.2017 року становить 79 686 грн. За даним житловий будинком закріплена земельна ділянка площею 0,08 га для будівництва житлового будинку, обслуговування господарських споруд, що стверджується довідкою № 818, виданою виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 02.08.2017 року. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідач позов визнає, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved