Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

[PERSON] 30 березня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації фізичної особи, зобов`язання вчинити певні дії, спростування недостовірної інформації і стягнення моральної шкоди та судових витрат; позовні вимоги не змінювалися, але уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах та з представником посилаються на те, що [PERSON] є директором КНДІСЕ Міністерства юстиції України, [INFO] у соціальній мережі Facebook на персональній сторінці відповідача - [PERSON] з доменним ім`ям [INFO] опубліковано недостовірну інформацію, а також таку, що носить образливий характер та порушує особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та ділової репутації позивача. Так, на зазначеній персональній сторінці у соціальній мережі з відміткою «Доступно усім» відповідачем опубліковано статті щодо позивача, а саме: «Всем, кто говорил «та он ещё на фоне остальных норм, ну чего ты?», рассказываю Мы делегацией от Совета общественного контроля НАБУ ходили на приём в Министерство юстиции к заместителю министра. Я, [PERSON] и [PERSON] . Вопрос, который тянется уже давно - Киевский институт экспертиз, в частности, его руководитель [PERSON] . В большинстве своём через этот институт проходили экспертизы по громким делам. А без экспертизы в суд можно и не идти. Для справочки: по официальной информации, этот господин является гражданином Израиля и имеет там немало имущества (будучи всю жизнь на госслужбе). Также у него имеются ещё кое-где за границей далеко не хибарки. Именно этот человек «отзывал» экспертизу из НАБУ по [PERSON] (помните ещё такого?), именно [PERSON] светился своими институтскими экспертизами в самых громких делах, чем прославился как «чемоданно-наличная экспертиза». НАБУ открывало на него три дела. В первом случае - по незаконному обогащению, которое в итоге было отменено Конституционным судом, а потому дело закрыли. Два следующих дела шли ровно до сбора необходимой информации, а потом их Специализированная антикоррупционная прокуратура забирала за подследственностью полиции, где эти дела благополучно и быстро умирали. … При цьому після тексту публікації на персональній сторінці відповідача міститься посилання [INFO] . Крім того, на персональній сторінці відповідача у соціальній мережі Facebook опубліковано наступні відомості: «Вчора в телеграм каналі «[PERSON] прорвало» опублікували запис ( [INFO]), де людина з голосом [PERSON] і, ймовірно, ротом [PERSON] говорить, що директор Київського науково-дослідного інституту [PERSON] напише будь-яку експертизу, аби лише для цього була воля Президента. І, який збіг, теж вчора Рада громадського контролю отримала від НАБУ відповідь на запит про того самого директора КНДІСЕ [PERSON] . Ми підозрювали, що все там погано, але не думали, що настільки. Так от, НАБУ вже тричі намагалося відкрити справу проти нього, проте лише з останнього разу вдалося її зберегти за собою. Перші дві справи Спеціалізована антикорупційна прокуратура передала розслідувати національній поліції. Справи було відкрито за незаконне збагачення та недостовірне декларування - на сьогодні жодних результатів нема. Третя справа розслідується нині в НАБУ за фактом складення завідома недостовірного висновку експертизи. Те, як розслідується - ми ще запитаємо…. А тепер найгірше. Те, заради чого ми чекали цей лист. Національне антикорупційне бюро володіє доказами того, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю. Листи від СБУ та відомства у справах населення та міграції м. Тель-Авів у НАБУ теж є. [PERSON] з сім`єю не лише громадяни Ізраїлю, але й володіють там нерухомістю. Не турбуйтеся, державна Державна міграційна служба України уже отримала повідомлення про це, все згідно чинного законодавства. [PERSON] , ви там голова, зверніть увагу… Кожен черговий день перебування [PERSON] на посаді директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз може нести пряму загрозу правосуддю над корупціонерами. КНДСЕ є ключовим виконавцем судових експертиз, кожне кримінальне провадження, котре сьогодні розслідує НАБУ може бути розвалене одним лише підписом [PERSON] . Це не можна просто так лиши напризволяще». Безпосередньо під зазначеним текстом міститься посилання [INFO] . Крім того, на персональній сторінці відповідача у соціальній мережі Facebook оприлюднено наступну інформацію: « ПИШЕ ВСЕ, ЩО СКАЖЕШ»: СУДЕКСПЕРТ У СПРАВІ [PERSON] РАНІШЕ ФІГУРУВАВ У ЗАПИСАХ ПРОСЛУШКИ [PERSON] ЗМІ . На записах [PERSON] характеризували як поліграфолога, який «пише все, що хочеш». … У ефірі програми «[INFO] » [PERSON] заявив, що результати досліджень українських фахівців «не збігалися з тим, на що сподівалося слідство» - тому правоохоронці звернулися до нього, йдеться у матеріалі. Установа [PERSON], як він зауважив, вже 100 років проводить портретні експертизи, і тільки цього року таких було більше як 20. … Зазначається, що в одному із записів прослушки [PERSON] із керівником Першого управління організації досудових розслідувань ДБР [PERSON] від 3 вересня, можна почути, як перший гнівається, що другий викликав на допит п`ятого президента [PERSON] не по тій справі: «Ти довго думав, щоб його по землі викликати? У нас що, адекватних справ немає?». Після чого додає, що може вирішити «всі проблеми з експертизами одним телефонним дзвінком [PERSON]». Шляхом пошуку відомостей в мережі Інтернет ідентифіковано особу відповідача як [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, такі відомості про нього опубліковувалися в рамках передвиборчої агітації до Верховної Ради України ІХ скликання. Опублікована та доведена до широкого кола осіб - користувачів соціальної мережі Facebook відповідачем інформація про особу, майновий стан та професійну діяльність позивача є недостовірною та такою, що носить негативний, образливий характер, цілком не відповідає дійсності, завдає шкоди немайновим правам позивача, зокрема на повагу його честі, гідності, ділової репутації як фізичної особи, так і директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Ці та інші висловлювання відповідача є оціночним судженням, оскільки не містить посилання на конкретні факти щодо такого твердження, разом з тим, висловлена відповідачем інформація носить негативний, образливий характер для позивача, порушує його особисте майнове право на недоторканість честі, гідності та ділової репутації, має на меті створити у читачів публікації відповідача, адже такі відомості оприлюднено з відміткою «Доступно всім», чітке негативне враження про особу позивача як про корупціонера, що не відповідає дійсності. Також відповідачем розміщено статтю, яка починається зі слів «Вчора в телеграм каналі «[PERSON] прорвало», в якій у формі фактичних тверджень зазначено наступні неправдиві відомості про позивача: «Національне антикорупційне бюро володіє доказами того, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю. Листи від СБУ та відомства у справах населення та міграції м. Тель-Авів у НАБУ теж є. [PERSON] з сім`єю не лише громадяни Ізраїлю, але й володіють там нерухомістю». Однак такі відомості, викладені відповідачем, є цілком неправдивими, такими, що не відповідають дійсності, у той же час шкодять діловій репутації позивача, та, фактично, вказують на вчинення позивачем кримінально караних дій, що згідно чинного Кримінального кодексу України підпадають під ознаки ч. 1 ст. 366-1 (Декларування недостовірної інформації). Окрім того відповідачем оприлюднено статтю під заголовком «Пише все, що скажеш»: судексперт у справі [PERSON] фігурував у записах прослушки [PERSON] - ЗМІ». У вказаній статті зазначено неправдиві відомості у формі фактичного твердження про те, що [PERSON] ... поліграфолог, який «пише все, що скажеш», а також оціночне судження, що можливо вирішити «всі проблеми з експертизами одним телефонним дзвінком [PERSON]». В опублікованих відповідачем статтях, зазначаються відомості, що є оціночними судженнями, разом з тим виражені у грубій, образливій, непристойній та принизливій формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, чим завдано йому моральної шкоди. Зокрема, такими судженнями є і наступні: «чемоданно-наличная экспертиза», «Кожен черговий день перебування [PERSON] на посаді директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз може нести пряму загрозу правосуддю над корупціонерами». Такі образливі судження завдають шкоди не лише позивачу, його честі, гідності та діловій репутації, безпідставно ставлять під сумнів його неупередженість та високу кваліфікацію як керівника експертної установи, але і в цілому авторитету держави Україна на міжнародній арені, оскільки, як зазначалося вище, позивач є безпосереднім учасником численних міжнародних розслідувань. З урахуванням, що відповідачем відносно позивача розповсюджено недостовірну інформацію, то такі відомості підлягають спростуванню відповідачем. В той же час, в опублікованих статтях наявні оціночні судження відповідача про особу та діяльність позивача, які висловлені в грубій, образливій, принизливій формі, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої такими неправомірними діями відповідача. Завдану відповідачем шляхом оприлюднення неправдивих відомостей та таких, що принижують честь, гідність та ділову репутацію щодо позивача, моральну шкоду, завдану позивачу, позивачем оцінено у 5000 (п`ять тисяч) гривень. Отже, позивачем у повному обсязі обґрунтовано завдану йому моральну шкоду протиправними діями відповідача, що виразилися у оприлюдненні недостовірних та образливих, принижуючих відомостей, та, відповідно, завдали шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. Отже позивач вважає вказані відповідачем обставини невірними, не відповідаючими дійсності, вони порочать його честь і гідність, ділову репутацію, інформація набула великого розголосу. Винним у всьому вказаному є відповідач. Про нього розповсюджена особиста інформація, яка не може поширюватися без його дозволу. Позивач звертався з заявами до правоохоронних органів та інш. з метою спростування вказаної інформації, але такого спростування не відбулося, фактично була відмова. Позивачу завдана значна моральна шкода. Звертався з цим питанням і до відповідача, але в добровільному порядку спростування вказаної інформації в цьому повідомленні не відбулося, відповідач відмовився це робити і він вимушений звернутися з позовом до суду. Просив визнати дії відповідачів, що виразилися в поширенні недостовірної інформації, неправомірними, зобов`язати їх спростувати вказану інформацію і стягнути з відповідачів моральну шкоду і витрат, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та/або його представник в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, в письмовому зверненні до суду позовні вимоги визнав частково і не заперечував проти розгляду справи без його участі. З`ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивач [PERSON] є директором Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. [INFO] у соціальній мережі Facebook на персональній сторінці відповідача - [PERSON] з доменним ім`ям [INFO] опубліковано недостовірну інформацію, а також таку, що носить образливий характер та порушує особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та ділової репутації позивача. Так, на зазначеній персональній сторінці у соціальній мережі з відміткою «Доступно усім» відповідачем опубліковано статті щодо позивача, а саме: «Всем, кто говорил «та он ещё на фоне остальных норм, ну чего ты?», рассказываю Мы делегацией от Совета общественного контроля НАБУ ходили на приём в Министерство юстиции к заместителю министра. Я, [PERSON] и [PERSON] . Вопрос, который тянется уже давно - Киевский институт экспертиз, в частности, его руководитель [PERSON] . В большинстве своём через этот институт проходили экспертизы по громким делам. А без экспертизы в суд можно и не идти. Для справочки: по официальной информации, этот господин является гражданином Израиля и имеет там немало имущества (будучи всю жизнь на госслужбе). Также у него имеются ещё кое-где за границей далеко не хибарки. Именно этот человек «отзывал» экспертизу из НАБУ по [PERSON] (помните ещё такого?), именно [PERSON] светился своими институтскими экспертизами в самых громких делах, чем прославился как «чемоданно-наличная экспертиза». НАБУ открывало на него три дела. В первом случае - по незаконному обогащению, которое в итоге было отменено Конституционным судом, а потому дело закрыли. Два следующих дела шли ровно до сбора необходимой информации, а потом их Специализированная антикоррупционная прокуратура забирала за подследственностью полиции, где эти дела благополучно и быстро умирали. Так вот Минюст . Ему подчиняется, в том числе, и [PERSON]. Когда мы пришли на приём - показали всю эту информацию. Заодно замминистра и письма увидел, которые им из НАБУ несколько раз подряд приходили, но он, как профильный, узнал о них от нас. Да, там внутри Минюста тоже свои кланы, и съедят они бесхребетного [PERSON] быстрее, чем мы ожидаем. В общем, на все озвученное и показанное в документах в Минюсте нам ответили примерно следующее: «Мы не можем уволить, вот докажите его вину, а то, что он гражданин другой страны и у него так много имущества - ну, это ж к экспертизам не относится». Бинго! И тут министр едет проведать хрюшек в СИЗО (визит министра юстиции [PERSON] в СИЗО Харькова 9 марта - Delo.ua) и упоминает, что фигуранты уволены и идёт следствие. То есть в одном случае мы можем, а в случае с [PERSON] ссымся прям в свои ботинки? Или кто из ОП сказал «Фу!»? Или главный бессмертный министр МВД сказал «Фу!»? В общем, те же яйца, только в профиль...». При цьому після тексту публікації на персональній сторінці Відповідача міститься посилання [INFO] Крім того, на персональній сторінці відповідача у соціальній мережі Facebook опубліковано наступні відомості: «Вчора в телеграм каналі «[PERSON] прорвало» опублікували запис ( [INFO]), де людина з голосом [PERSON] і, ймовірно, ротом [PERSON] говорить, що директор Київського науково-дослідного інституту [PERSON] напише будь-яку експертизу, аби лише для цього була воля Президента. І, який збіг, теж вчора Рада громадського контролю отримала від НАБУ відповідь на запит про того самого директора КНДІСЕ [PERSON]. Ми підозрювали, що все там погано, але не думали, що настільки. Так от, НАБУ вже тричі намагалося відкрити справу проти нього, проте лише з останнього разу вдалося її зберегти за собою. Перші дві справи Спеціалізована антикорупційна прокуратура передала розслідувати національній поліції. Справи було відкрито за незаконне збагачення та недостовірне декларування - на сьогодні жодних результатів нема. Третя справа розслідується нині в НАБУ за фактом складення завідома недостовірного висновку експертизи. Те, як розслідується - ми ще запитаємо. Далі гірше. В листі також було зазначені деталі, котрі уже раніше публікувалися у розслідуванні Схеми: корупція в деталях - RFERL . 30 листопада 2016 року КНДІСЕ склало висновок, згідно з яким діяльність голови ДФС [PERSON] нанесла державі шкоди в розмірі понад 2 млрд гривень. І вже 15 грудня того ж року НАБУ отримало лист, в якому [PERSON] просив повернути експертизу йому на доопрацювання. Хоча останнє повністю суперечить вимогам ЗУ «Про судову експертизу». Свій лист директор КНДІСЕ мотивував новою інформацією, котру він отримав особисто від підозрюваного [PERSON] . А закон забороняє під час експертизи брати до уваги будь-що, окрім наданих матеріалів від ініціатора проведення експертизи. Схожа ситуація повторилась у березні 2019 року. Для розслідування одної справи у детективів НАБУ з`явилась необхідність ознайомитися з експертизою, котра уже була проведена для іншого кримінального провадження для ГПУ. У відповідь на таке прохання, КНДІСЕ відповіло НАБУ, що така експертиза не проводилась взагалі. Не зрозуміло з якою саме метою інститут приховав висновок експертизи, хоча розслідування сам факт наявності тої експертизи встановило достеменно. Ба більше, всі деталі махінацій керівництва КНДІСЕ 12 серпня 2019 року було надіслано до Міністерство юстиції України. [PERSON] , що на це скажете? В самому листі від НАБУ уже вказано, що все це ставить під сумнів об`єктивність роботи [PERSON]. Але, він продовжує займати цю посаду. Словом, займає він її з 2013 року, коли тодішній міністр юстиції [PERSON] підписав контракт з [PERSON] на 5 років. У 2018 році цей контракт закінчився, тим не менше, міністр юстиції [PERSON] його продовжив. А тепер найгірше. Те, заради чого ми чекали цей лист. Національне антикорупційне бюро володіє доказами того, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю. Листи від СБУ та відомства у справах населення та міграції м. Тель-Авів у НАБУ теж є. [PERSON] з сім`єю не лише громадяни Ізраїлю, але й володіють там нерухомістю. Не турбуйтеся, державна Державна міграційна служба України уже отримала повідомлення про це, все згідно чинного законодавства. [PERSON] , ви там голова, зверніть увагу. Кожен черговий день перебування [PERSON] на посаді директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз може нести пряму загрозу правосуддю над корупціонерами. КНДСЕ є ключовим виконавцем судових експертиз, кожне кримінальне провадження, котре сьогодні розслідує НАБУ може бути розвалене одним лише підписом [PERSON] . Це не можна просто так лиши напризволяще». Безпосередньо під зазначеним текстом міститься посилання [INFO] Крім того, на персональній сторінці відповідача у соціальній мережі Facebook оприлюднено наступну інформацію: « ПИШЕ ВСЕ, ЩО СКАЖЕШ»: СУДЕКСПЕРТ У СПРАВІ [PERSON] РАНІШЕ ФІГУРУВАВ У ЗАПИСАХ ПРОСЛУШКИ [PERSON] ЗМІ . На записах [PERSON] характеризували як поліграфолога, який «пише все, що хочеш». Директор київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] , який наполягає на достовірності доказів проти фігурантів у справі щодо вбивства [PERSON] - раніше фігурував у оприлюдненій прослушці очільника Державного бюро розслідувань [PERSON] як поліграфолог, який «пише все, що скажеш». Про це повідомляє видання «Букви». У ефірі програми « [INFO] » [PERSON] заявив, що результати досліджень українських фахівців «не збігалися з тим, на що сподівалося слідство» - тому правоохоронці звернулися до нього, йдеться у матеріалі. Установа [PERSON], як він зауважив, вже 100 років проводить портретні експертизи, і тільки цього року таких було більше як 20. «Це психологічні особливості людини, тому що кожна людина ходить по-своєму, він руку піднімає по-своєму, він ногу ставить по-своєму. І тут не обов`язково було запрошувати людину з Великобританії… З огляду на те, що у нас не збігалися наші результати з тим, на що сподівалося слідство... Тому що ми не підтверджували ні [PERSON] , ні [PERSON] , що вони в цей час перебували. Нам довелося цього нашого фахівця, колегу з Великобританії», - цитує видання його слова. Зазначається, що в одному із записів прослушки [PERSON] із керівником Першого управління організації досудових розслідувань ДБР [PERSON] від 3 вересня, можна почути, як перший гнівається, що другий викликав на допит п`ятого президента [PERSON] не по тій справі: «Ти довго думав, щоб його по землі викликати? У нас що, адекватних справ немає?». Після чого додає, що може вирішити «всі проблеми з експертизами одним телефонним дзвінком [PERSON]». Шляхом пошуку відомостей в мережі Інтернет ідентифіковано особу відповідача як [PERSON] , [INFO] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, такі відомості про нього опубліковувалися в рамках передвиборчої агітації до Верховної Ради України ІХ скликання. Опублікована та доведена до широкого кола осіб - користувачів соціальної мережі Facebook відповідачем інформація про особу, майновий стан та професійну діяльність позивача є недостовірною та такою, що носить негативний, образливий характер, цілком не відповідає дійсності, завдає шкоди немайновим правам позивача, зокрема на повагу його честі, гідності, ділової репутації як фізичної особи, так і директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Так, у статті під назвою « [INFO] » відповідачем у формі стверджування як фактів поширено цілком неправдиву інформацію, що позивач є громадянином Ізраїлю та має там «немало» майна, перебуваючи усе життя на державній службі, має інше нерухоме майно закордоном, окрім того, що ним зазначено у декларації про майновий стан (мовою оригіналу: «по официальной информации, этот господин является гражданином Израиля и имеет там немало имущества (будучи всю жизнь на госслужбе). Также у него имеются ещё кое-где за границей далеко не хибарки»). Вказані відомості викладені у формі фактичних тверджень (даних) та не є оціночними судженнями, адже Відповідач зазначає такі відомості як факти, не висловлюючи при цьому свого особистого ставлення до них. Про те, що такі відомості викладаються відповідачем саме як факти, а не оціночні судження, свідчать використовувані відповідачем мовні засоби, стверджувальні вислови, що фактично вказують на вчинення позивачем протиправних дій, у тому числі злочинних, що полягають у внесенні завідома неправдивих відомостей до декларації про майновий стан, а також незаконне збагачення. Крім того, вказана стаття містить висловлювання щодо особи позивача як: «чемоданно-наличная экспертиза». Таке висловлювання відповідача є оціночним судженням, оскільки не містить посилання на конкретні факти щодо такого твердження, разом з тим, висловлена відповідачем інформація носить негативний, образливий характер для позивача, порушує його особисте майнове право на недоторканість честі, гідності та ділової репутації, має на меті створити у читачів публікації відповідача, адже такі відомості оприлюднено з відміткою «Доступно всім», чітке негативне враження про особу позивача як про корупціонера, що не відповідає дійсності. Далі за текстом зазначена стаття має неправдиві відомості, викладені у формі фактичних тверджень з приводу кримінальних проваджень, здійснюваних Національним антикорупційним бюро України відносно [PERSON] , які в подальшому Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою передавались за підслідністю до органів Національної поліції, де швидко «помирали» (мовою оригіналу: «НАБУ открывало на него три дела. В первом случае - по незаконному обогащению, которое в итоге было отменено Конституционным судом, а потому дело закрыли. Два следующих дела шли ровно до сбора необходимой информации, а потом их Специализированная антикоррупционная прокуратура забирала за подследственностью полиции, где эти дела благополучно и быстро умирали»). Такі відомості викладені Відповідачем у формі фактичних тверджень, не містять виразів, що висловлюють особисте ставлення до будь-яких подій чи дій Позивача, натомість містить стверджувальні вислови. Разом з тим такі відомості є неправдивими, що обґрунтовується Позивачем доказами, долученими до позовної заяви та спростовується далі за текстом позовної заяви. Також відповідачем розміщено статтю, яка починається зі слів «Вчора в телеграм каналі «[PERSON] прорвало», в якій у формі фактичних тверджень зазначено наступні неправдиві відомості про позивача: «Національне антикорупційне бюро володіє доказами того, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю. Листи від СБУ та відомства у справах населення та міграції м. Тель-Авів у НАБУ теж є. [PERSON] з сім`єю не лише громадяни Ізраїлю, але й володіють там нерухомістю». Однак такі відомості, викладені відповідачем, є цілком неправдивими, такими, що не відповідають дійсності, у той же час шкодять діловій репутації позивача, та, фактично, вказують на вчинення позивачем кримінально караних дій, що згідно чинного Кримінального кодексу України підпадають під ознаки ч. 1 ст. 366-1 (Декларування недостовірної інформації). Далі за текстом у цій же статті відповідачем зазначено оціночне судження, а саме: «Кожен черговий день перебування [PERSON] на посаді директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз може нести пряму загрозу правосуддю над корупціонерами» - що наносить непоправної шкоди діловій репутації, честі та гідності позивача, оскільки таке судження носить негативний, образливий характер, не ґрунтується на жодних фактичних даних. Окрім того відповідачем оприлюднено статтю під заголовком «Пише все, що скажеш»: судексперт у справі [PERSON] фігурував у записах прослушки [PERSON] - ЗМІ». У вказаній статті зазначено неправдиві відомості у формі фактичного твердження про те, що [PERSON] ... поліграфолог, який «пише все, що скажеш», а також оціночне судження, що можливо вирішити «всі проблеми з експертизами одним телефонним дзвінком [PERSON]». Вказані відомості у повному обсязі є неправдивими, недостовірними та такими, що завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. У зв`язку з оприлюдненням відповідачем недостовірної, неправдивої та такої, що порушує право на гідність, честь та ділову репутацію, інформації, позивач вимушений звернутися за захистом та поновленням своїх прав до суду. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. З урахуванням викладеного, позивач має право на захист у судовому порядку своєї гідності, честі, ділової репутації, та відповідно, відшкодування завданої моральної шкоди, спростування недостовірної інформації, оприлюдненої відповідачем. Факт поширення недостовірної та такої, що принижує честь, гідність, ділову репутацію позивача, підтверджується роздруківкою публікації з соціальної мережі Facebook на персональній сторінці відповідача - [PERSON] з доменним ім`ям [INFO] з відміткою «Доступно всім». Так, хоча обов`язок доведення достовірності інформації законодавством покладено на відповідача, позивач вважає за необхідне надати суду обґрунтування та докази того, що оприлюднена відповідачем інформація про позивача є цілком неправдиво, недостовірною, а також такою що порушує честь, гідність, шкодить діловій репутації позивача. [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, має високий авторитет серед національних та іноземних, міжнародних експертних установ, оскільки приймає активну участь у розслідуванні резонансних справ щодо збиття «Боїнга 777» рейсу [NUMBER] та Boeing 737-800 авіакомпанії «МАУ» у Тегерані тощо. Опубліковані відповідачем відомості про те, що [PERSON] є громадянином держави Ізраїль не відповідають дійсності, єдине громадянство, яке має позивач, - громадянство України. При цьому відповідно до виданого за підписом та печаткою Міністерства фінансів Ізраїлю документу (перекладений та апостильований згідно чинного законодавства України та міжнародно-правових актів) [PERSON] на території держави Ізраїль будь-якого нерухомого майна не має. Будь-якого іншого нерухомого майна закордоном чи на території України, яке б не було задеклароване позивачем, [PERSON] чи члени його сім`ї не мають. Зворотнє не доведено а ні відповідачем, а ні будь-якою іншою особою, у тому числі правоохоронними органами. Натомість, в опублікованій відповідачем статті відомості про наявність у позивача громадянства держави Ізраїль, дороговартісного нерухомого майна закордоном у позивача та членів його сім`ї виражені у категорично стверджувальній формі, як відомий та доведений факт, хоча така інформація є абсолютно неправдивою. Щодо твердження відповідача про те, що відносно позивача [PERSON] тричі відкривалися кримінальні провадження Національним антикорупційним бюро України, які в подальшому Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою передавалися до органів поліції, де, як зазначає відповідач, «помирали». Такі відомості, викладені відповідачем, носять, по-перше, неправдивий характер та, по-друге, яскраво негативне забарвлення, оскільки створюють чітке враження у стороннього читача таких відомостей про те, що кримінальні провадження відносно позивача були припинені якимось незаконним, неправомірним, позапроцесуальним шляхом, що цілком не відповідає дійсності. Будучи директором Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України [PERSON] не відноситься до категорії визначених, ч. 5 ст. 216 КПК України суб`єктів, щодо яких досудове розслідування має здійснюватися Національним антикорупційним бюро України. Саме тому по кримінальним провадженням № 52018000000000993 від 11 жовтня 2018 року за ознаками ч. 1 ст. 368-2 та ч. 1 ст. 366-1 КК України та № 12019000000001037 від 06 листопада 2019 року за ознаками ч. 1 ст. 366-1 КК України, САП визначено підслідність за органами Національної поліції. В подальшому такі кримінальні провадження не «померли», як вказує відповідач, а були закриті у визначеному ст. 284 КПК України порядку. До того ж, відповідно до Висновку спеціаліста від 10 січня 2020 року щодо дослідження достовірності показників Декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування [PERSON] за 2018 рік - спеціалісти дійшли до висновку, що такі показники документально та розрахунково підтверджуються. Фактичне твердження відповідача з приводу того, що [PERSON] є «поліграфологом, який пише все, що скажеш», то такі відомості є неправдивими, виходячи з того, що поліграфологом Позивач не являється. Відомості про [PERSON] як поліграфолога відсутні у Єдиному реєстрі поліграфологів України. Разом з тим, вищенаведене неправдиве твердження відповідача, виражене у формі факту, носить образливий характер, створює яскраво негативне враження про особу позивача, негативно відображується на його діловій репутації, разом з тим не має під собою будь-якого аргументованого підґрунтя. В опублікованих відповідачем статтях зазначаються відомості, що є оціночними судженнями, разом з тим виражені у грубій, образливій, непристойній та принизливій формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, чим завдано йому моральної шкоди. Зокрема, такими судженнями є наступні: «чемоданно-наличная экспертиза», «Кожен черговий день перебування [PERSON] на посаді директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз може нести пряму загрозу правосуддю над корупціонерами». Такі образливі судження завдають шкоди не лише позивачу, його честі, гідності та діловій репутації, безпідставно ставлять під сумнів його неупередженість та високу кваліфікацію як керівника експертної установи, але і в цілому авторитету держави Україна на міжнародній арені, оскільки, як зазначалося вище, позивач є безпосереднім учасником численних міжнародних розслідувань. Позивачем встановлено, що неправдиву, недостовірну та таку, що принижує гідність, честь та ділову репутацію опубліковано у соціальній мережі Facebook на персональній сторінці [PERSON] , якого ідентифіковано як відповідача - [PERSON] , [INFO] . Відповідачем поширено інформацію про позивача у соціальній мережі з відміткою «Доступно всім», що дає можливість доступу до такої інформації необмеженій кількості користувачів мережі Інтернет. При цьому поширена інформація в частині є абсолютно неправдивою і недостовірною і відповідач не вжив жодних заходів, щоб переконатися, що оприлюднювала ним інформація відповідає (чи не відповідає) дійсності. В іншій частині опубліковані відомості носять характер оціночних суджень, разом з тим безпідставно формують яскраво негативне, образливе враження, принижуюче честь, гідність та ділову репутацію щодо позивача. Завдану відповідачем шляхом оприлюднення неправдивих відомостей та таких, що принижують честь, гідність та ділову репутацію щодо позивача, моральну шкоду, завдану позивачу, позивачем оцінено у 5000 (п`ять тисяч) гривень, на думку позивача така грошова сума є співрозмірною завданій діями відповідача моральній шкоді, зокрема, відповідає негативним наслідкам, що настали для позивача у зв`язку з публікацією відносно нього відповідачем недостовірних та образливих відомостей, що завдали шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Позивачем у повному обсязі обґрунтовано завдану йому моральну шкоду протиправними діями відповідача, що виразилися у оприлюдненні недостовірних та образливих, принижуючих відомостей, та, відповідно, завдали шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. Отже позивач вважає вказані відповідачем обставини невірними, не відповідаючими дійсності, вони порочать його честь і гідність, ділову репутацію, інформація набула великого розголосу. Винним у всьому вказаному є відповідач. Про нього розповсюджена особиста інформація, яка не може поширюватися без його дозволу. Позивач звертався з заявами до правоохоронних органів та інш. з метою спростування вказаної інформації, але такого спростування не відбулося, фактично була відмова. Позивачу завдана значна моральна шкода. Звертався з цим питанням і до відповідача, але в добровільному порядку спростування вказаної інформації в цьому повідомленні не відбулося, відповідач відмовився це робити, виник спір, який добровільному порядку не вирішено і позивач вимушений був звернутися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 270 ЦК України право на повагу до гідності та честі віднесено до особистих немайнових прав фізичної особи. Відповідно до ст. 269 ЦК України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом та тісно пов`язані з фізичною особою. Судом з`ясовано, що дійсно позивач [PERSON] є директором Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. [INFO] у соціальній мережі Facebook на персональній сторінці відповідача - [PERSON] з доменним ім`ям [INFO] опубліковано вище вказану недостовірну інформацію, а також таку, що носить образливий характер та порушує особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та ділової репутації позивача. Так, на зазначеній персональній сторінці у соціальній мережі з відміткою «Доступно усім» відповідачем опубліковано статті щодо позивача При цьому після тексту публікації на персональній сторінці відповідача міститься посилання [INFO] . Крім того, на персональній сторінці відповідача у соціальній мережі Facebook опубліковано наступні і інші численні відомості: «Вчора в телеграм каналі «[PERSON] прорвало» опублікували запис ( [INFO] ) … Так от, НАБУ вже тричі намагалося відкрити справу …третя справа розслідується нині в НАБУ за фактом складення завідома недостовірного висновку експертизи…. В листі також було зазначені деталі, котрі уже раніше публікувалися у розслідуванні Схеми: корупція в деталях - RFERL . 30 листопада 2016 року КНДІСЕ склало висновок, згідно з яким діяльність голови ДФС [PERSON] нанесла державі шкоди в розмірі понад 2 млрд гривень. І вже 15 грудня того ж року НАБУ отримало лист, в якому [PERSON] просив повернути експертизу йому на доопрацювання. Хоча останнє повністю суперечить вимогам ЗУ «Про судову експертизу». Свій лист директор КНДІСЕ мотивував новою інформацією, котру він отримав особисто від підозрюваного [PERSON] . А закон забороняє під час експертизи брати до уваги будь-що, окрім наданих матеріалів від ініціатора проведення експертизи…. КНДІСЕ відповіло НАБУ, що така експертиза не проводилась взагалі. Не зрозуміло з якою саме метою інститут приховав висновок експертизи, хоча розслідування сам факт наявності тої експертизи встановило достеменно…. В самому листі від НАБУ уже вказано, що все це ставить під сумнів об`єктивність роботи [PERSON] НАБУ володіє доказами того, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю. … [PERSON] з сім`єю не лише громадяни Ізраїлю, але й володіють там нерухомістю….» і таке інше. Безпосередньо під зазначеним текстом міститься посилання [INFO] Крім того, на персональній сторінці відповідача у соціальній мережі Facebook оприлюднено наступну інформацію: « ПИШЕ ВСЕ, ЩО СКАЖЕШ»: СУДЕКСПЕРТ У СПРАВІ [PERSON] РАНІШЕ ФІГУРУВАВ У ЗАПИСАХ ПРОСЛУШКИ [PERSON] ЗМІ . На записах [PERSON] характеризували як поліграфолога, який «пише все, що хочеш». Директор київського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] , який наполягає на достовірності доказів проти фігурантів у справі щодо вбивства [PERSON] - раніше фігурував у оприлюдненій прослушці очільника Державного бюро розслідувань [PERSON] як поліграфолог, який «пише все, що скажеш». Про це повідомляє видання «Букви». У ефірі програми « [INFO] » [PERSON] заявив, що результати досліджень українських фахівців «не збігалися з тим, на що сподівалося слідство» - тому правоохоронці звернулися до нього, йдеться у матеріалі. Установа [PERSON], як він зауважив, вже 100 років проводить портретні експертизи, і тільки цього року таких було більше як 20. Опублікована та доведена до широкого кола осіб - користувачів соціальної мережі Facebook відповідачем інформація про особу, майновий стан та професійну діяльність позивача є недостовірною та такою, що носить негативний, образливий характер, цілком не відповідає дійсності, завдає шкоди немайновим правам позивача, зокрема на повагу його честі, гідності, ділової репутації як фізичної особи, так і директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. Так, у статті під назвою « [INFO] » відповідачем у формі стверджування як фактів поширено цілком неправдиву інформацію, що позивач є громадянином Ізраїлю та має там «немало» майна, перебуваючи усе життя на державній службі, має інше нерухоме майно закордоном і інш. Крім того, вказана стаття містить висловлювання щодо особи позивача як: «чемоданно-наличная экспертиза». Таке висловлювання відповідача є оціночним судженням, оскільки не містить посилання на конкретні факти щодо такого твердження, разом з тим, висловлена відповідачем інформація носить негативний, образливий характер для позивача, порушує його особисте майнове право на недоторканість честі, гідності та ділової репутації, має на меті створити у читачів публікації відповідача, адже такі відомості оприлюднено з відміткою «Доступно всім», чітке негативне враження про особу позивача як про корупціонера, що не відповідає дійсності. … Далі за текстом зазначена стаття має неправдиві відомості, викладені у формі фактичних тверджень з приводу кримінальних проваджень, здійснюваних Національним антикорупційним бюро України відносно [PERSON] , які в подальшому Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою передавались за підслідністю до органів Національної поліції, де швидко «помирали» (мовою оригіналу: «НАБУ открывало на него три дела. В первом случае - по незаконному обогащению, которое в итоге было отменено Конституционным судом, а потому дело закрыли. Два следующих дела шли ровно до сбора необходимой информации, а потом их Специализированная антикоррупционная прокуратура забирала за подследственностью полиции, где эти дела благополучно и быстро умирали»). Такі відомості викладені відповідачем у формі фактичних тверджень, не містять виразів, що висловлюють особисте ставлення до будь-яких подій чи дій позивача, натомість містить стверджувальні вислови. Разом з тим такі відомості є неправдивими, що обґрунтовується позивачем доказами, долученими до позовної заяви та спростовується далі за текстом позовної заяви. Також відповідачем розміщено статтю, яка починається зі слів «Вчора в телеграм каналі «[PERSON] прорвало», в якій у формі фактичних тверджень зазначено наступні неправдиві відомості про позивача: «Національне антикорупційне бюро володіє доказами того, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю. Листи від СБУ та відомства у справах населення та міграції м. Тель-Авів у НАБУ теж є. [PERSON] з сім`єю не лише громадяни Ізраїлю, але й володіють там нерухомістю». Однак такі відомості, викладені відповідачем, є цілком неправдивими, такими, що не відповідають дійсності, у той же час шкодять діловій репутації позивача, та, фактично, вказують на вчинення позивачем кримінально караних дій, що згідно чинного Кримінального кодексу України підпадають під ознаки ч. 1 ст. 366-1 (Декларування недостовірної інформації). Далі за текстом у цій же статті відповідачем зазначено оціночне судження, а саме: «Кожен черговий день перебування [PERSON] на посаді директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз може нести пряму загрозу правосуддю над корупціонерами» - що наносить непоправної шкоди діловій репутації, честі та гідності позивача, оскільки таке судження носить негативний, образливий характер, не ґрунтується на жодних фактичних даних. Окрім того відповідачем оприлюднено статтю під заголовком «Пише все, що скажеш»: судексперт у справі [PERSON] фігурував у записах прослушки [PERSON] - ЗМІ». У вказаній статті зазначено неправдиві відомості у формі фактичного твердження про те, що [PERSON] ... поліграфолог, який «пише все, що скажеш», а також оціночне судження, що можливо вирішити «всі проблеми з експертизами одним телефонним дзвінком [PERSON]». Вказані відомості у повному обсязі є неправдивими, недостовірними та такими, що завдають шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. У зв`язку з оприлюдненням відповідачем недостовірної, неправдивої та такої, що порушує право на гідність, честь та ділову репутацію, інформації, позивач вимушений звернутися за захистом та поновленням своїх прав до суду. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (частина четверта статті 32 Конституції України). Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб. Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. З урахуванням викладеного, позивач має право на захист у судовому порядку своєї гідності, честі, ділової репутації, та відповідно, відшкодування завданої моральної шкоди, спростування недостовірної інформації, оприлюдненої відповідачем. Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і ст. 81 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права Факт поширення недостовірної та такої, що принижує честь, гідність, ділову репутацію позивача, підтверджується роздруківкою публікації з соціальної мережі Facebook на персональній сторінці відповідача - [PERSON] з доменним ім`ям [INFO] з відміткою «Доступно всім». Так, хоча обов`язок доведення достовірності інформації законодавством покладено на відповідача, позивач вважає за необхідне надати суду обґрунтування та докази того, що оприлюднена відповідачем інформація про позивача є цілком неправдиво, недостовірною, а також такою що порушує честь, гідність, шкодить діловій репутації позивача. [PERSON] займає посаду директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України з 2011 року. Нагороджений великою кількістю орденів, почесною грамотою Верховної Ради України, відзнаками МВС України, зокрема, Орденом «За заслуги» III ст. - За значний особистий внесок у державне будівництво, соціально-економічний, науково-технічний, культурно-освітній розвиток Української держави, вагомі трудові досягнення, багаторічну сумлінну працю. До кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Має високий авторитет серед національних та іноземних, міжнародних експертних установ, оскільки приймає активну участь у розслідуванні резонансних справ щодо збиття «Боїнга 777» рейсу [NUMBER] та Boeing 737-800 авіакомпанії «МАУ» у Тегерані тощо. Опубліковані відповідачем відомості про те, що [PERSON] є громадянином держави Ізраїль не відповідають дійсності, єдине громадянство, яке має позивач, - громадянство України. При цьому відповідно до виданого за підписом та печаткою Міністерства фінансів Ізраїлю документу (перекладений та апостильований згідно чинного законодавства України та міжнародно-правових актів) [PERSON] на території держави Ізраїль будь-якого нерухомого майна не має. Будь-якого іншого нерухомого майна закордоном чи на території України, яке б не було задеклароване позивачем, [PERSON] чи члени його сім`ї не мають. Зворотнє не доведено а ні відповідачем, а ні будь-якою іншою особою, у тому числі правоохоронними органами. Натомість, в опублікованій відповідачем статті відомості про наявність у позивача громадянства держави Ізраїль, дороговартісного нерухомого майна закордоном у позивача та членів його сім`ї виражені у категорично стверджувальній формі, як відомий та доведений факт, хоча така інформація є абсолютно неправдивою. Щодо твердження відповідача про те, що відносно позивача [PERSON] тричі відкривалися кримінальні провадження Національним антикорупційним бюро України, які в подальшому Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою передавалися до органів поліції, де, як зазначає відповідач, «помирали». Такі відомості, викладені відповідачем, носять, по-перше, неправдивий характер та, по-друге, яскраво негативне забарвлення, оскільки створюють чітке враження у стороннього читача таких відомостей про те, що кримінальні провадження відносно позивача були припинені якимось незаконним, неправомірним, позапроцесуальним шляхом, що цілком не відповідає дійсності. Будучи директором Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України [PERSON] не відноситься до категорії визначених, ч. 5 ст. 216 КПК України суб`єктів, щодо яких досудове розслідування має здійснюватися Національним антикорупційним бюро України. Саме тому по кримінальним провадженням № 52018000000000993 від 11 жовтня 2018 року за ознаками ч. 1 ст. 368-2 та ч. 1 ст. 366-1 КК України та № 12019000000001037 від 06 листопада 2019 року за ознаками ч. 1 ст. 366-1 КК України, САП визначено підслідність за органами Національної поліції. В подальшому такі кримінальні провадження не «померли», як вказує відповідач, а були закриті у визначеному ст. 284 КПК України порядку (№ 52018000000000993 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України - за відсутністю події кримінального правопорушення, а № 12019000000001037 після об`єднання з кримінальним провадженням № 52019000000000912 - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - за відсутності складу кримінального правопорушення). На підтвердження надано копії постанов про закриття вказаних кримінальних проваджень. При цьому підставами для закриття кримінальних проваджень за ознаками ст. 366-1 КК України стали висновки НАЗК за результатами перевірок декларацій про майновий стан [PERSON] за 2016 та 2017 роки, якими у діях [PERSON] при декларуванні майна та доходів не виявлено порушень, що могли б бути підставою для притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності. До того ж, відповідно до Висновку спеціаліста від 10 січня 2020 року щодо дослідження достовірності показників Декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування [PERSON] за 2018 рік - спеціалісти дійшли до висновку, що такі показники документально та розрахунково підтверджуються. Фактичне твердження відповідача з приводу того, що [PERSON] є «поліграфологом, який пише все, що скажеш», то такі відомості є неправдивими, виходячи з того, що поліграфологом Позивач не являється. Відомості про [PERSON] як поліграфолога відсутні у Єдиному реєстрі поліграфологів України. Разом з тим, вищенаведене неправдиве твердження відповідача, виражене у формі факту, носить образливий характер, створює яскраво негативне враження про особу позивача, негативно відображується на його діловій репутації, разом з тим не має під собою будь-якого аргументованого підґрунтя. Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові по справі №761/37180/17 від 08 травня 2019 року, зроблено наголос на необхідність при поширенні інформації принципу презумпції невинуватості. При цьому Верховний Суд прийшов до висновку, що поширення інформації щодо особи за відсутності обвинувального вироку щодо неї порушує презумпцію невинуватості та негативно впливає на немайнові права позивача у справі. При цьому поширена інформація визнана судом не оціночним судженням, а констатацією фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами. Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. У викладених відповідачем відомостях у стверджувальній формі у вигляді фактичних тверджень зазначаються неправдиві дані щодо наявності у позивача не задекларованого нерухомого майна, у тому числі закордоном. Такі відомості за своєю суттю є безпідставним обвинуваченням позивача у вчиненні злочину, що має ознаки ст. 366-1 КК України. Разом з тим, відсутність у діях позивача ознак вказаного кримінального правопорушення, як і самої події злочину, на теперішній час підтверджується постановами про закриття кримінальних проваджень, про що йшлося вище за текстом позовної заяви. Відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Так, в опублікованих відповідачем статтях, зазначаються відомості, що є оціночними судженнями, разом з тим виражені у грубій, образливій, непристойній та принизливій формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивача, чим завдано йому моральної шкоди. Зокрема, такими судженнями є наступні: «чемоданно-наличная экспертиза», «Кожен черговий день перебування [PERSON] на посаді директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз може нести пряму загрозу правосуддю над корупціонерами». Такі образливі судження завдають шкоди не лише позивачу, його честі, гідності та діловій репутації, безпідставно ставлять під сумнів його неупередженість та високу кваліфікацію як керівника експертної установи, але і в цілому авторитету держави Україна на міжнародній арені, оскільки, як зазначалося вище, позивач є безпосереднім учасником численних міжнародних розслідувань. При розгляді даного позову суд звертає увагу і на практику Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у справах про захист гідності, честі та ділової репутації. Так, відповідно до постанови Верховного суду від 13 лютого 2019 року у справі №439/1469/15-ц (провадження 61-5189св18) належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу. Позивачем встановлено, що неправдиву, недостовірну та таку, що принижує гідність, честь та ділову репутацію опубліковано у соціальній мережі Facebook на персональній сторінці [PERSON] , якого ідентифіковано як відповідача - [PERSON] , [INFO] . Окрім того, згідно загальноприйнятої практики Верховного суду, під час розгляду справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Так, відповідачем поширено інформацію про позивача у соціальній мережі з відміткою «Доступно всім», що дає можливість доступу до такої інформації необмеженій кількості користувачів мережі Інтернет. При цьому поширена інформація в частині є абсолютно неправдивою і недостовірною і відповідач не вжив жодних заходів, щоб переконатися, що оприлюднювала ним інформація відповідає (чи не відповідає) дійсності. В іншій частині опубліковані відомості носять характер оціночних суджень, разом з тим безпідставно формують яскраво негативне, образливе враження, принижуюче честь, гідність та ділову репутацію щодо позивача. Згідно постанови Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі №761/37180/17 (провадження 61-4265св19) під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню, поширення в мережі Інтернет, повідомлення в публічних виступах, в електронній мережі, а також в іншій формі хоча б одній особі. Щодо способу захисту та поновлення особистих немайнових прав особи у справах про порушення честі, гідності та ділової репутації, то згідно ст. 277, 278 ЦК України такими способами є спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь, заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. З урахуванням того, що відповідачем відносно позивача розповсюджено недостовірну інформацію, то такі відомості підлягають спростуванню відповідачем. В той же час, в опублікованих статтях наявні оціночні судження відповідача про особу та діяльність позивача, які висловлені в грубій, образливій, принизливій формі, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої такими неправомірними діями відповідача. Завдану відповідачем шляхом оприлюднення неправдивих відомостей та таких, що принижують честь, гідність та ділову репутацію щодо позивача, моральну шкоду, завдану позивачу, позивачем оцінено у 5000 (п`ять тисяч) гривень, на думку позивача така грошова сума є співрозмірною завданій діями відповідача моральній шкоді, зокрема, відповідає негативним наслідкам, що настали для позивача у зв`язку з публікацією відносно нього відповідачем недостовірних та образливих відомостей, що завдали шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Статтею 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1). Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. При цьому, частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, визначено такий спосіб захисту як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За нормами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Пленум Верховного суду України в Постанові № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначив у п. 3 зокрема, що: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків». Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4). Позивачем у повному обсязі обґрунтовано завдану йому моральну шкоду протиправними діями відповідача, що виразилися у оприлюдненні недостовірних та образливих, принижуючих відомостей, та, відповідно, завдали шкоди честі, гідності та діловій репутації позивача. Отже позивач вважає вказані відповідачем обставини невірними, не відповідаючими дійсності, вони порочать його честь і гідність, ділову репутацію, інформація набула великого розголосу. Винним у всьому вказаному є відповідач. Про нього розповсюджена особиста інформація, яка не може поширюватися без його дозволу. За правилами частини 1 та 2 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права) (ч. 9 ст. 10 ЦПК України). Крім того, згідно норм пунктів 4 та 5 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, а також виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У відповідності до положень статті 68 Конституції України та за нормами статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, право звернутися до суду з позовом про захист такого права, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Разом з тим, згідно статті 1 (Визначення термінів) Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-ХІІ «Про інформацію» (із змінами та доповненнями), де законодавцем встановлено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Натомість, діючими нормами Законів України та/або іншими нормативно- правовими актами не надано правове визначення терміну (словосполученню) «недостовірна інформація». Частиною 1 статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Правове тлумачення статті 277 ЦК України свідчить про те, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь- який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права. Згідно із частинами 4 та 7 статті 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Так дійсно, частиною 2 цієї статті (статті 1167 ЦК України) встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Норми останнього пункту 3 частини 2 цієї статті (статті 1167 ЦК України), з урахуванням пунктів 1) та 2) вказують на можливість встановлення такої відповідальності безпосередньо у законах, які регулюють окремі питання правового регулювання цивільних відносин. При цьому, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною 1 статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини 1 статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). В позовній заяві позивачем було надано належні докази наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачами моральних страждань. Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. З викладеного видно, що позивачу діями відповідача було завдано моральної шкоди з зазначених встановлених законодавцем підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України). Частиною 3 статті 12 ЦПК України, зазначено, шо - «Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом». Змагальність - це один із найбільш важливих конституційних принципів сучасного судочинства. Він створює умови для всебічного та повного дослідження обставин справи та постановлення судом обґрунтованого та законного рішення. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані надати до суду докази, які підтверджують або спростовують ті чи інші факти/обставини. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи, як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Працюючи на благо малозабезпечених верств населення, позивач здійснює вагомий внесок в соціальний захист населення, що свідчить про його морально-етичні якості, особисті та ділові якості оцінюються суспільством, що він має гарну ділову репутацію, свідчать численні подяки на його адресу. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Статтею 3 Конституції України визначено, що - «людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю». Згідно зі статтею 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Статтею 32 Конституції визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 269 ЦК України визначено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Нормами статті 275 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, захист особистого немайнового права може здійснюватися відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно зі статтею 276 ЦК України орган державної влади, фізична особа або юридична особа, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення, якщо такі дії не вчинюються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Відповідно до статті 277 ЦК України, визначено, що - «Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена». Під правом на спростування недостовірної інформації, слід розуміти право фізичної особи вимагати від особи, яка порушила особисте немайнове право фізичної особи шляхом поширення недостовірної інформації, визнання цієї інформації неправдивою у формі, яка є ідентичною чи адекватною до форми поширення неправдивої інформації. Згідно зі статтею 297 ЦК України, зазначено, що - «Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі». Відповідно до статті 299 ЦК України, визначено, що - «Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації». Право фізичної особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її особистого немайнового права передбачено у частині 1 статті 23 та статті 280 ЦК України. Моральна шкода полягає у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до статті 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків передбачених законодавством. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволено, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе віднести їх за рахунок відповідача. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Не може суд прийняти до уваги часткову незгоду відповідача з позовом, оскільки вона спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується. При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити та визнати недостовірними та такими, що принижують гідність, честь та ділову репутацію позивача [PERSON] , відомості, оприлюднені [PERSON] у соціальній мережі Facebook за посиланням [INFO] , а саме відомості: «по официальной информации, этот господин является гражданином Израиля и имеет там немало имущества (будучи всю жизнь на госслужбе). Также у него имеются ещё кое-где за границей далеко не хибарки»; «НАБУ открывало на него три дела. В первом случае - по незаконному обогащению, которое в итоге было отменено Конституционным судом, а потому дело закрыли. Два следующих дела шли ровно до сбора необходимой информации, а потом их Специализированная антикоррупционная прокуратура забирала за подследственностью полиции, где эти дела благополучно и быстро умирали»; «Національне антикорупційне бюро володіє доказами того, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю. Листи від СБУ та відомства у справах населення та міграції м. Тель-Авів у НАБУ теж є. [PERSON] з сім`єю не лише громадяни Ізраїлю, але й володіють там нерухомістю»; «поліграфолог, який «пише все, що скажеш»; зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати опубліковані ним недостовірні відомості щодо [PERSON] , а саме: «по официальной информации, этот господин является гражданином Израиля и имеет там немало имущества (будучи всю жизнь на госслужбе). Также у него имеются ещё кое-где за границей далеко не хибарки»; «НАБУ открывало на него три дела. В первом случае - по незаконному обогащению, которое в итоге было отменено Конституционным судом, а потому дело закрыли. Два следующих дела шли ровно до сбора необходимой информации, а потом их Специализированная антикоррупционная прокуратура забирала за подследственностью полиции, где эти дела благополучно и быстро умирали»; «Національне антикорупційне бюро володіє доказами того, що [PERSON] є громадянином Ізраїлю. Листи від СБУ та відомства у справах населення та міграції м. Тель-Авів у НАБУ теж є. [PERSON] з сім`єю не лише громадяни Ізраїлю, але й володіють там нерухомістю»; «поліграфолог, який «пише все, що скажеш» - шляхом опублікування спростування у соціальній мережі Facebook на його особистій сторінці за посиланням [INFO] протягом десяти днів після вступу рішення в законну силу, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.) за поширення відносно нього відомостей, що принижують гідність, честь та шкодять діловій репутації і сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 3 781 грн. 20 коп.. Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved