Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, де вказали, що з 11. 10. 1989 р. по 28. 05. 2012 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON]. Позивачам та відповідачу на праві власності належить 1/20 частка домоволодіння ( по 1/80 частці кожному) у домоволодінні [ADDRESS], що складає квартиру № 1. У квартирі постійно проживають вони, позивачі, а відповідач після розірвання шлюбу добровільно виїхав з жилого приміщення і разом з ними не проживає. Належна відповідачу 1/4 частка у квартирі є незначною, виділена бути не може, тому вони просять припинити право власності [PERSON] на 1/80 частку домоволодіння або 1/4 частку у квартирі № 1 з виплатою йому компенсації її ринкової вартості, і визнати за кожним із позивачів право власності на 1/240 частку в порядку сплати компенсації колишньому власнику. В судовому засіданні представник позивачів за договором і свідоцтвом адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги і просить задовольнити, пояснивши при цьому що грошова компенсація ніякої істотної шкоди відповідачу не завдасть, оскільки він є приватним підприємцем і взмозі знайти собі інше житло. Позивачка [PERSON] суду пояснила, що батько у 2012 році побив матір, тому вона не хоче жити разом з ним в одній квартирі. Позивач [PERSON] підтримав свій позов і пояснив, що усе життя, що його мати проживала з відповідачем, вони сварилися, тому хай шукає собі інше житло. Відповідач [PERSON] з представником за договором і ордером адвокатом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив, що частка у квартирі - це єдине житло, що він має, тут він прожив багато років, зареєстрований і іншого місця помешкання не має, тому позбавлення його права власності завдасть йому значної шкоди. На ті гроші, що йому пропонують у якості компенсації за його частку, він не зможе придбати собі нічого. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, де вказав, що після розірвання шлюбу з [PERSON], остання у 2012 році забрала у нього ключі від квартири, встановила нові металеві двері, від яких нових ключем не дає, і не пускає його у квартиру не дивлячись на його неодноразові прохання впустити у житло. Просить зобов»язати відповідачів не чинити йому перешкод у користування квартирою, де він має таку ж 1/4 частку, як і кожний із членів його сім»ї, вселити його, тим більше, що в даний час [PERSON] мешкає у м. Москві, [PERSON] проживає разом з нею, [PERSON] живе в м. Маріуполі, і квартира залишається пустою, а він вимушений шукати собі зйомне житло. Відповідачі [PERSON], [PERSON] з представником адвокатом [PERSON] в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 16. 07. 2014 року зустрічний позов не визнали і пояснили, що [PERSON] не звертався до них з вимогою надати ключі від квартири, інакше вони не стали б йому перешкоджати, і на цих підставах вважають позов недоведеним. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він неодноразово був свідком того, як [PERSON] відмовлялась пускати [PERSON] у квартиру і сказала - живи де хочеш. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у позові [PERSON], [PERSON], [PERSON] і задоволення зустрічного позову [PERSON] з таких підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 03. 09. 2001 року, виданого управлінням житлового господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради згідно з розпорядженням від 03. 09. 2001 року 1/20 частина житлового будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному на праві власності. Згідно копії технічного паспорту на квартиру вказана частка житлового будинку складає квартиру № 1, і у квартирі кожен із її власників має по 1/80 частці. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 28. 05. 2012 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, і сторони не заперечують проти того факту, що з цього часу [PERSON] в квартирі не мешкає. Посилаючись на неможливість виділення 1/80 частки, що належить [PERSON] в натурі, а також встановлення порядку користування квартирою у відповідності до часток сторін у праві власності, [PERSON], [PERSON] і [PERSON] просять припинити право його власності на цю частку з виплатою грошової компенсації її ринкової вартості в розмірі 27 000 грн., що підтверджено висновком судової будівельно - технічної експертизи від 17. 04. 2014 року № 180/30, а також визнати за ними, за кожним право власності на 1/240 частку в порядку грошової компенсації. Стаття 365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Позивачі внесли на депозитний рахунок суду суму грошової компенсації вартості частки [PERSON] у нерухомому майні в розмірі 27 000 грн. Відповідач відмовляється від отримання грошової компенсації внаслідок того, що таким чином йому буде завдана значна шкода. Відмовляючи позивачам у позові суд зважає на той факт, що [PERSON] зареєстрований у квартирі з 1990 року, про що свідчить копія його паспорту, і постійно в ній мешкав до 2012 року, до часу розірвання шлюбу з [PERSON]. Інших даних про наявність в нього на праві власності або на праві користування іншого житла позивачі не надали, а тому не можна вважати, що позбавлення його права власності не завдасть йому ніякої шкоди на тій підставі, що він є приватним підприємцем і має дохід. Насправді він бажає жити у цій квартирі, іншого помешкання не має, а тому не можна приймати до уваги тільки той факт, що його частка виділенню у натурі не підлягає у зв'язку з технічною неможливістю. За таких підстав позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягає. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] перешкоджають користуванню [PERSON] спірною квартирою, встановили нові двері, ключі не дають, на прохання пустити у житло відмовляють, даний факт підтверджено у судовому засіданні показаннями свідка [PERSON], у судовому засіданні [PERSON] пообіцяла надати [PERSON] ключі, але в подальшому відмовила. З листа [PERSON] судді Бердянського міськрайонного суду від 02. 07. 2013 року вбачається, що він ще у 2013 році звертався до суду з позовом про вселення, і за його заявою його позов було залишено без розгляду на тій підставі, що відповідачка обіцяла впустити його в будинок. Таким чином, судом безперечно встановлено, що відповідачі вчиняють перешкоди [PERSON] у користуванні його часткою у квартирі, і його право на користування своєю власністю підлягає захисту, зокрема, шляхом зобов'язання відповідачів надати йому ключі від вхідних дверей і вселення його у квартиру. Частини 1,3 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власниками забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У даному випадку суд не вбачає підстав для позбавлення [PERSON] права власності на частку у квартирі, а тому він в усякому разі підлягає вселенню в квартиру, де він має на праві власності 1/4 частку.

Outcome: approved