Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача, третьої особи. У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи без самостійних вимог: Департаменту Державної виконавчої служби України про стягнення заборгованості по заробітній платі та індексації заробітної плати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що він працював слюсарем аварійно-відновлювальних робіт дільниці»Маяки» цеху водопаро- та газопостачання ВАТ «Содовий завод» з 13.08.2001 року по 02.09.2002 року. На підставі рішення комісії по трудовим спорам № 126 від 25.03.2003 року було стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 2\~191 грн. 28 коп., однак до тепер вказане рішення не виконане. Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2017 року стягнуто з [PERSON] «Содовий завод» на його користь індексацію заробітної плати у сумі 9\~462, 82 грн., яке також не виконано до теперішнього часу. Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року товариство визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно до довідки ліквідатора від 19.10.2017 року адресованої позивачу, зазначено, що на теперішній час рішення виконати не можливо, оскільки заборгованість ВАТ «Содовий завод» по боргам заробітної плати станом на 01.10.2017 року складає 3\~956,0 тис. грн. У звязку з наведеним, просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2\~191 грн. 28 коп. та індексацію заробітної плати у сумі 9\~462 грн. 82 коп. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи: Департаменту державної виконавчої служби України [PERSON], який діє на підставі довіреності від 29.12.2017 року, в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Заяви (клопотання) учасників справи у справі відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі відсутні. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював у ВАТ «Содовий завод» з 13.08.2001 року по 02.09.2002 року. Рішенням комісії по трудовим спорам № 126 від 25.03.2003 року з ВАТ «Содовий завод» стягнуто на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 2\~191 грн. 28 коп. (а.с.9). Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 02.06.2017 року стягнуто на користь позивача з ВАТ «Содовий завод» індексацію заробітної плати в сумі 9\~462 грн. 82 коп. (а.с.10). Відповідно до довідки №1-23/482 від 19.10.2017 року, наданої ліквідатором ВАТ «Содовий завод» [PERSON], адресованої позивачу, зазначено, що на теперішній час рішення про стягнення заборгованості виконати не можливо (а.с.11). V. Оцінка Суду. Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року товариство визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно з листом Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області від 18.10.2013 року № К-326-3992, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Словянського міськрайонного управління юстиції знаходилось зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ВАТ «Содовий завод», до складу якого входили виконавчі документи щодо стягнення заборгованості, яка виникла з трудових правовідносин. Державним виконавцем відділу винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень та всі виконавчі документи, згідно акту передачі виконавчих документів були передані арбітражному керуючому. Зведене виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ВАТ «Содовий завод» знищено згідно акту про знищення виконавчих проваджень та інших документів органу ДВС від 04.12.2006 року, у відповідності до п. 3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України від 05.07.1999 року № 470/7, чинної на момент знищення. З листа № 11-05-00801 від 24.01.2013 року Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області вбачається, що станом на 01.01.2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутного капіталу ВАТ «Содовий завод». Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦК України, акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Нормами ст. 619 ЦК України регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, ст. 176 ЦК України закріплено загальну норму про розмежування відповідальності публічно-правових утворень за своїми зобов'язаннями та створених ними юридичних осіб. ЦК передбачає загальне правило, згідно з яким держава, інші публічно-правові утворення (АРК, територіальні громади) не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб. Ця норма направлена на конкретизацію положень ч. 3 ст. 96 ЦК України, згідно з якою юридична особа самостійно відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями його учасника (засновника). Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі Фонду Державного майна України. Таким чином, правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна України, - є правовідносини засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргах підприємства, а підприємство не відповідає по боргах засновника, положення ст. 77 ГК України на правовідносини між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна України, Державною казначейською службою України не розповсюджуються, тому Державна казначейська служба України, в силу ст. 176 ЦК України, не несе субсидіарну відповідальність по боргах ВАТ «Содовий завод», до того ж Фонд держмайна України не являється правонаступником ВАТ «Содовий завод». Окрім того, на даний час триває ліквідаційна процедура, позивач включений до списку працівників, які мають заборгованість з виплати заробітної плати, а думка ліквідатора про те, що він не впевнений щодо погашення заборгованості, є лише припущенням ліквідатора та до уваги судом не приймається. Положення ч. 2 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», до спірних правовідносин не застосовуються. Суд констатує ту обставину, що позов подано до Державної казначейської служби України, яка не є засновником ВАТ «Содовий завод» і за своїми повноваженнями не має права самостійно розпоряджатися державними коштами, позивач не перебував у трудових відносинах з відповідачем. Позивач з позовними вимогами до іншого відповідача, ніж Державна казначейська служба України, не звертався, вимоги про заміну відповідача не заявляв. У зв'язку з викладеним, підстави для задоволення позову стосовно стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі у суду відсутні, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, а тому їх слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed