Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) в особі представника адвоката Малькевич Н.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ДП «ВК «Краснолиманська» на свою користь заборгованість із заробітної плати у сумі 18284,60 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 10.12.2020 по день ухвалення судового рішення, розмір якого станом на 28.12.2020 складає 5051,80 грн. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем перебував в трудових відносинах та був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням; при звільненні з підприємства відповідачем не був здійснений повний розрахунок із заробітної плати. Посилаючись на приписи статей 116 та 117 КЗпП, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток, зазначає, що 02.12.2020 письмово звернувся до відповідача з проханням провести з ним остаточний розрахунок при звільненні, лист отриманий відповідачем 09.12.2020; однак розрахунок так і не проведено. Ухвалою суду від 30.12.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.22). Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає (а.с.19). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, правом участі в судовому засіданні не скористався, надіславши до суду відзив на позов та заяву про розгляд справи без участі представника відповідача. За змістом відзиву відповідач просить відмовити в позові та зазначає, що заборгованість відповідача із заробітної плати перед позивачем дорівнює 18284,60 грн, в день звільнення позивач не працював, проте вимоги про остаточний розрахунок позивач не подавав, середньоденний заробіток\~позивача складає\~за останні\~2\~місяці 505,18\~грн. Відповідач вважає, що період затримки розрахунку виплат, належних працівникові при звільненні, слід вважати з дня отримання відповідачем копії позову в суді 15.01.2021 (а.с.26-29,33). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю її учасників. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторонами визнано, матеріалами справи підтверджено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, наказом від 05.02.2020 №156/к був звільнений за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України (а.с.7-9). Сторонами визнано, що позивач 05.02.2020, тобто в день звільнення, не працював. Відповідно до довідки відповідача від 22.12.2020 №1981 відповідач має перед позивачем заборгованість із заробітної плати в розмірі 18\~284,60 грн, а саме: за 12.2019 р. 3793,53 грн, за 01.2020 р. 9585,82 грн, за 02.2020р. 4905,25 грн; суми вказані після утримання обов`язкових платежів (а.с.12). Відповідно до довідки відповідача від 22.12.2020 №1980 середній заробіток позивача, враховуючи кількість робочих днів та нараховану заробітну плату за грудень 2019 р. січень 2020 р., дорівнює 505,18 грн (а.с.11). 02.12.2020 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до відповідача з листом, в якому просить провести з ним остаточний розрахунок у зв`язку зі звільненням, який отриманий відповідачем 09.12.2020 (а.с.13-15). Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Згідно зі ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП). Відповідно до ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. За приписами ч.6 ст.24 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100. Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Враховуючи наведене, за відсутністю доказів на підтвердження виконання відповідачем свого обов`язку із проведення зі звільненим працівником позивачем повного розрахунку та виплати йому всіх належних сум, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати в розмірі 18284,60 грн. З приводу стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд зазначає таке. Як зазначено вище, позивач в день звільнення 05.02.2020 не працював, письмова вимога позивача про здійснення з ним повного розрахунку отримана відповідачем 09.12.2020 (а.с.15); доказів виплати позивачу всіх належних йому сум не пізніше наступного дня 10.12.2020 відповідачем не надано та зазначено, що заборгованість не виплачена. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для настання для відповідача передбаченої ст.117 КЗпП України відповідальності, а саме, виплати позивачу середнього заробітку за період з 10.12.2020 по день постановлення рішення 01.02.2021 (включно). Вирішуючи питання розміру середнього заробітку за вказаний період затримки, суд виходить з розміру середньоденного заробітку позивача відповідно до довідки від 22.12.2020 (а.с.11), який розрахований відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, та дорівнює 505,18 грн. Час затримки з 10.12.2020 по 01.02.2021 включає 35 робочих днів. Таким чином, сума середнього заробітку за відповідний час затримки розрахунку дорівнює 17681,30 грн (505,18 грн.*35 робочих днів). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати. Враховуючи правила ст.141 ЦПК України, сума в розмірі 840,80 грн (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави; сума в розмірі 840,80 грн (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення середнього заробітку, сплачений позивачем) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню, тобто в даному випадку сума заробітної плати за грудень 2019 р. в розмірі 3793,53 грн.

Outcome: approved