Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

[PERSON] 24 березня 2021 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 22 листопада 2017 року Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №63. Позивачка зазначила, що вона з відповідачем є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З самого початку їхнє спільне подружнє життя з відповідачем складалося добре, проте останній рік між ними почали виникати непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, також почалися сварки, скандали. З жовтня 2020 року відповідач почав зловживати спиртними напоями та на цьому підґрунті він влаштовував сварки, інколи застосовував до позивачки фізичну силу. За таких обставин подружжя з 15 січня 2021 року не проживає разом, між ними припинені всі відносини як чоловіка та дружини. Вони взагалі не розуміють одне одного, не можуть прийти до спільного рішення, що стосується сімейних відносин та ведення домашнього господарства, мають різні погляди на життя та сімейні відносини, між ними панує непорозуміння. Шлюб носить формальний характер, і тому не відповідає їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. За таких обставин у позивачки зникла повага та довіра до чоловіка, почуття любові також відсутні. У зв`язку з цим позивачка вважає, що збереження шлюбу є недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Про місце, дату і час розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без її участі, безпосередньо в позовній заяві зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити собі прізвище « [PERSON] », повідомила, що на даний час не є вагітною та дітей віком до одного року немає, просила суд з відповідача стягнути судові витрати на її користь та розглядати справу без засобів технічної фіксації. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву та про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги він не визнає, заперечує проти їх задоволення та просить постановити рішення по закону, повідомлений про вимогу позивачки стягнути з нього судові витрати. Просив розглянути справу без засобів технічної фіксації. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У судовому засіданні судом встановлено, що сторони з 22 листопада 2017 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 листопада 2017 року виконкомом Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції у Запорізькій області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 лютого 2018 року Пологівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, незгоду відповідача із заявленим позовом, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.112 Сімейного кодексу України, виходячи з наступного. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вбачається, що у сім`ї склалися напружені стосунки, сторони не розуміють одна одну по більшості питань сімейного життя, відсутня спільна ціль у шлюбі, взаємоповага та любов, подружжя проживає окремо, шлюбні стосунки припинені, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки [PERSON] , що має істотне значення. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 20 квітня 2021 року суд вживав заходів щодо примирення подружжя, надавав строк один місяць для примирення, однак сторони не примирились, позивачка не виявила бажання зберегти сім`ю. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, є її свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Судові витрати згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до позиції відповідача щодо невизнання ним позову і у зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved