Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду\~ з позовом до відповідача\~ТОВ «Інтертранспостач» (вул. Громова, 167, м. Черкаси) про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середній заробіток за весь час затримки,\~в обґрунтування своїх вимог вказує, що\~\~20.07.2016 року подала заяву про надання відпустки по догляду за дитиною до 27.05.2019 року. 13.05.2019 року позивач намагалася подати заяву про звільнення з 27.05.2019 року особисто, однак не змогла її подати, тому заява подана засобами поштового зв`язку. Позивача не було ознайомлено із наказом про звільнення, а також не було виплачено компенсації за невикористану відпустку у належному розмірі. Просить суд стягнути з відповідача компенсацію за невикористані дні відпустки в розмірі 24\~796,03 грн. та середній заробіток за весь час затримки в розмірі 24\~796,03 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 03 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задовлено клопотання позивача про витребування доказів - витребувано у ТОВ «Інтертранспостач» (код ЄДРПОУ 25584924, 18018, Черкаська обл., місто Черкаси, вул.. Громова, 167, м. Черкаси) наказ про звільнення [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), розрахунок компенсації за невикористану відпустку та інших виплат при звільненні [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), довідку про нараховану та виплачену заробітну плату [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за весь період, довідку про розмір посадового окладу згідно штатного розкладу на 2019 рік по посаді, яку займала [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). 14 січня 2020 року до суду надійшов відзив представника відповідача адвоката Мельніченко А.М. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.01.2020 р. продовжений строк для подачі відзиву на позов. У відзиві представник ТОВ «Інтертранспостач» Мельніченко А.М. вказується, що позивачка не є звільненою з роботи, наказ про звільнення не видавався, по табелях робочого часу вона обліковується як відсутня на робочому місці, трудова книжка не видавалась і в неї записи не вносились, оскільки відповідачем, як роботодавцем, заява позивачки про звільнення за власним бажанням не задоволена, а тому у позивачки відсутні підстави для захисту свого права, яке не порушене відповідачем. Так, відповідно до наказу №17-к від 01 квітня 2010 року «Про прийом на роботу» [PERSON] прийнята на роботу за основним місцем роботи головним бухгалтером на ТОВ «Інтертранспостач» з 01 квітня 2010 року з окладом згідно штатного розпису. За заявою [PERSON] від 20 липня 2016 року їй було надано відпустку по догляду за дитиною, про що видано наказ №29/2-к від 26 липня 2016 року про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 26 липня 2016 року по [INFO] . 27 травня 2019 року на електронну пошту ТОВ «Інтертранспостач» надійшла заява [PERSON] датована 13 травня 2019 року про звільнення за власним бажанням. На дані зави [PERSON] ТОВ «Інтертранспостач» було направлено лист №13 від 14.06.2019 року про те, що її відпустка по догляду за дитиною закінчилась 27 травня 2019 року, але в період з 28 травня по 14 червня 2019 року вона була відсутня на робочому місці, а тому роботодавець просив надати пояснення з цього приводу та з`явитись на роботі. Окрім цього, на ТОВ «Інтертранспостач» було проведено аудиторську перевірку діяльності головного бухгалтера, тобто виконання роботи [PERSON] , внаслідок чого виявлено упущення у веденні бухгалтерського обліку. Проте, позивачка [PERSON] , отримавши листа відповідача, на підприємство не з`явилась, своїх пояснень не надала щодо відсутності на робочому місці, а також не надала пояснень щодо допущених недоліків у роботі, що унеможливлювало задоволення її заяви про звільнення за власним бажанням. Навпроти, позивачка знову направила електронною поштою ту саму заяву від 13 травня 2019 року про звільнення. Зважаючи на те, що позивачка не з`явилась на роботу, не надала пояснень щодо відсутності на роботі по закінченню відпустки та пояснень щодо аудиторської перевірки, то роботодавець був позбавлений змоги задовольнити її заяву від 13.05.2019 року про звільнення за власним бажанням. Також, відповідач вважає за необхідне повідомити суд про те, що позивачка, маючи доступ до трудових книжок, при виході у відпустку забрала свою трудову книжку, що також унеможливило видання наказу про звільнення та внесення запису до її трудової книжки. На даний час позивачка не є звільненою, перебуває в трудових відносинах, згідно табелів робочого часу табелюється як відсутня робочому місці. Доводи позивачки про зайнятість її посади є безпідставним, оскільки її посада не зайнята іншим працівником і вона може приступити до роботи в будь-який час. Щодо виплати компенсації за невикористану відпустку, то дану компенсацію позивачка може отримати в касі підприємства за відомостями видачі в будь-який час, але не бажає з`являтись за її отриманням, у зв`язку з цим відповідач позбавлений можливості її виплатити. Просить суд відмовити в задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Позивач та її представник [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили суд їх задоволити. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача\~ адвокат Мельніченко А.М. в судовому засіданні позовні вимоги не віимзнав та просив суд відмовити в їх задоволити. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 17-к від 01.04.2010 р. [PERSON] прийнята на роботу за основним місцем роботи головним бухгалтером з 01 квітня 2010 р. з окладом штатного розкладу. 20.07.2016 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про надання відпустки по догляду за дитиною до трьох років до 26.07.2016 року, з 27.05.2019 року. Відповідно до наказу № 29/2-к від 26 липня 2016 р. надано [PERSON] відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26 липня 2016 р. по 27 травня 2019 [INFO] . на підставі заяви [PERSON] 13.05.2019 року позивачка направила поштою заяву до відповідача про звільнення за власним бажанням з 27.05.2019 року, яка не була вручена і повернута за закінченням терміну зберігання. Вказана заява була доставлена відповідача електронним листуванням 27 травня 2019р. Відповідно до листа від 14.06.2019 року № 13 ТОВ «Інтертранспостач» просив позивачку надати пояснення щодо факту не виходу на роботу з 28 травня до 14 червня 2019 р. Відповідно до листа від 30.01.2020 вих. № 5 повідомлено про те, що [PERSON] згідно наказу № 17-к від 01.04.2010 р. була прийнята на роботу за основним місцем на посаду головного бухгалтера з окладом згідно штатного розкладу на повний робочий день з 01.04.2020 р. Згідно наказу № 29/2-к від 26.07.2016 р. їй була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26 липня 2016 р. по 27.05.2019 р. з 27 травня 2019 р. [PERSON] не приступила до виконання своїх обов`язків та не з`являлася на робочому місці. На їх запит щодо врегулювання трудових відносин між гр. [PERSON] та ТОВ «Інтертранспостач» вона та її представник не з`явились, в зв`язку з чим вона не звільнена та є співробітником ТОВ «Інтертранспостач» без нарахування заробітної плати. 30.01.2020 вих. № 6 відповідачем наданий розрахунок компенсації за невикористану відпустку при звільненні: за період з 01.04.2011 по 31.03.2012 24 дні, 01.04.2012 по 31.03.2013 24 дні., 01.04.2013 по 31.03.2014 24 дні, 01.04.2014 по 31.03.2015 24 дні, 01.04.2015 по 31.03.2016 24 дні, 01.04.2016 по 25.07.2016 7 днів (111/365*24). Оклад головного бухгалтера за штатним розкладом на 01.01.2020 р. 5200 грн. (5200*12/354)*127 днів = 22386,44 грн. 30.01.2020 вих. № 6 розрахунок компенсації за невикористану відпустку при звільненні за період з 01.04.2011 по 31.03.2012 24 дні, 01.04.2012 по 31.03.2013 24 дні., 01.04.2013 по 31.03.2014 24 дні, 01.04.2014 по 31.03.2015 24 дні, 01.04.2015 по 31.03.2016 24 дні, 01.04.2016 по 25.07.2016 7 днів (111/365*24) згідно наказу № 15/1-К від 24.05.2019 р. Оклад головного бухгалтера за штатним розкладом на 27.05.2019 р. 4500 грн. (4500*12/354)*127 днів = 19372,58 грн. Згідно з ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст.116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. \~ \~ \~ \~Стаття 117 КЗпП України передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, працівниця не може претендувати на отримання грошової компенсації за невикористану част ину щорічної відпустки без звільнення. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється позивачкою, наказ про звільнення позивачки відповідачем не видавався та трудовий договір між сторонами не визнаний припиненим в судовому порядку, отже трудові відносини між сторонами є триваючими. Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення грошової компенсації та покладання на відповідача відповідальності за не проведення розрахунку при звільненні, оскільки факту звільнення позивачки не встановлено. Фактично між сторонами виник спір щодо підстав та строку припинення трудового договору, який сторони вправі вирішувати в судовому порядку. Таким чином суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витати покладаються на позивача. На підставі ст. 47, 115-117 КЗпП України, ст.ст. 4,12,13,81,83,89,141,258,259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed