Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача. \~ 14.05.2018\~року [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом, в якому просить винести рішення, яким виключити відомості про нього, як про батька, з актового запису за №72, зробленого у Книзі реєстрації народжень відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції у Вінницькій області про народження [PERSON], що народилася 05.09.2013 року у [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на його користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. В обґрунтування\~позову [PERSON]\~зазначив,\~що з\~15.05.2013\~року по\~14.05.2015\~року перебував\~у шлюбі\~із відповідачем.\~За час\~шлюбу у\~них народилася\~дочка \~[PERSON],\~[INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Відповідно до рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 04.03.2014 року, він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, до досягненя дитиною повноліття, з приводу чого між ним та відповідачем часто виникають суперечки та під час однієї з таких суперечок, відповідач повідомила, що він не є біологічним батьком дочки [PERSON], після чого у нього виникли сумніви щодо його батьківства, так як, виходячи з дати одруження та дати народження дитини, остання була зачата за пять місяців до укладення шлюбу між ним та відповідачем, тому він не виключає, що від стосунків з іншим чоловіком. Бажаючи знати чи є він батьком дитини, у червні 2015 року за його заявою експертами НДЕКЦ при УМВС України у Вінницькій області було проведено експертне дослідження, згідно з висновком якого, він не може бути біологічним батьком дитини [PERSON], про що він повідомив відповідача. Так як відповідач в подальшому вимагає сплати ним аліментів на утримання дитини, зверталася з позовом до суду про зміну способу стягнення аліментів, то він змушений звернутися з вказаним позовом до суду. В підготовче судове засідання [PERSON] не прибув, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] [PERSON], що діє на підставі довіреності від 17.05.2018 року (а.с.24), в підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON] з тих самих підстав. Суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Шаргородського районного суду від 14.05.2015 року. За період проживання в шлюбі в позивача та відповідача народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач в актовому записі про народження записаний батьком дитини, так як був упевнений, що є біологічним батьком дитини. Після розлучення з відповідачем остання вимагала від нього аліментів на утримання дитини, на що відповідач погодився і сплачував аліменти, але не регулярно, так як не мав стабільних доходів, через що між ним та відповідачем постійно виникали сварки. В одній із таких сварок відповідач повідомила, що позивач не є біологічним батьком дитини, після чого він засумнівався у своєму батьківстві і вирішив провести генетичну експертизу. Відповідач погодилася на проведення такої експертизи, яка була проведена у 2015 році. За висновком експертизи позивач не може бути біологічним батьком дитини [PERSON]. Позивач повідомив про висновок відповідача, але остання продовжувала вимагати сплачувати аліменти, мотивуючи тим, що він записаний батьком у актовому записі про народження, хоча і не заперечувала того факту, що позивач не є біологічним батьком дитини. Так як [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, то позивач змушений в судовому порядку доводити, що він не є біологічним батьком дитини, у звязку із чим звернувся із означеним позовом до суду. Просить виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] відомості про позивача, як про батька дитини, а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 23.05.2018 року до суду не подала, а також не прибула в підготовче судове засідання, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], що діє на підставі довіреності від 07.12.2017 року (а.с.25), у підготовчому судовому засіданні визнав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, оскільки, відповідно до довіреності, не має обмежень в правах, в тому числі, наділений повноваженнями від імені [PERSON] визнавати позови до неї повністю або частково, а також подав заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог [PERSON] про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини, з якої вбачається, що відповідач не має заперечень щодо позову, не заперечує щодо ухвалення судом рішення по справі у підготовчому судовому засіданні (а.с.26). У підготовчому судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] пояснив, що відповідач визнає у повному обсязі, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком дитини [PERSON], народженої нею 05.09.2013 року у шлюбі з позивачем [PERSON] Відповідачеві вказаний факт був відомий, про що вона після розірвання шлюбу повідомила позивача, який, щоб пересвідчитися у цьому, провів генетичну експертизу. Щодо проведення генетичної експертизи відповідач не заперечувала та поїхала разом із донькою для відібрання зразків для експертизи. Позивач повідомив відповідача про результати експертизи, за якими він не є біологічним батьком [PERSON], але так як він не був виключений з актового запису про народження дитини, то вона звернулася до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів і в подальшому про зміну способу стягнення аліментів. Відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] та щодо стягнення з неї судових витрат. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заяв та клопотань, повязаних із розглядом справи, не подавали. 2. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав письмову заяву, у якій просить ухвалити рішення у справі у підготовчому засіданні з огляду на визнання [PERSON] у повному обсязі позовних вимог [PERSON] (а.с.26). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 23.05.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 15.06.2018 року (а.с.19-20). 2. В підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутності позивача [PERSON], відповідача [PERSON], враховуючи позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання, призначене на 15.06.2018 року не прибули, але повідомлені належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями (а.с.22, 23), а також з огляду на те, що представник відповідача заявив про повне визнання позову (а.с.26). 3. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що 05 вересня 2013 року [PERSON] народила дитину: дочку [PERSON], про що зроблено актовий запис в Книзі реєстрації народжень Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції у Вінницькій області за №72 10.09.2013 року, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-АМ №267060 (а.с.6). В зазначеному\~актовому записі\~та свідоцтві\~про народження\~дитини [PERSON]\~записана матірю,\~а [PERSON]\~ \~батьком дитини\~[PERSON] \~(а.с.6),\~що відповідає\~вимогам ст.122\~Сімейного кодексу\~України,\~оскільки дитина\~народжена в\~шлюбі [PERSON]\~та [PERSON],\~зареєстрованого15.05.2013\~року (а.с.4\~на звороті). \~ \~ \~ \~Також, судом встановлено, що на час реєстрації народження дитини позивач [PERSON] не мав заперечень щодо запису про нього, як про батька, в актовому записі про народження та в свідоцтві про народження [PERSON]. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Сумніви щодо батьківства виникли у позивача під час однієї із суперечок з відповідачкою з приводу несплати ним аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], стягнутих за рішенням Шаргородського районного суду від 04.03.2014 року, під час якої відповідач повідомила позивача про те, що він не є біологічним батьком дочки [PERSON] 05.06.2015 року позивач звернувся із відповідною заявою в Науково-дослідний експертно-криміналістичний центр при УМВС України у Вінницькій області з метою проведення молекулярно-генетичної експертизи та встановлення або спростування факту біологічної спорідненості його та дитини [PERSON] і його батьківства відносно дитини [PERSON], де були відібрані зразки букального епітелію для проведення вказаної експертизи (а.с.7). Відповідно до висновку експертного дослідження за №3 від 09.06.2015 року, [PERSON] не може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.8-12). Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Вказаний висновок експерта сторонами не оспорюється, представником відповідача [PERSON] [PERSON] у підготовчому судовому засіданні визнається. \~ \~ \~ \~Від проведення повторної судово-медичної генетичної експертизи представник відповідача [PERSON] [PERSON] відмовився, зсилаючись на те, що відповідач позов визнає, оскільки позивач дійсно не є біологічним батьком дитини [PERSON], у звязку із чим вважає проведення експертизи необовязковим та недоцільним, про що повідомив у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Оскільки наявний висновок судово-медичної генетичної експертизи, що необхідний для встановлення наявності або відсутності кровного споріднення між позивачем та дитиною [PERSON], наданий суду позивачем, який визнається представником відповідача, то суд визнає факт відсутності кровного споріднення між особою, яка записана в актовому записі та свідоцтві про народження батьком, тобто [PERSON], та дитиною [PERSON]. На момент оспорювання батьківства дитина [PERSON] повноліття не досягла (а.с.6). \~ \~ \~ \~ Відтак, судом встановлено, що позивач не є батьком дитини [PERSON], народженої відповідачем [PERSON] 05.09.2013 року. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленому судом факту відповідають сімейні правовідносини щодо прав батьків про визначення походження дитини та оспорювання батьківства, які регулюються Сімейним кодексом України, Цивільним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, Так, пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. \~ \~ \~ \~Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. \~ \~ \~ \~Таким чином, кожна особа може звернутися до суду із позовом про захист свого порушеного права, обравши один із передбачених ст.16 ЦК України способів захисту цивільного права, що відповідає специфіці виниклих правовідносин. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена в шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. \~ \~ \~ \~На підставі ст.136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як про батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 Сімейного Кодексу України. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до розяснень, що місяться в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України за №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. \~ \~ \~ \~ VІ. Висновки суду Аналіз доказів, встановлених обставин та пояснень представників сторін у їх сукупності переконує суд у тому, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). ЄСПЛ, який має право розяснювати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року,зазначає, що право на справедливий розгляд справи передбачає дотримання принципу рівності сторін. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозвязку і дають підстави для висновку про задоволення позову. Враховуючи, що представником відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності, визнано позовні вимоги [PERSON], то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні. Отже, суд вважає, що позов підлягає\~ задоволенню. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. (а.с.1).

Outcome: approved