Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) та в інтересах [PERSON], 08.07.2014 року звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати виконавчий напис нотаріуса №414 від 26.02.2014 року, яким стягнуто 237328,19 грн шляхом звернення стягнення на нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 90,5 м2 та земельну ділянку, загальною площею 0,2044 га, кадастровий номер 7425588600:01:000:0209, що знаходяться в [ADDRESS], недійсним та таким, що не підлягає виконанню. З позову виходить, що 17.10.2007 р. між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником за договором якого є ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір кредиту, згідно якого позивачу було надано кредит в сумі 21000 доларів США, зі сплатою процентів за ставкою 13,9 % річних, на строк з 17 жовтня 2007 року по 16 жовтня 2014 року. Для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором, між позивачами та банком 17 жовтня 2007 року було укладено іпотечний договір, за яким було надано в іпотеку вказаний вище житловий будинок та земельна ділянка. 24 липня 2013 року за рішенням апеляційного суду Чернігівської області було стягнуто з позивачів заборгованість по зазначеному кредитному договору в сумі 210325,89 грн, а в частині звернення стягнення на предмет іпотеки судом було у задоволенні позову відмовлено і це рішення набрало законної сили. Однак, незважаючи на це, сторона відповідача звернулася до приватного нотаріуса який 26 лютого 2014 року видав виконавчий напис про звернення стягнення на описаний вище предмет іпотеки, а 06 травня 2014 року по цьому напису було відкрито виконавче провадження. Оскільки вже мало місце рішення суду про відмову у зверненні стягнення на предмет іпотеки, позивачі не отримували повідомлення про наміри отримання виконавчого напису нотаріуса, а сума заборгованості вказана у виконавчому написі нотаріуса різниться з сумою боргу, що вказана у рішенні апеляційного суду, тобто не є безспірною, то позивачі вважають дії відповідача неправомірними, а виконавчий напис нотаріуса недійсним та таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні сторона позивача підтримала пред'явлений позов, наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав та обставин вказаних у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав заперечення, зміст яких зводиться до того, що дії ПАТ «Дельта Банк» є правомірними та таким, що ґрунтуються на положеннях договору та приписах цивільного законодавства. Представник третьої особи на стороні відповідача у засідання не з'явився, від керівника ВДВС надійшла заява з проханням справу розглянути без участі їх представника. Суд, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не обґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що 17.10.2007 р. між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником за договором якого є ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір кредиту, згідно якого позивачу було надано кредит в сумі 21000 доларів США, зі сплатою процентів за ставкою 13,9 % річних, на строк з 17 жовтня 2007 року по 16 жовтня 2014 року. Для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором, між позивачами та банком 17 жовтня 2007 року було укладено іпотечний договір, за яким першими було надано в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 90,5 м2 та земельну ділянку, загальною площею 0,2044 га, кадастровий номер 7425588600:01:000:0209, що знаходяться в [ADDRESS]. 24 липня 2013 року за рішенням апеляційного суду Чернігівської області було стягнуто з позивачів та [PERSON] заборгованість по кредитному договору №11235901000 від 17.10.07 р. та додатковій угоді №11235901001 від 09.02.09 р. в сумі 210325,89 грн, а в частині звернення стягнення на предмет іпотеки судом було у задоволенні позову відмовлено, оскільки вказана вимога позивачем була пред'явлена лише до одного з співвласників домоволодіння, частка якого не була виділена в натурі. Розділом 5 зазначеного вище договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання. Сторонами передбачено право іпотекодержателя за своїм вибором обирати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса, після невиконання іпотекодавцями у 30 денний строк вимоги, згідно до повідомлення надісланого у порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку». 04 жовтня 2013 року банком направлені повідомлення боржнику та його майновим поручителям про необхідність повернути поточну заборгованість за кредитним договором, яка станом на 01.10.2013 року становила 10755,76 доларів США, повідомивши, що в разі невиконання вимог, останні повинні будуть повернути всю суму кредиту, що буде становити 29389,04 доларів США, крім того попередивши про можливість банку захищати свої права шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або звернення до суду з вимогою про примусове стягнення боргу. Як видно з реєстру від 07.10.2013 року позивачі отримали повідомлення банку. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис №414 від 26 лютого 2014 року, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 90,5 м2 та земельну ділянку, загальною площею 0,2044 га, кадастровий номер 7425588600:01:000:0209, що знаходяться в [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], та за рахунок отриманих від реалізації рухомого майна коштів запропоновано задовольнити вимоги стягувача у розмірі 234828,19 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом 17372,36 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 138857,27 грн; сума заборгованості за відсотками 12006,87 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 95970,91 грн., з зазначенням строку за який проводиться стягнення з 19.12.2011 року по 01.10.2013 року. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено в п.2.3 глави 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, в редакції чинній час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до розділу 3 глави 16 вказаної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Слід зазначити, що до предмету доказування у справі про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, також входять обставини, які свідчать про існування між боржником та стягувачем спору щодо заборгованості. Між тим, згідно матеріалів справи розмір нарахованих сум боргу, зазначених в оспорюваному виконавчому написі нотаріуса, об'єктивно співпадають з розміром сум, які вказував банк у повідомленні позивачам від 04.10.2013 року. Так, в повідомленнях банку боржнику та його майновим поручителям про сплату заборгованості її розмір, станом на 01.10.2013 року, становить 29389,04 доларів США, що відповідає сумі загального боргу згідно вчиненого виконавчого напису нотаріуса, який еквівалентний за офіційним курсом НБУ 234,828,19 грн і визначений саме станом на 01.10.2013 року. Що стосується повідомлення боржників про наміри вчинення виконавчого напису нотаріуса, то таке повідомлення відбулось з дотримання описаних вище приписів законодавства та підзаконних нормативних актів. При цьому суд не приймає до уваги доводи позивачів про неправомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису, так як є рішення суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки така позиція не ґрунтується на положеннях укладеного між сторонами іпотечного договору та приписах цивільного законодавства, а крім того слід зазначити, що апеляційний суд відмовив у задоволенні вказаної вимоги не за відсутністю права на задоволення вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а з мотивів недотримання стороною позивача процесуальних вимог пред'явлення названої вимоги до всіх власників нерухомого майна, яке передано в іпотеку. Разом з тим, судом встановлено, що позивач [PERSON], який є основним боржником у цій справі, не здійснив всі передбачені як договором так і законом дії, які мають бути вчинені для погашення існуючої і неоспрюваної ним суми боргу перед стороною відповідача, у зв'язку з чим, звернення ПАТ «Дельта Банк» до приватного нотаріуса за захистом свого права відповідає принципам цивільного законодавства, незважаючи на наявність попереднього рішення суду про стягнення боргу. За таких обставин суд дійшов висновку, що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] за №414 від 26 лютого 2014 року є дійсним і таким, що підлягає виконанню.

Outcome: dismissed