Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] 5 грудня 2017 року звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в сумі 10000 грн. та пені за прострочення сплати аліментів в сумі 16830 грн. Ухвалою суду від 13.12.2017 провадження у справі відкрито. 15.12.2017 набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України згідно із Законом України №2147-VIII від 03.10.2017. Відповідно до п.п. 9 п.1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в ред. згідно із Законом №2147-VIII від 03.10.2017), - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 18.01.2018 року розгляд цивільної справи №711/10890/17 продовжено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду 23.02.2018 року відмовлено у прийнятті до спільного розгляду та обєднання в одне провадження із первісним позовом зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору. Ухвалою суду 23.02.2018 року підготовче провадження закрито та цивільну справу №711/10890/17 призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Додатково пояснила, що з моменту укладення Договору між батьками щодо сплати аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини та здійснення батьківських прав від 09.07.2015 року відповідач певний час сплачував аліменти на утримання сина в розмірі та строк визначений умовами договору, однак починаючи з лютого 2017 року перестав їх сплачувати. В липні 2017 року відповідачем було сплачено аліменти в сумі 3000 грн., які зараховані позивачем в рахунок погашення заборгованості за липень 2016, жовтень 2016 та лютий 2017 року. Також повідомила, що за час перебування справи в суді [PERSON] 29.01.2018 та 26.02.2018 сплатив аліменти по 2000 гривень в кожну вказану дату, які позивач вважає черговими платежами за період з січня по квітень 2018 року та які на загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів не впливають. Позивач зверталася до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, однак нотаріусом було відмовлено у звязку з відсутністю документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме визнала, що станом на 31.12.2017 року у відповідача існувала заборгованість по сплаті аліментів згідно умов Договору від 09.07.2015 року в сумі 10\~000 грн., в рахунок погашення якої необхідно зарахувати кошти сплачені відповідачем в січні-лютому 2018 року на загальну суму 4000 грн. Позовні вимоги в частині стягнення пені не визнала в повному обсязі. В своїх письмових запереченнях представник відповідача [PERSON] не погодилась із розрахунком пені, вважаючи що він не відповідає дійсності, а алгоритм розрахунку неустойки є незрозумілим. Посилалася на постанову Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосовування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та зазначала, що позивачем обрано невірний спосіб захисту свого порушеного права, а саме у разі невиконання батьком (матір'ю) свого обов'язку за договором, стягнення аліментів здійснюється не за судовим рішенням, а на підставі виконавчого напису нотаріуса органом державної виконавчої служби. Заборгованість [PERSON] по аліментах пояснила суттєвою зміною матеріального стану відповідача. Під час укладення договору він був фізичною особою-підприємцем та був в змозі утримувати свого неповнолітнього сина, однак 26.12.2016 року в звязку з погіршенням стану здоровя та зміною ситуації на ринку товарів та послуг відповідач припинив свою підприємницьку діяльність. У 2017 році єдиним джерелом доходу відповідача була пенсія по інвалідності другої групи, розмір якої коливався в межах 2286 2683 гривень. Сторони в судове засідання не зявилися. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З 30.10.2004 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.05.2015 року (а.с. 7). Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-СР №002386 від 22.03.2005 (а.с. 4). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.2, 3 ст. 150 СК України). Отже відповідач нарівні із позивачем зобов'язаний нести витрати на утримання дитини . Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181, 189 СК України, - способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. 9 липня 2015 року [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір між батьками щодо сплати аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини та здійснення батьківських прав (далі Договір), який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON]А та зареєстрований в реєстрі за №4281 (а.с. 8-11). Відповідно до Договору від 09.07.2015 року сторони домовились про суму та строки сплати відповідачем аліментів на утримання сина, про місце проживання [PERSON] та про порядок здійснення батьківських прав. Так, згідно п. 1.3. Договору, - сума аліментів на [PERSON] встановлюється у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною вісімнадцятирічного віку. В подальшому зазначена сума не може бути меншою ніж 30 % прожиткового мінімуму для відповідної категорії громадян. Аліменти повинні бути сплачені батьком не пізніше 15 числа кожного поточного місяця за наступний місяць готівкою або по безготівковому розрахунку. Розмір аліментів на дитину, визначений в Договорі, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом батька або матері у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених законом (п. 1.8. Договору). Договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення і діє до часу настання повноліття дитини, тобто до 06.03.2023 року. За згодою батьків в період дії Договору зміни та доповнення до нього вносяться шляхом укладення додаткового договору, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом Договір може бути розірвано. Одностороння відмова від виконання умов Договору або одностороння зміна його умов допускається (п.п. 4.1.-4.2. Договору). Представники [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що з моменту нотаріального посвідчення Договору по день винесення рішення судом Договір між батьками щодо сплати аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини та здійснення батьківських прав від 09.07.2015 року, - не було змінено чи розірвано (припинено), а тому сторони були зобовязані виконувати його умови. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України). За приписами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно Виписки по картковому рахунку [PERSON] (а.с. 13-14), - відповідачем на виконання умов Договору від 09.07.2015 року в період з липня 2015 року по червень 2016 року, з серпня 2016 року по вересень 2016 року, з листопада 2016 року по січень 2017 року сплачувалися аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, а в липні 2017 року - 3000 грн. В січні та лютому 2018 року [PERSON] було сплачено аліменти на загальну суму 4000 грн., що визнано представниками сторін в судовому засіданні. Аліменти сплачені [PERSON] в липні 2017 року за згодою сторін були зараховані в рахунок погашення заборгованості за минулі періоди (липень 2016, жовтень 2016 та лютий 2017), а не в рахунок майбутніх платежів. Аналогічним чином мають бути зараховані і аліменти сплачені відповідачем в січні-лютому 2018 року в сумі 4000 грн., тобто на погашення заборгованості за березень-червень 2017 року. Тому суд приходить до висновку, що станом на день вирішення даної справи, - 05.03.2018, відповідач [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] згідно Договору від 09.07.2015 року за липень-грудень 2017 року в сумі 6000 гривень (із розрахунку 6 місяців х 1000 грн.). Згідно пункту 1.6. Договору у разі невиконання батьком своїх обовязку договором, аліменти на дитину з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. В той же час постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] від 22.02.2018 року відмовлено [PERSON] у вчиненні виконавчого напису у звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за Договором між батьками щодо сплати аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини та здійснення батьківських прав від 09.07.2015 року з підстав відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості (а.с. 52). За таких обставин суд не може відмовити позивачу у судовому захисті прав малолітньої дитини на одержання аліментів від батька. При виникненні у батька заборгованості по аліментах з його вини або у разі несвоєчасного виконання умов Договору, батько сплачує матері неустойку у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення згідно ст. 196 СК України (пункт 1.6. Договору). [PERSON] допускав прострочення сплати аліментів за період з березня по грудень 2017 року, та станом на 31.12.2017 року мав заборгованість по сплаті аліментів в сумі 10\~000 гривень, яку частково (в сумі 4000 грн.) погасив тільки у січні-лютому 2018 року. Позивач просила стягнути пеню по 31.12.2017, а тому з урахуванням принципу диспозитивності суд розглядає справу в межах позовних вимог. У період з березня по грудень 2017 року порядок обрахування пені за прострочення сплати аліментів зазнав законодавчих змін. Так, відповідно до ч.1 ст. 196 СК України (в редакції яка була чинною до 08.07.2017 року), - при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розяснення порядку нарахування пені за правилами, що діяли до 08.07.2017 року надав Верховний Суд України у Постановах від 01.07.2015 року по справі № 6-94цс15 та від 03 лютого 2016 року по справі № 6-1477цс15, вказавши, що з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). В той же час 08.07.2017 року набрав чинності Закон України №2037-VIII від 17.05.2017 року, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 196 СК України, викладено її в новій редакції та передбачено що, - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином з липня 2017 року законодавець змінив порядок нарахування пені за прострочення сплати аліментів. Крім того необхідно врахувати, що Договором від 09.07.2015 (п.1.3.) визначено строк сплати аліментів батьком, - не пізніше 15 числа кожного поточного місяця за наступний місяць. Отже прострочення настає з 16 числа кожного поточного місяця за наступний. Наприклад аліменти за березень 2017 року повинні бути сплачені до 15 лютого 2017, а із 16 лютого настає прострочення; аліменти за квітень 2017 повинні бути сплачені до 15 березня 2017, а із 16 квітня настає прострочення. Тобто прострочення за березень 2017 із 16.02. по 15.03.2017, прострочення за квітень 2017 із 16.03. по 16.04.2017 і т.д. по червень 2017 року включно. А з липня 2017 року строк прострочення обмежується межами позовних вимог [PERSON], - 31.12.2017. Наприклад за липень 2017 року із 16.06.2017 по 31.12.2017; за серпень 2017 року із 16.07.2017 по 31.12.2017 і т.д.. При цьому розмір щомісячної пені з липня 2017 не може бути більше ніж 100% розміру щомісячного нарахування аліментів (1000 грн.). З урахуванням викладеного, суд вважає правильним наступний розрахунок пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів за березень-грудень 2017 року: -за березень 2017 року, кількість днів прострочення 28, з розрахунку - пеня становить 280 грн.; -за квітень 2017 року, кількість днів прострочення 31, з розрахунку - пеня становить 310 грн.; -за травень 2017 року, кількість днів прострочення 30, з розрахунку - пеня становить 300 грн.; -за червень 2017 року, кількість днів прострочення 31, з розрахунку - пеня становить 310 грн.; -за липень 2017 року, кількість днів прострочення 184, з розрахунку - пеня становить 1840 грн., але не може бути більше 1000 грн.; -за серпень 2017 року, кількість днів прострочення 153, з розрахунку - пеня становить 1530 грн., але не може бути більше 1000 грн.; -за вересень 2017 року, кількість днів прострочення 122, з розрахунку - пеня становить 1220 грн., але не може бути більше 1000 грн.; -за жовтень 2017 року, кількість днів прострочення 107, з розрахунку - пеня становить 1070 грн., але не може бути більше 1000 грн.; -за листопад 2017 року, кількість днів прострочення 77, з розрахунку - пеня становить 770 грн.; -за грудень 2017 року, кількість днів прострочення 46, з розрахунку - пеня становить 460 грн. А отже, розмір пені за прострочення [PERSON] сплати аліментів за березень-грудень 2017 року в межах позовних вимог становить усього 6430 гривень. Під час судового розгляду не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів за березень-грудень 2017 року утворилась не з вини відповідача [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача за Договором від 09.07.2015 року між батьками щодо сплати аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини та здійснення батьківських прав, - заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] за липень-грудень 2017 року в сумі 6000 грн., а також пені за прострочення сплати аліментів за березень-грудень 2017 року в сумі 6430 гривень, а усього 12430 гривень. Від сплати судового збору [PERSON] звільнений як інвалід 2 групи.

Outcome: partial