Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] 15 червня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і Дніпропетровської міської ради про стягнення суми заборгованості та визнання права власності, позовні вимоги не змінювалися, не уточнювалися і не доповнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах просила стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість по орендній платі у розмірі\~\~9000 грн., а також визнати за нею право власності на торгівельні павільйони, в яких розташовано ярмарок «Гермес» за адресою: м. Дніпропетровськ, Соборний район, проспект Героїв, в районі будинку № 11 Л. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що 26 березня 2013 року позивач уклала із ТОВ «ІНТЕРАРТ» [PERSON] про спільну діяльність, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 84 від 26 лютого 2013 року «Про організацію ярмарку «Гермес» по просп. Героїв № 11 Л». Предметом даного Договору була спільна діяльність сторін щодо облаштування та організації роботи універсального ярмарку «Гермес» за адресою: м. Дніпропетровськ, в районі будівлі № 11 Л. Пунктом 4.3. вказаного Договору позивач брала на себе обов′язок власними силами та за власний рахунок здійснити будівництво торгівельних павільйонів ярмарку. Відповідно до пункту 2.4. Договору про спільну діяльність майно, створене в процесі спільної діяльності належить учасникам на праві приватної власності та не стають спільною власністю сторін. Після будівництва торгівельних павільйонів на їх території почав функціонувати ярмарок. 02 березня 2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди торгівельного павільйону, що за вказаною адресою, відповідно до якого орендна плата складає 3\~000 (три тисячі) гривень 00 копійок на місяць, строк оренди - 2 роки. Незважаючи на погодження сторонами всіх істотних умов договору оренди, цей відповідач, користуючись приміщенням, не сплачує орендну плату за даний об'єкт нерухомості, посилаючись на відсутність зі свого боку підстав для сплати позивачу орендної плати, у зв'язку з відсутністю підтвердження останнім права власності на даний об'єкт нерухомості. Фактично виник спір. На підставі вищевикладеного позивач був змушений звернутися до суду.\~\~Представник позивача заявлені вимоги підтримав, на їх задоволені наполягав, оскільки у вказаний в договорі строк відповідач кошти позивачу не повернула, позивачем направлена відповідачам претензія, але і після цього кошти повернуті не були, виник спір, на прохання позивача добровільно вирішити спір відповідач не відповіла нічого. Позивачу завдана шкода. Звернення до правоохоронних органів ні до чого не призвели. Позивач вважає вказані дії відповідачки неправомірними, вона неналежним чином не виконала свої зобовязання і просила стягнути всі вказані позивачем кошти, визнавши право власності на вказаний обєкт нерухомості, задовольнивши її позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] і представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. В письмовому зверненні до суду просили справу розглянути за наявними матеріалами справи по закону і цю справу слухати без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаних відповідачів та їх представників відповідно до ст. 169 ЦПК України. Представник третьої особи ТОВ «ІНТЕРАРТ» в судове засідання не зявилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. В письмовому зверненні до суду просили справу розглянути за наявними матеріалами справи по закону і цю справу слухати без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної третьої особи відповідно до ст. 169 ЦПК України. Зясувавши думку сторін, третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2013 року виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради прийняв рішення № 84 «Про організацію ярмарку «Гермес» по просп. Героїв № 11 Л», яким було доручено ТОВ «ІНТЕРАРТ» здійснити організацію універсального ярмарку «Гермес».

Outcome: approved