Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

[PERSON] , в квітні 2020 року звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він та відповідач по справі [PERSON] є рідними братами. Вони є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS] по 1/2 частині кожний. На даний час усією квартирою користується відповідач у справі [PERSON] разом із членами своєї родини: дружиною та двома синами. Позивач проживає у місті Києві в квартирі батьків своєї дружини, оскільки проживати в даній квартирі двом сім`ям практично неможливо, а купити власне житло у позивача немає можливості. Позивач зазначає, що ним в 2018 року було подано позов до Вишгородського районного суду Київської області про поділ спірної квартири в натурі (справа № 363/2344/18). В рамках розгляду цієї справи судом призначено судову оціночно-будівельну та будівельно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експертизи виділити 1/2 частину квартири [ADDRESS] - неможливо; розмір грошової компенсації вартості 1/2 частини квартири [ADDRESS] становить 550 197 грн. Позивач зазначає, що намагаючись використати своє право власності на частину квартири, якою фактично користується відповідач він пропонував розділити квартиру в натурі, але це виявилося неможливим. Позивачем двічі направлено пропозиції відповідачу сплати йому у грошовій формі вартість його части спільної квартири, а саме 10.06.2019 року та 11.03.2020 року, однак відповідачем вони були проігноровані. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача [PERSON] грошову компенсацію вартості частки власності квартири [ADDRESS] у розмірі 550 197 грн. та судові витрати. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01.07.2020 року по справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання (а.с. 72). 24.09.2020 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову в повному обсязі. Обґрунтовує тим, що вони з братом - позивачем по справі є власниками по 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Він проживає в даній квартирі разом зі своєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Вказує, що він жодних перешкод у користуванні 1/2 частини квартири, що належить позивачу, як співвласник не чинив і не збирається це робити в подальшому. Майнові претензії до нього виникли після смерті батьків. Йому було запропоновано або сплатити половину вартості квартири, або продати квартиру і поділити кошти між ними, як співвласниками. На зауваження та доводи, щодо неможливості виплатити компенсацію за 1/2 частину квартири та неможливості придбати для своєї сім`ї житлову нерухомість за виручені від продажу квартири кошти, позивач жодним чином не реагував. Зазначає, що він отримував пропозицію від позивача щодо сплати його 1/2 частини квартири, а оскільки його фінансовий стан не дозволяє сплатити позивачу грошову компенсацію, він був не в змозі відреагувати на дану пропозицію. Вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки він не порушував законних прав співвласника квартири, не перешкоджає позивачу у користуванні та розпоряджанні його часткою майна. Стягнення грошової компенсації завдасть йому та його сім`ї фінансової та матеріальної шкоди, а в разі продажу спільної квартири він не матиме змоги придбати власне житло. За таких обставин, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 78-30). Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.09.2020 року по даній справі закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті в загальному провадженні (а.с. 91-92). Позивач та його представник-адвокат Булгакова Л.А. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримали у повному обсязі та просять суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить у рівних частках [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки за кожним, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21.12.1998 року, копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.05.2018 року (а.с. 10-18, 82-86). Як встановлено під час розгляду справи, позивач [PERSON] в 2018 році звертався до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про поділ квартири в натурі між співвласниками, що підтверджується копією ухвали про відкриття провадження у справі від 31.08.2018 року (справа № 363/2344/18 (а.с. 19). В рамках розгляду цивільної справи № 363/2344/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ квартири в натурі між співвласниками ухвалою суду від 29.11.2018 року призначено будівельну-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: які можливі варіанти виділу 1/2 частки квартири [ADDRESS] та який розмір грошової компенсації вартості часток квартири (а.с. 20). Згідно висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 11.02.2020 № 1227/19-43/2603/20-43 враховуючи існуюче конструктивно-планувальне рішення квартири [ADDRESS] в цілому, встановлено, що виділити 1/2 частину квартири (поділити на 1/2 та [ADDRESS] у відповідності з вимогами п. 3.15, 5.17, 5.20, 5.21 ДБН В.2.2.-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення « - неможливо. 2. Розмір грошової компенсації вартості 1/2 частки квартири [ADDRESS] становить 550 197 грн. (а.с. 20-39). Дані обставини в судовому засіданні визнані сторонами по справі та не оспорюються. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Частиною 3 статті 364 ЦК України визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Статтею 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Верховний суд України у постанові від 16 січня 2012 року № 6-81цс11 визначив, що частиною першою статті 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'`ї. Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. В судовому засіданні встановлено, що відповідач постійно проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS] разом з дружиною та двома неповнолітніми дітьми, іншого житла відповідач не має. Суд вважає, що у разі задоволення позову відповідач фактично не зможе виконати рішення суду в частині стягнення з нього грошової компенсації, оскільки у нього не має необхідних коштів, а розмір його доходу є недостатнім, при цьому єдиним майном у відповідача є лише спірна квартира. Крім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні та розпоряджанні часткою квартири як співвласник, та неможливо проживати позивачу з сім`єю в спільній квартирі. Викладене приводить суд до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача компенсації у розмірі 550 197 грн. порушить засади справедливості, добросовісності та розумності стане для відповідача надмірним тягарем та завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, на позивача покладаються всі судові витрати по справі.

Outcome: dismissed