Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] 05.03.2019 звернулась до Богунського районного суду м.Житомира з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів в сумі 39 603,00 грн., а також стягнути пеню на заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 2900,67 грн. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 06.03.2019 цивільну справу за вказаним вище позовом надіслано за підсудністю до Корольовського районного суду м.Житомира. Ухвалою від 12.04.2019 справу прийнято до провадження суддею Сингаївським О.П. та відкрито у ній спрощене провадження без виклику сторін. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідно до рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10.12.2013 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з 07.11.2013 і до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 10.01.2014. Проте, відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12.02.2019 становить 39603,00 грн. Крім того, позивач має право вимагати неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, яка станом на день звернення з позовом до суду становить 2900,67 грн. Самец і суми заборгованості та пені просить стягнути позивач із відповідача на свою користь. Від відповідача відзиву чи заперечень на позовну заяву не надійшло, про час і місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на сайті суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 10.12.2013 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в сумі 600 грн. щомісячно, починаючи з 07.11.2013 і до повноліття дитини (а.с. 9). Відповідно до розрахунку Пулинського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 12.02.2019 становить 39603,00 грн. (а.с. 10). Як на правову підставу своїх вимог, позивач посилається на статтю 196 Сімейного кодексу України - Відповідальність за прострочення сплати аліментів. Проте, зазначена стаття не містить положення про необхідність винесення повторного рішення суду для стягнення заборгованості по аліментах, які вже присуджені рішенням суду. Чинний Сімейний Кодекс України містить статтю 194 (стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами), відповідно до якої аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом. Як видно із наведеного змісту статті 194 СК України, вона регулює порядок стягнення аліментів, зокрема, за минулий час, та заборгованості по них, та також не містить положення про необхідність винесення повторного рішення суду для стягнення заборгованості по аліментах, які вже присуджені рішенням суду. Норми даної статті адресовані органу, що стягує аліменти або виконує рішення суду про стягнення аліментів, і лише частина 3 даної статті передбачає винесення судового рішення про стягнення заборгованості по аліментам, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу. Позовна заява не містить посилань на дату пред`явлення виконавчого документа до виконання, що дало б можливість застосувати положення частини 1 статті 194 СК України. Не додано до позову і доказів на підтвердження цієї дати або інших обставин, які б давали підстави застосувати положення статті 194 СК України. Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Крім того, у разі виконання рішення Богунського районного суду м.Житомира від 10.12.2013 про стягнення аліментів та у разі задоволення зазначених вимог позивача, з відповідача буде стягнуто подвійний розмір аліментів, що суперечитиме вимогам чинного законодавства. Разом з тим, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову в частині стягнення пені на заборгованість зі сплати аліментів, виходячи з наступного. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018р. у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. При розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення в кожному місяці. Тобто, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на викладене, сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину за період з 01.03.2018 по 28.02.2019 становить 2 900, 67 грн. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову звільнена від сплати судового збору, тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial