Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками, по 1/3 частці кожен, житлового будинку розташованого по [ADDRESS], право власності на який вони набули як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] [INFO] за рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 10 квітня 2014 року. При реєстрації права власності позивачам стало відомо, що в цьому будинку зареєстровані відповідачі. Оскільки [PERSON] та [PERSON] у будинку ніколи не проживали, не користуються ним, ніякого належного майна у цьому будинку не мають, позивачі просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]. 02 грудня 2014 року в судовому засіданні [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та про визнання об'єктом права спільної сумісної власності нерухомого майна, який обґрунтовує тим, що з 1992 року вона та [PERSON] стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство, а у 2005 році на спільні гроші вони разом із [PERSON] купили житловий будинок по [ADDRESS], у зв'язку з чим [PERSON] просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] та визнати об'єктом права спільної сумісної власності її та [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, подали заяви про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивачів [PERSON], який просив задовольнити первісний позов та відмовити у зустрічному позові, відповідачку [PERSON] та її представника [PERSON], які не визнали первісний позов та просили задовольнити зустрічні позовні вимоги, показання свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] слід відмовити, а позов [PERSON] - задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], який помер [INFO], а [PERSON] і [PERSON] є його дітьми. З 1992 року [PERSON] став проживати з [PERSON] у її квартирі разом з двома її неповнолітніми дітьми. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тобто проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому ні [PERSON], ні [PERSON] в іншому зареєстрованому шлюбі не перебували. 29 листопада 2005 року [PERSON], під час спільного проживання з [PERSON], за договором купівлі-продажу придбав у [PERSON] та [PERSON] житловий будинок садибного типу, загальною площею 65,0 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] (а.с.58,59). Як пояснила [PERSON], будинок був придбаний у непридатному для проживання стані після пожежі, була відсутня одна з несучих стін, а в кухні проросло дерево, вона та [PERSON] разом довели будинок до нормального стану - розібрали піч, добудували стіну, послали підлогу, відремонтували дах, провели воду і газ, виконали інші ремонтні роботи. Вказані відповідачкою обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Крім того, як вбачається з рішення Путивльського районного суду Сумської області від 10 квітня 2014 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до Путивльської міської ради Сумської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, вартість зазначеного житлового будинку станом на березень 2014 року склала 87 700 грн., в той час як придбаний він був за 2000 грн. (а.с.39). Як пояснила [PERSON], під час перебування [PERSON] у лікарні у зв'язку з хворобою з 15 вересня 2012 року по 05 жовтня 2012 року, вона постійно була біля нього до його смерті. Такі її пояснення підтверджуються довідкою головного лікаря КУ «Путивльська центральна районна лікарня» (а.с.122). Витрати на поховання [PERSON] понесли його мати та дочка, що підтверджується свідоцтвом про поховання, виданим КП «Буринь-теплосервіс», з якого вбачається, що [PERSON] надано місце для поховання, яка 22 жовтня 2012 року на ділянці №1, ряд №4, місце №2 кладовища по вул. Першотравнева у м. Буринь здійснила поховання померлого [PERSON] (а.с.90), та довідкою №51 від 23 жовтня 2012 року, з якої вбачається, що [PERSON] сплатила за поховання свого батька - [PERSON], 3498 грн. (а.с.91). Після смерті [PERSON] за його матір'ю - [PERSON], дочкою - [PERSON], та сином - [PERSON], як за спадкоємцями першої черги за законом рішенням Путивльського районного суду від 10 квітня 2014 року визнано право власності по 1/3 частині за кожним житлового будинку загальною площею 65,0 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м. по [ADDRESS] (а.с.38-39), проте [PERSON] до участі у справі не залучили. Зазначене рішення суду на час розгляду даної справи законної сили не набрало. Згідно з довідкою приватного нотаріуса [PERSON] №301 від 18 грудня 2014 року за заявами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 04 лютого 2013 року за №3 була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] Пізніше до нього зверталась [PERSON] та пояснила, що проживала з померлим однією сім'єю більш п'яти років і за спільні кошти житловий будинок. Їй було роз'яснено право на звернення до суду, але вона повідомила, що не може цього зробити, через відсутність коштів (а.с.88). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст.405 ЦК України члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону і втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю з власником житла або законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу і під час спільного проживання був придбаний спірний житловий будинок по [ADDRESS], тобто на вказане майно поширюється режим, встановлений ст.74 СК України, а отже зазначений будинок є спільною сумісною власністю. Зважаючи на викладене, відсутні підстави для визнання [PERSON], втратившою право користування вказаним житловим будинком, а оскільки вона не ставить питання про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним будинком, відсутні підстави і для задоволення позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і в цій частині. Доводи представника [PERSON] про те, що спірний будинок був придбаний за особисті кошти [PERSON] - вихідну допомогу, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Відповідачка не заперечувала, що при звільненні з роботи [PERSON] дійсно було виплачено вихідну допомогу, проте не одразу, а в декілька прийомів перераховано на банківський рахунок, і вказані кошти вони витрачали на власні потреби по мірі необхідності. Представником позивачів надано довідку про те, що така допомога була нарахована, однак, коли саме [PERSON] отримав цю допомогу, не встановлено, і позивачами не доведено, що саме за ці кошти був придбаний будинок, у зв'язку з чим суд критично ставиться до показань свідків [PERSON] та [PERSON] в цій частині, а також - в тій, що [PERSON] придбав спірний будинок для своїх дітей, а не для використання його як дачного будиночку, як стверджувала позивачка. Крім того, як пояснювали всі свідки, будинок був придбаний у непридатному для проживання стані після пожежі, і ремонтні роботи протягом тривалого часу проводили [PERSON] і [PERSON] Що стосується доводів щодо того, що відповідачі в будинку по [ADDRESS] на даний час не проживають та не користуються ним, не є підставою для задоволення позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки, як пояснила [PERSON], зазначений будинок вона з [PERSON] використовувала як дачний, бо там відсутнє опалення. Такі її пояснення підтверджуються показаннями свідків. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Як визначено ч. 2, ч. 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно з ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Твердження представника позивачів про те, що [PERSON] і [PERSON] не проживали однією сім'єю, є непереконливими, оскільки судом встановлено, що вони більше двадцяти років проживали у квартирі відповідачки, спірний будинок використовували як дачний, де садили город та держали качок. [PERSON] пояснила, що коли вони з [PERSON] стали проживати разом, то у її квартирі вже були і меблі, і побутова техніка. Гроші, що вони отримували, витрачали на одяг, на продукти харчування. З показань свідка [PERSON] вбачається, що вони під час спільного проживання придбали телевізор. Крім того, доводи [PERSON] про те, що вони з [PERSON] за спільні кошти придбали спірний житловий будинок, наданими позивачами доказами не спростовані. Натомість свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] та [PERSON], після звільнення останнього з роботи, разом їздили на заробітки. Посилання на те, що при укладенні договору купівлі-продажу спірного будинку не було нотаріально посвідченої заяви [PERSON] про її згоду на укладення [PERSON] такого договору, як це передбачено ст.65 СК України, є безпідставними, оскільки вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Та обставина, що договір купівлі-продажу будинку укладав саме [PERSON], не свідчить про те, що цей будинок є його особистим майном у зв'язку з тим, що вказаний договір був укладений під час його проживання разом з [PERSON] однією сім'єю і на придбання спірного майна та на його поліпшення були витрачені спільні кошти. Таким чином, з досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, були пов'язані спільним побутом, мали спільні права і обов'язки, вели спільне господарство в період часу з 1992 року по [INFO], на спільні гроші придбали житловий будинок, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу та про визнання об'єктом права спільної сумісної власності житлового будинку по [ADDRESS] та про відсутність підстав для визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню в дольовому порядку з позивачів на користь відповідачки понесені нею судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved