Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

[PERSON] 14.04.2015 року пред'явив позов до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що йому на праві власності належить вказана квартира та крім нього у цій квартирі зареєстрована [PERSON] згідно договору найму, термін якого закінчився 11.01.2005 року. [PERSON] не несе жодних витрат по утриманню квартири, не оплачує комунальних послуг, не проживає за місцем реєстрації з 2005 року, а відтак втратила право користування вказаним житлом. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. [PERSON], будучи належним чином повідомленою, про що свідчить оголошення в пресі про розгляд справи, у судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із договору дарування квартири від 19 жовтня 1996 року та реєстраційного посвідчення відомо, що [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] і на підставі цього договору право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачем (а.с. 6, 7). Із будинкової книги та довідки вбачається за даною адресою на підставі договору з 14.01.2000 року до 11.01.2005 року зареєстрована [PERSON] ( а.с. 9, 12). Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЖК Української РСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Згідно ч. 1 ст. 168 цього Кодексу укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Статтею 163 ЖК Української РСР встановлено, що у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Оскільки [PERSON] не відноситься до осіб, передбачених пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК Української РСР, то на підставі ч. 1 ст. 71 цього Кодексу за нею зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 71 ЖК Української РСР якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Так як укладений з [PERSON] договір найму закінчився 11.01.2005 року і його не було продовжено за угодою між наймачем і наймодавцем, а відповідач після припинення договору найму була відсутня без поважних причин понад шість місяців, то вона втратила право користування жилим приміщенням у квартирі позивача. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як реєстрація місця проживання [PERSON] чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю квартирою, то її слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі позивача.

Outcome: approved