Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

[PERSON], (далі позивач) звернулась до суду із позовом до Макарівської селищної ради, (далі відповідач), в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/3 частину домоволодіння, яке розташоване за адресою: Київська область, Макарівський район, смт Макарів, провулок Правди (колишня назва - Більшовицький), 8, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 6899477. В обґрунтування позову позивач вказав, що є власником 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: Київська область, Макарівський район, смт Макарів, провулок Правди (колишня назва - Більшовицький), 8, згідно Свідоцтва про право на спадщину від 21.04.1994 року. За рішенням виконавчого комітету Макарівської селищної ради народних депутатів від 18.01.1994 року №1 позивачці було продано іншу 1/3 частину вказаного житлового будинку за 270000 карбованців, які позивачем було сплачено на користь Макарівської селищної ради, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 02.02.1994 року. Однак договору купівлі-продажу 1/3 частини вказаного житлового будинку між позивачем та Макарівською селищною радою укладено не було. В той же час позивач відкрито та добросовісно володіє вказаною частиною житлового будинку з 1994 року і проживає в ньому. Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №141808483 від 18.10.2018 року), відповідач по справі - Макарівська селищна рада володіє спірною 1/3 частиною житлового будинку №8 по провулку Більшовицькому в смт. Макарів на підставі рішення Макарівського районного суду від 04.07.1993 року, а тому станом на 18.01.1994 року Макарівська селищна рада мала повноваження розпоряджатись даним майном і, відповідно, виконавчий комітет Макарівської селищної ради правомірно прийняв рішення від 18.01.1994 року №1 про продаж даного майна позивачу. Позивач також сплатила вартість вказаного майна, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.02.1994 року, що свідчить про правомірність володіння спірним нерухомим майном, яким позивач користується та володіє з 1994 року, що підтверджується фактом реєстрації її місця проживання за вказаною адресою. Отже, оскільки позивач протягом більше десяти років, починаючи з 1994 року, відкрито та безперервно володіє 1/3 частиною вищевказаного житлового будинку, яка була продана відповідачем позивачу, то позивач вважає, що має право на набуття права власності на вказану частку нерухомого майна за набувальною давністю згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України. Ухвалою суду від 05.11.2018 року позовну заяву [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву. Копію ухвали\~суду від\~05.11.2018\~року та\~позовну заяву\~з додатками\~відповідач отримав\~08.11.2018\~року,\~про що\~свідчить відмітка\~про отримання\~за вхідним\~№ 1206\~ на\~супровідному листі\~(а.с.\~ 27).\~Відзиву на\~позовну заяву\~відповідач в\~установлений судом\~строк не подав. [PERSON] ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є власником 1/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Макарівський район, смт Макарів, провулок Правди (колишня назва - Більшовицький), 8, що підтверджується наступними документами: Свідоцтвом про право на спадщину, видане 21.04.1994 року державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №І-802; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна - інформаційна довідка №141808483 від 18.10.2018 року (а.с. 8, 11). [PERSON] з Рішення Макарівської селищної ради «Про перейменування назв вулиць та провулків в смт Макарів, селах Зурівка, Калинівка та Фасівочка» та додатку до нього, в смт Макарів провулок Більшовицький перейменовано на провулок Правди (а.с. 19-20). [PERSON] технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого ТОВ «Мбудтехексперт» станом на 03.10.2018 року, до складу домоволодіння за адресою: Київська область, Макарівський район, смт Макарів, провулок Правди (Більшовицький), 8 входить: житловий будинок під літеро «А» загальною площею 132,0 кв.м., житловою площею 65,0 кв.м., побудований у 1961 році; прибудова «а», ганок, ганок, сарай «Б», убиральня «Є», огорожа №1-2, колодязь №3 (а.с. 12-18). За рішенням виконавчого комітету Макарівської селищної ради народних депутатів від 18.01.1994 року №1 позивачу [PERSON] було продано іншу 1/3 частину вказаного житлового будинку за 270000 карбованців, які позивачем було сплачено на користь Макарівської селищної ради, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 02.02.1994 року (а.с. 9, 10). Однак договору купівлі-продажу 1/3 частини вказаного житлового будинку між позивачем та Макарівською селищною радою укладено не було. В той же час позивач відкрито та добросовісно володіє вказаною частиною житлового будинку з 1994 року і проживає в ньому. За змістом, статей 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. [PERSON] статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За змістом частини 4 статті 344 Цивільного кодексу України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Цивільний кодекс України набрав чинності 1 січня 2004 року, у зв'язку з чим стаття 344 цього Кодексу може застосовуватися до правовідносин, які виникли після 01 січня 2001 року. Як було зазначено вище, позивач заволоділа спірним нерухомим майном ще 1994 року. Однак навіть якщо рахувати давність володіння з 01.01.2001 року, то станом на дату подання позову сплив 10-річний термін володіння, який передбачений частиною 1 статті 344 Цивільного кодексу України. У пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 р. за №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав набуття права власності, володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні, володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до роз'яснень, викладених у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року №24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» для набуття права власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери перебігу строку набувальної давності недостатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто, на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач добросовісно набула право власності на 1/3 частину спірного житлового будинку. При чому таке набуття мало місце за згоди відповідача, що підтверджується згаданим вище рішенням виконавчого комітету Макарівської селищної ради народних депутатів від 18.01.1994 року №1. Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №141808483 від 18.10.2018р.), відповідач по справі - Макарівська селищна рада володіє спірною 1/3 частиною житлового будинку №8 по провулку Більшовицькому в смт. Макарів (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 6899477) на підставі рішення Макарівського районного суду від 04.07.1993 року (а.с. 11), а тому станом на 18.01.1994 року Макарівська селищна рада мала повноваження розпоряджатись даним майном і відповідно, виконавчий комітет Макарівської селищної ради правомірно прийняв рішення від 18.01.1994 року №1 про продаж даного майна позивачу. Позивач також сплатила вартість вказаного майна, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.02.1994 року, що свідчить про правомірність володіння спірним нерухомим майном. Позивач користується та володіє даним майном з 1994 року, що підтверджується фактом реєстрації її місця проживання за вказаною адресою (а.с.7). Оцінюючи надані позивачем докази, як кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не скористався правом заперечити проти доводів позивача, суд визнає докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач протягом останніх десяти років, починаючи з 1994 року, відкрито та безперервно володіє 1/3 частиною вищевказаного житлового будинку, яка була їй продана відповідачем, а тому за нею слід визнати право власності на вказану частку нерухомого майна за набувальною давністю. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову та покладаються на позивача, який просив не стягувати судові витрати з відповідача. [PERSON] ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved