overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] 21.05.2014 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю із викладених у позові підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, з тих підстав, що ним щомісячно надається позивачу аліменти в розмірі 381,70 грн., крім того на його утриманні також перебуває неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] та неповнолітній [PERSON], [INFO], дитина його другої дружини. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.ст.181-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі не надання допомоги з них стягуються аліменти в процентному, частковому відношенні з усіх видів їх заробітку, або в твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишений на подальше проживання з матір'ю, позивачем по справі. Батько дитини - [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] не надає. [PERSON] працює, але має сумнівний заробіток. Крім того на утриманні [PERSON] є також неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. З урахуванням викладеного відповідач має сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі 550 грн. щомісячно до його повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] 21.05.2015р. звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження та просила визнати брата [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім, вказавши наступне. Ії брат зареєстрований та проживав разом з нею у [ADDRESS]. У грудні 1997 року брат пішов з дому та до цього часу не повернувся. Вона звернулась до правоохоронних органів з заявою про його розшук, але, до цього часу брата не знайшли та місцезнаходження останнього невідомо. Встановлення факту їй необхідно для зняття [PERSON] з реєстрації. Представники 3 осіб в судове засідання не з'явились і суд розглянув справу за їх відсутності, на підставі наданих доказів. Суд, вислухавши заявницю, свідка, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як убачається з відповіді адресно-довідкового бюро м.Харкова та копії договору найму жилого приміщення, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] разом з [PERSON] ( заявницєю по справі). З 1997 р. відомостей щодо перебування [PERSON] за місцем його реєстрації та пістійного проживання немає; де він знаходиться-невідомо. Дана обставина підтверджується актом- заявою, підписаним мешканцями будинку [ADDRESS]. Як підтвердив в суді свідок [PERSON], [PERSON] в грудні 1997 році пішов з дому та до цього часу не повернувся, відомості про його місцезнаходження відсутні. Родичі зниклого звертались до програми « Знайди мене», але, це позитивного результату не дало. У відповідності зі ст. 43 ЦК України особа може бути визнана безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місце її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Таким чином, за місцем реєстрації та постійного проживання [PERSON] відсутні відомості про його місцезнаходження протягом встановленого законом терміну, тому, суд має підстави для задоволення заяви та визнання особи безвісно відсутньою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

[PERSON] 21.05.2015 р. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS], вказавши в обґрунтування наступне. Вона є основним наймачем зазначеної квартири; у цієї квартири зареєстрований її син [PERSON]; але, у 2010 р. останній добровільно залишив квартиру, з вказаного часу з нею не проживає, не цікавиться житлом, витрат по утриманню квартирі не несе. Будь-яких перешкод в користуванні житлом вона йому не чинила. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день, час, місце слухання справи повідомлений належним чином і суд розглянув справу у його відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. 3 особа: [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, підтвердив, що його брат з 2010 року в квартирі не проживає, його місцезнаходження ним невідомо. 3 особа: представник Московського районного відділу у м.Харкові Головного управління ДМС України в Харківської області просив справу розглянути за їх відсутності, про що надав письмову заяву. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Основним наймачем квартирі [ADDRESS] є [PERSON], що підтверджується копією ордера на жиле приміщення та довідкою КП «Жилкомсервіс». У зазначеної квартири зареєстровано три особи: [PERSON],[PERSON], [PERSON] Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; та своїми правами щодо предмету спору розпоряджається на власній розсуд. За правилом ст.71 ЖК України при тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення на протязі 6 місяців; у разі відсутності за поважними причинами понад 6 місяців, строк може бути продовжений судом. Позивачка просила суд визнати свого сина [PERSON] втратившим право користування вищезазначеною квартирою, стверджуючи, що він не проживає там без поважних причин з 2010 р. Доводи позивачки знайшли підтвердження в ході судового розгляду. Так, свідки [PERSON], [PERSON], які проживають з позивачкою в одному під*їзді одного будинку та особисто знайомі зі сім*єю [PERSON], підтвердили суду, що [PERSON] залишив квартиру та декілька років там не проживає; де він знаходиться невідомо; конфліктів з приводу користування житлом між членами цієї сім*ї вони не чули. За медичною допомогою та зі заявами з приводу порушення житлових прав [PERSON], починаючи з 2010 року- не звертався; поштову кореспонденцію за зазначено адресою не отримував, що підтверджується відповідними довідками, які мстяться в матеріалах справи. З оглядом на вищевикладене, суд має правові підстави для задоволення позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки, останній не проживає в квартирі понад установленого законом терміну без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

[PERSON] 21.05.2015 року звернулася до суду з\~\~позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 29.08.2009 р. вона\~\~зареєструвала шлюб з відповідачем, і проживала з ним разом до квітня 2015 року. Від шлюбу вони мають дитину -\~\~сина [PERSON]К, [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. Від постійних суперечок і скандалів вона постійно перебуває у стані стресу. Спільне господарство не ведеться з появою дитини. Втрачені всі фізичні і духовні зв'язки.\~ На теперішній час шлюб носить формальний характер. Спору про визначення місця проживання дитини та поділу сумісного майна між ними немає. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу.\~ В судове засідання позивачка не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена\~\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності наполягала на задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище Рева. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 29\~ серпня 2009\~\~року сторони зареєстрували шлюб у\~ виконавчому комітеті Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 26. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO]. Вiдповiдно до частини другої\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з квітня 2015 року припинили подружні стосунки, стали проживати окремо один від одного. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог\~\~частини 8\~статті 235 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу -\~\~«Рева».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] 21.05.2015 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Виконкомом Токівської сільської Ради народних депутатів Апостолівського р-ну Дніпропетровської обл. 20.12.2007 року за актовим записом № 11. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають перебувають у неї на утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на їх утримання не надає. Позивачка [PERSON] просить позов задовольнити і стягувати з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу до досягнення кожною дитиною повноліття. За заявою позивача справа розглянута без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги про стягнення аліментів на дітей визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальний стан дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей або непрацездатних чоловіка , дружини, дітей, батьків, інші обставини. Відповідно до ст. 183 СК України частина заробітку (прибутку) матері, батька, яка стягатиметься як аліменти на дитину, визначається судом. У судовому засіданні встановлено, що сторонни перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.12.2007 року, який зареєстровано Виконкомом Токівської сільської Ради народних депутатів Апостолівського р-ну Дніпропетровської обл. за актовим записом № 11. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], працездатний, не хворіє, інших осіб на утриманні не має, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку на утримання двох дітей до досягнення повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

[PERSON] 21. 06. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 24. 12. 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін є дочка [PERSON] 18. 03. [INFO] та Катерина 02. 06. [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а тому вона вимушена звернутися за захистом свої прав до суду. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], 18. 03. [INFO] та Катерини, 02. 06. [INFO], в розмірі 1\\3 частини всіх видів доходу (заробітку) громадян але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до їх повноліття. Позивач позовні вимоги підтримала та просила суд, їх задоволити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач впозов визнав та не заперечував проти задоволення позову, просив справу розглянути в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що з 24. 12. 2009 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін є дочка [PERSON] 18. 03. [INFO] та Катерина 02. 06. 2015 народження, які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.5 ст.181 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2015 рік, встановлено Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року, № 80-VІІІ, а саме на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1167 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення. При подачі даного позову позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає судовий збір в сумі 487,20 грн. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] 21.07.2014 р. звернулась до Московського райсуду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] по 1/4 частини щомісяця до повноліття дитини, оскільки, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Просила справу розглянути в її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з*явився, про дату, час, місце проведення судового засідання повідомлений належним чином і суд розглянув справу у його відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено, [PERSON], [PERSON] із 17.08.1996 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі; від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], що впливає з копії свідоцтв про реєстрацію шлюбу та народження дитини. Неповнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі матер*ю, що підтверджується довідкою з місця проживання. За правилом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка просила суд стягнути аліменти на дитину по 1/3 частини заробітку, щомісяця, до повноліття дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів за одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суду не надано доказів, які б спростовували доводи позивачки щодо можливості надання батьком дитини матеріальної допомоги на утримання дитини у зазначеному розміру; та суд вважає позовні вимоги такими, що належать задоволенню. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] 21. 07. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, посилаючись на те, що з 05 вересня 2002 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який 09.03.2011 року за рішенням суду було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказувала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у її вихованні не приймає, а тому вона вимушена звернутися до суду. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини його доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що з 05 вересня 2002 року по 09 березня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження дитини серії 1-СР № 033358, [PERSON] являється її батьком. Згідно пояснень позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду та до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

[PERSON] 21 07 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей , мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 22 09 2001 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги їй на утримання дітей не надає, добровільно не приймає участі у витратах на їх утримання, не виконує покладених на нього законом обов'язків. Тому позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/ 3 частини його заробітку (доходу) до досягнення синами повноліття. До суду позивач [PERSON] надала заяву, відповідно до якої позов підтримала, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлявся. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що , що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 09 2001 року (л.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають синів [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (л.с. 6,7 - копії свідоцтв про народження). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх синів у розмірі 1/ 3 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved