Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

[PERSON] 28.08.2019 року звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заборгованості по нарахованій але не виплаченій заробітній платі та стягнення компенсації у зв`язку із порушенням термінів виплати заробітної плати, стягнення з відповідача судових витрат. В обгрунтування позовних вимог зазначав, що у відповідності до наказу № 21 від 06.02.2017 року він був прийнятий на роботу у ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на посаду інженера-технолога борошномельно-комбікормового цеху. Згідно наказу № 159 від 03.08.2017 р. він був переведений з посади інженера-технолога борошномельно-комбікормового цеху на посаду майстра зміни борошномельно-комбікормового цеху. Згідно наказу № 201 від 29.08.2017 р. 30.09.2017 р. він був звільнений з даного підприємства у відповідності до ст. 38 КЗпП за власним бажанням. При звільненні з ним не було проведено повного розрахунку, зокрема, не виплачена заробітна плата, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі - 17 160, 45 грн. Позивач неодноразово звертався до підприємства з приводу погашення перед ним заборгованості по заробітній платі, однак жодних позитивних результатів не отримав, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шевчук Н.М. в судове засідання не з`явилися, однак представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Не заперечує щодо заочного вирішення справи. Відповідач в судове засідання представника не скерував, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, жодних заяв, пов`язаних подальшим рухом справи до суду не скерував. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно з приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП Україниу разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що у відповідності до наказу № 21 від 06.02.2017 року Позивач [PERSON] був прийнятий на роботу у ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» на посаду інженера-технолога борошномельно-комбікормового цеху, що стверджується записом у його трудовій книжці серії [NUMBER] від 07 лютого 2017 року (а.с. 13). Згідно наказу № 159 від 03.08.2017 р. [PERSON] переведений з посади інженера-технолога борошномельно-комбікормового цеху на посаду майстра зміни борошномельно-комбікормового цеху (а.с. 13). Згідно наказу № 201 від 29.08.2017 р. 30.09.2017 р. [PERSON] звільнений з даного підприємства у відповідності до ст. 38 КЗпП за власним бажанням (а.с. 13). Відповідно до довідки від 22.07.2019 року № 351, виданої ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 17 160, 45 грн. (а.с. 87). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі № 1013/2013 у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці будь-яким строком не обмежено звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Стосовно розрахунку компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Згідно наданого розрахунку сума компенсації складає 4 192, 30 грн. (а.с. 9-10). Наданий позивачем розрахунок відповідачем спростований не був, а тому він приймається судом, як достовірний. Компенсація проводиться за рахунок тих самих джерел, що й виплати, за невиплату яких вона нараховується. Нарахування компенсації проводиться один раз перед виплатою заборгованості із заробітної плати. Виплачується компенсація в місяці, у якому проводиться виплата заборгованості із заробітної плати за відповідний місяць. Оскільки відповідачем не було вжито жодних заходів щодо усунення цих порушень вимог чинного законодавства, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати знайшли своє підтвердження та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини та докази у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення, тому стягує з ДП «Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів» нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 17 160, 45 грн. та частину втрат доходу у зв`язку із невчасним виконанням зобов`язання по виплаті заробітної плати на загальну суму 4 192, 30 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840, 80 грн. та судових витрат на користь позивача за надання правничої допомоги у сумі 2 500, 00 грн.

Outcome: approved