Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду та просять ухвалити рішення, яким виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS], зі всіма особами, що проживають з ними для усунення перешкод у здійсненні позивачами, які є співвласниками квартири, права користування та розпорядження майном. При цьому позивачі посилаються на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 листопада 2014 року їм, в рівних частках по ? частині кожній, належить квартира [ADDRESS]. У спірній квартирі проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON], що є співвласниками іншої квартири [ADDRESS], де вони і зареєстровані. Також позивачі зазначили, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2013 року, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014, залишена без змін, відповідачам було відмовлено у задоволенні їх адміністративного позову до КП «Міське агентство з приватизації житла», департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «ОМБТІ та РОН» про визнання незаконним та скасування рішення органу приватизації - розпорядження управління житлово-комунального господарства ОМР від 07 квітня 2004 року про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS]. Однак, [PERSON] і [PERSON] всіляко ухиляються та відмовляються у добровільному порядку, виселятися зі спірної квартири, у зв'язку з чим позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка [PERSON], позивачка [PERSON] та її адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, у задоволенні позову просили відмовити зазначивши, що вони мають право на проживання у спірній квартирі, оскільки постійно там мешкають. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 квітня 2004 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради за №19-19017, [PERSON] був власником квартири [ADDRESS], що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» від 09 червня 2004 року (номер запису: 213 в книзі: 509пр-5). 16 лютого 2014 року [PERSON] помер (актовий запис про смерть №1845 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 17 лютого 2014 року) та після його смерті дружина - [PERSON] та донька - [PERSON] прийняли у рівних частках спадщину у вигляді квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, посвідченими приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 10 листопада 2014 року за реєстровим №1009 та №1003. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 липня 2013 року, яка ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2014, залишена без змін, [PERSON] і [PERSON] було відмовлено у задоволенні адміністративного позову до КП «Міське агентство з приватизації житла», департаменту міського господарства Одеської міської ради, КП «ОМБТІ та РОН» про визнання незаконним та скасування рішення органу приватизації - розпорядження управління житлово-комунального господарства ОМР від 07 квітня 2004 року про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS]. Крім того, вищезазначеною постановою встановлено, що [PERSON] з 20 липня 1977 року, а [PERSON] з 30 травня 1970 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та є співвласниками даної квартири. Будь-яких належних доказів наявності у відповідачів права на проживання в [ADDRESS] до суду не надано. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що відповідачі створюють позивачам перешкоди у здійсненні права користування належною їм квартирою №12 у будинку №8 по вул. Академіка Корольова в м.Одесі, шляхом ненадання можливості вселитись у квартиру та користуватись належним їй майном. Згідно п.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При таких обставинах, суд вбачає правові підстави для захисту порушеного права та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved