Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] 13 вересня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 03 жовтня 2019 року було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 жовтня 2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2019 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, було залучено Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпрі ради, а Управління-службу у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради зі складу третіх осіб було виключено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2019 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року заяву [PERSON] про виклик та допит свідків було задоволено частково. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2020 року заяву ООП АНД районної у м. Дніпрі ради про залучення до участі у справі ООП Новокодацької районної у м. Дніпрі ради було задоволено. Позивач у своєму позові, ході судового розгляду, а його представник у судовому засіданні, посилалися на те, що позивач з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2008 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року шлюб було розірвано і сторони проживають окремо. Малолітні діти проживають з матір`ю. Після припинення шлюбних відносин відповідач чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні з дітьми: не дозволяє проводити час з дітьми, заблокувала телефонний номер і уникає вирішення питання про участь батька у вихованні малолітніх синів. На підставі рішення органу опіки і піклування АНД районної у м. Дніпрі ради від 19 лютого 2016 року було встановлені дні побачень, проте, відповідач вказане рішення не виконує. Позивач бажає приймати участь у вихованні дітей, спілкуватися з ними, віддаючи їм своє тепло і батьківську [PERSON] . Обставин, які б давали підстави вважати, що їх спілкування з батьком може спричинити дітям шкоду, не існує. Коли він навідує дітей у школі, вчителі телефонують відповідачеві, яка в свою чергу не надає своєї згоди на спілкування батька з дітьми. Місця проживання дітей йому невідоме. За 2020 рік позивач жодного разу дітей не бачив і не спілкувався з ними, оскільки [PERSON] заблокувала його номера. Позивач у своєму позові просив суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та визначити наступний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дітей: кожні вихідні дні з 09.0 години суботи до 18.00 години неділі без присутності матері з дотриманням режиму дня дітей та з урахуванням стану здоров`я дітей; систематичні побачення з дітьми в день народження синів [INFO] з 12.00 години до 20.00 години з дотриманням режиму дня дітей та з урахуванням стану здоров`я дітей; один місяць влітку з 01 липня по 31 липня включно під час літніх канікул з дотриманням режиму дня дітей та з урахуванням стану здоров`я дітей; судові витрати у справі стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві, та ході судового розгляду, а її представник у ході судового розгляду, посилалися на те, що обставини, зазначені позивачем у позовній заяві, не відповідають дійсним обставинам. Зокрема, сторони припинили своє спільне проживання з причини зловживання позивачем алкогольними напоями та через те, що позивач застосовував фізичне насилля щодо відповідача і дітей, що встановлювалося в межах розгляду цивільної справи № 205/7331/15-ц. Позивач працює на посаді інженера в ТОВ «Будімпекс-Дніпро» і отримує мінімальну заробітну плату, з якої має сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частини на утримання дітей, проте ухиляється від їх сплати та продовжує ігнорувати свій обов`язок по утриманню дітей. Крім цього, майже все рухоме майно: меблі, речі, посуд з будинку, який належить сторонам, зникли, про що зазначив позивач при розгляді цивільної справи № 205/4172/16-ц. Крім цього, рішення ООП АНД районної у м. Дніпрі ради від 19 лютого 2016 року є таким, що відповідає інтересам дітей і сторін. Спочатку вона його виконувала. Пізніше було декілька ситуацій, після яких вона припинила давати дітей батькові: він водив дітей до лазні, проте, за станом здоров`я їм протипоказана лазня; діти поверталися додому на таксі, оскільки батько перебував у стані алкогольного сп`яніння і не міг повернути їх за місцем проживання, діти поверталися пізніше, ніж о 17.00 годині неділі. На теперішній час діти не бажають спілкування з позивачем. Крім того, навчальний процес [PERSON] і [PERSON] не дає змоги спілкуватися з батьком у тому вигляді, як ним заявлено в позовних вимогах. У будні до 14.00 години навчання у школі, додаткові заняття з англійської мови у Ярослава понеділок, п`ятниця з 16.00 години до 17.00 години, у [PERSON] вівторок, четвер з 17.00 години до 18.00 години, а також гуртки: понеділок, вівторок, п`ятниця з 18.00 години до 19.00 години, субота з 16.00 години до 17.00 години. [PERSON] не заперечувала проти спілкування синів з [PERSON] , за умови, що діти будуть відвідувати гуртки, він не буде вживати алкогольні напої, та за умови, що діти виявлятимуть бажання відвідувати батька, але позовні вимоги [PERSON] заявлені в такому вигляді, що у разі їх задоволення, вона не матиме змоги спілкуватися з дітьми взагалі. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради у ході судового розгляду зазначила, що діти не проживають на території Новокодацького району м. Дніпра, позовні вимоги підтримала частково в частині надання побачень з 09.00 години до 16.00 години в суботу, половину дня у день народження дітей, а також літні канікули з 01 липня по 31 липня з урахуванням бажання дітей. Третя особа Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради свого представника у судове засідання не направив, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, про причини не направлення свого представника судові не повідомила, раніше надавала судові про розгляд справи без участі її представника, рішення просила ухвалити в інтересах дітей. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті у ході судового розгляду справи докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради № 42 від 19 лютого 2016 року [PERSON] встановлено дні побачень з малолітніми синами: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , кожну першу і третю суботу з 10.00 години до 17.00 години неділі (а.с. 9). Згідно із довідкою № 240619-2 від 24 червня 2019 року [PERSON] з 11 вересня 2015 року працює на посаді головного інженера в ТОВ «Будімпекс-Дніпро» (а.с. 7). Також у судовому засіданні в якості свідків було допитано [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , а також малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] судові пояснила, що вона була класним керівником дітей. Одного разу позивач прийшов до школи у п`ятницю і вимагав віддати йому дітей. Вона, не дозволяючи забрати дітей, зателефонувала матері і повідомила про ситуацію. Відповідач приїхала до школи і в подальшому питання вирішувалося сторонами у директора. [PERSON] написала заяву, в якій зазначила, що дітей забирати має право вона, або її батьки. При цьому діти позивача не боялися, спілкувалися з ним, проте не пішли, оскільки вчитель їм заборонила, тому вони чекали на матір. [PERSON] наполягав на своєму, голос не підвищував та фізичну силу не застосовував. Інколи навідував синів на перервах, фотографував дітей: одяг, взуття, руки, волосся, вуха. Діти завжди відвідували секції та гуртки, заняття без поважних причин не пропускали. До школи приходили підготовані. Мати приділяла достатньо уваги дітям. Свідок малолітній [PERSON] , [INFO] , судові повідомив, що з батьком спілкуватися бажання не має, оскільки батько у його присутності говорить погані речі про матір. Батько бив їх (дітей) та відповідача. Коли [PERSON] робили операцію, батько матеріальної участі не брав. Напередодні судових засідань батько приходить і фотографує його і брата, що викликає у свідка невдоволення. Перед судовим засіданням у дворі суду [PERSON] зробив фото, коли він упав і забруднив куртку. Більше батько до нього не підходив, жодного бажання поспілкуватися не проявляв. Не заперечує проти спілкування з батьком, якщо б він забирав його один день на тиждень, за умови, що позивач полишить вживати алкоголь, палити і нецензурно висловлюватися, проте вважає, що батько не зміниться. Свідок малолітній [PERSON] , [INFO] , пояснив судові, що з батьком не бажає спілкуватися, оскільки вони постійно були з матір`ю. Мала місце ситуація, коли вони з братом поверталися від батька на таксі, оскільки батько перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли вони проживали однією родиною з позивачем, він застосовував фізичне і моральне насилля, принижував їх матір, не працював і брав кошти із сімейного бюджету на алкоголь. [PERSON] збирала кошти з метою зробити собі операцію, але через те, що батько витрачав їх, його матір не зробила операцію і на теперішній час має проблеми зі здоров`ям. Пам`ятає, що батько водив брата [PERSON] до лазні, хоча йому через стан здоров`я це протипоказано. Також перед судовим засіданням відвідували психолога, тому що боялися йти до суду. На теперішній час [PERSON] має дружину і малолітнього сина, з яким вони знайомі. Також у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , який пояснив, що він є батьком відповідача [PERSON] , позивач його колишній зять. Позивач зловживав алкогольними напоями. Одного разу відповідач не змогла потрапити у будинок, оскільки [PERSON] спав удома, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Через це родина розпалася. Мали місце випадки застосування фізичного насилля до відповідача з боку позивача, він погрожував їй травматичним пістолетом. [PERSON] людина, яка думає про себе, щодо дітей він не переймається. Особисто [PERSON] не був свідком застосування фізичного насилля зі сторони [PERSON] до відповідача, про ситуацію знає зі слів доньки. Коли донька з дітьми проживала у них, позивач спілкувався з дітьми, забирав їх до себе. На теперішній час позицію відповідача щодо побачень позивача з дітьми не знає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що вона є вчителем малолітніх [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що у 2019 році при школі був літній табір, який відвідували [PERSON] і [PERSON] . Одного разу, під час денного сну, до школи прийшов [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, зайшов до спальні, де спали діти, вимагав розбудити дітей і забрати їх. Вчителі звернулися до директора, яка викликала поліцію, приїхала мати дітей, [PERSON] . Зверталися до поліції із заявою. Іншого разу, в інший день, позивач погрожував учителям, обіцяв вбити вчителів розстріляти, якщо вони не віддадуть дітей. Педагогічний колектив був обізнаний, що [PERSON] і [PERSON] не проживають разом, а дітей може забирати лише матір, [PERSON] , дід або баба. Одна дитина не бажала йти до батька, інший син пішов до позивача, оскільки розумів, що конфлікт міг продовжитися і може статися щось погане. При цьому позивач погрожував і вчителям, і директорові фізичною розправою. До того моменту, як [PERSON] вперше прийшов до школи у табір, вихователі гуляли з дітьми у парку і помітили чоловіка, який спостерігав за дітьми, як з`ясувалося потім, це був позивач. На особисту думку свідка, діти відчувають сором за те, що у них такий батько. Під час розгляду справи було встановлено, що позивач цікавиться життям і вихованням дітей, проявляє до них інтерес, бажає приймати активну участь у їх житті. На підставі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг прав та обов`язків щодо виховання та розвитку дитини встановлено ст. ст. 150, 151 СК України. Відповідно до ст.\~153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.\~157\~СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 та абзацом 1 частини 2 статті 159\~СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ст.\~11\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 6 Декларації прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір`ю. Принцип ст. 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у виняткових ситуаціях, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини є перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізовувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Разом з тим, об`єктивні причини, які б мали бути перешкодою для спілкування [PERSON] з синами відсутні, оскільки позивач має постійне місце роботи, про свідчить довідка від 24 червня 2019 року (а.с. 7), за місцем роботи характеризується позитивно, про що свідчить характеристика (а.с. 8), має зареєстроване місце проживання. Щодо заперечень відповідача про те, що позивач отримує мінімальну заробітну плату і у нього наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку, що вказана обставина доказами не підтверджена, та не може бути підставою, чи перешкодою у спілкуванні батька з малолітніми синами, позбавлення його можливості брати участь у їх житті та вихованні. Також суд не приймає до уваги зазначений [PERSON] у відзиві той факт, що спільне майно подружжя [PERSON] і [PERSON] , як то речі, меблі, посуд із будинку, що їм належить, і розташований за адресою: [ADDRESS] , зникли, оскільки за наявності спору, він може бути вирішений у судовому порядку у самостійному провадженні між сторонами, та жодним чином не впливає на права та обов`язки позивача як батька по відношенню до своїх малолітніх синів [PERSON] і [PERSON] . Тобто, з наявних в матеріалах справи доказів, слідує, що позивач намагається спілкуватися з синами і брати участь у їх вихованні. При цьому суд приймає до уваги показання свідків, допитаних у судовому засіданні, а також твердження відповідача, про те, що позивач може вживати алкогольні напої і мати агресивну поведінку, про що повідомили також малолітні [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , тому суд приходить до висновку, що побачення і спілкування дітей з позивачем, з метою захисту інтересів, прав та здоров`я дітей, слід проводити у присутності відповідача [PERSON] . З урахуванням того, що відповідачем рішення виконкому, яким встановлено позивачеві дні та час спілкування з дітьми не виконується, позивач був змушений звернутися з цим позовом до суду. У той самий час, судом під час розгляду справи не виявлено будь-яких обставин, які б могли зумовити обґрунтованість обмеження [PERSON] в цілому в його правах та обов`язках стосовно спілкування та виховання малолітніх дітей, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та зобов`язати відповідача надавати позивачеві періодичні побачення з малолітніми синами [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які визначити наступним чином: шляхом їх особистого спілкування кожної другої і четвертої суботи щомісяця з 11 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин та кожної першої і третьої неділі щомісяця з 12 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин з дотриманням режиму дня та з урахуванням стану здоров`я дітей, за наявності їх бажання та у присутності матері; побачення з малолітніми дітьми шляхом їх особистого спілкування у день народження дітей у кількості половини часу безперервно протягом днів народжень дітей, відповідно до графіку навчального процесу з дотриманням режиму дня дітей, з урахуванням стану їх здоров`я та за наявності їх бажання, у присутності матері; побачення з малолітніми дітьми шляхом їх особистого спілкування у літні шкільні канікули з 01 липня по 31 липня протягом 14 днів, які визначаються за домовленістю сторін, з дотриманням режиму дня дітей, з урахуванням стану їх здоров`я за наявності їх бажання у присутності матері. Задоволення позовних вимог в іншій частині призведе по порушення режиму дня та графіку малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , оскільки окрім спілкування з батьком, у дітей має бути вільний час для відпочинку, проведення дозвілля, спілкування з однолітками задля соціалізації і розвитку та матір`ю, а задоволення позовних вимог в повному обсязі призведе до того, що діти будуть позбавлені можливості на вільне проведення часу поза спілкування з батьком та навчальним процесом. Окрім того, визначення часу на проведення днів народжень з батьком протягом 8 годин є порушенням рівності прав обох батьків на участь у спілкуванні і вихованні дітей. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 3\~ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тобто, позивач має право на спілкування з дітьми та на активну участь у їх вихованні відповідно до приписів закону, а суд захищає порушене право особи. З метою врахування прав та інтересів малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] , а також його матері по відношенню до дитини, у задоволенні інших позовних вимог позивачеві слід відмовити. З приводу заявлених позивачем [PERSON] вимог про відшкодування понесених ним судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5\~000 гривень суд приходить до такого висновку за наступних підстав. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до\~положень ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Всупереч зазначеним вимогам стороною позивача не надано суду розрахунок вартості гонорару, відсутня детальна фіксація та опис послуг, що надаються в межах ведення відповідної судової справи, їх обсяг; витрати, що понесені адвокатом у зв`язку з наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (участь у судових засідання), до матеріалів справи стороною позивача не надано акту прийнятих робіт із зазначенням часу, витраченого на складання процесуальних заяв, в яких виникла необхідність, підписаного [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу [PERSON] слід відмовити. Відповідно до п. 36 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 80 коп. (а.с. 1), який, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 384 гривні 40 коп. (768 гривень 80 коп. : 2 = 384 гривні 40 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial