Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - відділ Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області та реєстраційна служба Новгород-Сіверського райнного управління юстиції Чернігівської області, про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я [PERSON], та скасування його державної реєстрації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є спадкоємцем [PERSON], яка померла [INFO] і належним чином прийняв її спадщину. Після смерті [PERSON] на ім'я останньої було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 09 лютого 2004 року та здійснено реєстрацію цього акту. Оскільки державний акт виданий у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON], це призвело до порушення прав позивача на спадкування майна, яке входить до спадкової маси [PERSON], а саме права на земельну частку (пай). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача до суду не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог повністю. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, при цьому не повідомили про свою згоду на участь у справі і до суду не з'явилися, тому відповідно до частини третьої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України справа може бути зоглянута без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, [INFO] в с. Гірки Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05 березня 2015 року (а.с. 5). За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай) у розмірі 4,45 умовних кадастрових гектари, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 15 квітня 1997 року (а.с. 9). Позивач є сином покійної [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 липня 1960 року (а.с. 7). Після смерті матері позивач належним чином прийняв її спадщину, до складу якої входить право на земельну частку (пай) у розмірі 4,45 умовних кадастрових гектари, що посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 липня 2015 року (а.с.9). Також з'ясовано, що після смерті [PERSON] на ім'я останнього, на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №410 від 25 грудня 2003 року, було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, загальною площею 3,00 га, з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER], серії [NUMBER] від 09 лютого 2004 року та здійснено його державну реєстрацію в книзі записів реєстрації державних актів за №511 (а.с. 6). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на час виникнення правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (далі - ЦК України) ( в редакції на час видачі державного акту) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Враховуючи вказані вище положення законодавства суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області 09 лютого 2004 року на ім'я [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку та його державна реєстрація були здійснені в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Водночас, відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв'язку з видачею на ім'я [PERSON] після її смерті державного акту право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадкового майна [PERSON], став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у власність в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я [PERSON] та скасувавши реєстрацію зазначеного державного акту в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідно позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved