Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «ШУ «Покровське» (далі - відповідач) на свою користь 65 000 грн у відшкодування моральної шкоди у зв`язку з професійним захворюванням. В обґрунтування позову зазначає, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 23.11.1998 до 05.07.2017, працюючи гірником з повним робочим днем в шахті, звільнився з підприємства за станом здоров`я по ст.40 п.2 КЗпП України. Під час роботи в шахті отримав ряд професійних захворювань, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4, затвердженим 03.02.2020. 05.05.2020 згідно довідки МСЕК позивачу вперше безстроково встановлено 65% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням та третю групу інвалідності безстроково. Стверджує, що цим йому спричинені моральні страждання, які полягають в тому, що він майже 19 років постійно працював в підземних умовах, весь час в умовах впливу шкідливих факторів; під наглядом лікарів перебуває з 2014 року, неодноразово лікувався амбулаторно та стаціонарно; результатом професійного захворювання є загальне погіршення стану здоров`я: постійний сухий кашель, слабкість, швидка стомлюваність, безсоння, дратівливість, біль у спині. Внаслідок захворювання позивач відчуває біль, розпач і хвилювання через стан здоров`я, негативні наслідки захворювання не залишають позивачу сподівань на одужання та повернення до попереднього образу життя. Для підтримки свого здоров`я позивач вимушений неодноразово звертатись за медичною допомогою. Вказані обставини впливають на якість життя позивача та спричиняють йому моральні страждання, у відшкодування яких він просить стягнути з відповідача 65\~000 грн. Ухвалою суду від 20.11.2020 провадження у справі відкрито, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов 15 днів з дня вручення ухвали (а.с.15). Відповідно до розписки відповідач отримав копію ухвали та позовних матеріалів 25.11.2020; надав відзив на позов, за яким вважає компенсацію моральної шкоди в розмірі 65\~000 грн безпідставно завищеною та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить встановити суму моральної шкоди із розрахунку за 1% - 400 грн, тобто не більше 26\~000 грн, в іншій частині позову відмовити. Посилається на той факт, що позивачу фондом професійного захворювання були призначені страхові виплати у вигляді одноразової допомоги та щомісячних платежів, що компенсувало йому втрачений заробіток; позивач не надав висновку медичних органів для відшкодування моральної шкоди, не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичних документів на підтвердження перенесення стресових, агресивних та інших негативних проявів (а.с.19,20). Враховуючи приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторонами визнано, копією трудової книжки [NUMBER] підтверджено, що позивач з 23.11.1998 по 05.07.2017 працював на підприємстві відповідача, звільнений 05.07.2017 з посади гірника з повним робочим днем в шахті за станом здоров`я на підстав п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.4-6). За медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) хронічного професійного характеру захворювання (отруєння) від 24.12.2019 №46/1083 відносно позивача, місце останньої роботи: ПрАТ «ШУ «Покровське», гірник очисного забою підземний по 05.07.2017, раніше - гірник з ремонту гірничих виробок підземний, учень машиніста гірничих виїмкових машин, встановлено професійне захворювання, вперше - хронічна попереково-крижова радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст.(першого-другого ст.). Підґрунтям для. визначення професійної категорії захворювань явились: дані клінічного обстеження; динаміка захворювань; їх розвиток в період роботи; інформація про умови праці, представлена в інформаційній довідці [PERSON] від 11.09.2019, згідно якої хворий підлягав дії несприятливих виробничих факторів (фізичне навантаження, робоча поза, вимушені нахили тулуба), параметри яких перевищували допустимі величини; дії пилу, концентрації якого перевищували ГДК; стаж в шкідливих умовах праці - 20 років 1 місяць. Протипоказана робота в умовах впливу пилу, токсичних та подразнюючих речовин, несприятливого мікроклімату, фізичного навантаження, незручної робочої пози, нахилів тулубу (а.с.10). Вказаному медичному висновку передувало перебування позивача на лікуванні в стаціонарі неврологічного відділення клініки професійних захворювань з 12.12.2019 по 26.12.2019, що підтверджується випискою №1282 із медичної картки хворого, за якою основний діагноз аналогічний вищевикладеному, супутній сечосольлвий діатез, пресбіопія, ядерна катаракта обох очей; скарги на біль в поперековому відділі хребта, оніміння в правій нозі, кашель, переважно сухий, з тяжко відділяємим харкотинням, задуху при помірному фізичному навантаженні, загальну слабкість (а.с.11). З виписки з амбулаторної картки позивача вбачається, що позивач з 2014 року проходив лікування, пов`язане з неврологією та бронхо-легеневої системи (а.с.12). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 31.01.2020, затвердженого 03.02.2020 начальником головного управління Держапарату у Донецькій області, комісія у складі, в тому числі, представників відповідача провела розслідування вказаного вище хронічного професійного захворювання позивача, встановила, що професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовлених впливом шкідливого фактора - пил, робоча поза, фізичне навантаження, нахили тулуба; пил переважно фіброгенного впливу, фактична величина 30,6-55,2 мг/м3, при нормативному значенні 10 мг/м3; виробничий шум фактична величина 88-96 дБА, при нормативному значенні 80дБА; перебування у вимушеній позі до 40-74% часу зміни, при нормативному значенні перебування у вимушеній позі до 10% часу зміни, перебування у незручній позі до 56% часу зміни при нормативному значенні перебування у незручній позі до 10% часу зміни, перебування в позі «стоячи» до 67% часу зміни при нормативному значенні до 60% часу зміни. У зв`язку з тривалою роботою [PERSON] в умовах дії шкідливих виробничих факторів осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити не є можливим (а.с.7-8). За довідкою від 05.05.2020 №088230 Серія 12ААА та довідкою до акта огляду МСЕК від 05.05.2020 №416932 Серія 12ААБ позивачу за результатами первинного огляду 05.05.2020 встановлено 65% втрати професійної працездатності за сукупністю та третю групу інвалідності безстроково, протипоказана важка фізична праця, роботи в підземних умовах, рекомендовано медикаментозне, санаторно- курортне лікування (а.с.9). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Приписами ст.173 КЗпП за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Обов`язки роботодавця з управління охороною праці визначені ст.13 Закону України «Про охорону праці», за змістом якої роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Факт установлення позивачу професійного захворювання, яке складається з комплексу захворювань, внаслідок якого його професійна працездатність втрачена на 65% безстроково, та яке виникло у зв`язку з тривалою роботою на підприємстві відповідача, що підтверджується Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання та не спростовано відповідачем, систематичне проходження позивачем лікування з приводу відповідних захворювань, встановлення позивачу 3 групи інвалідності безстроково та визначення потреби у медичному лікуванні та санаторно-курортному лікуванні, апріорі вказує на перенесення позивачем моральних страждань, втрати нормального життєвого укладу, притаманного віку позивача, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, а отже, вказує на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди. Доводи відповідача наведених висновків не спростовують. Покликання відповідача\~про відсутність\~висновку медичних\~органів по\~факту спричинення\~позивачу моральної\~шкоди не\~заслуговують на\~увагу з\~огляду на\~таке.\~Відповідно до\~Порядку встановлення\~медико-соціальними\~експертними комісіями\~ступеня втрати\~професійної працездатності\~у відсотках\~працівникам,\~яким заподіяно\~ушкодження здоров`я,\~пов`язаного з\~виконанням трудових\~обов`язків,\~затвердженого наказом\~Міністерства охорони\~здоров`я України\~від 22.11.1995\~№ 212\~(чинний\~до 28.09.2012)\~МСЕК мала,\~серед іншого,\~обов`язок встановлювати\~факт спричинення\~моральної шкоди\~(підпункт\~«д» пункту\~1.1).\~За приписами\~ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)\~показаннями свідків\~(ст.76\~ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України). Суд відмічає, що закону, який би передбачав можливість встановлення факту завдання моральної шкоди потерпілому внаслідок професійних захворювань лише на підставі висновку МСЕК, немає та не було, а наявність у МСЕК вказаного вище обов`язку не обмежує суд у праві встановити факт завдання моральної шкоди на підставі інших доказів, врахувавши ступінь втрати працездатності, залишкову працездатність потерпілого, характер захворювань тощо. Доводи відповідача про призначення позивачу фондом професійних захворювань страхових виплат суд також не бере до уваги, оскільки законодавець не ставить право працівника на відшкодування моральної шкоди, спричиненої фактом наявності у позивача професійного захворювання, обумовленого тривалим періодом роботи в шкідливих умовах на шахті підприємства відповідача, в залежність від здійснених відповідним фондом виплат. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Відповідно до наслідків, що наступили, які підтверджуються наведеними вище медичними документами, наявність у позивача 65 % втрати професійної працездатності, встановлення з 05.05.2020 третьої групи інвалідності безстроково, стаж роботи позивача на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, глибину фізичних та моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем в розмірі 65 000 грн, є завищеним та з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди позивача підлягає стягненню сума в розмірі 49 000 грн. Відтак позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 630,60 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог (75% від 840,80 грн.).

Outcome: partial