Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

[PERSON] 19.11.2018 року звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. 25.03.2019 року позивач надала до суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем, [PERSON] , вона перебувала у шлюбі з 14.06.2013 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції у Сумській області, серія [NUMBER] , актовий запис №22 та який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 14.09.2018 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис 1358 від 01.11.2016 року, який після розірвання шлюбу мешкає з матір`ю. Позивач також зазначає, що з моменту, як сторони стали проживати окремо, вони перестали підтримувати сімейні стосунки, а саме з березня 2018 року, відповідач [PERSON] перестав приймати участь у вихованні їхньої спільної дитини, [PERSON] , а вона одна не може забезпечити належний рівень життя для дитини. З викладених підстав просить позов задовольнити. 23.05.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подання до суду позову, відмовити. Стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; а також врахувати суму коштів, які сплачувалися ним на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , починаючи з 07.07.2018 року до дня пред`явлення позову до суду. При розподілі судових витрат, врахувати пропорційність заявлених позовних вимог. Свої доводи обґрунтовує тим, що з [PERSON] перестали проживати разом з кінця червня 2018 року, з цього часу він не переставав приймати участь у вихованні та утриманні спільної дитини, навпаки, щомісяця, починаючи з початку липня 2018 року відвідує свого сина в м. Харкові, гуляє з ним, дарує подарунки, іграшки, одяг, що необхідні для гармонійного та повноцінного розвитку сина. Також зазначає, що з кінця червня 2018 року, він щомісячно перераховував на особисту картку позивача грошові кошти на утримання сина [PERSON] у сумі не менше 4000 грн. на місяць. Навіть інколи набагато більше, у сумах 7000-9000 грн. на місяць, залежно від того, скільки йому було нараховано бухгалтерією з місця роботи. Крім того, просить врахувати, що на його утриманні перебуває матір, [PERSON] , [INFO] , яка має похилий вік та отримує мінімальну пенсійну виплату у розмірі 1631 гр. 31 коп. на місяць. Крім того, мати має багато хвороб, у тому числі тяжку невиліковну хворобу та потребує постійного дороговартісного лікування. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, з 14.03.2013 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського районного управління юстиції у Сумській області, серія [NUMBER] , актовий запис 22. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджує копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області 01.11.2016 року (а. с. 4). Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.п. 15, 17 Постанови Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, у відповідності із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. 198, 199 СК України, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (статті 183 цього кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини\~1\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~частини 1\~статті 191\~Сімейного кодексу\~України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Так, як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] працює на посаді начальника Кролевецького відділу Шосткинської місцевої прокуратури. Тобто, відповідач працевлаштований, даних про наявність у нього нерухомого майна та інших джерел доходу матеріли справи не містять. Відповідач є здоровою, працездатною молодою особою, немає ніяких протипоказань до праці, даних про наявність обмежень за станом здоров`я не має. Також суд\~враховує,\~що відповідачем\~пересилалися грошові\~кошти на\~картковий рахунок\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~відповідними копіями\~квитанцій,\~проте це\~не є\~підставою для\~відмови у\~задоволенні позову,\~оскільки відповіднододо статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто дана норма передбачає обов`язок утримувати дитину, як батьком, так і матір`ю, причому, такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, приймаючи до уваги як рівень прожиткового мінімуму дитини, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище дитини, та стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, зважаючи на батьківський обов`язок відповідача по утриманню дитини до її повноліття, враховуючи відзив відповідача, його посилання про стан здоров`я матері, що однак, не спростовує обґрунтованість позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 19.11.2018 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів (пункт 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позовна вимога [PERSON] про стягнення аліментів задоволена, то з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до\~висновку,\~що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Outcome: approved