Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON] 07. 05. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, посилаючись на те, що 15 липня 2006 року вона з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по Золотоніському району Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 87. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Зазначила, що відповідач не має постійного місця роботи та стабільних доходів, тому просила суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що з 15 липня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтв про народження дітей, [PERSON] являється їх батьком. Згідно пояснень позивача, вона вирішила звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, оскільки діти проживають разом з нею, а батько зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм глави 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами статті 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а саме стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved