Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] 22 червня 2017 року предявили позов до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], котра померла 27 липня 2010 року та визнання права власності на спадкове майно, а саме: визнати за [PERSON], право власності на 1/8 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Бічній, 3 у П»яновичі Самбірського району Львівської області, як частку в майні колишнього колгоспного двору; право власності на 1/8 частину цього житлового будинку у порядку спадкування після смерті [PERSON], котрий помер 10 травня 2007 року; визнати право власності на 3/8 частини вказаного житлового будинку у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], котра померла 27 липня 2010 року, та право власності на 1/8 частину даного житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], котрий помер 4 липня 2016 року; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Бічній, 3 ус. П»яновичі, Самбірського району Львівської області, як частку в майні колишнього колгоспного двору. У обґрунтування позову посилалися на те, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 10.04.1990 ? частина житлового будинку та належних до нього господарських будівель і споруд, що знаходиться за вказаною адресою належала до майна суспільної групи колгоспний двір, головою якого була [PERSON], а інша ? частина вказаного будинку та належних до нього господарських будівель і споруд за цією ж адресою, згідно свідоцтва від 10.04.1990, належала колгоспному двору головою якого був [PERSON] Станом на 01.07.1990 у дворі із особовим рахунком 186, головою якого була [PERSON] були зареєстрованими наступні члени двору: [PERSON] - голова двору, [PERSON] - чоловік, а в дворі з особовим рахунком 187, головою якого був [PERSON], зареєстрованими станом на 01.07.1990 були [PERSON] голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - дочка. Також, станом на 01.07.1990 у дворі, головою якого була [PERSON], був зареєстрований [PERSON], однак він не проживав у дворі з 1986 року і не брав участі своєю працею чи коштами у веденні спільного господарства двору, оскільки проживав у м. Дрогобич, а відтак [PERSON] з урахуванням вимог ст.126 ЦК УРСР, вважається таким, що втратив право на частку в майні двору. Відтак, перелічені члени двору головою якого була [PERSON] набули право власності по ? частині, а члени двору головою якого був [PERSON] по 1/8 частині вказаного будинку. 10 травня 2007 року помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на ? частини вказаного будинковолодіння. Згідно довідки Бісковицької сільської ради від 16.06.2017 № 11 та витягу з погосподарської книги за 1986-1989 роки на день смерті [PERSON] в будинку були зареєстрованими та проживали його дружина - [PERSON], та дочка [PERSON], які з урахуванням ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину і їхні частки складають по 1/8 частині вказаного будинку. [PERSON] померла 27.07.2010 і внаслідок її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частину належного їй, як члену колгоспного двору будинку, та на 1/8 частину цього будинку, успадкованого нею після смерті чоловіка [PERSON], але за життя вона документально не оформила своїх спадкових прав, однак, при житті вона склала заповіт від 16.06.2010, яким все майно, де б воно не було із чого воно не складалося заповіла [PERSON] На день смерті [PERSON] в будинку була зареєстрованою та проживала її дочка [PERSON], котра згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. 4 липня 2016 року помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на 1/8 частину будинковолодіння. На день смерті [PERSON] у вказаному будинку були зареєстрованими та проживали його дружина [PERSON], дочка [PERSON], котра відмовилася від прийняття спадщини, про що подала відповідну заяву, а відтак єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], котра звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори, однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що частки в майні колгоспного двору не визначені. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], а саме в графі мати зазначено [PERSON] замість правильного [PERSON]. Вказані описки виникли у результаті перекладу з російської на українську мову, однак із довідки, виданої Бісковицькою сільською радою вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа, у звязку із чим просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин, який необхідно для здійснення спадкування. Під час судового розгляду позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачами. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ст. 174 цього Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Із свідоцтва про народження, про укладення шлюбу та паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] народилася 1 січня 1956 року у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області, її батьками записані [PERSON] та [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 19, 20, 21). Із свідоцтва про смерть видно, що 27 липня 2010 року у віці 74 роки померла [PERSON] ( а. с. 9). Із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок видно, що ? частина будинку, який розташований по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області належить колгоспному двору головою якого є [PERSON] (а. с. 4). Із заповіту, складеного 16 червня 2010 року та посвідченого секретарем П»яновицької сільської ради Самбірського району Львівської області вбачається, що [PERSON], [INFO], яка проживає у с. П»яновичі Самбірського району, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належатиме їй на день смерті, заповідає [PERSON] ( а. с. 11). Отже, дані, що містяться в наведених доказах, а саме: про вік, місце проживання та народження, дані про батьків із достовірністю свідчать про те, що [PERSON] була матірю [PERSON]. Із свідоцтва про право власності на житловий будинок, довідок, виданих 16.06.2017 виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району та довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна відомо, що ? частина будинку по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району, який складався: із житлового будинку, побудованого у 1965 році, літньої кухні, стайні, стодоли, сараю, гаража, сараїв, вбиральні, криниці та огорожі належали до майна колгоспного двору, головою якого був [PERSON], а ? частина цього будинку, належала до майна колгоспного двору, головою якого була [PERSON] (а. с. 4, 7). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Із довідки, виданої 16.06.2017 виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району, вбачається, що згідно записів погосподарської книги господарство з особовим рахунком № 186 по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області, головою якого була [PERSON], відносилося до суспільної групи колгоспний двір і станом на 01.07.1990 у ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON], котрий 24 березня 1990 року вибув до м. Дрогобич, є таким, що втратив право на частку у майні колгоспного двору ( а. с. 6, 12). Із довідки, виданої 16.06.2017 виконавчим комітетом Бісковицької сільської ради Самбірського району, вбачається, що згідно записів погосподарської книги господарство з особовим рахунком № 187 по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області, головою якого був [PERSON] відносилося до суспільної групи колгоспний двір і станом на 01.07.1990 у ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 12). За наведеного на момент припинення колгоспних дворів їх членам майно належало на праві спільної сумісної власності у рівних частках, зокрема,членам колгоспного двору, головою якого була [PERSON] належало по ? частині цього майна, а членам колгоспного двору, головою якого був [PERSON] належало по 1/8 частині вказаного будинку. Із свідоцтва про смерть відомо, що 10 травня 2007 року помер [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/4 частину цього будинку і його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], їхні частки складають по 1/8 частині вказаного будинку. Після смерті [PERSON], котра померла 27 липня 2010 року, спадщину прийняла її дочка [PERSON] за заповітом, складеним 16 червня 2010 року. 4 липня 2016 року помер [PERSON], унаслідок смерті котрого відкрилася спадщина на 1/8 частину вказаного будинку, яку прийняла його дружина [PERSON], так як його дочка [PERSON] та син [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після смерті свого батька у користь їх матері [PERSON] Самбірська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що житловий будинок № 3 по вул. Бічна у с. П»яновичі Самбірського району належить колишньому колгоспному двору, головою ? частини якого є [PERSON] та головою іншої ? частини є [PERSON], котра померла 27 липня 2010 року і вказане майно належало спадкодавцям та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи наведене, право позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Бічній, 3 у с. П»яновичі Самбірського району Львівської області шляхом визнання за ними права власності на частки у майні колишнього колгоспного двору, а [PERSON] також у порядку спадкування.

Outcome: approved