Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки з майна. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що [PERSON], який є батьком позивачів по справі, на праві власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого Золотоніською районною державною адміністрацією від 04.06.1996р. № 80 належало 11/25 частин житлового будинку садибного типу з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Кедина Гора, провул. Південний, 3 (три). [PERSON] тітці позивачів, на праві власності на підставі Договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори 31.07.1996р. № 1966 належало 14/25 частин житлового будинку садибного типу з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Кедина Гора, провул. Південний, 3 (три). [PERSON] 02.05.2009 року помер, а тому за [PERSON], [PERSON] та [PERSON]було визнано право власності кожному по 11/75 частин житлового будинку садибного типу з відповідною частиною господарсько-побутових будівель і споруд за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Кедина Гора, провул. Південний, 3, в порядку спадкування за законом після смерті 02.05.2009 року [PERSON]. [PERSON] померла 29.11.2014 року, а тому її правонаступником, у порядку визначеному чинним законодавством, став [PERSON]. Після набуття у спільну власність належного позивачам з відповідачем вказаного жилого будинку їхні відносини зіпсувались, почали виникати часті непорозуміння, тому спільне життя в одному будинку стало неможливим. З огляду на незначну житлову площу будинку та неможливість влаштування з неї 4-ох окремих квартир з окремими входами та інженерно-технічними спорудами та комунікаціями, позивачі не можуть використовувати наявне у них житло за призначенням та проживати в ньому. Натомість відповідач продовжує проживати у всьому житловому будинку та продовжує користуватись як своєю так і належними позивачам частинами житла. За таких обставин склалась ситуація, при якій позивачі позбавлені можливості фактично здійснювати використання належного їм житла за прямим призначенням, що суттєво порушує їх права та законні інтереси. Оскільки сторонам вирішити даний спір в позасудовому порядку не вдалося, вони звернулися до суду із відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявились, однак від їх представника за довіреністю [PERSON] до суду надійшла заява, згідно з якою останній просив справу розглянути за їх відсутності та на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач та його представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилися із невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. На попередніх судових засіданнях [PERSON] позовні вимоги вважав не обґрунтованими та не визнавав права позивачів на частку майна у вказаному домоволодінні, так як не вважає їх спадкоємцями. Враховуючи, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та те, що сторони висловили свої доводи та заперечення по суті позову в попередніх судових засіданнях, з метою забезпечення дотримання принципів розумності та своєчасності розгляду і вирішення справи, суд розглядає справу завідсутності осіб, що беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із наступних підстав. Згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 23.01.2015 року, яке набрало законної сили, за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнано право власності кожному по 11/75 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: Черкаська область, Золотоніський район, с. Кедина Гора, провул. Південний, 3 (три), в порядку спадкування за законом після померлого 02.05.2009 року їх батька [PERSON]. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином належність права власності позивачів на частину вказаного будинковолодіння встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. У подальшому позивачі зареєстрували своє право власності на зазначені частини будинковолодіння, про що надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.02.2015 року за №33572729, копія якого додана до матеріалів справи. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами за адресою: Черкаська область, Золотоніський районн, с. Кедина Гора, провул. Південний, 3 (три), належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної часткової власності. Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Із матеріалів справи вбачається, що сторонам добровільно вирішити питання про виділення часток із вказаного майна не вдалося, окрім того з огляду на незначну житлову площу будинку та неможливість влаштування з неї 4-ох окремих квартир з окремими входами та інженерно-технічними спорудами та комунікаціями, позивачі не можуть використовувати наявне у них житло за призначенням та проживати в ньому. Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 26.04.2016 року по вказаній справі була призначена будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлені запитання чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва та з їх безумовним дотриманням реально виділити частки співвласників [PERSON] 11/75 частини, [PERSON] - 11/75 частин, [PERSON] - 11/75 частин окремо кожному з об'єкту нерухомого майна - житлового будинку за адресою: Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Кедина Гора, провул. Південний, 3, та яка дійсна ринкова вартість житлового будинку садибного типу з господарсько - побутовими будівлями і спорудами за адресою: Черкаська обл., Золотоніський р-н, с. Кедина Гора, провул. Південний, 3, та дійсна ринкова вартість часток наступних співвласників: [PERSON] - 11/75 частин, [PERSON] - 11/75 частин, [PERSON] - 11/75 частин. Згідно із ст. 66 ЦПК України висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Як вбачається із висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 08.08.2016 року №08/16-БТ, відповідно до нормативних документів, чинними в галузі будівництва на території України, зважаючи на обємно - планувальне рішення, враховуючи загальну площу будинку 71.2 кв.м., відповідно до ідеальної частки співвласників [PERSON] 11/75, [PERSON] 11/75, [PERSON] 11/75, по площі це складає по 10.44 кв.м. відповідно для кожного співвласника, дана площа не може бути відокремлена від частини будинку для самостійного проживання, , так як приміщення площею 10.44 кв. м. не може представляти собою ізольовану квартиру, яка б відповідала санітарним і технічним вимогам, при яких можливе проживання людини. Відповідно до вказаного експертного висновку дійсна (ринкова) вартість домоволодіння по пров. Південний, 3 в с. Кедина Гора Золотоніського району Черкаської області, складає 519662 грн., а вартість часток співвласників домоволодіння по пров. Південний, З с. Кедина Гора Золотоніського району Черкаської області окремо, кожного складає 76217грн. У відповідності до ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі. Суд приймає вказані висновки експерта, оскільки вони зроблені сторонньою організацією, спеціалістом з відповідною кваліфікацією за ухвалою суду та сумнівів у собі не викликають. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Реальний поділ належного позивачам та відповідачу житла неможливий, оскільки житловий будинок з надвірними спорудами є неподільними. Вказані обставини підтверджуються даними будівельно-технічної експертизи, яка призначена судом та відповідним технічним паспортом, копія якого додана до матеріалів справи. У силу положень ст.,ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.,ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної власності. Виходячи з аналізу зазначених вище норм у взаємозв'язку з положеннями ст.,ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.,ст. 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України слід дійти висновку, що передбачене частиною другою ст. 364 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому зазначеною нормою передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки, і не передбачається обов'язковість згоди інших співвласників на такий виділ та не ставиться право співвласника на виділ у залежність від згоди інших співвласників і мотивів, з яких власник має намір реалізувати своє право на виділ. Правовий режим спільної власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. За таких обставин, з метою недопущення обмеження чи позбавлення прав позивачів на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, враховуючи наявність їх згоди на компенсацію вартості їх частин у вказаному будинковолодінні та неможливості виділення часток в натурі, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачами судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. кожним від 16.07.2015 року, а тому, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення сплачених сум судового збору із відповідача на користь позивачів. На підставі зазначеного та

Outcome: approved