Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2020 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2010 року, та від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2010 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для, починаючи стягнення з 07 червня 2010 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач сплачує аліменти належним чином, проте, іншої допомоги на утримання сина не надає, його життям не цікавиться, спілкування не підтримує. Дитина має художній хист та має бажання стати лікарем. 01 вересня 2018 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , вступив на навчання до Кам`янського медичного коледжу за напрямом «Стоматологія» денного відділення контрактної форми навчання. Через відсутність гуртожитку в навчальному закладі, дитина змушена щоденно їздити на навчання до м. Кам`янського. Відповідачеві про дану ситуацію відомо, але матеріальної допомоги він не надає. Позивач кожного вересня та січня з 2018 року звертається до [PERSON] з проханням взяти участь у витратах на навчання, придбання навчальних матеріалів або спеціального одягу, на що він постійно відповідає відмовою. За період навчання сина позивач понесла додаткові витрати на розвиток здібностей дитини у розмірі 42 673 гривень. Середній щомісячний дохід [PERSON] складає 8 890 гривень, відповідач також має стабільний дохід і має постійне місце роботи, стан здоров`я також дозволяє йому нести додаткові витрати. Просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на розвиток здібностей неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 21 336 гривень 50 коп. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 14 вересня 1999 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2010 року було розірвано (а.с. 13), та від якого у них народився [INFO] син [PERSON] (а.с. 12). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2010 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 червня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, з метою виконання якого 13 липня 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 2-2704-2010 (а.с. 14). Син сторін [PERSON] проживає з позивачем (а.с. 15). [PERSON] працює на посаді водія ДП «ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова», заборгованість за виконавчим провадженням № 20673358 відсутня (а.с. 16). [PERSON] працює вчителем в КЗО СЗШ № 132 і її дохід за період з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2020 року склав 110 432 гривень 97 коп. (а.с. 29). Син сторін [PERSON] є студентом КЗВО «Кам`янського медичного коледжу» денної форми навчання на контрактній основі (а.с. 20) та у гуртожитку не проживає (а.с. 28). Позивачем сплачено за контрактну форму навчання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , загалом 22 894 гривні (а.с. 21а-24), за курси різьблення у цьому ж коледжі 195 гривень (а.с. 25) та придбано медичний одяг на загальну суму 1 480 гривень (а.с. 26). На підставі ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з абз. 1 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року рекомендовано звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають, оскільки з аналізу ч. 1 ст. 185 СК України вбачається, що додатковими витратами можуть вважатися витрати на забезпечення особливих потреб дитини, що виходять за межі звичайних, побутових. А витрати на оплату навчання та проїзд до навчального закладу не мають ознаки надзвичайності, вони мають відноситися до звичайних витрат на утримання сина, забезпечення яких тим з батьків, з яким він не проживає, здійснюється за рахунок аліментних зобов`язань, які виконуються відповідачем належним чином. Крім того, здобуття неповнолітнім сином сторін фаху у КЗВО «Кам`янський медичний коледж» не відноситься до розвитку здібностей дитини та не може бути розцінено як особливі потреби, оскільки є навчанням для отримання фахової спеціальності. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року (справа № 369/959/16-ц, провадження № 61-645св17). Що стосується витрат, які позивач несе з оплати проїзду сина до коледжу, вони також не відносяться до розвитку здібностей дитини, а тому також задоволенню не підлягають. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, судові витрати понесені нею при розгляді даної справи, слід віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed