Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], Вишгородської районної державної адміністрації, Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області про зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування якого вказав, що 06.08.2014 року рішенням суду було визнано недійсними рішення Глібівської сільської ради №97-а від 17.06.2005 року в частині затвердження технічної документації по складанню державного акту на імя [PERSON], визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район. с.Глібівка, вул.Революції, 27. Незважаючи на прийняте судом рішення відповідач [PERSON] звернулась до реєстратора щодо реєстрації права власності на спірну земельну ділянку та відповідно до відомостей отриманих позивачем державним реєстратором Реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції 24.12.2014 року проведено реєстрацію права власності за [PERSON] на підставі скасованого державного акту на право власності на вказану земельну ділянку. Таким чином, позивач досі не може скористатися своїм правом на приватизацію земельної ділянки під належними йому будівлями, оскільки відомості про земельну ділянку, яка відповідає скасованому рішенням суду Державному акту на імя [PERSON], досі перебувають у державному земельному кадастрі. У звязку із чим просять, зобовязати Вишгородську району державну адміністрацію внести зміни до запису Державного реєстру прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 18575036 від 13.01.2015р. щодо державної реєстрації прав власності [PERSON] на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 54784023218 (житловий будинок загальною площею 104 кв.м., житловою площею 53,5кв.м, розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, вулиця Революції, будинок 27), а саме вилучити з нього відомості щодо земельної ділянки місця розташування: Київська область, Вишгородський район, с.Глібівка, вул.Революції, 27, кадастровий номер 3221882201:19:205:0128, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зобовязати Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області скасувати Державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 3221882201:19:205:0128 та закрити відповідну поземельну книгу. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, надав аналогічні пояснення викладеним у позові та наголосив, що відповідно до чинного законодавства спори, що виникають із земельних відносин розглядаються в порядку цивільного судочинства. Крім того, формування земельної ділянки полягає у визначені земельної ділянки як обєкта цивільних прав, що передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру та земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. Оскільки відповідач [PERSON], будучи обізнаною про прийняте судом рішення щодо скасування державного акту на спірну земельну ділянку, надала скасований Державний акти на землю до реєстраційної служби, що призвело до внесення відомостей до Державного земельного кадастру стосовно скасованого права власності, що порушує права позивача, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник заявлені позовні вимоги не визнали у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що дійсно після прийнятого судом рішення від 06.08.2014 р. вона звернулась до реєстраційної служби щодо реєстрації її права власності на житловий будинок та земельну ділянку розташовані за адресою: Київська область, Вишгородський район, с.Глібівка, вул.Революції, 27, при цьому для реєстрації права власності на земельну ділянку вона надала скасований судовим рішенням, державний акт на землю, та інформації, щодо його скасування реєстратору не повідомила. Вважає, що рішення суду про скасування державного акту є необґрунтований, але у касаційному порядку дане рішення не оскаржувала. Представник відповідача у судовому засіданні наголосила, що оскільки вимоги до [PERSON] не заявлені, а лише до райадмінстрації та держгеокадастру, ці вимоги не підлягають розгляду даним судом. Крім того, з наданих до суду документів не вбачається ким було внесено дані відомості до реєстру, та представник позивача та позивач не мали права на отримання конфіденційної інформації стосовно [PERSON], тобто вся інформація добута незаконно. У звязку із чим просили у задоволені позову відмовити. Представник відповідача - Вишгородської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та просив прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи документах. Представник відповідача Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заявлених позовних вимог, в подальшому у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Судом встановлено, що відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2014 року позов [PERSON] задоволено, а саме: визнано недійсним рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області №97-а від 17.06.2005 року в частині затвердження технічної документації по складанню державних актів, що посвідчує право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на імя [PERSON]; визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0.2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, серії ЯГ №186147 кадастровий номер 3221882201:19:205:0128, виданий на імя [PERSON] та стягнуто судові витрати (а.с.11-14). Дане рішення було оскаржено та відповідно до ухвали апеляційного суду Київської області від 13.11.2014р., апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, апеляційну скаргу управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області задоволено, в частині скасування рішення щодо стягнення з них судових витрат (а.с.15-17). Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, обставини встановлені рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2014р., щодо підстав визнання недійсним рішення Глібівської сільської ради та визнання недійсним державного акту серії ЯГ №186147 на імя [PERSON], доказуванню не підлягають. Відповідачем доказів оскарження даного рішення у касаційному порядку не надано, таким чином воно є таким, що набрало законної сили та відповідно до вимог ст.14 ЦПК України дане судове рішення є обовязковим для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України. Статтею 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить дані про зареєстровані речові права, їх обмеження, субєктів речових прав, обєкти нерухомого майна, відомості про осіб, в інтересах кого вчинено обмеження речового права, копії документів про правочини, на підставі яких проведено реєстрацію прав, обмежень цих прав. Державний реєстр прав складається з розділів, які відкриваються на кожний обєкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав власності на нього. Розділ державного реєстру може бути відкритий на такі обєкти нерухомого майна: земельна ділянка; земельна ділянка з розташованими на ній будівлями, спорудами; будівля, споруда, їх частина у разі, якщо власники земельної ділянки та розташованих на ній будівель, споруд, їх частин не поєднуються в одній особі. Відповідно до інформації з Публічної кадастрової карти, Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна вбачається, що станом на 01.03.2016р. земельна ділянка з кадастровим номером 3221882201:19:205:0128, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, приватна власність, площею 0,25га, розташована: Київська область, Вишгородський район, с.Глібівка, вул.Революції, 27, зареєстрована за [PERSON] (а.с.18-21). Крім того, з наданих довідок вбачається що дата реєстрації 24.12.2014р., то б то на той час коли було чинним рішення Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2014р. та ухвала апеляційного суду Київської області від 13.11.2014р., щодо визнання недійсним державного акту на землю виданого на імя [PERSON] Таким чином вбачається, що запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено, коли рішення суду набуло законної сили, про що було відомо відповідачці [PERSON], отже такий запис є незаконним, оскільки у [PERSON], на момент внесення запису було відсутнє право власності на земельну ділянку, а запис про державну реєстрацію слід було вносити лише стосовно будинку, відповідно до п. «в» ч.3 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч.2 ст.158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, селищ, міст, районі та областей. Згідно ч.ч.1,2 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення такого становища, яке існувало до видання цього акту. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру; кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Статтею 24 даного Закону визначено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію. Відповідно до ст.25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Поземельна книга є документом державного земельного кадастру, який містить відомості про земельну ділянку. Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки, ведеться в паперовій та електронній формі. Поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Враховуюче те, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 06.08.2014 року було встановлено, що відповідно до висновку експерта Українського центру судових експертиз №1-04/04 від 04.04.2014 року яким встановлено, що межа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] проходить по будівельним спорудам [PERSON], розподіляючи їх на частини, які розташовані на різних земельних ділянках, а це порушує право власності на споруди [PERSON] і робить неможливим використання цих споруд, які збудовані десятки років тому, а також те, що наявність записів у державному реєстрі прав на нерухоме майно щодо права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку порушує права як позивача, так і відповідача, а саме позбавляє їх права та можливості звернення до відповідних установ щодо вирішення питання про виділення їм земельних ділянок та реєстрації права власності на них в подальшому, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved