Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача 19.12.2017 року [PERSON] ( в подальшому позивач 1) та [PERSON] ( в подальшому позивач 2) звернулися до Березанського міського суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] ( далі відповідач ) , третя особа служба в справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та орган опіки і піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дочки [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконує своїх обовязків по вихованню та розвитку дитини, не піклується про неї, жорстоко поводиться з донькою, просять суд постановити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав стосовно [PERSON]. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечує стверджуючи, що він любить свою доньку, піклується про неї. Однак, в зв'язку з тим, що його мати - позивачка по справі [PERSON] забрала доньку у м. Київ і не повертає її, хоча, рішенням суду проживання доньки визначено з ним, він позбавлений можливості належним чином виконувати свої обов'язки. Просить суд в позовних вимогах позивачів відмовити. Представник третьої особи будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. ІІ. Заяви та клопотання. 12.02.2018 року головуючою по справі суддею Березанського міського суду Київської області Голік Г.К. заявлено самовідвід, який ухвалою суду від 27 лютого 2018 року був задоволений. 20.03.2018 року головуючою по справі суддею Березанського міського суду Київської області Капшученко І.О. заявлено самовідвід, який ухвалою суду від 20 березня 2018 року був задоволений. 26.03.2018 року головуючим по справі суддею Березанського міського суду Київської області Ляликом Р.М. заявлено самовідвід, який ухвалою суду від 26 березня 2018 року був задоволений. Відповідно до розпорядження голови Березанського міського суду від 27.03.2018 року вказана цивільна справа була передана для розгляду по суті до Баришівського районного суду Київської області та відповідно до автоматизованого розподілу між суддями була визначена для розгляду судді Єременку В.М., який 07.05.2018 року заявив самовідвід. Ухвалою суду від 07 травня 2018 року самовідвід був задоволений. 22.05.2018 року позивач по справі [PERSON] заявила про відвід головуючому по справі судді Лисюку О.Д. Відповідно до ухвали Баришівського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року в задоволенні відводу було відмовлено. 22.05.2018 року позивачами подані заяви про витребування доказів, приєднання документів, про виклик свідків. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] виданого 08 вересня 2010 року ( т. 1 а.с. 11 зворот), її батьками записано [PERSON] та [PERSON]. Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 травня 2013 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON], з її батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 07 червня 2016 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки і піклування Березанської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позбавлено [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON],[INFO]. Позивачка [PERSON] є бабою малолітньої [PERSON] та матір'ю відповідача [PERSON]. Заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 16.08.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини був задоволений. Визначено місце проживання [PERSON] із її бабусею [PERSON]. Як зазначив суд на обгрунтування свого висновку, відповідач [PERSON] злісно не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до своєї доньки, не цікавиться її життям в зв'язку з чим, з 24 лютого 2017 року [PERSON] проживає із своєю бабусею [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS]. Як вбачається із мотивувальної частини рішення, в судовому засіданні представник служби в справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Березанської міської ради вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] із її бабусею [PERSON] оскільки батько дитини має іншу сім'ю і не приділяє належної уваги своїй доньці. Однак, постановою апеляційного суду Київської області від 29 березня 2018 року заочне рішення Березанського міського суду від 16 серпня 2017 року було скасоване та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги [PERSON] були відхилені. Обгунтовуючи своє рішення апеляційний суд зазначив, що позивачами невірно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки правом на звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, наділені лише батьки дитини, між якими виник спір щодо місця проживання останньої. Баба та дід у передбачених законом випадках мають право лише заявити вимоги про відібрання дитини від батьків або одного з них та передачу їм дитини. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що з 24 лютого 2017 року малолітня [PERSON] проживає з бабусею [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS]., навчається в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 152 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району м. Києва, відвідує школу танців і змінювати своє місце проживання не бажає. Батько дитини [PERSON] ніякої участі в розвитку дитини не приймав, її життям не цікавився, що і стало причиною для звернення до суду з позовом про позбавленням його батьківських прав. Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами. Так, допитана в судовому засіданні малолітня [PERSON] суду пояснила, що після того, як її матір позбавили батьківських прав і визначили місце проживання із батьком, спільне проживання із останнім спочатку було добре, батько приділяв їй належну увагу та піклування до того часу, коли разом із ними не почала проживати співмешканка батька [PERSON] разом із своїм сином. Поведінка батька по відношенню до неї різко змінилася, він почав принижувати її, в тому числі і перед однокласниками, казав, що віддасть в інтернат. Забрав ключі від будинку і були випадки, коли вона голодна, після школи мусила до вечора сидіти під будинком, поки співмешканка батька не прийде додому. Коли на вулиці було холодно, то вона забиралася до собаки в будку де зігрівалася. Дуже для неї було образливим, коли батько приймав до уваги лише слова співмешканки і її сина, а аргументи, які наводилися нею, батьком просто відхилялися. Відчуваючи таке ставлення батька, вона всі вихідні, проводила із своєю бабусею та дядьком [PERSON], з якими гуляли по м. Києву, відвідували історичні місця столиці, а з 24 лютого 2017 року, вона відмовилася повертатися до батька і почала проживати з бабусею. Оскільки вона навчалася в Березанській школі і навчальний рік не закінчився, то дідусь [PERSON], кожен ранок возив її з Києва до м. Березань і дочекавшись, коли завершаться уроки, забирав назад до м. Києва. З вересня місяця 2017 року вона навчається в спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 152 з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району м. Києва, відвідує школу танців і повертатися до батька наміру не має оскільки в родині бабусі їй добре і затишно, а навчання в школі їй приносить задоволення оскільки вона вивчає дві іноземні мови. В обгрунтування своїх позовних вимог, позивачами надано лист служби в справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 01-04-1870 від 25.06.2018 року ( т.2 а.с.2) на ім'я директора спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови № 152 Деснянського району м. Києва [PERSON] Як вбачається із змісту даного листа, служба повідомляла, що батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] неодноразово запрошувався до служби у справах дітей, а також неодноразово запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини для вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини. Проте, батько, жодного разу за викликом не з'явився. Окрім того, в листі також повідомлялося, що на засіданні комісії, малолітня [PERSON] повідомила, що її батько та його співмешканка [PERSON], дуже погано ставляться до неї, ображають, принижують, б'ють. Дитина була дуже знервована, плакала та зазначила, що не бажає повертатися до батька, а у разі її насильного повернення, вона втече і ніяким чином не буде проживати разом із батьком. Міським центром дитини служби у справах дітей та сім'ї виконавчого органу Київської міської ради було розглянуто звернення Служби в справах дітей деснянської РДА від 25 травня 2018 року за № 01-04-1583 щодо психологічного обстеження малолітньої [PERSON] з метою вивчення психоемоційного стану дитини та її особистісних характеристик, особливостей дитячо-батьківських відносин, прив'язаності дитини до батьків та інших членів родини. ( т.2 а.с.6). Відповідно до даного звернення, міським центром був наданий висновок № 133 від 05.07.2018 року психологічного обстеження дитини проведений психологом центру [PERSON] ( т.2 а.с.7-9) За результатами психологічної роботи був зроблений висновок про те, що на момент діагностики, була визначена надійна форма прив'язаності до бабусі, її чоловіка та тітки Катерини, яких дівчинка вважає своєю сім'єю. Діана розповідала, що з ними їй добре, вона відчуває піклування, турботу та підтримку. Щодо батька діагностується уникаюча форма емоційної прив'язаності та небажання проживати і спілкуватися в даний період часу. У дівчинки діагностується пошук стійкого та стабільного положення та потреба у захисті. Загалом, емоційна сфера дитини характеризується відсутністю агресивності, стабільністю та вираженою позитивною спрямованістю, що можна констатувати як сприятливі, безпечні та комфортні умови виховання у розвитку дитини, які були створені бабусею та її чоловіком. Відповідно до висновку, батько дитини [PERSON] відсутній в її житті та вважають, що позбавлення батьківських прав не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини. 17.07.2018 року на адресу Баришівського районного суду Київської області надійшов висновок служби в справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 1с 2102/31-6242 від 10.07.2018 року відповідно до якого, служба прийшла до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON]. В обгрунтування свого висновку зазначено, що батько дитини неодноразово запрошувався до служби в справах дітей Деснянської РДА ( з лютого місяця 2017 по червень місяць 2018 року) з приводу вирішення питання доцільності позбавлення його батьківських прав, проте, жодного разу на запрошення не з'явився. Як вказано у висновку, [PERSON] намагався скласти враження небайдужого батька, але протягом тривалого часу не зробив жодних конкретних кроків щодо дійсної участі у житті, вихованні та матеріальному забезпеченні дитини ( т.2 а.с. 10-17) IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об'єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із статтею 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом установлено, що батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] не піклувався про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не цікавився її навчанням, підготовкою до самостійного життя, завдавав їй психологічних страждань, а також вчиняв насильство по відношенню до доньки та створював конфліктні ситуації. При цьому відповідач по справі не надав суду належних та допустимих доказів того, що він несвідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками та доказів чинення йому перешкод у належному їх здійсненні на забезпечення інтересів дитини, що є його процесуальним обов'язком як учасника даної справи. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини, та врахувавши матеріали справи, а також доводи та заперечення учасників справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність застосування у справі вимог пункту 2 частини першої статті 164 СК України та задоволення позову [PERSON] та [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дочки [PERSON]. При цьому, судом враховується, що між інтересами дитини та заходом впливу на батьків повинна існувати справедлива рівновага. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Установивши в ході судового розгляду триваючий характер неприязних відносин між батьком та дитиною, що стало підставою для захисту її порушених прав, та врахувавши відсутність будь-якої можливості покращення відносин між учасниками даної справи, що зауважено позивачами та не спростовано відповідачем, суд забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дитини та застосуванням у справі такого крайнього заходу впливу на відповідача [PERSON], як позбавлення його батьківських прав, і такий висновок суду прийнято з урахуванням вимог статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з метою захисту прав і свобод дитини - [PERSON] від порушень з боку батька - [PERSON]. За таких фактичних обставин, приймаючи до уваги ту обставину, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved