Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] 12 серпня 2019 року звернулась до суду із позовом до ТОВ «Катран», та просить стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 27879,52 грн. Підставою тому зазначала те, що вона працювала на посаді старшого оператора АЗС з 03.11.2017 року, звільнена 04.04.2018 року. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2019 року було стягнуто з ТОВ «Катран» на її користь компенсацію за невикористану відпустку та заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 1282,80 грн. 31.07.2019 року відповідачем заборгованість була погашена. Оскільки з 04.04.2018 року по 31.07.2019 року відповідач не проводив з нею повний розрахунок, тому нею розраховано заборгованість середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період у розмірі 27879,52 грн. 02 жовтня 2019 року до суду надійшов відзив на позов, згідно якого ТОВ «Катран» просило відмовити у задоволенні позову. Вказували, що позивачем не вірно було вказано період, за який повинно бути розраховано заборгованість. Так, оскільки між сторонами тривали судові спори, тому проводити розрахунок необхідно з 04.04.2019 року, тобто з дня винесення рішення суду, та по 31.07.2019 року, тобто по день сплати грошової суми. Навели свій розрахунок заборгованості перед позивачем: 79 діб х 8 х 10,69 = 6756,08 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача за довіреністю Бржезицька В. М. у судовому засіданні позов визнала частково, а саме у сумі 6756,08 грн. Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що наказом №2060 від 03.11.2017 року [PERSON] було прийнято на роботу до ТОВ «Катран» на посаду старшого оператора АЗС. Наказом №2147 від 04.04.2018 року [PERSON] було звільнено з посади старшого оператора АЗС, за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Під час звільнення, ТОВ «Катран» не було проведено повного розрахунку з позивачкою. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2019 року, та ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.04.2019 року, справа №505/415/19, було стягнуто з ТОВ «Катран» на користь [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку та заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 1282,80 грн. 31.07.2019 року відповідачем була погашена заборгованість перед позивачем. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно із ст.ст.\~21,\~43 Конституції України, ст.ст.\~94,\~115 КЗпП України, ст.ст.\~21,\~24 Закону України «Про оплату праці»\~кожна людина має право на заробітну плату за виконану роботу та її своєчасне одержання в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України, при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільнені, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі\~ст.116 КЗпП України, відповідачу належало провести повний розрахунок з працівником в день звільнення 04 квітня 2018 року, що зроблено не було. Як встановлено судом, відповідач здійснив розрахунок перед позивачем по заборгованості 31 липня 2019 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1\~статті 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Визначаючи розмір середнього заробітку, суд погоджується з розрахунком позивача та враховує, що позивач була звільнена 04.04.2018 року, у зв`язку із чим розмір середнього заробітку має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення позивача, що відповідає положенням ст. 116 КЗпП України. Твердження представника відповідача про необхідність розраховувати період виплати працівникові його середнього заробітку, починаючи з дня винесення рішення суду є безпідставними та не ґрунтуються на положеннях ст.ст. 116 КЗпП України, яка передбачає виплату середнього заробітку за весь час затримки, починаючи з дня звільнення, по день фактичного розрахунку. Вина відповідача у невиплаті позивачу заробітної плати у день його звільнення встановлена, на підставі ч.4\~ст. 82 ЦПК України, рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04.04.2019 року у справі №505/415/19, яке набрало законної сили 10.05.2019 року. Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, а саме за період з 04.04.2018 року по 31.07.2019 року (день фактичного розрахунку). Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 року по справі № 6-195цс134. Отже, розмір суми за час затримки розрахунку з [PERSON] становить 27879,52 грн., визначений без утримання податків й інших обов`язкових платежів (326 кількість робочих днів за час затримки повного розрахунку х 8 год. робочого дня х 10,69 середньогодинний заробіток). При таких обставинах, позов підлягає задоволенню. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved