Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру діє адвокат Янишин В.І., звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, яку уточнив в ході судового розгляду, та просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 256 600 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Позов обґрунтовано тим, що 12.05.2017 року слідчим СВ Старосамбірського відділення Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Серенько Ю.І. йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення по матеріалах досудового розслідування № 12016140320000639 внесеного до ЄРДР 22.08.2016 року за ознаками ст. 366 ч. 2 КК України. 15.05.2017 року обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів досудового розслідування та його розпискою про ознайомлення з матеріалами справи відповідно до ст. 291 КПК України заступником керівника Самбірської місцевої прокуратури молодшим радником прокуратури Гавриляком Т.М. передано для розгляду до Старосамбірського районного суду Львівської області. Його обвинувачували\~в тому,\~що він,\~перебуваючи у\~2006\~році на\~посаді секретаря\~Тур`ївської сільської\~ради Старосамбірського\~району Львівської\~області,\~будучи службовою\~особою органу\~місцевого самоврядування,\~використовуючи свої\~службові повноваження\~та пов`язані\~з цим\~можливості, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 10.01.2006 року склав офіційні документи, а саме протокол № 1 засідання виконавчого комітету Тур`ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 10.01.2006 року «Про оформлення права власності на нерухоме майно в с. Тур`є СГК «Тур`є» - ремонтну майстерню», яке згідно протоколу № 1 приймалося на вищевказаному засіданні та яке містило завідомо неправдиві відомості і яке послужило підставою для відчуження вищевказаного об`єкту нерухомого майна (ремонтної майстерні), балансова вартість якого станом на 2006 рік становила 53 962 грн. Частина перша статті 3 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 року № 4651-VI визначає, що «14) притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення» Тобто, фактично з 12.05.2017 року, проти нього почалось незаконне кримінальне переслідування. Зазначена кримінальна справа певний час розслідувалась під процесуальним керівництвом відповідача - Самбірською місцевою прокуратурою Львівської області та в кінцевому результаті був затверджений обвинувальний акт щодо нього, який 15.05.2017 року був надісланий для розгляду в Старосамбірський районний суд Львівської області, а згодом було передано дане кримінальне провадження у Самбірський міськрайонний суд Львівської області. Справа в суді розглядалася на протязі значного періоду часу. Як наслідок, 02.12.2019 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області було винесено виправдувальний вирок по вищезазначеній кримінальній справі, при постановленні якого суд дійшов однозначного висновку про відсутність доказів про наявність у його діях інкримінованого йому складу злочину, який згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 03.12.2020 року було залишено без змін. В касаційному порядку рішення судів не оскаржувалось. Таким чином, враховуючи вищезазначене, він незаконно перебував під судом і слідством з 12.05.2017 року по 03.12.2020 року, тобто 44 місяці. Внаслідок незаконних дій органів прокуратури та суду йому було завдано значних моральних страждань та переживань, що відобразилось на його самопочутті, у стосунках з оточуючими та рідними, здоров`ї, загалом на всіх сферах його життя, які полягали в наступному. В ході розслідування справи він піддавався психічному впливу з боку працівників прокуратури, його постійно викликали на допити. На численні слідчі дії та судові засідання він їздив за межі його району в м. Самбір та, на що ним було витрачено значну суму коштів та часу. Як підозрюваний, а згодом обвинувачений в кримінальному провадженні, він був обмежений у своїх правах, на нього було покладено додаткові обов`язки. Вважає, що зазначена кримінальна справа завдавала йому значних душевних хвилювань, оскільки до того він працював в органах місцевого самоврядування, був публічною авторитетною в громаді людиною, сприяв забезпеченню правопорядку на території сільської ради, а тут сам опинився в ролі підозрюваного та обвинуваченого. Цей факт пригнічував його та ставив в незручне положення при спілкуванні як з оточуючими, сусідами, родиною, оскільки після відкриття справи він втратив авторитет, довіру та повагу. А тому просить постановити рішення, яким: - стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України в його користь 500\~000,00 (п`ятсот тисяч) грн. моральної шкоди завданої внаслідок незаконних дій прокуратури та суду. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] адвокат Янишин В.І. в порядку ст. 49 ЦПК України подав уточнену позовну заяву в якій просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] , 256 600 (двісті п`ятдесят шість тисяч шістсот) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності. Просив позов задовільнити повністю, посилаючись на викладені в заявах обставини. Представник відповідача - прокуратури Львівської області, Коваленко Т.М., подала до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якій заперечила щодо визнання позову. В судовому засіданні пояснила, що позивачем необґрунтовано в чому саме полягають протиправні дії прокуратури, як і підстав для відшкодування моральної шкоди в такому розмірі. Представник відповідача - Державної казначейської служби України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, а тому суд розглядає справу у його відсутності, взявши до уваги відзив, поданий до суду, у якому просять відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників\~сторін по\~справі,\~дослідивши докази\~в справі,\~суд вважає,що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 12.05.2017 року слідчим СВ Старосамбірського відділення Самбірського ВП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Серенько Ю.І. [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення по матеріалах досудового розслідування № 12016140320000639 внесеного до ЄРДР 22.08.2016 року за ознаками ст. 366 ч. 2 КК України. 15.05.2017 року обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів досудового розслідування та розпискою [PERSON] про ознайомлення з матеріалами справи відповідно до ст. 291 КПК України заступником керівника Самбірської місцевої прокуратури молодшим радником прокуратури Гавриляком Т.М. передано для розгляду до Старосамбірського районного суду Львівської області, а згодом передано на розгляд до Самбірського міськрайонного суду Львівської області. 02.12.2019 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області було винесено виправдувальний вирок по вищезазначеній кримінальній справі. При постановленні даного вироку суд дійшов однозначного висновку про відсутність доказів про наявність у його діях складу злочину, що йому був інкримінований. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03.12.2020 року вищевказаний вирок було залишено без змін. В касаційному порядку рішення судів не оскаржувалось. Отже, судом встановлено, що в період з 12.05.2017 року (повідомлення про підозру) по 03.12.2020 року (вирок залишено без змін) позивач [PERSON] перебував під слідством та судом, що складає 42 місяці 23 дні. Крім цього, судом встановлено, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] , та незаконних дій органів прокуратури йому було завдано значних моральних страждань та переживань, що відобразилось на його самопочутті, стосунках з оточуючими та рідними, здоров`ї, загалом на всіх сферах його життя, які полягали в наступному. В ході розслідування справи він піддавався психічному впливу з боку працівників прокуратури, його постійно викликали на допити. На численні слідчі дії та судові засідання він їздив за межі його району в м. Самбір та, на що ним було витрачено значну суму коштів та часу. Як підозрюваний, а згодом обвинувачений в кримінальному провадженні, він був обмежений у своїх правах, на нього було накладено додаткові обов`язки. Посилання представника відповідача в особі прокуратури Львівської області на відсутність обґрунтування позивачем тих обставин, які засвідчують протиправні дії працівників прокуратури та роз`яснюють в чому ж вони полягають, не відповідають обставинам справи, а тому суд їх не приймає до уваги. Позивач дійсно, понад три роки перебував під слідством та судом, що беззаперечно призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків та звичного ритму життя, чим йому було завдано моральної шкоди. Згідно зі\~ст. 56 Конституції України,\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст. 1167 ЦК України\~встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176\~ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження\~обшуку, виїмки, незаконного накладення\~арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Згідно з п. 1\~ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,\~підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. [PERSON] визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 366 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення, що надає право останньому на відшкодування шкоди. Відповідно до п. 5\~ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,\~відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода. Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів досудового розслідування, прокуратури, суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок, бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до ч. 3\~ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,\~відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Наведені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №761/16561/14-ц, провадження № 61-1637св18. Такі ж правові висновки містяться і у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі №6-2203цс15. Згідно\~Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік»,\~мінімальна заробітна плата з 01 січня 2021 року становить 6000,00 грн. Судом,у відповідності із\~ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», здійснено розрахунок моральної шкоди завданої позивачу відповідно до якого за період з 12.05.2017 року по 03.12.2017 року (42 місяці 23 дні) сума шкоди складає 256\~600 грн. 00 коп. (42 місяців х 6000 грн. = 256 600 грн.) + (23 днів х 200 грн. (за 1 день) = 4600 грн.). За таких обставин, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачу незаконними рішеннями, діями органів прокуратури та суду становить 256 600 грн. 00 коп., а тому суд не приймає до уваги посилання сторони відповідачів на необгрунтованість заявленого позивачем розміру заподвяної шкоди і приходить до переконання про повне задоволення позову. задовольнити. Також суд відхиляє як помилкове покликання представника відповідача прокуратури Львівської області на положення ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №17774-VIII від 06 грудня 2016 року, яким встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, як на підставу у відмові в задоволенні позову, оскільки моральна шкода є не виплатою, а відшкодуванням, для визначення розміру якого застосовується мінімальна заробітна плата, встановлена законодавством на момент відшкодування. У відповідності зі ст.141 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved