Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] 11 червня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Укртрансгаз», третя особа [PERSON], про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2018 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач у своєму позові, а представник позивача у ході судового засідання, посилалися на те, що 14 грудня 2017 року о 18 годині 00 хвилин на пр. Свободи в районі електроопори № 413 у м. Дніпрі з вини водія [PERSON], який перебував у трудових відносинах з відповідачем, та керував належним відповідачу автобусом ЛАЗ, держномер [NUMBER], сталася ДТП, внаслідок якої автомобіль BMW Х5, держномер [NUMBER], який належить позивачу, зазнав механічних пошкоджень. За порушення ПДР України постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року третю особу було притягнуто до адміністративної відповідальності. Загальна величина завданої матеріальної шкоди (з урахування втрати товарної вартості) відповідно до висновку експерта № 0302/18/18 від 2 лютого 2018 року становить 615 301 гривню 88 коп. Цивільно-правова відповідальність водія відповідача була застрахована у СК «АСКО-Медсервіс» на підставі полісу серії АЕ № 4906093, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становив 100 000 гривень. На підставі вказаного полісу страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 100 000 гривень. Таким чином, розмір завданої позивачу матеріальної шкоди становить 515 301 гривню 88 коп. Крім того, на момент розгляду справи по суті позивачем було здійснено відновлюваний ремонт автомобіля, вартість, якого становить 582 655 гривень. Позивач у своєму позові, а його представник у ході судового засідання, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 515 301 гривні 88 коп. Представник відповідача у ході судового засідання позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що єдиним джерелом встановлення розміру завданої позивачу шкоди є висновок експерта № 0302/18/18 від 2 лютого 2018 року, який не має заздалегідь встановленої сили. Крім того, представники відповідача не були присутніми під час огляду експертом автомобіля і встановлення наявних пошкоджень внаслідок ДТП. На думку відповідача визначена у висновку сума завданої матеріальної шкоди є завищеною і необґрунтованою. У ході судового засідання представник відповідача зазначив, що відповідачем самостійне експертне дослідження з метою визначення розміру завданої матеріальної шкоди не проводилося, з позивачем з цього приводу переговори не велися. Позивач повинен довести реально понесені ним фактичні витрати, які підтверджуються розрахунками, кошторисами, актами виконаних робіт, касовими чеками. З урахуванням зазначених обставин, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 14 грудня 2017 року о 18 годині 00 хвилин на пр. Свободи в районі електроопори № 413 у м. Дніпрі [PERSON], керуючи автобусом ЛАЗ 4207 JT, держномер [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем BMW Х5, держномер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який зупинився попереду у попутному напрямку. Зазначені обставини встановлені постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року (а.с. 6), а тому відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Автомобіль BMW Х5, держномер [NUMBER], на праві власності належить [PERSON] (а.с. 6 оберт). Автобус ЛАЗ 4207 JT, держномер [NUMBER], на праві власності належить ПАТ «Укртрансгаз» (а.с. 7), правонаступником якого є АТ «Укртрансгаз», і цивільно-правова відповідальність власника наземних транспортних засобів була застрахована в СК «АСКО-Медсервіс» на підставі полісу серії АЕ № 4906093 (а.с. 8 оберт). Постановою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2018 року [PERSON], як особу винну у скоєнні ДТП, було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень (а.с. 6). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постанова в справі про адміністратвине правопорушення від 24 січня 2018 року, якою встановлено час, місце скоєння ДТП та особу, яка його скоїла, для суду при вирішенні цієї справи є обов'язковою. Крім того, особами, які беруть участь у справі, не заперечувався факт скоєння ДТП та наявності вини [PERSON] у її скоєнні. [PERSON], який керував автобусом ЛАЗ 4207 JT, держномер [NUMBER], на час скоєння ДТП знаходився у трудових стосунках з відповідачем (а.с. 96). 2 лютого 2018 року судовим експертом Дроздовим Ю.В. на підставі заяви, яка надійшла від [PERSON] було виготовлено висновок експерта № 0302/18/18, відповідно до якого матеріальна шкода, завдана позивачу [PERSON], складає 615 301 гривню 88 коп (а.с. 11-15). Матеріальна шкода складається з відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінюваних складових частин у розмірі 588 141 гривні 92 коп та втрати товарної вартості у розмірі 27 159 гривень 56 коп (а.с. 15). У зв'язку з тим, що у скоєнні ДТП винним було визнано [PERSON], а автобус ЛАЗ 4207 JT, держномер [NUMBER], який знаходився під його керуванням, було застраховано в СК «АСКО-Медсервіс», на розрахунковий рахунок ФОП [PERSON], яким здійснювався відновлюваний ремонт автомобіля BMW Х5, держномер [NUMBER], СК «АСКО-Медсервіс» було перераховано за заявою представника [PERSON] (а.с. 8) суму страхового відшкодування у розмірі 100 000 гривень. На підставі акту № 43 від 26 липня 2018 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), виданого ФОП [PERSON], загальна сума відновлюваного ремонту автомобіля BMW Х5, держномер [NUMBER], склала 582 655 гривень (а.с. 100-101). Оплата вартості відновлюваного ремонту автомобіля, з урахуванням отримання ФОП [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 100 000 гривень, позивачем здійснена у повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 102-103). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно з реч. 1 абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Частиною 1 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до абз. 1 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. На підставі абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням)… Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до абз. 3 п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З урахуванням перелічених норм, шкоду, завдану позивачу [PERSON] третьою особою, слід вважати шкодою, яку завдано джерелом підвищеної небезпеки. Оскільки під час скоєння ДТП [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АТ «Укртрансгаз», шкоду, завдану [PERSON], повинен відшкодовувати відповідач. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана внаслідок ДТП, у розмірі 509 814 гривень 56 коп (582 655 гривень (вартість виконаних робіт з відновлюваного ремонту автомобіля) - 100 000 гривень (сума отриманого страхового відшкодування) + 27 159 гривень 56 коп (втрата товарної вартості автомобіля) = 509 814 гривень 56 коп). У задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки величина матеріальної шкоди, розрахована у висновку експерта № 0302/18/18 від 2 лютого 2018 року, не підтверджується розміром фактично понесених витрат, зазначених в акті № 43 від 26 липня 2018 року прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), виданому ФОП [PERSON] Не заслуховують на увагу суду заперечення сторони відповідача щодо розміру заявлених позовних вимог, оскільки третьою особою, яка перебувала на час скоєння ДТП у трудових відносинах з відповідачем, позивачу було завдано матеріальну шкоду, яка полягає у завданні механічних пошкоджень автомобілю, належному [PERSON], позивачем на час розгляду справи автомобіль було відновлено, витрати з його відновлення підтверджуються відповідним актом та квитанціями, відповідач не погоджуючись з розрахованим розміром завданої шкоди самостійно експертне дослідження не проводив, до позивача з цією метою не звертався, під час проведення підготовчого засідання заяву про призначення відповідної експертизи суду не подавав. На підставі п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. З урахуванням того, що стороні позивача необхідно надати розрахунок понесених позивачем судових витрат, суд вважає за необхідне надати [PERSON] строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат та для вирішення питання про судові витрати призначити судове засідання. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 509 814 гривень 56 коп, у задоволенні інших позовних вимог [PERSON] відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial