Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], Кузнецовського міського комунального підприємства про встановлення порядку користування спільною квартирою № 7 будинку № 32-а по м-ну [PERSON] в м.Кузнецовську Рівненської області та про зобовязання Кузнецовського міського комунального підприємства укласти з кожним з них окремих договорів про надання житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що позивачі є співвласниками вищезазначеної квартири, однак не можуть дійти згоди з відповідачем щодо порядку користування спільною квартирою. [PERSON] просить виділити їй у користування житлову кімнату площею 11,8 кв.м., [PERSON] просить виділити йому у користування житлову кімнату площею 7,8 кв.м., [PERSON] просить виділити їй та її неповнолітньому сину [PERSON] у користування житлову кімнату площею 19,7 кв.м., а також лоджію, прохід до якої пролягає через цю кімнату, а [PERSON] позивачі просять виділити у користування іншу житлову кімнату площею 19,7 кв.м., а також лоджію, прохід до якої пролягає через цю кімнату, нежитлові приміщення (кухню, коридор, вбудовану шафу, кладову, ванну, туалет) залишити у спільному користуванні. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали повністю та пояснили, що квартира № 7 будинку № 32-а по м-ну [PERSON] в м.Кузнецовську Рівненської області на праві спільної часткової власності у рівних частках по 1/6 належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітньому сину [PERSON] [PERSON], а також частка у розмірі 2/6 належить відповідачу [PERSON] Відповідачі [PERSON] чинить перешкоди позивачам у користуванні спільною квартирою. Позивачі пояснили також, що відповідач не сплачує квартирну оплату та плату за комунальні послуги, і тягар утримання спільного майна лягає лише на них. Відповідач [PERSON] вимоги позовної заяви визнав в повному обсязі та пояснив, що не заперечує проти виділення йому у відокремлене користування житлової кімнати площею 19,7 кв.м., [PERSON] кімнати площею 11,8 кв.м., [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] іншої кімнати площею 19,7 кв.м., [PERSON] житлової кімнати площею 7,8 кв.м., а також укладення з ними окремого договору про надання житлово-комунальних послуг. Він пояснив, що не чинить перешкоди у користуванні позивачами спільною квартирою та зобовязується надавати їм безперешкодний доступ до спільних приміщень. На даний час, як пояснили позивачі та відповідач, [PERSON] у спірній квартирі не проживає, хоча залишається її співвласником. Представник Кузнецовського міського комунального підприємства [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що позивачі звертались до КМКП із заявою про укладення окремих договорів про надання житлово-комунальних послуг, проте оскільки порядок користування житлом між ними визначений не був, КМКП було позбавлено можливості задовольнити їх заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Підставами для такого висновку суду стало наступне. Квартира № 7 будинку № 32-а по м-ну [PERSON] в м.Кузнецовську Рівненської області на праві приватної спільної часткової власності належить: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частках по 1/6, [PERSON] Дем»яновичу у частці 2/6. Дану обставину судом встановлено з свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.05.07 р., виданого Кузнецовською міською радою Рівненської області, а також свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.11.11 р., згідно з яким 1/6 частина цієї квартири, що належала [PERSON], успадкована [PERSON] У зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання усіх співвласників: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою ЖЕД-4 № 3203 від 02.02.16 р. та учасниками процесу не оспорюється. З пояснень учасників процесу та свідоцтва про народження серії І-ГЮ № 038223, виданого відділом ДРАЦС Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області 19.09.06 р. судом встановлено і ніким не оспорюється, що [PERSON] є сином [PERSON] та не досяг повноліття. З пояснень учасників процесу судом встановлено і ніким не оспорюється, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, проте фактично спільне господарство не ведуть, проживають у різних кімнатах. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Із змісту позову, а також пояснень сторін вбачається, що угоди про порядок користування спільним майном співвласниками не досягнуто. З пояснень сторін, а також технічного паспорту на спірну квартиру судом встановлено, що квартира № 7 будинку № 32-а по м-ну [PERSON] в м.Кузнецовську Рівненської області має загальну площу 94,1 кв.м., житлову площу 59,0 кв.м. та складається з чотирьох житлових кімнат площею 19,7 кв.м., 19,7 кв.м., 11,8 кв.м., 7,8 кв.м. Виходячи з того, що житлова площа квартири складає 59,0 кв.м, і вона на праві спільної власності належить шести особам, суд прийшов до висновку, що на кожного з співвласників припадає по 9,83 кв.м. житлової площі. Судом взято до уваги пояснення [PERSON] про те, що між нею та [PERSON] відсутній спір про порядок користування спільним майном. Так як квартира має чотири ізольовані житлові кімнати, позивачі просять, а відповідач не заперечує проти виділення [PERSON] у користування ізольованої кімнати житловою площею 11,8 кв.м., що більше, ніж її ідеальна частка (9,83 кв.м.), крім того, [PERSON] просить, а учасники процесу не заперечують проти виділення їй та її неповнолітньому сину у користування кімнати житловою площею 19,7 кв.м., що більше, ніж їх ідеальна частка (19,66 кв.м.), [PERSON] просить виділити йому у користування кімнати житловою площею 7,8 кв.м., що менше, ніж його ідеальна частка (9,83 кв.м.), [PERSON] не заперечує проти виділення йому у користування житлової кімнати площею 19,7 кв.м., що більше, ніж його ідеальна частка (19,66 кв.м.), суд прийшов до висновку про можливість встановлення між співвласниками такого порядку користування квартирою, при якому [PERSON] слід надати у володіння та користування ізольовану житлову кімнату площею 11,8 кв.м., [PERSON] - ізольовану житлову кімнату площею 7,8 кв.м., [PERSON] А.В. та [PERSON] - ізольовану житлову кімнату площею 19,7 кв.м., а також лоджію, на яку лежить прохід через цю кімнату, [PERSON] - ізольовану житлову кімнату площею 19,7 кв.м., а також лоджію, на яку лежить прохід через цю кімнату, а кухню, коридор, ванну, санвузол, кладову, вбудовану шафу залишити у спільному користуванні співвласників. Вирішуючи вимогу позивачів до КМКП про зобовязання укласти окремі договори про надання житлово-комунальних послуг, суд враховує, що фактично спір між позивачами з КМКП відсутній, дану вимогу заявлено передчасно, оскільки встановлення порядку користування квартирою надасть можливість позивачам та відповідачу [PERSON] укласти з КМКП окремі договори. Отже, у задоволенні цієї вимоги слід відмовити. Судові витрати слід присудити відповідно до задоволеної частини позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial