Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] 05.08.2015 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, вказавши, що вона з відповідачем є батьками [PERSON] [INFO], який досяг повноліття та продовжує навчання на денній формі будівельного факультету Черкаського державного технологічного університету, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач отримує невелику заробітну плату, якої недостатньо для утримання сина. Відповідач працює у ПАТ «Азот» та може надавати матеріальну допомогу сину [PERSON]. Оскільки до повноліття дитини [PERSON] сплачував на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини своїх доходів, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Додатково пояснила, що [PERSON] навчається на денній формі навчання в університеті, однак стипендію не отримує внаслідок недостатнього рівня оцінок. Не заперечувала, що розмір нарахованої заробітної плати [PERSON] з якої їй сплачувалися аліменти до повноліття сина становив близько шести-семи тисяч гривень. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, подав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти надання матеріальної допомоги сину [PERSON] до закінчення тим навчання в ЧДТУ. Пояснив, що працює докер-механізатором в ПАТ «Азот» та отримує щомісячну заробітну плату розмір якої без відрахувань становить близько шести-семи тисяч гривень на місяць. До повноліття дитини він дійсно сплачував аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини своїх доходів, однак на даний час після досягнення сином 18 років вважає, що розмір аліментів визначений у позові в 1/3 частину його доходів є надмірним. При цьому просив врахувати, що має нову сімю, на утримання якої витрачає кошти. Також в нього є батьки похилого віку. Вважав, що аліментів у розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісячно буде достатньо для сина [PERSON], який продовжує навчання. Суд вислухавши пояснення сторін, оголосивши заяву третьої особи, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народився 05.08.1997 року та його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 10). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.02.2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 2). [PERSON] зареєстрований та проживає з матірю [PERSON], а відповідач проживає окремо (а.с. 9) Згідно довідок Черкаського державного технологічного університету №114 від 03.08.2015 року та №37 від 04.09.2015 року [PERSON] з 01.09.2014 року по теперішній час є студентом будівельного факультету денної форми навчання (а.с. 3, 28). [PERSON] працює офіс-менеджером у ТОВ «Павіан» та відповідно до довідки вказаного товариства розмір середньомісячної заробітної плати позивача станом на липень 2015 року становить 1808,95 гривень (а.с. 8). За повідомленням ЧДТУ студент [PERSON] стипендію не отримує (а.с.30), причини чого у судовому засіданні пояснила позивач не достатній рівень оцінок. Під час розгляду справи сторонами суду не були надані докази про розмір доходів відповідача та не було заявлено клопотань про витребовування таких доказів. В той же час відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки сторони у судовому засіданні визнали, що відповідач [PERSON] працює докер-механізатором у ПАТ «Азот» та розмір його середньомісячної заробітної плати без відрахувань (нарахована заробітна плата) становить 6000-7000 гривень, суд при вирішення спору виходить із вказаних обставин визнаних сторонами. Згідно статті 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні донька, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За таких обставин суд вважає, що [PERSON], який продовжує навчання після досягнення повноліття, потребує матеріальної допомоги, а [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу сину. В той же час при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів в 1/3 частину доходів [PERSON] є надмірним та необґрунтованим, а тому розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання сина [PERSON] необхідно визначити як 1/4 частина його заробітку (доходу). При цьому суд виходить з того, що за наявності у [PERSON] щомісячної нарахованої заробітної плати в сумі 6000 гривень розмір аліментів (1/4 частина) буде становити 1500 гривень. Вказана сума перевищує як мінімальну заробітну плату, так і прожитковий мінімум встановлений в Україні на час вирішення спору. Крім того сам [PERSON], не має обєктивних перешкод для того, щоб отримувати додатковий дохід у вигляді стипендії покращивши показники свого навчання. За змістом ст. 199 СК України та абзацу 3 п.20 Постанови №3 від 15.05.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», - аліменти стягуються на користь повнолітніх доньки, сина, які продовжують навчання. Аліменти підлягають стягненню з дати звернення до суду 05.08.2015 року, яка одночасно є і датою досягнення [PERSON] повноліття і до закінчення навчання останнього у Черкаському державному технологічному університеті, але не більше, як до досягнення [PERSON] 23 років, тобто до 05.08.2020 року. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 182, 199-200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 367 ЦПК України, суд

Outcome: partial