Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із вище зазначеним позовом. Позивачі посилаються на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Після смерті матері вони доглядали за господарством, обробляли город і таким чином, відповідно до чинного на той законодавства, вступивши в управління спадковим майном, прийняли спадщину. Проте, нещодавно їм стало відомо, що спадщину оформив їх брат [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого 20 березня 1993 року. [PERSON] помер [INFO] . Після смерті, будучи неповнолітньою, спадщину прийняла його дочка [PERSON] . Враховуючи, що вони спадщину прийняла, вважають, що оформлення спадщини [PERSON] порушує їх право, в зв`язку з чим просять свідоцтво про право на спадщину за законом виданого [PERSON] визнати недійсним та його скасувати. Позивачі, їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зіслалися на обставини викладені в позовах. Представник позивачів додатково пояснила, що в [PERSON] знаходиться оригінал правовстановлюючого документа на майно [PERSON] , що свідчить про вступ нею в управління спадковим майном. [PERSON] є особо з інвалідністю І групи, таким чином має право обов`язкової частки в спадковому майні, що є підставою для задоволення позову. Відповідач, представник відповідача позову не визнали та пояснили, що сімЧя [PERSON] проживала в спірному житловому будинку разом [PERSON] до 1988 року. Син [PERSON] після повені частково перебудував житловий будинок, побудував господарські будівлі. В 1988 році переїхав проживати в м.Тернопіль. Проте, як до смерті та і після смерті [PERSON] , доглядав господарство та обробляв земельну ділянку, оскільки інші родичі мали власні земельні ділянки. Родині було відомо, що дане майно буде спадкувати він. Подавши нотаріусу заяву, він спадщину прийняв. Батько помер в 1997 року. Після смерті батька вона з матір`ю продовжували доглядати за майном, приїжджаючи в село фактично на кожні вихідні протягом 1997 - 2009 років. В 2009 році померла мати, через рік вийшла заміж, народилася дитина, приїжджала в село рідше. Проте в міру можливостей намагалася підтримати в належному стані житловий будинок, поставила на могилі [PERSON] пам`ятник. Позивачі спадщини не прийняли, в зв`язку з чим їх вимоги є безпідставними. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Згідно ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року діючої момент виникнення даних правовідносин)) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавц у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той подружжя, який його пережив, та батьки.. Згідно з частиною 4 статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітн недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежен вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлені частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, Серія [NUMBER] відповідний актовий запис №8 (а.с. 6). Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 серпня 1991 року, виданого виконавчим комітетом Цебрівської сільської ради народних депутатів Тернопільської області Української РСР, жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві особистої власності, запис в реєстровій книзі №7, стор. №60, за реєстром №177 (а.с. 61). [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є дочками та сином [PERSON] , ( свідоцтва про народження, Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] (а.с.7, 118). Згідно копії спадкової справи № 10, заведеної Зборівською державною нотаріальною конторою в січні 1993 році до майна померлої [INFO] [PERSON] , [PERSON] у січні 1993 року, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, подав державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини, що складається з жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Цебрів Зборівського району Тернопільської області, тобто спадщину прийняв. 12 березня 1993 року державним нотаріусом Зборівської державної нотаріальної контори Мельник О.С. видано свідоцтва про право спадщину за законом, спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] , є її син [PERSON] , номер спадкової справи 10, зареєстроване реєстрі за №608 (а.с. 88-91). Згідно з довідки Озернянської сільської ради Зборівського району склад сімЧї [PERSON] , що проживали з нею та зареєстровані в її господарстві протягом 1981 - 1989 р.р. були: син [PERSON] та внуки [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO]. (а.с. 62). [INFO] [PERSON] помер. Отже, [PERSON] на момент смерті батька [PERSON] мала 16 років, тобто була неповнолітньою, а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька, і є власником спірного будинковолодіння. Дочки [PERSON] , [PERSON] відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) не прийняла спадщини, зокрема це підтверджується: поясненням [PERSON] згідно, яких вона є особою з інвалідністю І групи по зору. В дитинстві навчалася в Тернополі в інтернаті. Там же здобувала професію, одружилася. Працювала в Товаристві УТОС. Додому приїжджала рідко. Після смерті матері, брат [PERSON] розказував, що він має документи на її майно. Вона на будь яке майно в спадщині не претендувала. Також, як видно з пояснення [PERSON] нею не заперечується факт, що [PERSON] після повені частково перебудував житловий будинок, зокрема одну із кімнат та побудував господарські будівлі. Після смерті матері і до своєї смерті 1997 року постійно разом із сім`єю приїжджав у село доглядав за будинком та обробляв земельну ділянку. Після смерті брата господарством користувалися його дружина та дочка. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після смерті баби, її мати [PERSON] розказувала, що майно успадкував брат [PERSON] , в зв`язку з чим вона підписувала якійсь документи в сільській раді. Чи підписували такі документи позивачі їй невідомо. Суд вважає, що сам факт наявності в позивачки [PERSON] оригіналу правовстановлюючого документу на майно [PERSON] , в сукупності з іншими доказами, не є належним доказом прийняття спадщини. Також суд не приймає доводи сторони позивачів що [PERSON] не зареєстрував у виконкомі Цебрівської сільської ради народних депутатів Зборівського району свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому неналежним чином оформив спадщину, оскільки діючими на той час нормами цивільного законодавства не було передбачено обов`язку реєстрації вказаного свідоцтва. Крім цього, частиною 2 статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги, що позивачами не доведено факт прийнятя спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

Outcome: dismissed