Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Ключарківської сільської ради Мукачівського району про визнання незаконним та скасування рішення, скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 23.10.2015 року до участі в даній справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучено [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Ключарківської сільської ради Мукачівського району «Про оформлення права власності та реєстрацію домоволодіння» від 21 січня 2008 року № 13 оформлено на неї право власності на домоволодіння в [ADDRESS], а на підставі цього рішення 27 березня 2008 року їй видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] Вважає вказане рішення та свідоцтво незаконними, оскільки вони видані всупереч чинного на той час законодавства, так як вона не була забудовником житлового будинку, а являлася спадкоємцем забудовника. В зв'язку з цим вона мала право на визнання за нею права власності на будинок в порядку спадкування, а не як на новостворене майно. Будинок за вказаною адресою було збудовано в 1962 році, забудовником його був її батько [PERSON], який помер в 1996 році. Її мати - [PERSON], померла в 2001 році, заповітів ніяких спадкодавці не залишали. На час смерті батька та матері вона проживала і була зареєстрована в будинку, інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини на її користь, тому вона вважається такою, що прийняла спадщину. Прийнятим рішенням та виданим свідоцтвом виконавчий комітет Ключарківської сільської ради порушив її права, оскільки оформивши за нею право власності як на новостворене майно це майно набуло статусу спільної сумісної власності її з чоловіком, хоча повинно належати їй особисто, так як являється спадковим майном. Після отримання свідоцтва про право власності на будинок, яке оскаржується, вона була впевнена, що будинок є її особистою власністю, однак на даний час між нею та її бувшим чоловіком виник спір щодо поділу цього будинку, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що виконавчий комітет не мав права приймати таке рішення, в нього на це не було повноважень, так як будинок мав бути оформлений за позивачем в порядку спадкування. При цьому виконавчий комітет оформив за позивачем право власності на будинок, як на новостворене майно, хоча позивач нічого не будувала та не перебудовувала. Право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, на даний час ні за ким не оформлено, є тільки рішення сільської ради щодо відведення земельної ділянки позивачу. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволенні позову та просив повністю відмовити у вимогах позивача. Свої заперечення обґрунтовує тим, що на час прийняття оскаржуваного рішення та видачі свідоцтва про право власності на майно нотаріус не міг оформити за позивачем право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючий документів на будинок. Саме в зв'язку з цим і було прийнято рішення виконавчого комітету та видано відповідне свідоцтво, яке просить скасувати позивач. Дії виконавчого комітету були правомірними, на той час існували такі правила, а саме діяло Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно. Рішення було прийняте в порядку, передбаченому вказаним положенням, а тому немає жодних підстав для його скасування та скасування свідоцтва про право власності. Представник третьої особи - ПАТ «Дельта Банк», також не з'явився в судове засідання, подав заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з участю в іншому судовому засіданні, у задоволенні якої судом відмовлено. Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ключарківської сільської ради Мукачівського району «Про оформлення права власності та реєстрацію домоволодіння» від 21 січня 2008 року № 13 оформлено право власності на домоволодіння в [ADDRESS], на позивача [PERSON] (а.с. 11). На підставі цього рішення 27 березня 2008 року позивачу [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] Як вбачається із прийнятого сільською радою рішення, право власності на домоволодіння оформлено за позивачем на підставі п.6 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 28.01.2003 року. Відповідно до вказаного пункту Тимчасового положення, яке діяло на час прийняття рішення, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності фізичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, унаслідок чого змінилися належні їм частки, фізичним особам, що вийшли зі складу засновників підприємства і за рішенням засновників (власників) отримали у власність об'єкт нерухомого майна, у разі виділення окремого будинку зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше будинків (будівель), на об'єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені із житлових у нежитлові і навпаки, на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об'єкти нерухомого майна. З аналізу прийнятого сільською радою рішення на норм Тимчасового положення можна зробити висновок, що сільська рада оформила за позивачем право власності на будинковолодіння як на новозбудоване або перебудоване майно. Разом з тим, судом встановлено, що домоволодіння в [ADDRESS], побудоване в 1962 році, його забудовником був [PERSON], 1936 року народження. Дані факти підтверджуються довідкою Ключарківської сільської ради № 669 від 22.10.2015 року. [PERSON] помер 18.04.1996 року, від був батьком позивача [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами. Згідно довідки Ключарківської сільської ради № 668 від 22.10.2015 року на день смерті [PERSON] разом з ним за вищевказаною адресою були зареєстровані та проживали його дружина - [PERSON], син - [PERSON], дочка - [PERSON] із своєю сім'єю. Мати позивача - [PERSON], померла 07.06.2001 року, на день її смерті в будинку були зареєстровані та проживали її дочка [PERSON] та члени її сім'ї, що підтверджується довідкою Ключарківської сільської ради № 667 від 22.10.2015 року. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем [PERSON] та [PERSON], після смерті спадкодавців мала право на прийняття спадщини і відповідно оформлення права власності на спадкове майно. Оскільки будинок [ADDRESS] належав спадкодавцям, він входив до складу спадково майна. Жодних даних того, що будинок [ADDRESS] Мукачівського району перебудовувався чи реконструйовувався, в матеріалах справи немає, а тому суд приходить до висновку, що оформлення права власності за позивачем саме в порядку, передбаченому Тимчасовим положенням про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, є незаконним. Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Право органу місцевого самоврядування, в даному випадку виконавчого комітету Ключарківської сільської ради, оформляти право власності за фізичною особою на нерухоме майно в порядку спадкування законом не передбачено, отже, приймаючи оспорювань рішення відповідач перевищив свої повноваження і діяв у спосіб, що не передбачений законами України. Прийнятим рішенням та виданим на підставі нього свідоцтвом про право власності на домоволодіння відповідачем грубо порушено права позивача, оскільки внаслідок таких дій відповідача будинок, який мав бути успадкований позивачем і являтися об'єктом його приватної власності, став відповідно об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як набутий в період шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України надано право кожній особі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 10 частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема - визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У частині першій ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Захист власності» передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 393 Цивільного кодексу України власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Таким чином суд приходить до висновку, що рішення виконавчого комітету Ключарківської сільської ради «Про оформлення права власності та реєстрацію домоволодіння» від 21 січня 2008 року № 13, згідно якого було оформлене право власності позивача на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та видане Свідоцтво про право власності на дане нерухоме майно від 27 березня 2008 року серії [NUMBER] є незаконним, таким що порушує порядок оформлення права на спадщину та порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна органами місцевого самоврядування, порушує право особистої приватної власності позивача, у зв'язку з чим підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по справі, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі в сумі 974,40 грн.

Outcome: approved