Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, встановлення порядку користування квартирою, посилаючись на наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, проте 20 серпня 2002 року шлюб було розірвано. Згідно із рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 липня 2012 року, визнано право спільної часткової власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, а саме визнано право на 1/4 частки квартири за кожним. Рішення набрало законної сили 31 липня 2012 року. Після розірвання шлюб у [PERSON] з відповідачем, родина не мала змоги надалі проживати з ним в одній квартирі, оскільки останній вчиняв сварки, погрожував, створював незносні умови спільного життя, тому [PERSON] неодноразово зверталася з заявами до Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в Луганській області. Позивачі були вимушені шукати собі інше житло. Відповідач створює перепони у користуванні спірною квартирою та створює колосальні проблеми, повязані з утриманням спірної квартири та зобовязаннями перед третіми особами. Відповідач змінив вхідні двері, поміняв замки, вселив в спірну квартиру сторонніх осіб, які не впускають позивачів в квартиру, пояснюючи, що відповідач заборонив це робити. Оскільки між сторонами неможливо досягти згоди щодо добровільного утримання спільного майна, позивачі просять суд ухвалити рішення про вселення та встановлення порядку користування квартирою № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42. Враховуючи викладене, позивачі просять усунути перешкоди у користуванні ними спірною квартирою шляхом вселення їх до спірної квартири, а також просять встановити наступний порядок користування квартирою: - співвласнику [PERSON] виділити житлове приміщення площею 9,6 кв. метри, яке має вихід на лоджію площею 1,4 кв. метри, та частину приміщення комори площею 0,5 кв. метри; - співвласнику [PERSON] виділити житлове приміщення площею 12,3 кв. метри та частину приміщення комори площею 0,63 кв. метри; - співвласникам [PERSON] та [PERSON] виділити житлове приміщення площею 18,8 кв. метри та частину приміщення комори площею 0,63 кв. метри; - приміщення кухні площею 9,6 кв. метри, санвузлу площею 4,4 кв. метри, коридору площею 9,4 кв. метри залишити у загальному користуванні усіх співвласників. В судове засідання позивач [PERSON], яка також є представником двох інших позивачів, не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмові пояснення, в яких просила справу розглянути без її участі. Також у письмових поясненнях вказала, що при розірванні шлюбу із відповідачем вона не здійснювала поділ майна із ним. Будь-яких угод вона та відповідач щодо спірної квартири не укладали, позивачі не мають у власності іншого житла, в той час як відповідач перешкоджає їм у користуванні спірною квартирою, про що свідчать додані до позову копії звернень до правоохоронних органів. Позивачі згодні надати відповідачу у користування кімнату площею 12,3 кв. метри. В судове засідання відповідач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та просив виділити йому у користування кімнату площею 18,8 кв. метри у спірній квартирі. Також, у письмовій заяві вказав, що за спільною домовленістю між сторонами по справі йому відведено 1/2 частки спірної квартири, ним виплачені усі комунальні платежі в спірній квартирі, в той час як інші співвласники не здійснюють оплату комунальних послуг. Іншого житла він у власності не має, в той час як він є пенсіонером і на його утриманні знаходиться малолітня дитина та непрацююча жінка. Позивач [PERSON] має у власності та у користуванні інше житло, в той час як він не чинив та не чинить перешкод у користуванні спірною квартирою всім позивачам. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією свідоцтва про право власності на житло від 09.01.1996 року, виданого Сєвєродонецьким ДВП обєднання «Азот» згідно з розпорядженням (наказом) № 803 від 25.12.1995 року на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], вказана квартира належить [PERSON] та членам його сімї: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно із копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЕД № 169062, виданого 20 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Сєвєродонецького міського управління юстиції в Луганській області, [PERSON] та [PERSON] 20 серпня 2002 року розірвали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 421. Прізвище дружини після розірвання шлюбу [PERSON]. Згідно із копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 липня 2012 року, визнано право спільної часткової власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на 1/4 частку квартири № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, кожному. Рішення набрало законної сили 31 липня 2012 року. Згідно із копією витягу про державну реєстрацію прав № 36185677, виданого 09.11.2012 року Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації», визнано право приватної спільної часткової власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на 1/4 частку квартири № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, кожному. З копії технічного паспорту на квартиру № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, вбачається, що вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 40,7 кв. метри, в тому числі з кімнат площею 12,3 кв. метри, 18, 8кв. метри та 9,6 кв. метри відповідно, а також з кухні площею 9,6 кв. метри, ванної кімнати площею 4,4 кв. метри, коридору площею 9,4 кв. метри, вбудованої шафи площею 2,4 кв. метри. Квартира обладнана балконом (терасою) площею 0,9 кв. метри та лоджією площею 1,4 кв. метри, загальна площе квартири 68,8 кв. метри. Згідно із копією висновку судової будівельно-технічної експертизи № 170/16032011, виконаної Приватним підприємством «Істім» від 22.03.2011 року згідно із ухвалою суду від 16.02.2011 року, ринкова вартість квартири № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, на момент проведення експертизи склала 235600,00 грн. Ринкова вартість 1/4 частини квартири № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, на момент проведення експертизи склала 58900,00 грн. Ринкова вартість 3/4 частини квартири № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, на момент проведення експертизи склала 176700,00 грн. Варіанти порядку користування квартирою № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, відповідно до ідеальних частин кожного із співвласників квартири, запропоновані експертом в двох варіантах та детально викладені на сторінці 14 даного висновку, а саме: Варіант № 1 - співвласнику [PERSON] виділити житлове приміщення площею 9,6 кв. метри, яке має вихід на лоджію площею 1,4 кв. метри, та частину приміщення комори площею 0,5 кв. метри; - співвласнику [PERSON] виділити житлове приміщення площею 12,3 кв. метри та частину приміщення комори площею 0,63 кв. метри; - співвласникам [PERSON] та [PERSON] виділити житлове приміщення площею 18,8 кв. метри та частину приміщення комори площею 0,63 кв. метри; - приміщення кухні площею 9,6 кв. метри, санвузлу площею 4,4 кв. метри, коридору площею 9,4 кв. метри, балкону залишити у загальному користуванні усіх співвласників; Варіант № 2 - співвласнику [PERSON] виділити житлове приміщення площею 9,6 кв. метри, яке має вихід на лоджію площею 1,4 кв. метри, та частину приміщення комори площею 0,63 кв. метри; - співвласнику [PERSON] виділити житлове приміщення площею 12,3 кв. метри та частину приміщення комори площею 0,5 кв. метри; - співвласникам [PERSON] та [PERSON] виділити житлове приміщення площею 18,8 кв. метри та частину приміщення комори площею 0,63 кв. метри; - приміщення кухні площею 9,6 кв. метри, санвузлу площею 4,4 кв. метри, коридору площею 9,4 кв. метри, балкону залишити у загальному користуванні усіх співвласників. Згідно із копією повідомлення про намір продати частини квартири від 09.12.2003 року, позивачі надали переважну можливість відповідачу викупу 3/4 частин квартири № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, за 176700,00 грн. Вказане повідомлення було отримане [PERSON] 16.12.2013 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та копія опису цінного листа. Згідно із копіями заяв [PERSON] на імя начальника Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в Луганській області [PERSON] від 31.10.2006 року та від 15.12.2006 року, зареєстрованих талонами-повідомленнями №№ 1307 та 1419, позивач просить розібратися з конфліктною ситуацією, яка виникла з її колишнім чоловіком [PERSON], який всупереч встановленого законом порядку, перешкоджає останній потрапити до 1/4 частки квартири № 59, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 42, та яка належить їй відповідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 липня 2012 року. Згідно із копією постанови про закриття кримінального провадження, винесеної 11.06.2015 року старшим слідчим СВ Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в Луганській області [PERSON], кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 121015130370001459 від 09.06.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою шляхом вселення суд враховує наступне. Згідно із ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд зазначає, що із письмових доказів не вбачається очевидної наявності порушень права власності всіх позивачів з боку відповідача на 3/4 частки спірної квартири, адже у постанові про закриття кримінального провадження, винесеної 11.06.2015 року старшим слідчим СВ Сєвєродонецького МВ ГУМВС України в Луганській області [PERSON], йдеться лише про те, що невідома особа не впускала [PERSON] до спірної квартири. Разом з тим, виходячи з викладених норм ЦК України, суд приходить до висновку про те, що вимоги власника про заборону вчинення певною особою дій, які можуть порушити його право, або вимоги про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, можуть бути заявлені власником не тільки у випадку фактичного порушення його права власності, а і у випадку існування підстав для передбачення можливості такого порушення. На думку суду, той факт, що відповідач у своїх письмових поясненнях стверджує про своє прав на користування 1/2 часткою спірної квартири, а також те, що позивачі звернулися із даним позовом до суду, створює достатні підстави для передбачення можливості порушення права власності позивачів на 3/4 частки спірної квартири. Вселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді справи за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення предметом доказування, на думку суду, є зокрема, наявність у позивачів права на житло. Наявність у кожного із позивачів права на 1/4 частку спірної квартири достовірно встановлено на підставі дослідження вищенаведених письмових доказів. Таким чином, вимога про захист права приватної власності позивачів на 1/4 частку спірної квартири у кожного шляхом вселення їх до квартири є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про визначення порядку користування спірною квартирою суд враховує, що спірна квартира згідно із копією технічного паспорту складається з трьох кімнат житловою площею 40,7 кв. метри, в тому числі з кімнат площею 12,3 кв. метри, 18,8 кв. метри та 9,6 кв. метри відповідно, а також з кухні площею 9,6 кв. метри, ванної кімнати площею 4,4 кв. метри, коридору площею 9,4 кв. метри, вбудованої шафи площею 2,4 кв. метри. Квартира обладнана балконом (терасою) площею 0,9 кв. метри та лоджією площею 1,4 кв. метри, загальна площа квартири складає 68,8 кв. метри. Згідно із п.п. «б» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи те, що спірна квартира знаходиться на пятому поверсі пятиповерхового житлового будинку, а також те, що позивачі не заперечували проти виділення у користування відповідачу кімнати площею 12,3 кв. метри, суд вважає справедливим та таким, що відповідатиме розміру часток сторін у праві спільної часткової власності, визначення такого порядку користування спірною квартирою: - у користування позивачу [PERSON] виділяється житлове приміщення площею 9,6 кв. метри, яке має вихід на лоджію площею 1,4 кв. метри, та частина приміщення комори площею 0,5 кв. метри; - у користування відповідачу [PERSON] виділяється житлове приміщення площею 12,3 кв. метри та частина приміщення комори площею 0,63 кв. метри; - у користування позивачам [PERSON] та [PERSON] виділяється житлове приміщення площею 18,8 кв. метри та частина приміщення комори площею 0,63 кв. метри; - приміщення кухні площею 9,6 кв. метри, санвузлу площею 4,4 кв. метри, коридору площею 9,4 кв. метри, балкону (тераси) площею 0,9 кв. метри залишаються у загальному користуванні усіх співвласників квартири. При цьому суд зазначає, що посилання відповідача на те, що із ним в майбутньому у спірній квартирі можуть проживати його дитина та дружина не є обґрунтованими, адже станом на час розгляду справи сам позивач визнає, що він фактично проживає у іншому місті. Можливе проживання у майбутньому разом із співвласником квартири членів його сімї не може впливати на право користування квартирою інших співвласників у відповідності до їх часток у праві спільної часткової власності. Більш того, суд під час вирішення справи не може враховувати ті обставини, які можуть виникнути або не виникнути в майбутньому. Так само, не може впливати на право користування квартирою інших співвласників у відповідності до їх часток у праві спільної часткової власності та обставина, що відповідач, за його твердженнями, самостійно сплачував комунальні послуги у спірній квартирі протягом декількох останніх років. Посилання відповідача на те, що у нього існує домовленість із позивачами про користування 1/2 часткою спірної квартири, а також на те, що у власності позивача [PERSON] перебуває інша квартира, не обґрунтовані жодними доказами та спростовуються позивачем [PERSON] у письмових поясненнях. Прохання відповідача до суду про виділення йому у користування кімнати площею 18,8 кв. метри не може бути задоволено, адже встановлення такого порядку користування спірною квартирою порушить рівність часток співвласників у праві спільної часткової власності на спірну квартиру. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме про повне задоволення позовної вимоги щодо вселення позивачів до спірної квартири та про часткове задоволення позовної вимоги щодо визначення порядку користування спірною квартирою, адже такий порядок користування слід визначити на умовах, які встановлені судом вище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд враховує положення ст. 88 ЦПК України та те, що позов задоволено частково і позивача [PERSON] самостійно сплатила суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Отже, з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути суму в розмірі 160 грн. 77 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (243,60 грн. х 0,66 = 160,77 грн.) На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial