Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] 11 липня 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом і просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 13.10.1996 року, тривалістю два місяці, з дня набрання рішенням законної сили. Вимоги позову мотивовані неможливістю оформити спадкові права після померлої 13.10.1996 року [PERSON] в звязку з пропуском позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, причиною чого позивач зазначив факт незнання про існування заповіту. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовільнити. Відповідач представник територіальної громади Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області в судове засідання не зявився, в відзиві до суду від 07.08.2018 року просить про розгляд справи у його відсутності, проти позову заперечують, вважають його незаконним та необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З висновку Верховного Суду в Постанові від 25.04.2018 року у справі № 344/6096/16-ц щодо застосування норм права до спірних відносин, та висновку Верховного суду в постанові від 06.02.2018 року у справі №180/1163/16-ц щодо застування норм права до спірних відносин, вбачається, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту. Також, при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поваленими. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обгрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Таким чином покладені [PERSON] JI.A. в обгрунтування позовної заяви про продовження строку для прийняття спадщини доводи суперечать вимогам ст. 550 ЦК УРСР, висновкам Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права та вимогам частини 4 ст.263 Цивільного процесуального кодексу України і є на думку відповідача незаконними та необгрунтованими. Позивачем не надано і в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, проте, доказування не може грунтуватись на припущеннях. У звязку з чим, позовні вимоги [PERSON] JI.A. про продовження строку для прийняття спадщини відповідач вважає необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на підстави викладені ним у відзиві на позов 03.10.2018 року виходячи з наступного. В 2008 році за зверненням прокуратури, з метою підготовки матеріалів для визнання спадщини відумерлою, проводилася перевірка спадщини, яка не була прийнята ніким із спадкоємців, під час якої було виявлено, що 11.01.1992 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великобубнівської сільської ради за реєстровим №1, яким на випадок смерті все належне їй майно заповіла [PERSON]. Повідомить [PERSON] про існування заповіту секретарем Великобубнівської сільської ради [PERSON] було доручено депутату сільської ради, директору місцевої школи [PERSON], якій було відомо номер телефону та адресу Позивача. [PERSON] повідомила секретаря сільської ради [PERSON], що повідомила [PERSON] про існування заповіту на його ім'я, однак останній сказав, що це його не цікавить і нехай спадщину оформляють родичі. В 2015 році [PERSON] приїжджав в с. Великі Бубни, заходив в будівлю Великобубнівської сільської ради, де секретарем Великобубнівської сільської ради [PERSON] йому в черговий раз було повідомлено про залишення [PERSON] на його ім'я заповіту, на що Позивач відповів, що нехай спадщину оформляють родичі. Таким чином викладені [PERSON] в позовній заяві доводи, що тільки нещодавно перебирав особисті речі матері і в її документах знайшов заповіт, укладений [PERSON], померлою 13 жовтня 1996р. на його користь, що стало для нього несподіванкою, є неправдивими. У звязку з чим, в задоволенні позову [PERSON] просить відмовити в звязку з його незаконністю та необґрунтованістю. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 13 жовтня 1996 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-БП №303286 виданого 08.05.2018 року повторно Роменським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області (а.с.6). 11 січня 1992 року [PERSON] за життя склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великобубнівської сільської ради, за реєстровим № 1, яким все своє майно заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.8). Спадщина, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої 13 жовтня 1996 року, складається із права на земе¬льну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Червоний прапор», що належало [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ №0228917 (а.с.9). З довідки Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області вбачається, що [PERSON], [INFO], до дня смерті 13.10.1996 року постійно проживала в [INFO] (а.с. 10). 22.06.2018 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу [PERSON] на усне звернення представника за довіреністю [PERSON] щодо видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 13.10.1996 року [PERSON], позивачу надано розяснення, що у зв'язку з тим, що він не подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, йому необхідно у судовому порядку продовжувати строк на прийняття спадщини (а.с.12). Спадщину після смерті [PERSON], померлої 17.07.1998 року, на підставі заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Великобубнівської сільської ради [PERSON] 10.07.1998 року за реєстровим №34, прийняла [PERSON]. Відповідно до довідки Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області від 04.08.2017 року за №1300/07-35, вбачається, що спадкоємцями на все майно після смерті гр. [PERSON] являється її сестра [PERSON], яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася особистими речами померлої, яка проводила поховання в жовтні 1996 року та відповідно до заповіту [PERSON], який спадщини за даними Великобубнівської сільської ради не прийняв, участі в похоронах не приймав. По даних виконкому сільської ради інших спадкоємців, в тому числі, неповнолітніх та непрацездатних немає (а.с.43). Як на поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилається на те, що він дізнався про існування заповіту вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме, у травні 2018 року. Одночасно в сільраді його повідомили, що спадкоємцем на все май¬но після смерті [PERSON] являється її рідна сестра [PERSON], яка своєчасно вступила в управління та володіння спадковим майном, так як на протязі шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядилася особистими реча¬ми померлої. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], суду пояснила, що вона є секретарем Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області. Працюючи з 2007 року в сільській раді, виявила, що є не прийнята спадщина (земельний пай), потім виявили заповіт на [PERSON], про що повідомили останнього. На що [PERSON] повідомив, що нічого оформлювати не буде. В сільську раду зявилася [PERSON] Секретар сільської ради [PERSON] повідомила останній про порядок оформлення спадщини. Наведені обставини свідчать, що виник спір з приводу здійснення права спадкування, а саме прийняття спадщини. При вирішенні спору суд виходить, з положень ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. В роз'ясненнях, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно до роз'яснень, які надані у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2014 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі мотиви пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Поважними причинами пропуску строку можуть визнаватися, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. За таких обставин, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, позивач лише у червні 2018 році звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, але обєктивно мав можливість раніше звернутися з заявою до нотаріуса, згідно показів секретаря Великобубнівської сільської ради Роменського району Сумської області [PERSON] неодноразово повідомлявся про наявність заповіту на його імя та необхідність звернутися до нотаріуса для оформлення спадщини, з огляду на що, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed