Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить: - визнати недійсним рішення Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області (далі відповідач) від 26.06.2019 №650-VII; - визнати договір оренди землі, загальною площею 0, 025 га із земель запасу Лиманської сільської ради, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений між позивачем та Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області, зареєстрований у 3міївському районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 27.01.2005 за № 453, поновленим до 12 березня 2022 року на тих самих умовах, передбачених в зазначеному договорі оренди землі, а щодо розміру орендної плати - на умовах визначених чинним законодавством України та рішенням Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області. В обґрунтування позову зазначено, що після закінчення строку дії спірного договору оренди землі, укладеного між позивачем та відповідачем, враховуючи положення ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та те, що після 12.04.2017 (дата закінчення строку дії договору) позивач продовжує користуватися орендованою земельною ділянкою, сплачує орендну плату, а орендодавець - відповідач на протязі одного місяця (до 12.05.2017) не повідомив позивачу свої заперечення, має місце пролонгація дії договору ще на 4 роки та 11 місяців, а саме до 12.03.2022. 26.06.2019 відповідач виніс оскаржуване рішення №650-УІІ, згідно з яким припинив договір оренди земельної ділянки, у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено та зобов`язав позивача повернути орендодавцю земельну ділянку на умовах договору. Вказане рішення позивач вважає незаконним, оскільки договір оренди землі є пролонгованим на строк 4 роки 11 місяців та жодних правових підстав у відповідача не існувало на час винесення оскаржуваного рішення достроково та без належних правових підстав припиняти дію такого договору. Ухвалою суду від 22.08.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с.28). Ухвалою суду від 09.10.2019 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с.52). В судовому засіданні 22.10.2019 позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, наведених в позові, визнавши, між тим, що оскільки реєстрація Додаткової угоди від 12.05.2012 відбулась 29.12.2012, строк дії Договору визначений 4 роки 11 місяців, тобто до 29.11.2017. Відповідач проти задоволення позову заперечував, про що подав «заперечення до позовної заяви» (а.с.45-50), в яких просив оскаржуване рішення відповідача вважати дійсним чинного законодавства та зобов`язати позивача виконати таке рішення. Мотиви незгоди відповідача зводяться до такого. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Спірний договір оренди землі, укладений між позивачем та відповідачем, діяв до 29.11.2017, а не до 12.04.2017, оскільки державна реєстрація права оренди проведена 29.12.2012. 01.11.2017 відповідачем на адресу позивача направлений лист щодо необхідності укласти додаткову угоду до спірного договору оренди землі; позивачем ніяких дій не здійснено. В порушення п.8 Договору оренди землі позивач, як орендар, не направила на адресу відповідача орендодавця письмове повідомлення про намір продовжити дію договору. Згідно з п.37 спірного договору оренди землі договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, термін договору оренди землі сплинув 29.11.2017, отже спірний договір припинився. В судовому засіданні 22.10.2019 представник відповідача просив відмовити в задоволені позову, навівши доводи, аналогічні викладеним в письмових запереченнях (а.с.45-50). 14.01.2020 учасники справи в судове засідання повторно не прибули; представник позивача надала заяву, в якій повідомляє про неможливість з`явитись в судове засідання через свою зайнятість в судовому засіданні по кримінальній справі, а також неможливість з`явитись до суду позивача через перебування на стаціонарному лікуванні; в разі неможливість відкладення судового засідання, просить суд врахувати, що позивачка свої вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача надала суд заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, в задоволені позову відмовити. Відповідно до п.1 та п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи: - у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; - у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Враховуючи наведені процесуальні приписи, відсутність доказів на підтвердження неможливість з`явитись до суду 14.01.2020, повторну неявку в судове засідання позивача та її представника, а також зважаючи на те, що раніше учасники справи були вислухані судом, письмові докази дослідженні за їх участю, суд доходить висновку про відсутність підстав для відкладення судового засідання. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 11.01.2005 між позивачем та відповідачем укладений Договір оренди землі (далі Договір, а.с.10-15), за яким відповідач-орендодавець надає, а позивач-орендар приймає в платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлового будинку (торгівельного павільйону), яка знаходиться на землях запасу Лиманської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0250 га (п.1, 2); договорі укладено на 4 роки 11 місяців з правом подальшого викупу; після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення ого на новий строк; у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8); передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п.20); після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду (п.21); зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін; у разі недосягнення згоди щодо змін умов договору спір розв`язується у судовому порядку (п.36). За п.37 Договору дія договору припиняється у разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено (п.37). За п.43 Договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Вказаний Договір зареєстрований 27.01.2005 у Зміївському районному відділі Харківської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.01.2005 за №453 (а.с.15). Між позивачем та відповідачем 12.05.2012 укладено додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 27.01.2005 за №453, яку зареєстровано в управлінні Держкомзему в Зміївському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.12.2012 за №632178274002238 (а.с.17); відповідно до вказаної додаткової угоди відповідач-орендодавець та позивача-орендар домовились укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки на 4 роки 11 місяців (тобто до 29.11.2017). Рішенням відповідача від 26.06.2019 №650-VII припинено договір земельної ділянки площею 0,0250 га для обслуговування торгівельного павільйону кадастровий номер 6321782704:01:004:0018, за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено; зобов`язано позивача повернути відповідачу земельну ділянку на умовах, визначених Договором (а.с.18). Дублікатами чеків підтверджується, що позивач 23.08.2017 та 29.10.2018 вносила оренду плату з фізичних осіб в розмірі 4000 грн та 2000 грн відповідно (а.с.24). За змістом листа від 01.11.2017 №02-19/969 відповідач повідомляє позивача, що термін Договору спливає 29.11.2017, а тому позивачу необхідно укласти Додаткову угоду до Договору. На підтвердження направлення такого листа позивачу відповідачем додана копія Журналу 02-23 реєстрації вихідних документів по Лиманській сільській раді Зміївського району Харківської області за період з 03.01.2017 по 29.12.2017, зокрема сторінки 80, з якої вбачаєтеся проведення регістрації такого листа на адресу позивача, як вихідної кореспонденції. Вирішуючи спір, суд враховує такі норми права. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ч.2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору, регулюються загальними нормами цивільного законодавства щодо договору, договору найму, та актами земельного законодавства: Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду зелі». Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч.4 ст.124 ЗК України). Наведеним приписам кореспондують положення ст.13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон №161), за якими договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Приписами ст.13 Закону №161 визначено, що під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін (ст.30 Закону №161). Відповідно до ст.33 Закону №161 (в редакції до 12.03.2011, в тому числі станом на дату закінчення строку, на який первісно було укладено Договір, тобто 27.12.2009), після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. Згідно зі ст.19 Закону №161, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. За приписами ст.31 Закону №161 договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Матеріалами справи підтверджено, сторонами визнано, що до Договору оренди землі від 11.01.2005, реєстрація якого відбулась 27.01.2005, позивачем та відповідачем в період дії другого строку Договору від 27.01.2005, була укладена Додаткова угода від 12.05.2012, в якій сторони домовились укласти додаткову угоду до Договору оренди спірної земельної ділянки - на 4 роки 11 місяців, та яка була зареєстрована в управлінні Держкомзему у Зміївського районі Харківської області 29.12.2012. Сторони також визнали в судовому засіданні, що 4 роки 11 місяців строк на який був укладений Договір з урахуванням дати реєстрації Додаткової угоди від 12.05.2012 29.12.2012, спливають 29.11.2017. Питання поновлення договору оренди землі врегульовано ст.33 Закону №161, за якою законодавець фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди. У частинах 1-5 ст.33 згаданого Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Отже, для застосування ч.1 ст.33 Закону №161 та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з ч.2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: - орендар належно виконує свої обов`язки за договором; - орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; - до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; - орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Одночасно приписами ч.6 ст.33 Закону №161 передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Отже, для продовження договірних орендних відносин необхідно волевиявлення на це сторін договору, досягнення ними згоди на поновлення договору з застосуванням переважного права орендаря на продовження договору оренди, у тому числі на змінених умовах (ч.1-5 ст.33 Закону №161) або пасивна згода сторін договору на продовження договору на тих самих умовах на той самий строк пролонгація договору ( ч.6 ст.33 Закону №161). За системним аналізом статей 626, 777 ЦК України та ч.2-6 ст.33 Закону №161 для поновлення оренди землі з підстави продовження користування земельною ділянкою (ч.6 ст.33), необхідна наявність таких юридичних фактів: - орендар належно виконує свої обов`язки за договором (ч.1 ст.33 Закону №161); - до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк (абз.2 ч.1 ст.777 ЦК України); - до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою (ч.6 ст.33 Закону №161); - орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору (ч.6 ст.33 Закону №161). У цьому випадку договір оренди земельної ділянки продовжується на той самий строк та на тих самих умовах. Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.04.2018 (Справа № 594/376/17-ц). Таким чином, основними відмінностями у застосуванні положень частин 2-5 та положень ч.6 ст.33 Закону №161 є умови додаткової угоди (відмінні від попередніх, або ті самі чи тотожні ч.2-5 ст.33 або ті самі ч.6 ст.33) та строк, у який орендодавець повинен повідомити орендаря про відсутність наміру продовжувати договір оренди (в місячний строк після повідомлення орендаря про намір продовжувати договір оренди земельної ділянки ч.2-5 ст.33 чи у місячний строк після закінчення строку дії договору (ч.6 ст.33). Судом встановлено, позивачем визнано, що, продовжуючи користування спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору 29.11.2017 (з урахуванням Додаткової угоди від 12.05.2012), позивач до закінчення строку дії Договору не направила на адресу відповідача-орендодавця ані листа-повідомлення, ані проекту додатковї угоди. Між тим, п.8 Договору також визначено, що орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строк дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Отже, визначені законодавцем умови поновлення договору оренди землі позивачем не виконані в повному обсязі, а тому підстави вважати, що строк дії Договору продовжений на 4 роки 11 місяців на підставі ч.6 ст.33 Закону №161, як стверджує позивач, відсутні. Направлення орендодавцем на адресу відповідача-орендаря листа від 01.11.2017 про закінчення дії Договору та можливість укладення додаткової угоди, як і продовження внесення відповідачем-орендарем орендної плати за 2018 р. не виключає визначену законодавцем необхідність задля поновлення строку дії договору оренди землі повідомити орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк та до відповідного листа-повідомлення додати проект додаткової угоди. За викладених обставин суд доходить висновку, що Договір припинився 29.11.2017 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, а підстави для визнання недійсним рішення відповідача від 26.06.2019 №650 та визнання Договору поновленим до 12.03.2022 на тих самих умовах, передбачених в зазначеному договорі оренди землі, а щодо розміру орендної плати - на умовах визначених чинним законодавством України та рішенням Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області - відсутні. Одночасно суд зауважує, що предмет позову як його один з основних елементів представляє собою матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, яка витікає зі спірної матеріально-правової відносини, з приводу якої суд повинен ухвалити рішення у справі. Позивач сам вибирає, який позов пред`явити до суду. Підставами позову є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму права. Позов стосується визнання рішення відповідача недійним, Договору поновленим, при цьому позивач, звертаючись до суду з такими вимогами, посилалася на приписи ч.6 ст.33 Закону №161 та той факт, що вона продовжила користуватись земельною ділянкою, відповідач проти такого користування протягом одного місяця після закінчення строку оренди заперечень не висловив та оренду плату приймав. Предмет або підстави позову до початку розгляду судом справи по суті позивачем змінені не були, в судовому засіданні позивач та її представник наполягали на розгляді заявлених вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», заява №63566/00). На підставі наведено, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed