Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Попов О. [PERSON] , [PERSON] , Забудський [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися\~ до суду з позовом до Головного управління\~ Держгеокадастру у Черкаській області, управління\~ Держгеокадастру у Смілянському районі\~ Черкаської області третя особа:\~ Самгородоцька сільська рада\~ Смілянського району Черкаської області\~ про припинення права\~ колективної власності\~ на земельні ділянки\~ та визнання\~ недійним\~ державного акту. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вони з метою безоплатного\~ права\~ на приватизацію\~ земельних ділянок\~ звернулися до Головного управління\~ Держгеокадастру у Черкаській області з клопотанням\~ про надання\~ дозволу на розробку\~ проектів\~ землеустрою\~ щодо відведення\~ земельних ділянок\~ орієнтовною\~ площею по 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства\~ в адміністративних межах\~ Самгородоцької сільської\~ ради\~ Смілянського району,\~ як учасникам АТО. До вказаних клопотань позивачами\~ було додано довідки\~ із звітності\~ з кількісного обліку\~ земель у яких, Управлінням Держгеокадастру у Смілянському районі,\~ було вказано, що\~ земельні ділянки, які позивачі просять їм надати,\~ є землями\~ сільськогосподарського\~ призначення, сіножаті, державної форми власності. У примітках же до вищевказаних довідок зазначено, що земельні ділянки, згідно\~ проекту\~ по роздержавленню земель сільськогосподарського підприємства\~ ім.\~ Шевченка\~ Самгородоцької сільської ради\~ Смілянського району Черкаської області\~ відносяться до земель\~ колективної власності. У зв`язку з цим,\~ ГУ Держгеокадастру\~ в Черкаській області було їм відмовлено, у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою. Вказали, що правовстановлюючим документом\~ на\~ земельну ділянку, яку вони просять розпаювати, є Державний акт на\~ право\~ колективної власності на землю виданий\~ сільськогосподарським підприємством\~ ім. Шевченка\~ Самгородоцької\~ сільської ради\~ Смілянського району\~ Черкаської області, яке на даний час\~ припинило свою діяльність та не має правонаступників. Крім того зазначили, що\~ на час видачі Державного\~ акту на право\~ колективної власності\~ на землю\~ сільськогосподарському\~ підприємству ім.\~ Шевченка\~ Самгородоцької\~ сільської ради Смілянського району\~ Черкаської області\~\~ у 1994 році\~ діяло законодавство, що на даний час втратило чинність,\~ та яке визначало\~ такі форми власності як\~ приватна, колективна\~ та державна. На сьогоднішній день, чинним законодавством України\~ таку форму власності, як\~ колективна, не передбачено, разом з тим, наявність\~ чинного Державного\~ акту\~ на право\~ колективної\~ власності на землю\~ позбавляє ГУ Держгеокадастру права передавати\~ земельні ділянки\~ сільськогосподарського призначення за межами населеного\~ пункту\~ фізичним чи юридичним особам\~ у власність\~ чи користування. Враховуючи вищевикладене, звернулися до суду\~ з даним позовом та просять припинити право\~ колективної власності на земельну ділянку\~ сільськогосподарського\~ призначення по угіддях сіножаті, загальною площею 36 га, розташованої\~ у\~ адмінмежах\~ Самгородоцької\~ сільської ради\~ Черкаської області, що зазначена\~ у Державному акті на право\~ колективної власності на землю\~ виданого\~ сільськогосподарському\~ підприємству ім.\~ Шевченка\~ Самгородоцької сільської ради\~ Смілянського району\~ Черкаської області, визнати\~ вищевказаний Державний акт таким, що втратив чинність\~ у частині права колективної\~ власності сільськогосподарського\~ підприємства ім.\~ Шевченка\~ Самгородоцької сільської ради\~ Смілянського району Черкаської області та перевести до земель запасу\~ державної власності\~ Самгородоцької\~ сільської ради\~ земельні ділянки\~ сільськогосподарського\~ призначення по угіддях сіножаті, розташовані\~ у адміністративних\~ межах Самгородоцької сільської\~ ради Смілянського\~ району Черкаської області, що вказані\~ у Державному\~ акті\~ на право\~ колективної власності\~ на землю. В судове засідання позивачі не з`явилися, представник позивачів надіслала до суду заяву в якій розгляд справи просить проводити без її участі та участі позивачів, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник Головного Управління Держгеокадастру у Черкаській області у відзиві надісланому\~ на адресу суду\~ просила\~ рішення по справі за вказаним позовом\~ прийняти на розсуд суду, а розгляд справи проводити без участі представника Головного Управління. Стосовно позовних вимог зазначила, що\~ земельна ділянка, яку позивачі просять надати їм у користування належить до земель колективної власності, а Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не наділено правом\~ розпоряджатися такими землями. Представник відповідача Управління Держгеокадастру\~ у Смілянському\~ районі\~ та представник третьої особи в судове\~ засідання не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, відзив на позов, надані сторонами докази,\~ дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного. Статтею 76 ЦПК України\~ визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~ Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~\~ Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. З матеріалів справи вбачається, що в грудні 2016 року позивачі звернулися із заявами до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 2,0 га кожному в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в адміністративних межах\~ Самгородоцької сільської ради\~ Смілянського району Черкаської області (а.с.64-72). Листами Управління Держгеокадастру в Черкаській області повідомлено\~ позивачів, що спірна земельна ділянка включена до Державного акту на право колективної власності колишнього\~ сільськогосподарського\~ підприємства\~ ім.\~ Шевченка\~\~ Самгородоцької сільської ради\~ Смілянського району, який на сьогоднішній день не скасований і право колективної власності не припинено. В листі також вказано, що законодавством не врегульовано питання щодо повноважень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування в частині розпорядження землями колективної власності, надання земельних ділянок із земель колективної власності не входить до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, тому управління не має законних підстав щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою (а.с.92-109). Між сторонами виникли правовідносини з припинення права колективної власності на землю, які регулюються нормами Земельного кодексу України у редакції 1990 року, який втратив чинність з 01 січня 2002 року та Земельним кодексом України у редакції 2001 року, Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від\~ 8 серпня 1995 року. Згідно ст.ст. 3, 5 ЗК України у редакції 1990 року, власність на землю в Україні має такі форми державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Земля передається у колективну власність безплатно. Відповідно до ст.ст. 140, 153 ЗК України у редакції 2001 року підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених ЗК України.\~ Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість. Згідно ч.1ст. 10 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Відповідно до ст. 23 ЗК України у редакції 1990 року, право власності або право постійного користування землею посвідчувались державними актами, які видавались і реєструвались, у тому числі, сільськими Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства і у колективній власності громадян, до державного акта додавався список цих громадян. Як вбачається з матеріалів справи у відповідності\~ до законодавства чинного\~ на 1994 рік колективному сільськогосподарському підприємству ім. Шевченка\~ був виданий державний акт на право колективної власності на землю площею 1293,7 га. До вказаного акту\~ було додано\~ список осіб,\~ які мають право на\~ середню земельну частку\~ в КСП ім.\~ Шевченка\~ Самгородської\~ сільської ради\~ Смілянського району. Паювання переданих у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам земель здійснювалось на підставіУказу Президента України від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» і Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08 серпня 1995 року. Відповідно до п.1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08 серпня 1995 року, визначено,що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції,землі тимчасової консервації тощо). Статтею 1 Першого протоколу Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Статтею 58 Конституції України встановлено, що Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином на час набуття права колективної власності, така форма власності була передбачена законом, а тому подальша зміна законодавства не може мати наслідком позбавлення права власності набутого у спосіб передбачений законом. Підстави припинення права власності на час розгляду справи встановлені ст.346 ЦК України та ст.140 ЗК України і розширеному тлумаченню не підлягають. Однак, наведені позивачами в позові обставини, за яких вони не мають змоги\~ отримати у власність земельні ділянки, так як існує Державний акт на право колективної власності на землю, не є підставою для припинення права власності і суперечить ст. 1 Першого протоколу Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод. Окрім того, суд зауважує, що позивачі, звернулись із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на 36 га, однак просять припинити право колективної власності на земельну ділянку площею 1293,7 га., що є не співмірним із заявленими вимогами щодо припинення права колективної власності в частині площі земельної ділянки та\~ не відповідає принципам розумності та справедливості. Крім того, як вбачається з матеріалів справи\~ колективне сільськогосподарське\~ підприємство\~ ім. Шевченка\~ 21 вересня 2000 року ліквідовано у зв`язку з реорганізацією. Згідно із ст. 7 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. В свою чергу, суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Слід зазначити, що майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Статтею 30 ЗК України\~ передбачено, що при ліквідації сільськогосподарських підприємств несільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). У разі недосягнення згоди це питання вирішується в судовому порядку. Земельні ділянки державної і комунальної власності, які перебували у користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, що ліквідуються, включаються до земель запасу або передаються у власність чи користування відповідно до цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Тобто, співвласниками не розпайованих земель являлись і є на даний час всі члени сільськогосподарського підприємства та їх правонаступники (спадкоємці), що також закріплено статтею 86 Земельного кодексу. У Конституції України та в Земельному кодексі України колективна власність на землю відсутня. Однак, положеннями\~ ст.30 3К України\~ передбачено, що при ліквідації сільськогосподарських підприємств сільськогосподарські угіддя, що перебували у їх власності, розподіляються відповідно до установчих документів цих підприємств або за згодою власників земельних часток (паїв). Отже, право колективної власності здійснюють загальні збори співвласників земельних часток (паїв), членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Однак, жодного рішення загальних зборів членів колишнього сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка Самгородоцької сільської ради Смілянського району Черкаської області, щодо розпорядження землями колективної власності на час розгляду матеріали справи не містять, відтак, скасування Державного акту на право колективної власності на землю буде порушувати права інших осіб. Враховуючи вищевикладене,\~ суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є\~ безпідставними, такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, відтак до задоволення не підлягають. Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд відносить за рахунок Державного бюджету. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed