Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Кам'янець-Подільської міської ради, третя особа - [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю на 1/5 частину квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовують тими обставинами , що позивачі є власниками по 1/5 частині квартири [ADDRESS]. Крім позивачів власником 1/5 частини квартири є [PERSON], яка в 2000 році переїхала на постійне місце проживання в м.Чернівці, де і живе по даний час. Спадкоємців після смерті [PERSON] не має, спадкова справа не відкривалась. До часу смерті [PERSON] і після її смерті позивачі постійно проживають в зазначеній квартирі, несуть всі витрати по експлуатації квартири, сплачують усі комунальні платежі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав. Представник Кам'янець-Подільської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про слухїання справи у його відсутності, позов визнав. Третя особа [PERSON] подала до початку судового засідання заяву в якій просить справу слухати в її відсутності. Позов просить задоволити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Вивчивши матеріали справи в повному об'ємі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 29 листопада 1997 року за [NUMBER], власниками квартири [ADDRESS] в рівних частинах записані [PERSON] та члени її сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно довідки КП «Добробут» №1852 від 24.05.2016 року, в квартирі за [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO].(власник); [PERSON], [INFO](чоловік); [PERSON], [INFO].(син); [PERSON],[INFO] (бабуся чоловіка; зареєстрована за даною адресою з 01.06.1990 року по день смерті - [INFO]). Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] актовий запис №663 від 09.10.2002 року, [PERSON] померла [INFO] в місті Кам'янці-Подільському Хмельницької області. Як вбачається з Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №45439757 від 17.10.2016 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно п.2 ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Відповідно ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Враховуючи, що позивачі безперервно, відкрито володіли часткою майна [PERSON] , яка померла [INFO] після її смерті іі до цього часу , за ними в рівних частинах слід визнати право власності на 1/3 частку від 1/5 частки квартири [ADDRESS] тобто за кожним позивачем на 1/15 частку квартири. На підставі викладеного,

Outcome: approved