Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» (далі - відповідач, ПрАТ «УСД»), в якому просить зобов'язати відповідача відшкодувати матеріальну шкоду, завдану майну позивача, в розмірі 56 709,79 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертизи в розмірі 600,00 грн.; стягнути з відповідача н користь позивача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 567,10 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 15.09.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір добровільного комплексного страхування наземних транспортних засобів, страхування від нещасних випадків водіїв та пасажирів наземних транспортних засобів та страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту НТ/НВ/ДЦВ-13 № 0920-КО-0502, згідно умов якого предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом; а страховим випадком є подія, що фактично настала в період дії договору страхування і підтверджена документально. 26.01.2014 року застрахований транспортний засіб попав у дорожньо-транспортну пригоду, про що було повідомлено відповідача, подано заяву про виплату страхового відшкодування та всі необхідні для виплати документи. Останній документ було подано відповідачу 10.02.2014 року. Проте, у відповідь на звернення позивача щодо виплати страхового відшкодування останнім було зазначено про необхідність зробити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком. 19.05.2014 року на замовлення позивача було проведено експертне автотоварознавче дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу, згідно висновку якого розмір збитків складає 56 709,79 грн. Крім того, позивач оплатив витрати, пов'язані з проведенням зазначеного дослідження, які склали 600,00 грн. Проте, відповідач страхове відшкодування у передбачений договором строк не виплатив, чим допустив прострочення. Згідно умов договору за несвоєчасну виплату страхового відшкодування передбачено сплату пені у розмірі 0,01 % від суми заборгованості за кожен день прострочки, але не більше 1% від суми страхового відшкодування. Відтак, позивач також нарахував пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, яка становить 567,10 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Український страховий дім» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої порушенням прав споживача та справу призначено до судового розгляду. Під час розгляду справи 29.09.2014 року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану майну позивача, в розмірі 56 709,79 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 600,00 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 567,10 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та просив позов задовольнити, щодо заочного розгляду не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність представника відповідача, повідомленого належним чином про день, час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 15.09.2013 року Приватне акціонерне товариство «Український страховий дім», (Страховик) уклало договір добровільного комплексного страхування наземних транспортних засобів, страхування від нещасних випадків водіїв та пасажирів наземних транспортних засобів та страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту НТ/НВ/ДЦВ-13 № 0920-КО-0502 з [PERSON] (Страхувальник), згідно умов якого у період з 16.09.2013 року по 15.09.2014 року було застраховано автомобіль «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску. Відповідно до п. 9.2.2 та п. 2.2.3 договору, до страхових випадків відноситься дорожньо-транспортна пригода, за яким встановлюється франшиза в розмірі 0 % від страхової суми. У п. 2.1.1 договору визначено, що страхова сума складає 100 000,00 грн. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. 26.01.2014 року об 11:40 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок якої автомобіль одержав механічні пошкодження. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України, страхувальник зобов'язаний, зокрема, повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно п. 11.2.1 та п. 11.2.2 договору, при настанні події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник зобов'язаний надати Страховику письмове повідомлення про настання випадку за формою, встановленою Страховиком, із зазначенням всіх обставин події не пізніше трьох робочих днів з дня настання події, яка може бути визнана страховим випадком. Надати пошкоджений або знищений застрахований транспортний засіб для огляду Страховику або його представнику впродовж трьох робочих днів після пошкодження транспортного засобу у світлий час доби до проведення ремонту. 26.01.2014 року, тобто у передбачений договором триденний строк, позивач надав для огляду представнику ПрАТ «УСД» пошкоджений транспортний засіб «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується Звітом про результати огляду місця події (а. с. 30) та 27.01.2014 року, тобто у передбачений договором триденний строк, ПрАТ «УСД» було надано письмове повідомлення про настання події з транспортним засобом (а. с. 26). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Згідно п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний, зокрема, протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У п. 13.2 договору сторони погодили, що виплата страхового відшкодування здійснюється згідно з договором на підставі заяви одержувача страхового відшкодування (страхової виплати) та страхового акта, складеного Страховиком або уповноваженою ним особою. Згідно п. 13.4.1 Страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування шляхом складення страхового акту протягом 15 робочих днів з дня отримання останнього документа та протягом 15 робочих днів з дня складання стразового акту здійснює виплату страхового відшкодування. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. 10.02.2014 року [PERSON] надав ПрАТ «УСД» заяву про виплату страхового відшкодування, яка того ж дня була прийнята працівником відповідача (а. с. 28). Так, згідно висновку № 103 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], від 19.05.2014 року, матеріальний збиток від пошкоджень складає 56 709,79 грн. (а. с. 5-20). Згідно Акту виконаних робіт від 19.05.2014 року, вартість автотоварознавчого дослідження склала 600,00 грн. (а. с. 22). Проте, за результатом розгляду заяви ПрАТ «УСД» у листі від 23.05.2014 року повідомило, що відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», з метою прийняття рішення про виплату страхового відшкодування Страховиком вживаються заходи для самостійного встановлення причин та обставин події, що має ознаки страхового випадку, відтак рішення про виплату страхового відшкодування буде прийнято Страховиком після одержання всіх необхідних документів. (а. с. 27). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження направлення запитів для самостійного з'ясування причин та обставин події, що має ознаки страхового випадку, відповідач не надав, як не надав також доказів на підтвердження виплати страхового відшкодування. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування в розмірі 56 709,79 грн. та витрат на проведення експертизи в розмірі 600,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов'язання, то суд зазначає наступне. Так, відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно п. 10.4.6 договору, Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування (страхової виплати) шляхом сплати пені в розмірі 0,01% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 1% від суми страхового відшкодування. Так, оскільки ПрАТ «УСД» прострочило виплату страхового відшкодування, то зобов'язано сплатити пеню. Перевіривши наданий позивачем розрахунок розміру пені, суд з ним погоджується, відтак, позовні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в розмірі 567,10 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а суд задовольняє позов повністю, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 578,77 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved