Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

[PERSON] 04 листопада 2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2011 року. У даному шлюбі народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, вони втратили почуття взаємної любові. Зазначає, що вони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Їх сім`я фактично розпалася, її збереження та примирення є неможливим. Зазначає, що їх спільна дитина проживає за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем. Відповідач фінансово не допомагає та не бере участі в утриманні та вихованні дочки. Позивач зазначає, що відповідач працевлаштований, тому повинен виконувати свій батьківський обов`язок - утримувати дитину. Просить суд шлюб розірвати, змінити прізвище позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] » та стягувати\~з відповідача аліменти на утримання доньки в розмір 5000,00 гривень щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 04 лютого 2020 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому та просив задовольнити. Позивач у судове засідання не з`явилася. 12 грудня 2019 р. подала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Часу для примирення не потребує. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, під розписку. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про судове засідання, відповідно до ст.ст.128,129 ЦПК України. Заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи без його участі не надійшло. 04 лютого 2020 р. відповідач подав заяву, в якій вказав, що він не займається підприємницькою діяльністю, має постійний дохід, працює в Польщі. Хоче проводити час з дочкою, тому просить суд встановить графік побачень з дитиною чи звернутися у відповідні органи. Суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності відповідача, який належним чином повідомлений про судове засідання, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений 15\~грудня 2011\~року та зареєстрований Пнікутською сільською радою Мостиського району Львівської області, актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У даному шлюбі народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Як вбачається із змісту позовної заяви, сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, практично їх сім`я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та суперечить інтересам подружжя. Спорів з приводу місця проживання дитини та поділу майна між ними немає. У відповідності до вимог ст.\~24\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 р., проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Проаналізувавши вищенаведене та те, що сторони подружніх відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що дошлюбне прізвище позивача\~« [PERSON] ». Відповідно до ч. 1\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу з « [PERSON] » на « [PERSON] » та після його розірвання бажає \~відновити дошлюбне прізвище, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Розглядаючи позовну вимогу про стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України\~передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В силу\~ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1,2\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до вимог ст.ст.\~13, 81 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач працює в Республіці Польща, про що вказав у заяві від 04 лютого 2020 р., тобто працевлаштований та має постійний дохід. Відомостей про те, що [PERSON] має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб суду не надано. Суд враховує, відповідно до\~ст.182 СК України, що позивачка, мати малолітньої доньки [PERSON] , займається їх вихованням, повністю утримує дитину. Відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобов`язань по утриманню доньки. Також суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувалась обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. З приводу доводів позивача, суд зазначає, що предметом розгляду даної справи не є встановлення способу участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та\~час їхнього\~спілкування. Питання виховання дитини вирішується\~ батьками спільно. У випадку спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї це питання вирішується за заявою матері, батька дитини органом опіки та піклування чи судом. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на виховання [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. При цьому суд зазначає, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону (ч. 2 ст. 184 СК України). Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.\~Позивачка звернулася до суду з даним позовом 04 листопада 2019 року, тому суд присуджує стягнення аліментів з відповідача починаючи з вказаної дати і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів\~в межах суми платежу за один місяць. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 768,40 гривень судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, відповідно до\~Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. за вказану позовну вимогу.

Outcome: approved