Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить захистити його право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, м.Родинське, вул.Космонавтів, 1, шляхом визнання [PERSON] (далі відповідач), [INFO], таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є колишнім власником 1/8 частини спірного будинку, який в порушення домовленості, зокрема, п.13 договору купівлі-продажу будинку, за яким позивач набув право власності на будинок, не знявся з реєстрації у такому будинку. Відповідач вже тривалий час не проживає в спірному будинку. Позивач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, заперечень проти заочного рішення не висловив. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, згідно з відміткою на судовій повістці, проставленою представником квартального комітету [PERSON], відповідач за місцем реєстрації фактично не мешкає з 2003 р. по теперішній час. Представник третьої\~особи \~Родинської міської\~ради Донецької\~області надав\~заяву про розгляд справи без участі представника. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи та вирішити її на підставі наявних у ній доказів і постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником житлового будинку за адресою: Донецька область, м.Родинське, вул.Космонавтів, 1, який належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.10.2018 приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] (а.с.8-9). Право власності на вищезазначений будинок зареєстровано за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 02.10.2018 за №28196172 (а.с.10). Отже, позивач у встановленому законом порядку набув право власності на спірний будинок. Відповідач разом із [PERSON], [PERSON], [PERSON] є колишніми власниками будинку, в якому відповідач був зареєстрований та відповідно до п.13 Договору купівлі-продажу будинку зобовязувався сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити будинок від речей, вилучити ключі від будинку в осіб, які їх мали, і передати будинок Покупцю в день підписання цього договору. Як зазначає позивач, при укладанні договору між ним та продавцями щодо спірного будинку досягнута домовленість, що відповідач в місячний термін вчинить дії щодо зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. За змістом довідки Родинської міської ради від 07.02.2019 відповідач зареєстрований у спірному будинку з 09.12.1995 по теперішній час (а.с.11). За актом від 01.02.2019, складеним представником квартального комітету та підписаним сусідами позивача, відповідач у вказаному вище будинку не мешкає з 2003 року, проживає за кордоном (а.с.12). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Враховуючи приписи ч.4 ст.334 ЦК України, позивач набув право власності на спірний будинок. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Визначальним для захисту права на підставі ст.391 ЦК України є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи, що право власності на спірне житлове приміщення від відповідача перейшло до позивача, відповідач втратив право користування таким житловим приміщенням. Отже, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved