Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом. Уточнивши позовні вимоги просили визнати за кожним з них право спільної часткової власності в рівних частках по 1/3 кожному, на земельну ділянку, площею 0,25 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1099, що знаходиться по [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право спільної часткової власності в рівних частках з [PERSON] , по 1/2 кожному, на земельну ділянку, площею 0,1768 га, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1100, що знаходиться по [ADDRESS] . В поданій зустрічній позовній заяві [PERSON] просив визнати за ним право спільної часткової власності в рівних частках з [PERSON] , по 1/2 кожному, на земельну ділянку, площею 0,1768 га, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1100, що знаходиться по [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували. [INFO] помер [PERSON] батько [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входили жилий будинок з господарчими та побутовими спорудами та земельна ділянка, площею 0,4268 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, розташовані по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на підставі рішення 7 сесії 22 скликання Гаркушинської сільської ради та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 048784 від 26.11.1996 року. Спадщину прийняла дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , мати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і отримала 02.04.2004 року свідоцтво про право на спадщину по закону на жилий будинок і земельну ділянку площею 0,4268 га, для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, що за адресою [ADDRESS] . 6 липня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування жилого будинку, посвідчений державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори, згідно з яким [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар жилий будинок з господарчими і побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . В договорі було помилково зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці сільської ради. Право власності на вказаний будинок було зареєстроване за [PERSON] 14.07.2004 року. 27 червня 2006 року [PERSON] подарував, а [PERSON] , [PERSON] прийняли у дар в рівних частках 2/3 частини жилого будинку з господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . В даному договорі також було зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці сільської ради . 28.11.2014 року право власності по 1/3 частині будинку було зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень ст.120 ЗК України до [PERSON] і [PERSON] перейшло право власності по 1/3 частині земельної ділянки по [ADDRESS] кожному. Розпорядженням сільського голови від 15 лютого 2016 року № 02-03/03 «Про перейменування вулиць населених пунктів Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області» вулиця Жовтнева в с. Гаркушинці була перейменована на вулицю Вишневу. В процесі підготовки позивачами документів для проведення реєстрації права власності відповідно до норм діючого земельного законодавства, земельна ділянка по [ADDRESS] була розділена на дві земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1099, та площею 0,1768 га для ведення особистого 1 селянського господарства, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1100. При цьому власником цих земельних ділянок в Державному земельному кадастрі вказаний померлий батько [PERSON] на підставі державного акту від 26.11.1996 ІП-ПЛ 048784.. Оскільки відповідно до норм статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України при переході права власності на будинок, будівлю або споруду до особи переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, а на даний час житловий будинок по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером [NUMBER] :01:001:1099, то до кожного з позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перейшло право власності на 1/3 частину цієї земельної ділянки. Щодо земельної ділянки площею 0,1768 га для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1100, власником якої на даний час значиться [PERSON] та яку успадкувала після нього мати позивачів [PERSON] , то право власності на неї в порядку спадкування перейшло до [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину після матері в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, але не мають можливості оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця. Оскільки захистити право власності іншим способом позивачі не мають можливості, тому звернулися до суду з позовом. Після усунення недоліків позовної заяви 19.09.2019 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали уточнену позовну заяву(а.с48-50). 23.09.2019 року позовна заява прийнята до провадження та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.58-59). Ухвалою суду від 19.11.2019 року до участі у справі за заявою [PERSON] залучено в якості співвідповідача [PERSON] по позовних вимогах про визнання права спільної часткової власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,1768 га для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1100 та відкладено підготовче засідання до 23.12.2019 року(а.с.88-89). В ході підготовчого засідання 23.12.2019 року співвідповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права спільної часткової власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,1768 га для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1100(а.с.98-99). Ухвалою суду від 23.12.2019 року відкрито провадження по зустрічному позову, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду і об`єднано в одне провадження з первісним позовом та відкладено підготовче провадження до 10.02.2020 (а.с.106-108). 10.02.2020 року підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області, [PERSON] про визнання права спільної часткової власності на земельні ділянки та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування на Ѕ частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.121.122). В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності в яких просили: [PERSON] заявлені ним позовні вимоги просить задовольнити, зустрічний позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення (а.с.141) . [PERSON] заявлені ним позовні вимоги просив задовольнити, зустрічний позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення(а.с.143). Представник [PERSON] , адвокат Сидоренко Ю. В., позовні вимоги заявлені [PERSON] підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] , не заперечує (а.с.142). Представник Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області в заяві вказував про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за відсутності представника сільської ради (а.с.140). В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності суд встановив наступні обставини, які підтверджуються належними та допустимими доказами. [PERSON] належали на праві власності жилий будинок, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Гаркушинською сільською радою згідно рішення сільської ради №11 від 22.05.1990 року та земельна ділянка, площею 0,4268 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, на підставі рішення 7 сесії 22 скликання Гаркушинської сільської ради та державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 048784 від 26.11.1996 року, розташовані по [ADDRESS] (а.с.70,72,73). Відповідно до свідоцтва про одруження, дружиною [PERSON] є [PERSON] (а.с. 69 зворот). [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після укладення шлюбу [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб відповідно (а.с.53-55). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 15.10.2001 року(а.с.69). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входили жилий будинок, жилою площею 53,2 кв.м. з господарчими та побутовими спорудами та земельна ділянка, площею 0,4268 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, розташовані по [ADDRESS] Вказану спадщину прийняла дружина спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , та мати позивачів відповідно до Свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Другої миргородською державної нотаріальної контори 02.04.2004 року що зареєстроване в реєстрі за № 591(а.с.74). 6 липня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування жилого будинку, посвідчений державним нотаріусом Другої Миргородської державної нотаріальної контори, відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар жилий будинок з господарчими і побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до якого зазначено, що цей будинок розташований на земельній ділянці сільської ради. (а.с.16).Та зареєстровано право власності на вказаний будинок за [PERSON] (а.с.17). 27 червня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування частини жилого будинку, посвідчений державним нотаріусом Другої Миргородської державної нотаріальної * контори, відповідно до якого [PERSON] подарував, а [PERSON] , [PERSON] прийняли у дар в рівних частках 2/3 частини жилого будинку з господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . В даному договорі також зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці сільської ради (а.с.18). Право власності на 1/3 частину будинку було зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] 28.11.2014, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.11.2014 № 30207324 і № 302208823 (а.с.19,20). [INFO] померла [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 20.10.2008 року (а.с. 21). Спадщину після смерті [PERSON] в порядку ч.3 ст.1268 України, прийняли сини [PERSON] та [PERSON] , шляхом проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується постановою державного нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2019 року(а.с.22,23). Розпорядженням сільського голови від 15 лютого 2016 року № 02-03/03 «Про перейменування вулиць населених пунктів Гаркушинської сільської ради Миргородського району Полтавської області» вулиця Жовтнева в с. Гаркушинці була перейменована на вулицю Вишневу(а.с.24-25). Відповідно до даних Державного земельного кадастру, земельна ділянка по [ADDRESS] , що належала померлому [PERSON] на підставі державного акту від 26.11.1996 ІІІ-ПЛ 048784 розділена на дві земельні ділянки: площею 0,25 га будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1099, та площею 0,1768 га для ведення особистого енського господарства, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1100 (а.с.25-30). Постановою державного нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.07.2019 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,4268 га розташовану за адресою [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.22-23). Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Непорушність права власності закріплено і в статті 321 ЦК України, відповідно до частини першої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.2 п.1) ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст.377 ЦК України, що діяла на момент реєстрації права власності та на даний час, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на І А умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч.4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Отже, до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перейшло право власності кожному на 1/3 частину земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,25 га будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1099, однак його реалізація неможлива, тому з метою захисту прав позивачів заявлений позов в цій частині підлягає до задоволення. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким ,що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 5 ст.1268 ЦК України передбачено незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, що особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Пунктом 24 Постанови роз`яснено, що відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Оскільки не визнається право власності спадкоємців [PERSON] та [PERSON] на відповідну частину земельної ділянки площею 0,1768 га для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером 5323281401:01:001:1100, успадковану після батька [PERSON] матір`ю [PERSON] , тому воно підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог останніх в частині визнання права власності в порядку спадкування. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки та виходячи з принципу диспозитивності, оскільки позивачами вимоги про стягнення судових витрат не заявлялися.

Outcome: approved