Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» про стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20 лютого 2012 року він, [PERSON], був прийнятий на роботу до ПАТ «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» (далі - Відповідач) на посаду начальника механоскладального цеха № 2. Надалі працював на різних посадах: з 15.05.2012 року начальником відділу зовнішніх зв'язків, з 03.08.2012 року начальником виробничо-технологічного відділу, з 15.10.2012 року заступником голови правління по технічним питанням, з 06.06.2013 року начальником механоскладального цеха № 2, з 15.08.2013 року заступником головного технолога. Наказом № 272/к від 06.09.2013 року був звільнений за власним бажанням. При звільненні йому була видана трудова книжка, однак не був проведений розрахунок по заробітній платі. Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням виплатити належні йому кошти, однак з часу звільнення та по день подання позовної заяви відповідач так і не сплатив йому заборгованість по заробітній платі. У зв'язку з чим, позивач змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» на його, [PERSON], користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 25 914 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот чотиринадцять) грн. 68 коп., а також, середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 13 183 (тринадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 87 коп. Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, по мотивах, що викладені в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні позов визнали частково, а саме визнали вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі у розмірі 25 914 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот чотиринадцять) грн. 68 коп., в решті позову просили відмовити з огляду на його безпідставність та сплив строку позовної давності. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що наказом № 54/к від 21.02.2012 року [PERSON] був прийнятий на посаду начальника механоскладального цеха № 2 Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» з 20 лютого 2012 року (а.с.5). Судом також встановлено, що наказом № 272/к від 06.09.2013 року [PERSON] був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України (а.с.5). Судом встановлено, що на момент звільнення позивача заборгованість по заробітній платі, яка була нарахована за період з червня 2012 року по лютий 2013 року, але не виплачена відповідачем, складає 25 914 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот чотиринадцять) грн. 68 коп., що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема», та визнається сторонами (а.с.17). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Порядок обчислення середньої заробітної плати обчислюється відповідно до Постанови Кабінету Міністрів № 100 від 08 лютого 1995 року, в п. 2 якої визначено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Судом встановлено, середньоденна заробітна плата позивача складає 103 грн. 81 коп. (4567 грн. 68 коп. : 44 =103 грн. 81 коп.). , оскільки за останні два місяці перед звільненням заробітна плата дорівнювала у липні 2013 року - 2 038 грн. 75 коп. та 2 528 грн. 93 коп. у серпні 2013 року відповідно. Таким чином, середній заробіток за час затримки, який відповідач повинен сплатити позивачу складає 13 183 (тринадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 87 коп. з розрахунку 103 грн. 81 коп. (середньоденний заробіток) х 127 (кількість днів затримки) = 13 183 (тринадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 87 коп. З огляду на викладені обставини справи та вимоги матеріального закону, суд також доходить висновку, що необхідно стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» (код ЄДРПОУ 00218911) на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з червня 2012 року по лютий 2013 року у розмірі 25 914 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот чотиринадцять) грн. 68 коп. та середній заробіток за час затримки в розмірі 13 183 (тринадцять тисяч сто вісімдесят три) грн. 87 коп. Стосовно заяви представників відповідача про застосування строку позовної давності, зокрема про те, що суд має відмовити у задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку у зв'язку із пропуском строку на звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України, то суд зазначає про наступне. Конституційний суд України у рішенні № 1-5/2012 від 22 лютого 2012 року зазначив, що положення ч.1 ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 цього Кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку на весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Оскільки на час вирішення спору розрахунок з позивачем не був проведений, то строк на звернення до суду з позовом про вирішення спору ним не пропущено, а відтак суд не має правових підстав застосовувати нормативне положення щодо спливу строку позовної давності. Також у зв'язку з тим, що позивач в силу п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то в силу ст.ст.81, 88 ЦПК України, з Публічного акціонерного товариства «Дніпроважпапірмаш ім. Артема» на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved