Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «Перемога» (далі відповідач) про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, мотивуючи свої вимоги тим, що він не може вирішити дане питання в досудовому порядку. При цьому позивач вказує, що він є власником ? частки нежилої будівлі, Пташника 1-1, який розташований за адресою «Комплекс будівель та споруд №8» за межами с. Блонське на території Більчанської сільської ради Іванівського району Оденської області, на земельній ділянці площею 0,20 га, (далі пташник), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Відповідач є власником іншої ? частки пташника. Між сторонами виникають суперечки з приводу користування, утримання та збереження пташника. Угоди про виділення в натурі сторонами досягнуто не було. За таких обставин позивач просить виділити йому в натурі ? частки пташника в самостійний обєкт з можливістю присвоєння окремої адреси, та припинити право спільної часткової власності на будівлю пташника. В судове засідання позивач не зявився надав до суду заяву в якій просив задовольнити позовні вимоги та розглядати справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просив розглядати справу у його відсутність. Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В абзаці 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пленум розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В абзаці 2, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють правовідносини у справі до судового розгляду» пленум розяснив, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Визнання позову повинно бути безумовним. В абзаці 6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» пленум розяснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст. 316 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ч. 1 ст. 361 ЦК України). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо спільне володіння і користування майном є неможливим (п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України). Вирішуючи справу

Outcome: approved