Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тростянецького району про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 02.10.2016 року померла мати позивачів [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, що складається з 1/2 частини житлового будинку з погосподарськими спорудами, розташованого с.Оляниця, вул.Першотравнева, 80, Тростянецького району Вінницької області та земельний та майновий пай. Згідно заповіту [PERSON] все своє майно заповіла в рівних долях дітям [PERSON] та [PERSON] Позивачі вчасно звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Житловий будинок, частина якого являється спадковим майном після смерті матері станом на 15.04.1991 року відносився до групи колгоспних дворів, головою була [PERSON], членами [PERSON] В звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок позивачі отримали відмову нотаріуса в оформленні спадщини. Тому вони змушені звернутись до суду з вимогою про визнання за ними права власності по 1/4 частині житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с.Оляниця, вул.Першотравнева, 80, Тростянецького району Вінницької області кожному. Позивачі в судове засідання не зявились, представник позивачів адвокат [PERSON] що діє на підставі договору, надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його та позивачів відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, та просить справу розглянути в їх відсутності. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2\~ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами\~ст.197 ЦПК України.\~\~\~ Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №353533, виданого 04.10.2016 року виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 02.10.2017 року(а.с.5). За життя [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла в рівних долях [PERSON] та [PERSON] Заповіт складений 18.11.2010 року, зареєстрований в реєстрі №90, посвідчений секретарем Оляницької сільської ради Тростянецького району [PERSON] За даними сільської ради заповіт не змінений та не скасований станом на 03.11.2016 року(а.с.9). Родинний звязок позивача [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії І-АМ №037668 від 16.02.1998 року, в якому в графі мати записана [PERSON](а.с.8). Родинний звязок позивача [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії VІІ-УР №0173401 від 04.05.1966 року, в якому в графі мати записана [PERSON](а.с.34). Позивачі вчасно прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.10). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді відмови приватного нотаріуса Тростянецького районного нотаріального округу [PERSON] за №163/02-14 від 21.06.2017 випливає, що позивачі [PERSON] та [PERSON] мають право на визнання за ними права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів не мають змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.15). Довідкою №322 від 15.05.2017 року, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району встановлено, що житловий будинок №80 по вул.Першотравневій, с.Оляниця, Тростянецького району станом на 15.04.1991 року відноситься до групи колгоспних дворів, головою двору була [PERSON], членами [PERSON]П.(а.с.27). Відношення даного житлового будинку до групи колгоспних дворів також підтверджено випискою з погосподарської книги за 1991-1992 роки, відповідно до якої станом на 15.04.1991 року в домогосподарстві по вул.Першотравневій, 80, с.Оляниця, Тростянецького району Вінницької області були зареєстровані та проживали голова [PERSON], члени син [PERSON]П.(а.с.38-39). Згідно технічного паспорту будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Оляниця, вул.Першотравнева, 80, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 52,5кв.м., житловою площею 36,0кв.м., допоміжною площею 16,5 кв.м.(а.с.11-14). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON]А, та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/2 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Оляниця, вул.Першотравнева, 80, Тростянецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved