Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] ( [PERSON] ) в інтересах малолітнього сина [PERSON] в кримінальному провадженні № 12019030130000036 заявила цивільний позов до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що кримінальним правопорушенням малолітньому [PERSON] завдано матеріальних збитків в розмірі 1729, 85 грн., зокрема на придбання ліків та проведення відповідних медичних обстежень в період перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 15.01.2019 року, а також завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, перенесених внаслідок умисних протиправних діянь [PERSON] та які були спрямовані на завдання шкоди здоров`ю малолітнього. Вказує, після вчиненого кримінального правопорушення син перебував в сильному стресі, плакав, і залишки перенесеного стресу залишились і зараз, у зв`язку з чим вони змушені звертатись до спеціалістів, проводити курс корекції психоемоційного стану та реабілітації дитини. Завдану моральну шкоду оцінює в 100 000 гривень. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 січня 2020 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову [PERSON] ( [PERSON] ) в інтересах [PERSON] скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2020 року матеріали справи за позовом [PERSON] ( [PERSON] ) в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином прийнято до провадження та призначено до розгляду в загальному порядку. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] ( [PERSON] ) в інтересах [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 січня 2020 року вирок в частині вирішення цивільного позову [PERSON] ( [PERSON] ) в інтересах [PERSON] скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Вказаним вироком встановлено, що [PERSON] 14.01.2019 року близько 22.15 год, перебуваючи в якості вихователя в приміщенні гуртожитку Княгининівського ліцею, що в [ADDRESS], умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, схопив малолітнього [PERSON] , [INFO] , обома руками за шию, після чого наніс не менше п`яти ударів кулаком руки в обличчя, а потім використовуючи м`яку іграшку, утримував її притискаючи до обличчя малолітнього потерпілого, чим спричинив [PERSON] тілесних ушкоджень, які відповідно до висновку експерта №57 від 23.01.2019 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на положення ч.6 ст.82 ЦПК України, факт заподіяння відповідачем малолітньому [PERSON] тілесних ушкоджень під час подій, які відбувалися 14.01.2019 року в приміщенні гуртожитку Княгининівського ліцею, що в [ADDRESS], є встановленим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року та не підлягає додатковому доказуванню. За умовами пункту 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею ст.1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Заявляючи цивільний позов позивач вказувала, що нею понесено матеріальних збитків в розмірі 1729, 85 грн., зокрема на придбання ліків та проведення відповідних медичних обстежень в період перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 15.01.2019 року. Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 12019030130000036, [PERSON] сплатив на користь потерпілого 3000 гривень, що не заперечувала в ході розгляду кримінального провадження [PERSON] ( [PERSON] ). А тому, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягаю з огляду на відшкодування матеріальних збитків в повному обсязі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншому ушкодженням здоров`я. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р.під моральною шкодою слід розуміти втрати немайновогохарактеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я,…у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 вказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що кримінальним правопорушенням, яке мало місце 14.01.2019 року, потерпілому малолітньому [PERSON] заподіяно моральну шкоду. Зокрема, вбачається, що безперечно протиправні дії відносно [PERSON] викликали зміни в його морально-психологічному стані і стали перешкодою для активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних переживань, дитина перенесла стрес та хвилювання. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує ту обставину, що протиправні діяння відповідача були спрямовані щодо малолітньої особи, яка в силу свого малолітнього віку є більш вразливою щодо сприйняття подій, що мали місце. При таких обставинах та враховуючи характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань малолітній особі, а також ступеня вини відповідача, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково в сумі 20 000 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу. Відповідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У даному випадку представництво інтересів позивача [PERSON] ( [PERSON] ) яка дії в інтересах малолітнього [PERSON] , здійснювала [PERSON] на підставі Договору про надання правової допомоги від 06.03.2019 року (а.с.100-101 Кримінального провадження № 12019030130000036), та додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 06.03.2019 року від 05.06.2020 року . Відповідно до ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів. Згідно ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач. Згідно ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В матеріалах кримінального провадження наявний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому вказаний опис наданих послуг, що складається з: ознайомлення із матеріалами кримінального провадження - 1200 грн, підготовка та оформлення позовної заяви та додатків до неї - 2200 грн, підготовка та оформлення процесуальних документів - 2000 грн, представництво та участь в судових засіданнях в суді першої інстанції ( включено витрати на доїзд із м. Ковеля до м. Луцька) - 6600 грн., представництво та участь в судовому засіданні при новому розгляді 10.06.2020 року - 2000 грн. Оплата суми коштів в розмірі 12000 грн підтверджується квитанцією від 20.03.2019 року та квитанцією від 05.06.2020 року (а. с. 99, 101 кримінального провадження №12019030130000036). Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення з відповідача в користь позивача процесуальних витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн., понесених стороною у кримінальному судочинстві, та 2000 грн. витрат, понесених під час вирішення судом цивільної справи підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial