Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 20000\~доларів Сполучених\~Штатів Америки\~та понесені судові витрати. В обґрунтування\~позовних\~вимог посилається\~на те,\~що 19 грудня 2007 року, між ним та відповідачкою в місті Дубно Рівненської області укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Бадаліс Ж.П. та зареєстровано в реєстрі за №10291. Згідно вказаного договору, [PERSON] передав, а [PERSON] отримала у позику грошові кошти в сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США. Також, відповідно до умов договору, відповідачка зобов`язувалась повернути позивачу вказану вище суму коштів в доларах США готівкою в строк до 19 грудня 2008 року. Оскільки [PERSON] своїх зобов`язань щодо виконання договору позики не виконала, позивач звернувся до нотаріуса Бадаліс Ж.П., яка на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172, вчинила виконавчий напис за №6200 на договорі позики щодо стягнення грошових коштів в сумі 20000 доларів США, як основної суми позики, без урахування рівня інфляції за час прострочення платежу, то процентної ставки згідно законодавства. За його зверненням 13.11.2009 старшим державним виконавцем відділу ДВС Дубенського МРУЮ Шкарнегою С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Проте, жодних відомостей щодо стягнення коштів не надходило. У відповідь на адвокатський запит №29-К/20 від 08.07.2020 року, 10.07.2020 року позивачем одержано лист-відповідь від 10.07.2020 року №20980, яким Дубенський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що 05.03.2010 року старшим державним виконавцем Шкарнегою С.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Однак, вказаної постанови позивач не отримував. Одночасно, вказаним листом повідомлено і про те, що надати матеріали виконавчого провадження №15871535 є неможливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру боржників та Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (з 04.01.2017 року Автоматизована система виконавчого провадження), яка як єдиний державний реєстр функціонує з 2003 року, інформація про виконавче провадження №15871535 взагалі відсутня. Позивач був позбавлений можливості відстежити хід виконавчого провадження самостійно, не був повідомлений про повернення виконавчого документа. 25.08.2020 року приватним нотаріусом видано довідку № 167/01-16 про вчинення нотаріальної дії, відповідно до якої приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу у Рівненській області Бадаліс Ж.П. 10.11.2009 року за реєстровим № 6200 було вчинено виконавчий напис на договорі позики грошових коштів між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 19.12.2007 року за реєстровим №10291 про стягнення в безспірному порядку з [PERSON] неповерненої суми позики еквівалентної 20 000,00 доларів США та трьох відсотків річних від суми боргу згідно цивільного законодавства. На даний час, кошти позивачу не повернуті, у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Оскільки, вказані об`єктивні обставини перешкоджали позивачу в реалізації його процесуального права на звернення до суду, він не мав можливості своєчасно реалізувати це право з незалежних від нього причин, тому просить визнати поважними та обґрунтованими причини пропуску звернення до суду і поновити строк звернення до суду. Ухвалою суду від 5 листопада 2020 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та розпочато підготовче провадження. Згідно ухвали суду від 10 червня 2021 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Янчак П.О. подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подала, заяв та клопотань не надійшло. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4\~ст. 268 ЦПК України,\~у разі\~неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату,час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує право на справедливий судовий розгляд. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-63цс13) і є обов`язковою для застосування судами України. Згідно договору позики від 19 грудня 2007 року укладеного між [PERSON] до [PERSON] в місті Дубно Рівненської області та посвідченого приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області Бадаліс Ж.П., зареєстровано в реєстрі за №10291, [PERSON] передав, а [PERSON] отримала у позику грошові кошти в сумі 20 000,00 (двадцять тисяч) доларів США. Відповідно до умов договору, відповідачка зобов`язувалась повернути позивачу вказану вище суму коштів в доларах США готівкою в строк до 19 грудня 2008 року (а.с. 19-20). Відповідно до довідки № 167/01-16 про вчинення нотаріальної дії від 25.08.2020 року, приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу у Рівненській області Бадаліс Ж.П. 10.11.2009 року за реєстровим № 6200 було вчинено виконавчий напис на договорі позики грошових коштів між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 19.12.2007 року за реєстровим №10291 про стягнення в безспірному порядку з [PERSON] неповерненої суми позики еквівалентної 20 000,00 доларів США та трьох відсотків річних від суми боргу згідно цивільного законодавства (а.с. 21). Як зазначено\~у повідомленні\~Дубенського відділу\~державної виконавчої\~служби Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~№20980\~від 10.07.2020\~року,\~згідно даних\~АСВП у\~спецпідрозділі наявна\~інформація про\~виконавче провадження\~№15871535,\~згідно якого\~боржником є [PERSON] , стягувачем [PERSON] . Сума коштів до стягнення 159800,00 грн. 13.11.2009 року старшим державним виконавцем Шкарнегою С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 05.03.2010 року старшим державним виконавцем Шкарнегою С.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Одночасно повідомляють, що надати матеріали виконавчого провадження №15871535 є неможливим, оскільки строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. Відповідно паперові носії виконавчого провадження знищуються після закінчення трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень (а.с. 11). Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить поновити йому строк для звернення до суду та стягнути з відповідача основний борг у розмірі 20000 доларів США та судові витрати. Згідно ч.\~1\~ст.\~251\~ЦК України\~строком є\~певний період\~у часі,\~зі спливом\~якого пов`язана\~дія чи\~подія,\~яка має\~юридичне значення. Строк звернення до суду є матеріально-правовим та тим строком, в межах якого особа, яка має право на позов повинна звернутися до суду за захистом своїх прав. Звернення позивача до суду засноване на засадних принципах існуючого правопорядку в державі, проголошених та встановлених Конституцією України, якими гарантується реалізація права на судовий захист. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц, звернення із заявою про застосування позовної давності є обов`язковим для суду лише у випадку відсутності заяви про поновлення строку та (чи) відсутності причин, які суд вважає поважними у такому пропуску. Позивачем вчинено всі дії для проведення належного стягнення коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса, проте у зв`язку із неповідомленням останнього про повернення виконавчого документу стягувачу, неодержання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, йому не було відомо що виконавче провадження на даний час не здійснюється і стягнення не проводиться. Оскільки, вказані об`єктивні обставини перешкоджали позивачу в реалізації його процесуального права на звернення до суду, суд вважає необхідним визнати поважними та обґрунтованими причини пропуску звернення до суду і поновити позивачу строк звернення до суду. Відповідно до\~\~правової \~позиції\~\~Великої Палати\~\~Верховного\~ суду\~\~у справі\~\~№\~ 373/2054/16-ц\~\~від\~ 16\~\~січня\~ 2019\~\~року,\~гривня\~\~як \~національна\~валюта \~є\~\~єдиним\~ законним\~платіжним\~ засобом\~\~на \~території\~України.\~\~Сторони,\~\~якими\~ можуть\~\~бути як\~\~резиденти,\~\~так \~і\~\~нерезиденти \~фізичні\~\~особи,\~\~які \~перебувають\~\~на території\~\~України,\~\~у\~ разі\~\~укладення цивільно-правових\~\~угод,\~\~які \~виконуються\~\~на території\~\~України,\~\~можуть \~визначити\~\~в грошовому\~\~зобов`язанні\~\~грошовий еквівалент\~\~в іноземній\~\~валюті.\~\~Відсутня заборона\~\~на укладення\~\~цивільних правочинів,\~\~предметом яких\~\~є іноземна\~\~валюта,\~\~крім використання\~\~іноземної валюти\~\~на території\~\~України як\~\~засобу платежу\~\~або як\~\~застави,\~\~за винятком\~\~оплати в\~\~іноземній валюті\~\~за товари,\~\~роботи,\~\~послуги,\~\~а також\~\~оплати праці,\~на\~тимчасово \~окупованій\~території \~України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має\~право ухвалити\~рішення про\~стягнення грошової\~суми в\~іноземній валюті,\~при цьому\~з огляду\~на положення\~частини першої\~статті 1046\~ЦК України,\~а також\~частини першої\~статті 1049\~ЦК України належним виконанням, зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідачка свої зобов`язання за договором позики не виконала, борг позивачу не повернула, а тому він підлягає стягненню у примусовому порядку. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5649, 00 грн., інші витрати, зазначені у позовній заяві, а саме: 5000 грн. на професійну правничу допомогу, документально не підтвердженні.

Outcome: approved