Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з позовом про визнання права власності на ? частку квартири [ADDRESS], у порядку спадкування за законом, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 28 серпня 2002 року у місті Люберці Московської області РФ, померла її донька, [PERSON], якій за життя належало право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Інші ? частини спірної квартири належали в рівних частинах, Позивачу, її чоловіку, [PERSON], та їх сину, [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло №1235 від 18.01.1998 року, виданого згідно розпорядження УЖКГ за №Ц-1032 від 30.12.1997 року. За життя померла [PERSON] заповіт не складала. Рішенням Центрально-Міського районного суду міста [PERSON] від 25.11.2008 року були виділені частки у спільній сумісній власності, та визначено, що кожному із співвласників спірної квартири належало по ? частині квартирі. Цім же рішенням було встановлено факт прийняття Позивачем спадщини, яка відкрилась зі смертю її доньки, [PERSON]В., померлої 28.02.2002 року. Після надання нотаріусу зазначеного рішення, Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті доньки, оскільки запити нотаріальної контори до міста Москви щодо інформації наявності спадкової справи, залишені поза увагою. Крім того, нотаріус іншої держави на має права видавати свідоцтво про право на спадщину нерухомого майна, яке знаходиться на території іншої держави. Отже, Позивач вважає себе єдиним спадкоємцем за законом, бажає отримати спадщину після смерті доньки, однак нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] під час розгляду справи не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 28 серпня 2002 року, у місті Люберці, Московської області, РФ, померла донька позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №20217 від 29.08.2002 року (а.с.10). За життя померла була співвласником квартири [ADDRESS]; іншими співвласниками зазначеної квартири були: [PERSON], [PERSON], [PERSON]; що убачається за свідоцтва про право власності на житло №1235 від 18.01.1998 року, виданого на підставі розпорядження органу приватизації УЖКГ за №Ц-1032 від 30.12.1997 року (а.с.16). 13.07.2008 року [PERSON], один із співвласників спірної квартири, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №940 від 14.07.2008 року (а.с.9). Його частку квартири успадкували у рівних частинах, дружина, [PERSON], та син, [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 11.09.2009 року, реєстрові номери 2-2252 та 2-2256, - відповідно (а.с.11-12; 13-14). Рішенням Центрально-Міського районного суду міста [PERSON] від 25.11.2008 року було встановлено факт прийняття [PERSON] спадщини у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], після смерті її доньки, [PERSON], померлої 28.08.2002 року (а.с.19). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.07.2013 року, за №2193/02-31, Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті доньки, [PERSON], з посиланням на вимоги Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року (а.с.21). Згідно до ст.526 ЦК України (редакції 1963 року), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Частиною 5 статті 45 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року, зазначено, що право на спадщину майна, окрім випадків, передбачених.2 цієї статті, визначається за законодавством Домовляючої Сторони, на території якої спадкодавець мав останнє постійне місце проживання. Право на спадщину нерухомого майна визначається за законодавством Домовляючої Сторони, на території якої знаходиться це майно. Відповідно до ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що без визнання безпосередньо за Позивачем права власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], вона, як спадкоємець померлої, позбавлена права отримати спадщину після смерті своєї доньки, що суттєво порушує її права та законні інтереси. На підставі викладеного,

Outcome: approved