Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

[PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким позивач [PERSON] спільно проживала однією сім`єю з осені 2013 року. У період їх спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки, були звичайним подружжя, представлялися, всім оточуючим та близьким їм людям, як чоловік та дружина. Після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] займалася його похованням. Внаслідок відсутності належних документів на підтвердження їх родинних стосунків, у позивача [PERSON] виникли складнощі у організації його поховання, що також ускладнювалося помилкою допущеною у його прізвищі при оформленні актового запису про смерть. Оскільки позивач [PERSON] прожила зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини до його смерті, вона має право на спадкування його майна, як спадкоємець четвертої черги. Відповідно, 17 лютого 2021 року, приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. за заявою позивача [PERSON] заведена спадкова справа після смерті [PERSON] [INFO] , постановою приватного нотаріуса Хамули Н.Г. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки існують розбіжності у прізвищі та даті народження спадкодавця [PERSON] , які вказані у свідоцтві про його смерть та не надане рішення суду про встановлення факту їх спільного проживання. У зв`язку з вище зазначеним, позивач [PERSON] просить суд встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та вказаний у Свідоцтві про смерть від 18 листопада 2020 року, як „ [PERSON] , [INFO] , та встановити факт їх проживання однією сім`єю, у період з листопада 2013 рок по 23 вересня 2020 року. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, в подальшому заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, відзив на позовну заяву не подав, про дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до\~ ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст.ст.\~223 ч. 4, 280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази і пояснення свідків, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 22 січня 1993 року [PERSON] в порядку приватизації отримала у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , померла. Після її смерті у квартирі залишився зареєстрованим її молодший син [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження та копією паспорту у якому є відмітка про реєстрацію його місця проживання. [INFO] [PERSON] помер, організацією та оплатою його похованням займалася позивач [PERSON] . У свідоцтві про смерть [PERSON] , вказаний як [PERSON] , [INFO] , в той час як правильно буде [PERSON] , [INFO] . Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи у листі від 02.02.2021 року №06/549, визнало факт допущених помилок при реєстрації смерті [PERSON] , та звернулося до відділу реєстрації актів цивільного стану з відповідним листом, про виправлення допущених помилок та внесення відповідних змін у актовий запис про смерть [PERSON] . Отже, в ході розгляду справи, позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення, зайшли своє підтвердження та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. 17 лютого 2021 року, приватним нотаріусом Хамулою Н.Г. за заявою позивача [PERSON] заведена спадкова справа №22/2021 після смерті [PERSON] . 23 квітня 2021 року, постановою приватного нотаріуса Хамули Н.Г. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки існують розбіжності у прізвищі та даті народження [PERSON] , які вказані у свідоцтві про його смерть та не надане рішення суду про встановлення факту спільного проживання. Вирішуючи позовні вимоги в частині встановлення факту спільного проживання, суд виходить з наступного. В ході розгляду справи судом допитані свідки, син позивача [PERSON] та сусід по сходовій клітині [PERSON] . Свідки підтвердили факт того, що починаючи з кінця осені 2013 року коли померла мати [PERSON] , він та позивач [PERSON] почали спільно проживали. Вони були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, мали спільні права та обов`язки, вели себе як звичайне подружжя, представлялися, всім оточуючим та близьким їм людям, як чоловік та дружина, вели звичайне побутове життя, поверталися додому з продуктами харчування, виносили сміття, разом проводили свята та дозвілля, займалися ремонтом, оздобленням та прибиранням квартири. Також, свідку [PERSON] від [PERSON] стало відомо, що у його старшого покійного брата [PERSON] , є син [PERSON] , який останній раз був у м. Запоріжжя осінню 2013 року, на похоронах його баби, та з яким втрачений зв`язок весною 2014 року, після початку збройного конфлікту на сході України. Окрім того, з листа наданого Запорізьким обласним бюро судово-медичної експертизи вбачається, що тіло [PERSON] , було видане для поховання саме позивачу [PERSON] . У розпорядженні позивача [PERSON] знаходяться оригінали документів на спадкове майно та інші документи з сімейного архіву [PERSON] , в тому числі його військовий квиток, ордер на вселення у квартиру, її найм та акт здачі квартири наймачам, витяг про спадкову справу по смерті матері [PERSON] , договори щодо комунальних послуг, свідоцтво про народження брата [PERSON] , військовий квиток брата, відомості про смерть брата від травми пов`язаної з проходженням військової служби, завірені копії яких додані до позовної заяви. Отже, в ході розгляду справи, позовні вимоги в частині встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, знайшли своє підтвердження та є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно п. 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої\~статті 3 СК України\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. Таким чином, суд, розглянув дану справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надає оцінку відповідно вимог\~ст. 89 ЦПК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в межах заявлених позовних вимог, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved