Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

[PERSON] (далі\~- позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити факт свого постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], [INFO], у [ADDRESS], на час відкриття спадщини, яка відкрилася 7 травня 2013 року, після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є батьком позивача, з яким останній проживав з 2012 року по день його смерті, а відтак, вважає себе таким, що прийняв спадщину, про існування якої дізнався лише у березні 2017 року, коли за адресою, де він зараз проживає, надійшов лист на імя покійного батька у якості акціонера ТОВ «Обєднана реєстраційна компанія» (м.Буча Київської області, вул.Б.Хмельницького, 6/253) про повідомлення дати та часу проведення Загальних зборів акціонерів ПАТ «Харцизький трубний завод». В лютого 2018 року для оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до Пятої донецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою державного нотаріуса від 23.02.2018 йому відмовлено з тієї обставини, що ним не подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, фактів, що підтверджують прийняття спадщини також не подано. Кіровська районна у місті Донецьку рада Донецької області (далі відповідач) про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, а саме, шляхом направлення за адресою місця його реєстрації судової повістки разом із копіями відповідних документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідні поштові повідомлення повернуто на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В силу наведених процесуальних приписів відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений, проте до суду не зявився, відзив на позов не надав. Ухвалою суду від 03.09.2018 з Пятої донецької державної нотаріальної контори витребувані відомості щодо відкриття спадкової справи після померлого 07.05.2013 [PERSON], [INFO], відомості щодо кола спадкоємців померлого, які отримали свідоцтва про право на спадщину, та належним чином завірені копії спадкових справ (а.с.11). Ухвалою суду від 03.10.2018 за клопотанням позивача в судове засідання викликані свідки [PERSON] та [PERSON] Одночасно з вимогою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, позивачем була заявлена вимога про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, яку він до початку розгляду справи по суті просив залишити без розгляду. Ухвалою суду від 01.11.2018 позовна заява в означеній частині залишена без розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові, зазначивши, що з 2008 р. він навчався в м.Донецьку та проживав з батьком, в 2012р. він закінчив навчання в коледжі та влаштувався на роботу, в травні 2013 р. помер його батько, він його поховав та приблизно в серпні 2013р. переїхав в м.Покровськ до своєї матері. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, за згодою позивача у справі судом ухвалено заочне рішення. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Свідоцтвом про народження VІІІ-НО №459870 підтверджено, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с.7). 07.05.2013 [PERSON] помер 07.05.2013, про що видано свідоцтво про смерть серії І-НО №700381 (а.с.4). Мати [PERSON]- [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) померла 28.03.2017, про що свідчить свідоцтво про смерть [PERSON] І-НО №992934. За змістом листа Пятої донецької державної нотаріальної контори від 14.09.2018 №256/01-16, наданого на виконання вимог ухвали суду, 11.12.2017 із заявою (№90, спадкова справа №48/2018) про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлого 07.05.2013 [PERSON] звернувся його син [PERSON]. Окрім [PERSON] до нотконтори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину до теперішнього часу ніхто не звертався. Заповіт за життя [PERSON] не складався. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Зазначене підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виданою 14.09.2018 №53301602 (а.с.18-27). Постановою державного нотаріуса №70/02-31 від 23.02.2018 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємець заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін до нотаріальної контори не подав, фактів про прийняття спадщини не надав (а.с.28). За даними паспорту серії ВК №720420 позивач з 07.05.2010 зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.5-6). Дипломом серії НК №43403681 підтверджується, що позивач закінчив у 2012 році Донецький коледж технологій та дизайну Донецького національного університету економіки і торгівлі імені [PERSON]. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що позивач дійсно з 2008 року проживав з батьком в м.Донецьку, адже навчався в коледжі в м.Донецьку, а місць в гуртожитку не було. Похорон батька також здійснював позивач. Приблизно в серпні 2013 р. позивач переїхав в м. Покровськ до матері, де влаштувався на роботу. Відповідно до довідки від 12.12.2017 №1215, виданої інспектором по роботі з населенням організаційного відділу адміністрації Кіровського району міста Донецька, так званої ДНР, [PERSON], [INFO], проживав за адресою: [INFO] спільно з батьком [PERSON] по день його смерті 07.05.2013 (а.с.7). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, суд зважає на такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України\~місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За приписами ч.3 ст.1223 ЦК України\~право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Одночасно приписами\~ч.3\~ст.1268\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи приписи ст.1261 ЦК України, позивач має право на спадкування після смерті свого батька [PERSON] у першу чергу. Наведеним законодавчим приписам кореспондують приписи Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 №296/5, якими визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (пп.3.21, 3.22 п.3 гл.10 розд.II). Пленумом Верховного Суду України в постанові «Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 №7\~розяснено, що якщо постійне місце проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Надаючи оцінку допустимості наданих заявником доказів, а саме довідці з відмітками, вчиненими на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд керується ч.2 ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією\~та законами України. Одночасно суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), за висновками якої, зокрема, у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи викладене, суд як виняток приймає до уваги дані, з ким та де проживав [PERSON] на час смерті, які зазначені у вищенаведеній довідці від 12.12.2017 (а.с.7), з території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та оцінює їх з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку. При цьому суд зазначає, що у заявника немає можливості надати відповідну довідку, видану установою України, адже таких установ, які б діяли на території міста Донецька та були б підконтрольні Україні, наразі немає. Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт постійного проживання позивача із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті\~07.05.2013, підтверджується вищенаведеними дослідженими в судовому засіданні доказами, в тому числі, показами допитаних свідків. Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат, в тому числі сплаченого судового збору, позивачем не порушувалось.

Outcome: approved