Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування Трускавецької міської ради, Трускавецький міський сектор Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, визнання за неповнолітньою особою права користування житловим будинком, вселення у житловий будинок. Позивачі позовні вимоги мотивують тим, що вона [PERSON] народилася та проживає у [INFO]. Від першого шлюбу має неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дочка навчається у СШ №1 м. Трускавця. Батько [PERSON] [PERSON] не цікавиться дитиною з моменту її народження, не сплачує аліменти, не має постійного місця проживання. Їй невідомо, де він зараз перебуває. Позивач з часу свого народження проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON] у будинку її рідної бабці [PERSON] №11 по вул. Я. Мудрого у м. Трускавці. В користування бабця їм дала веранду та кімнату. Бабця померла 17.01.2004 р. Відтоді у будинку залишилася проживати вона з дочкою, її мати [PERSON] та час від часу приїжджала з м. Калуша її тітка - рідна сестра її матері - відповідач у справі [PERSON]. Останні декілька років тітка проживала вже постійно у іншій частині будинку по вул. Я.Мудрого, 11. Позивач зазначає, що оскільки вона зареєстрована у цьому будинку з народження, у 2006 році вона звернулася до Трускавецького МВ УМВСУ з заявою про реєстрацію її на той час малолітньої дочки [PERSON]. Подала всі документи і керівник паспортного відділу повідомив її, що донька зареєстрована за її місцем проживання, дані про неї внесені у її реєстраційний талон. 22 серпня 2014 року її мати [PERSON] померла. Аж тоді тітка їй повідомила, що вона є власником цілого будинку, який їй був подарований ще при житті її бабцею [PERSON] Хоча позивач була впевнена, що її матері теж належить на праві власності частина будинку як спадщина за законом після смерті її бабці. Вона думала, що мама спадщину прийняла, але не оформила. Одразу через декілька днів після смерті її матері, [PERSON], за час її відсутності, поміняла замок на вхідних дверях до веранди з кімнатою, де проживали вони з мамою та замок на хвіртці - вході на подвір'я. Крім того, тітка звернулася до державної служби охорони про укладення договору про охорону житлового будинку №11, оскільки виїжджає за кордон до своєї дочки. Лише її скарги та запити адвоката примусили [PERSON] відступити від цього задуму і договір охорони не був укладений. Проте через те, що [PERSON] поміняла замки від дверей хвіртки на подвір'я та усіх вхідних дверей, позивач та її неповнолітня дочка не мають доступу до належного їм на праві користування житлового будинку. У будинку залишилися її, її дочки та її покійної матері речі, одяг, взуття, книги, деякі коштовності. 01.09.2014 року, коли вона спробувала зайти на подвір'я будинку, в якому вона виросла, тітка викликала дільничного інспектора. Позивач у свою чергу теж написала заяву до Трускавецького міського відділу внутрішніх справ. Тітка стверджує, що позбавить права користування житловим будинком її і її неповнолітню дочку [PERSON] у судовому порядку. Для підтвердження даних про її реєстрацію у житловому будинку №11 по вул. Я.Мудрого у м. Трускавці та її дочки адвокат звернувся з запитом у Трускавецький міський сектор головного управління державної міграційної служби України у Львівській області. У відповіді від 12.09.2014 року адвокату було повідомлено, що позивач зареєстрована у будинку з 15.11.1999 року, а її дочка [PERSON] [INFO] в талоні реєстрації місця проживання не значиться. Позивачу відмовлено у реєстрації її неповнолітньої дочки, оскільки нею не представлено правовстановлюючих документів на будинок, будинкової книги, які [PERSON] відмовилася надавати. Позивач зазначає, що змушена звернутись до суду з даним позовом для захисту її прав та інтересів її неповнолітньої дочки, оскільки у протилежному випадку дитина залишається фактично на вулиці. Іншого житла, яке б вона мала на праві власності у неї немає. Її другий чоловік, який не є батьком [PERSON], теж не має на праві власності житла, зареєстрований та фактично проживає в іншому місті Львівської області. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], треті особи: орган опіки і піклування Трускавецької міської ради Львівської області, Трускавецький міський сектор Головного управління ДМС України у Львівській області про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] зустрічний позов мотивує тим, що вона являється власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: м. Трускавець вул. Я.Мудрого, 11. Право власності на житловий будинок було набуто на підставі договорів дарування, укладеного між [PERSON] та її матірю [PERSON], а саме: договору дарування ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель від 12.06.1985 року, який був посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №863; договору дарування 12 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель від 18.06.1999 року, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №1-1767. Таким чином, 18 червня 1999 року [PERSON] набула право власності на увесь житловий будинок. Крім цього, [PERSON] являється й власником земельної ділянки площею 0,1334 га, що знаходиться біля житлового будинку, на підставі державного акту, виданого Трускавецькою міською радою 17 жовтня 2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №513. [PERSON] постійно проживає у житловому будинку з січня 2004 року, а зареєстрована у ньому 22.07.2004 року. Крім [PERSON] у житловому будинку проживали також її матір [PERSON], яка померла 17.01.2014 року, сестра [PERSON], яка померла 22.08.2014 року та проти проживання яких [PERSON] будучи власником житлового будинку не заперечувала. Донька сестри [PERSON] [PERSON] проживала у житловому будинку до 1999 року та після того як перший раз вийшла заміж переїхала за новим місцем проживання, а саме за місцем проживання її чоловіка. З цього часу [PERSON] більше ніколи не проживала та не користувалася житловим будинком. [PERSON] була зареєстрована у житловому будинку у липні 1984 року, тобто у віці 3 років як член сімї [PERSON], а не [PERSON], тобто у період, коли власником житлового будинку була матір [PERSON]. При цьому, як вбачається із наданої [PERSON] копії паспорта, вона була зареєстрована у житловому будинку повторно 15.11.1999 року, тобто у період коли власном усього житлового будинку уже являлася [PERSON] Враховуючи вищенаведене, [PERSON] змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON], позовні вимоги [PERSON] підтримали, просять позов задоволити. Що стосується зустрічного позову [PERSON] то в задоволенні даного позову просять відмовити. [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання проти позову [PERSON] заперечили, в задоволенні даного позову просять відмовити. Що стосується зустрічного позову [PERSON] то позовні вимоги підтримують, просять позо задоволити. Представник третьої особи органу опіки і піклування Трускавецької міської ради [PERSON] в судовому засіданні у вирішенні первинного та зустрічного позовів поклалась на думку суду. Представник Трускавецького міського сектору Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання не зявився та не повідомив причини своєї неявки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що знає відповідачку за первинним позовом [PERSON] Перебуває з нею в добрих стосунках. За місцем проживання [PERSON] буває дуже часто, оскільки допомагає їй по господарській частині. З останні 7-8 років громадянку [PERSON] бачив лише один раз, на протязі 5 хвилин. Більше жодного разу її не бачив. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що знає відповідачку за первинним позовом [PERSON] Перебуває з нею в добрих стосунках. За місцем проживання [PERSON] буває дуже часто, оскільки на її подвірї ставить свою машину. Протягом останніх десять років на подвірї будинку №11 по вул. Ярослава Мудрого в м. Трускавці чи в будинку громадянку [PERSON] не бачив жодного разу. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 18.09.2014 року, [PERSON] являється власником житлового будинку за адресою: м. Трускавець вул. Я.Мудрого, 11. [PERSON] являється власником даного будинку на підставі договору дарування ? частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель від 12.06.1985 року, який був посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №863; договору дарування 12 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель від 18.06.1999 року, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за №1-1767. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. постійно проживає у даному житловому будинку з січня 2004 року, а зареєстрована у ньому 22.07.2004 року. Крім [PERSON] у житловому будинку проживали також її матір [PERSON], яка померла 17.01.2014 року, сестра [PERSON], яка померла 22.08.2014 року та проти проживання яких [PERSON] будучи власником житлового будинку не заперечувала. Позивач за первинним позовом [PERSON] являється племінницею [PERSON] Померла [PERSON] є матірю [PERSON], а померла [PERSON] являлась бабцею [PERSON] Згідно відповіді Трускавецького міського сектору Головного управління державної міграційної служби у львівській області №1079 від 12.09.2014 року, встановлено, що громадянка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 15.11.1999 року, її дочка [PERSON] [INFO] в талоні реєстрації місця проживання не значиться. Відповідно до ч.1,2 ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до ч.4 ст.156 Житлового кодексу України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судам необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сімї, колишніми членами його сімї, а також членами сімї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.\~ До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖУ УРСР, а саме: дружина наймача (власника), їх діти батьки. Членами сімї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Тобто, враховуючи зазначені вище норми матеріального права, право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сімї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення права у власника будинку (квартири) права власності на це житло, а відтак припинення права власності особи на будинок (Квартиру) припиняє право членів її сімї на користування цим житлом. Таким чином права [PERSON] на проживання в спірному будинку похідні від права колишнього власника [PERSON], членом сімї якої вона була та за згодою якої проживала у будинку. Проте новим власником будинку з 1999 року є [PERSON] , яка відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати від [PERSON] усунути перешкоди в користуванні своєю власністю. Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація особи за місцем проживання це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Тобто реєстрація особи за певною адресою сама по собі не є підтвердженням її права на користування житлом, оскільки таке право виникає та може бути підтверджене на інших підставах, таких як право власності, сімейні відносини, оренда та ін. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; В судовому засіданні з показань свідків встановлено, що [PERSON] разом з своєю дочкою в спірному будинку не проживає більше десяти років, після зміни власника будинку вона не набула самостійного права на житло з підстав передбачених законом (найм, оренда, вселення наймача чи на підставі ордера тощо (ст..810 ЦК України, ст.ст. 61,64 ЖК України), та враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні первинного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, а зустрічний позов слід вважати підставним, та таким що підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed