Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] 08.08.2017 року звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АЗОТ» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2001 року він працював на підприємстві ПАТ «Азот» в м. Черкаси. 15 серпня 2015 року він був переведений фахівцем сектора аналітичної роботи технічного відділу. Згідно наказу № 309-ВК від 13 квітня 2017 року про припинення трудового договору він був звільнений з посади з 18 квітня 2017 року на підставі ст.40 п.1 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку та компенсацією за 14 календарні дні за невикористану відпустку за період з 21.04.2016 року по 18.04.2017 року. Вказував, що під час підписання наказу про звільнення до його відома були надані корінці із нарахованою, але не виплаченою заробітною платою. Згідно корінця до відомості від 05.04.2017 року йому нарахована заробітна плата за квітень в розмірі 7869,23 грн., фактично до виплати сума 6256,04 грн. Згідно корінця до відомості з 05.05.2017р. у зв'язку із звільненням йому повинна бути виплачена заробітна плата в розмірі 12 432,95 грн. Згідно корінця до відомості з 07.06.2017р. була нарахована заробітна плата в розмірі 53,94 грн., до виплати сума становила 42,98 грн., Згідно корінця до відомості з 06.07.2017р. у зв'язку із звільненням йому нарахована заробітна плата в розмірі 50,48 грн., до виплати сума становила 40,13 грн. Зазначив, що відповідач при звільненні не здійснив з ним повного розрахунку, а саме: не виплатив йому заробітну плату в сумі 15504,51 грн. Крім того, вважає, що на підставі ст. 117 КЗпП України з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з квітня по вересень в сумі 39 492,60 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь 15 504,51 грн. невиплаченої заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з квітня по вересень в сумі 39 492,60 грн. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, свої заперечення мотивували тим, що вини ПАТ АЗОТ у порушення строків здійснення розрахунку при звільненні Позивача немає. В листопаді 2016 року, в зв'язку зі значними змінами в кон'юнктурі ринку Відповідач був змушений зупинити виробництво. 07.03.2017 року відбулась аварійна зупинка виробництва в результаті пониження тиску природного газу і подальшим повним його перекриттям, яка тривала до 17.06.2017 року. З червня 2017 року підприємство почало відновлювати свою роботу, з'явилася спроможність виконувати фінансові зобов'язання, в тому числі щодо виплати заробітної плати. Проте наслідком майже піврічного простою є гостра нестача оборотних коштів. Тобто затримка здійснення розрахунку при звільненні позивача у період з 29.05.2017 року по теперішній час сталася не з вини та не через навмисні дії або бездіяльність підприємства, а через відсутність об'єктивної можливості здійснити таку виплату. В ході розгляду встановлено, що з 2001 року [PERSON] працював на підприємстві ПАТ «Азот» в м. Черкаси. На підставі наказу Голови Правління ПАТ АЗОТ від 07.02.2017 № 109, наказом № 309-ВК від 13 квітня 2017 року про припинення трудового договору [PERSON] був звільнений з посади з 18 квітня 2017 року на підставі ст.40 п.1 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку та компенсацією за 14 календарні дні за невикористану відпустку за період з 21.04.2016 року по 18.04.2017 року. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок. На підставі ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 року - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові від 24.10.2012 року у справі 6-144ц13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до довідки № 494 від 08.09.2017 року Публічного акціонерного товариства «АЗОТ», виданій [PERSON], заборгованість по заробітній платі підприємства станом на 04.09.2017 року складає: за лютий - 1921,21 грн., березень - 4582,72 грн., квітень - 9000,58 грн.. загальна сума заборгованості складає - 15504,51 грн. З матеріалів справи вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача на підприємстві складала 376,12 грн. Остання виплата заробітної плати була здійснена 12.06.2017 року, згідно банківської виписки від 28.09.2017 року. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком від 29.09.2017 року про розмір середнього заробітку, відповідно до якого квітень ( 8 робочих днів х 376,12 грн.)= 3008,96 грн.; травень ( 20 робочих днів х 376,12 грн.)= 7522,40 грн.; червень ( 20 робочих днів х 376,12 грн.)= 7522,40 грн.; липень ( 21 робочих днів х 376,12 грн.)=7898,52 грн.; серпень (22 робочих днів х 376,12 грн.) = 8274,64 грн.; вересень ( 14 робочих днів х 376,12 грн.) = 5265,68 грн.. Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 39 492,60 грн. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає невиплачена заробітна плата в сумі 15 504,51 грн. та компенсація середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 39 492,60 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення заробітної плати, у зв'язку з чим судовий збір з відповідача у розмірі 640,00 грн. підлягає стягненню у дохід держави.

Outcome: approved