Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

[PERSON] 12.10.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до [PERSON] із вимогами щодо розірвання шлюбу між нею та [PERSON], зареєстрованого 23.06.2012 року Жмеринським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом №113 (а.с.2). У позовній заяві [PERSON] викладена наступна позиція. З відповідачем у справі [PERSON] вона перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на шлюбні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини, на підставі чого в сімї відбувалися сварки. Відповідач постійно ганьбить, ображає її та принижує її честь і гідність. Вільний від роботи час проводить поза межами дому. Від постійних суперечок та скандалів погіршилося її самопочуття, вона перебуває у стані постійного стресу. Спільне господарство вони не ведуть, мають кожен окремий бюджет, вихованням дитини переважну більшість часу займається позивач. Вказала, що вона неодноразово пробачала відповідача та надавала можливість виправитись, проте, все марно, тобто на даний час у них немає порозуміння, психологічно та емоційно вони не можуть сприймати один одного без дратівливості. Переконана, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем, тому вона вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 24.10.2017 року було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду на 07.12.2017 року (а.с.17). 07.12.2017 року відповідач в судовому засіданні заперечив щодо розірвання даного шлюбу, просив відкласти розгляд справи на іншу дату у звязку з поганим самопочуттям, на підставі усного клопотання відповідача розгляд справи було відкладено на 11.12.2017 року (а.с.22-24). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 11.12.2017 року сторонам у справі надавася строк на примирення до 12.01.2018 року, до закінчення якого було зупинено провадження у справі (а.с.28), за наслідком минування наданого строку на примирення, в судове засідання сторони, будучи належним чином та завчасно повідомленими про місце та час розгляду справи не зявились, однак позивач [PERSON] попередньо подавала до суду письмову заяву про розгляд даної справи у її відсутність, підтримавши заявлені позовні вимоги в повному обсязі (а.с.30), натомість відповідач [PERSON] подав попередньо письмову заяву, в якій просив відкласти судове засідання у звязку з погіршенням стану здоровя (а.с.31), таким чином за клопотанням відповідача судове засідання відкладено на 05.02.2018 року (а.с.33). Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги з викладених у позові обгрунтувань та наполягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вчергове заперечив щодо розірвання даного шлюбу, вказавши, що він бажає зберегти сімю. Повідомив, що їм надавався строк на примирення, однак, вони примирення не досягли, так як дружина відмовляється взагалі з ним спілкуватися. Просив у задоволенні позову відмовити. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в редакції 03.10.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відтак подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд доходить наступного. Так, в судовому засіданні установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №207975 (а.с.9). З копії свідоцтва про народження серії І-АМ №247758 (а.с.8) вбачається, що сторони є відповідно батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Відповідно до вимог ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно чи про місце проживання неповнолітньої дитини між сторонами наразі не заявлено. За наслідком минування наданого судом сторонам місячного строку на примирення позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу з відповідачем, а викладені у позовній заяві обставини щодо фактичного припинення сторонами подружніх стосунків внаслідок конфліктних взаємовідносин з чоловіком та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам сторін, відповідачем не спростовані ні в який спосіб, оскільки лише надані ним твердження про його особисте бажання проживати із позивачем однією сім'єю не становлять об'єктивного підтвердження існування наразі аналогічного добровільного бажання позивача, яка не виявляє власної згоди, виключно лише за якої можлива тривалість шлюбу. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача сплачена нею сума судового збору, що становить 640 грн., згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved