Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє представник - адвокат [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком, що розташований по [ADDRESS] шляхом зняття його з реєстрації за місцем проживання. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON] є єдиним власником житлового будинку загальною площею 37,8 кв.м., житлова площа якого складає 13,8 кв.м. по [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом на право на спадщину за законом та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Довідкою № 10194 від 14.09.2018 року, виданою виконавчим комітетом Городенківської міської ради стверджено, що станом на 25.10.2018 р. у даному житловому господарстві зареєстровані: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] Хоча відповідач прописаний (зареєстрований) по [ADDRESS], але фактично з 1995 року і по даний час він в даному господарстві не проживає та не з'являється. Добровільно знятися з реєстрації не бажає. Позивачу відомо, що його син (відповідач) проживає в Російській Федерації за адресою: «[ADDRESS]», Новгородського району Новгородської області з 09.04.1999 року. Оскільки відповідач не проживає в житловому будинку позивача без поважних причин, тому він втратив право на користування житлом за вищевказаною адресою. У зв'язку з реєстрацією відповідача у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, в отриманні субсидій, чим об'єктивно порушуються його права. Позивачу не вдалося вжити заходів досудового врегулювання спору, так як він не має контактів з відповідачем. Звернення до суду з даною позовною заявою є однією із форм захисту прав позивача. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить задовольнити. Суду пояснив, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Син позивача, відповідач в цій справі, більше 10 років не проживає по вищевказаній адресі. Через реєстрацію відповідача в належному позивачу житловому будинку, який фактично у цьому будинку не проживає тривалий час, порушені права позивача, як власника житла, через це неможливо отримати житлову субсидію. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2013 р., зареєстрованим в реєстрі за № 514 (спадкова справа № 90 від 20.02.2013 року), та копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 34568256 від 17.07.2013 року (номер свідоцтва про право на спадщину у Спадковому реєстрі № 54748568), виданими державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори стверджено, що [PERSON], [INFO] після смерті дружини [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, успадкував житловий будинок з приналежними господарськими прибудовами в [ADDRESS]. Згідно відмітки про місце проживання в паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданому Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області, позивач [PERSON] зареєстрований [ADDRESS]. Також факт реєстрації відповідача підтверджується записами в будинковій книзі. Копією довідки про склад сім'ї № 10194 або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою 14.09.2018 р. виконкомом Городенківської міської ради, підтверджується, що до складу сім'ї [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS] входить [PERSON], син, [INFO] (станом на 05.10.2018 року склад сім'ї без змін). За ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово. Ст. 310 згаданого кодексу визначено, що фізична особа має право на місце проживання. З копій довідок з місця проживання Вих. № 27 від 19.11.2015 року, Вих. №2 від 13.01.2016 року, Вих. № 9 від 30.10.2018 року, виданих керуючою ТВН (ТВЖ) «[ADDRESS]» вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований по місцю проживання з 09.04.1999 року в с. Лісне Новгородської області. Допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON], суду пояснили, що вони проживають по-сусідству із позивачем. Вказали, що відповідач [PERSON], який є сином позивача, в будинку позивача по [ADDRESS] не проживає з 1995 року. Ст. 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1, 5 ч.ч.3, 4 ст.71 цього Кодексу. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 71 ЖК України за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача по [ADDRESS] більше 20 років, хоча зареєстрований в ньому. Реєстрація місця проживання відповідача в належному позивачу житловому будинку перешкоджає йому належно реалізовувати свої права власника об'єкта нерухомості, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні належним позивачу майном шляхом визнання відповідача таким що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] Вирішуючи позовну вимогу про зняття відповідача з реєстрації суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Оскільки позов заявлений до відповідача [PERSON], а не до органу реєстрації, сторони не заявляли клопотань про залучення судом до участі в справі інших відповідачів, приймаючи до уваги положення ст. 7 вищезгаданого Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. На підставі ст. ст. 71, 72, 150, 163 Житлового кодексу України, ст.ст. 29, 310, 317, 319, 321, 383,391,405 ЦК України, ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial