Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в особі представника - адвоката Маляренка С.В. звернувся до суду із позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (далі Відповідач 1) та Чернігівської обласної прокуратури (далі Відповідач 2), третя особа: Державна казначейська служба України (далі Третя особа), про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 20.08.2014 стосовно Позивача слідчим відділом Козелецького РВ УMBС України в Чернігівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12014270130000517 за фактами незаконного збуту наркотичних засобів. У ході досудового розслідування стосовно Позивача на підставі постанов прокурора та ухвал слідчого судді проводилися негласні слідчі (розшукові) дії, здійснювався обшук за місце його проживання, під час якого вилучено особисті речі. 12.11.2014 Позивачу слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. У подальшому судом, за результатами розгляду клопотання слідчого, до Позивача застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який тривав 4 місяці, та покладено на нього ряд процесуальних обов`язків. 30.01.2015 обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні за обвинуваченням Позивача у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, прокурором надіслано до Козелецького району Чернігівської області. Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.03.2017, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21.12.2017, Позивача визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та виправдано у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочинів. У касаційному порядку вирок та ухвала суду апеляційної інстанції не оскаржувалися. Позивач вважає, що незаконними рішеннями та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури i суду (незаконними притягненням його до кримінальної відповідальності, повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, проведенням обшуку, внесенням відомостей до оперативно-довідкового обліку ДІАЗ МВС України, втручанням у особисте життя під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, обранням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту) йому завдано значну моральну шкоду. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, перенесених ним упродовж всього часу досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження (3 роки 4 місяці), душевних стражданнях, отриманих внаслідок прийняття (вчинення) стосовно нього вищезазначених незаконних рішень (дій). Позивач вважає, що протиправні рішення та дії призвели до погіршення, а в деяких випадках i до позбавлення, можливостей реалізації ним прав та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, знайомими, друзями, приниження його честі та гідності, ділової репутації, що завдало йому додаткових душевних та моральних страждань. Крім цього сильні душевні страждання йому спричинила смерть матері, серце якої не витримало знущань над ним. Позивач просить суд стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача 500 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. 21.05.2021 представником позивача подано до суду заяву про уточнення позовної вимоги, згідно з якою до 3\~828\~600 грн. збільшено розмір коштів, які підлягають стягненню на користь Позивача з державного бюджету України на відшкодування моральної шкоди (з урахуванням висновку проведеної у справі судово-психологічної експертизи). Також Позивач просить стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 21\~000 грн. вартість проведеної судово-психологічної експертизи. Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву, згідно з якою вважає позовні вимоги безпідставними у зв`язку з недоведеністю наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями органів досудового розслідування та завданою позивачу моральною шкодою, необгрунтованістю її розміру. Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено незаконність рішень, дій чи бездіяльності органів прокуратури, не доведено факт заподіяння шкоди позивачу та причинний зв`язок між ними, необгрунтовано розмір шкоди та підстави для її стягнення. При цьому, Відповідач 2 зазначає, що рішення про застосування до позивача запобіжного заходу у виді домашнього арешту приймалося слідчим суддею у порядку, визначеному законом, після оголошення Позивачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Це рішення суду неправосудним не визнавалося. Ухвалення виправдувального вироку є результатом реалізації принципу змагальності, а не наслідком незаконних дій під час досудового розслідування. Третя особа подала пояснення до позовної заяви, з якого вбачається, що Позивачем не доведено протиправність дій або бездіяльності відповідачів, наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та тяжкими фізичними і моральними стражданнями, на які посилається Позивач. Представник Позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник Відповідача 2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Судом встановлено наступне. 20.08.2014 на підставі рапорту начальника СКР Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області від 20.08.2014 слідчим відділом Козелецького РВ УMBС України в Чернігівській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014270130000517 внесено відомості про зайняття мешканцем Козелецького району Чернігівської області на ім`я [PERSON] незаконним збутом наркотичної речовини - каннабісу, з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 307 КК України. 20.08.2021 зав вих. № 3347 слідчим СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області повідомлено прокурора Козелецького району Чернігівської області про початок досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні. 20.08.2014 зав вих. № 3347 слідчим СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області у кримінальному провадженні № 12014270130000517 т.в.о. начальника Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області надано доручення про проведення оперативно-розшукових заходів на встановлення особи громадянина на ім`я « [PERSON] . 21.08.2014 заступником прокурора Козелецького району, за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області, у кримінальному провадженні № 12014270130000517 винесено постанову про проведення стосовно Позивача негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у виді оперативної закупки наркотичного засобу, яку виконано 15.10.2014 Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області (протокол огляду покупця від 15.10.2014, протокол про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 15.10.2014). Ухвалою слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області від 22.08.2014, за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області від 21.08.2014, погодженого заступником прокурора Козелецького району, у кримінальному провадженні № 12014270130000517 надано дозвіл на проведення стосовно Позивача негласної слідчої (розшукової) дії аудіо,- відео контроль особи. Зазначену негласну слідчу (розшукову) дію проведено Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області 15.10.2014, що підтверджується як протоколом про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 01.11.2014 так і протоколом дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 24.11.2014. Ухвалою слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області від 09.09.2014, за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області від 09.09.2014, погодженого заступником прокурора Козелецького району, у кримінальному провадженні № 12014270130000517 надано дозвіл на проведення стосовно Позивача негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. Зазначену негласну слідчу (розшукову) дію проведено Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області у період з 09.09.2014 по 07.11.2014, що підтверджується протоколом про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 13.11.2014. Ухвалою слідчого судді апеляційного суду Чернігівської області від 23.10.2014, за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області від 23.10.2014, погодженого заступником прокурора Козелецького району, у кримінальному провадженні № 12014270130000517 надано дозвіл на продовження проведення стосовно Позивача негласної слідчої (розшукової) дії аудіо,- відео контроль особи. Вказану негласну слідчу (розшукову) дію проведено Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області 11.11.2014, що підтверджується протоколом про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 13.11.2014. 21.10.2014 заступником прокурора Козелецького району, за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області, у кримінальному провадженні № 12014270130000517 винесено постанову про проведення стосовно Позивача негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у виді оперативної закупки наркотичного засобу, яку виконано 11.11.2014 Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області (протокол про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій від 12.11.2014). 11.11.2014 у ході досудового розслідування кримінальному провадженні № 12014270130000517 на підставі ухвали слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2014 року, постановленої за результатами розгляду клопотання слідчого СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області від 28.10.2014, погодженого заступником прокурора Козелецького району, слідчим СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області проведено обшук в житлі та іншому володінні за адресою: [ADDRESS] , яке на праві спільної часткової власності належить, зокрема, і Позивачу. 12.11.2014 слідчим СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області у кримінальному провадженні № 12014270130000517 винесено постанову про перекваліфікацію злочину з ч. 1 ст. 307 КК України на ч. 2 ст. 307 КК України. 12.11.2014 СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області на підставі рапорту слідчого зазначеного слідчого підрозділу до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014270130000700 внесено відомості про те, що під час розслідування кримінального провадження № 12014270130000517 від 20.08.2014 встановлено обставини, які можуть свідчити про вчинення Позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме зберігання з метою збуту та збуту наркотичних речовин, вчиненого повторно. Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 307 КК України. 12.11.2024 слідчим СВ Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області повідомлено прокурора Козелецького району про початок досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні. 12.11.2014 заступником прокурора Козелецького району Лабадіним I.O. матеріали досудових розслідувань № 12014270130000517 та № 12014270130000700 об`єднано в одне провадження за № 12014270130000517. Також цього дня слідчим СВ Козелецького РВ УМВС України Чернігівській області за погодженням із прокурором прокуратури Козелецького району у зазначеному кримінальному провадженні Позивачу повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України (за 2 епізодами). Ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 14.11.2014 у задоволенні клопотання слідчого СВ Козелецького РВ УМВС України Чернігівській області, погодженого із заступником прокурора Козелецького району про застосування до Позивача запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовлено та застосовано до Позивача запобіжний захід у виді домашнього арешту, що полягав у забороні йому залишати житло цілодобово на строк два місяці, який рахувався з 14.11.2014 по 13.01.2015. Також покладено на Позивача процесуальні обов`язки: прибувати за кожною вимогою суду або іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи. 30.01.2015 начальником слідчого відділу Козелецького РВ УМВС України в Чернігівській області за погодженням з прокурором прокуратури Козелецького району Позивачу повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та остаточно повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України. 30.01.2015 слідчим СВ Козелецького РВ УМВС України Чернігівській області повідомлено Позивача про тимчасове обмеження його прав під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій. 30.01.2015 за вих. 73-215 вих 15 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12014270130000517 в.о. прокурора Козелецького району за обвинуваченням Позивача у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, надіслано до Козелецького районного суду Чернігівської області для розгляду по суті. У супровідному листі зазначено, що до обвинуваченого [PERSON] застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.03.2017 у справі № 734/217/15-к (провадження № 1-кп/734/14/17) Позивача визнано невинуватим у пред`явленому йому в рамках кримінального провадження № 12014270130000517 обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень та за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення. Прокурором у кримінальному провадженні керівником Ніжинської місцевої прокуратури на вирок суду подано апеляційну скаргу, яку ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 21.12.2017 залишено без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.03.2017 - без змін. Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 16.03.2017, ухвалений стосовно Позивача, набрав законної сили 21.12.2017. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Згідно з висновком експерта № 9699 від 26.04.2021 за результатами проведення судово-психологічної експертизи, ситуація, яка досліджується за справою, є психотравмувальною для [PERSON] ; внаслідок психотравмувальної дії ситуації, яка досліджується у справі [PERSON] спричинені страждання, тобто моральна шкода; орієнтований розмір грошової компенсації за завдані [PERSON] страждання (моральну шкоду) становить 638,1 мінімальних заробітних плат, розмір яких визначається рівнем розміру мінімальної заробітної плати, прийнятої в Україні, на момент винесення рішення суду. Суд дослідивши матеріали справи дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 Конституції України). Згідно з\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені\~ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається з положень ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України\~ моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Підстави, особливості та порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду визначені\~статтею 1176 ЦК України\~та\~Законом України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» (далі - Закон № 266/94-ВР). За змістом ч. ч. 1, 2, 7\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до п. 1 ч. 1\~Закону № 266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону № 266/94-ВР\~\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у разі постановлення виправдувального вироку суду. Приписами, наведеними у п. 5 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що\~у наведених в\~ст. 1 цього Закону\~випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода. Відшкодування шкоди в такому випадку провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч. ч. 5 - 6 ст. 4 Закону № 266/94-ВР). Згідно з\~ст. 13\~Закону № 266/94-ВР\~відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи. Законодавець визначив мінімальний розмір моральної шкоди, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Тобто цей розмір у будь-якому випадку не може бути зменшено, оскільки він є гарантованим мінімумом. Але визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт перебування Позивача під слідством та судом і винесення судом виправдувального вироку свідчить про безпідставне притягнення його до кримінальної відповідальності та є достатньою підставою для отримання компенсації від держави у порядку\~Закону № 266/94-ВР. Вищезазначені незаконні дії щодо притягнення Позивача до кримінальної відповідальності завдали Позивачу значної моральної втрати, призвели до тривалого істотного порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя - необхідності постійного зосередження на цій проблемі, що обумовлювало залучення значних душевних, фізичних і матеріальних ресурсів, що обмежувало реалізацію життєвих планів. Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження Позивача, що неправомірне переслідування його почалося 20.08.2014, з часу внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Згідно з п. 14 ч. 1\~статті 3 КПК України\~притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Судом встановлено, що позивач перебував під слідством з моменту повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень до набрання законної сили ухваленим стосовно нього виправдувальним вироком, тобто з 12.11.2014 до 21.12.2017, що загалом становить 37 місяців 9 днів. Відповідно до\~Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік»\~розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2021 визначено у сумі 6 000 грн. Таким чином, виходячи із загального часу перебування позивача під слідством і судом та розміру мінімальної заробітної плати за кожен місяць, гарантований Законом мінімальний розмір моральної шкоди становить\~\~222 000 грн. З огляду на ступінь, глибину та характер душевних страждань позивача, у тому числі пов`язаних із: незаконним обвинуваченням його у вчиненні двох тяжких злочинів, неможливістю упродовж 2 місяців (на час дії запобіжного заходу) вільно пересуватися по території країни, втручанням у його особисте життя під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, відібранням у нього біологічних зразків, проведенням за місцем його проживання обшуку, зважаючи на істотність вимушених змін у житті позивача, тривалість перебування його під слідством та судом, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов\~\~висновку про часткове задоволення позову та стягнення на користь позивача 480\~000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. При цьому суд зазначає, що наданими Позивачем доказами підтверджується його перебування під домашнім арештом лише упродовж двох місяців. Належних та допустимих доказів (ухвали слідчого судді, суду) щодо продовження строку дії запобіжного заходу або ж повторного його застосування суду не надано. Супровідний лист про надіслання обвинувального акта до суду, у якому зазначено про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не є належним та достатнім підтвердженням факту застосування, продовження строку дії запобіжного заходу. Не надано і доказів, які б доводили, що смерть матері Позивача пов`язана з її хвилюванням внаслідок притягнення сина до кримінальної відповідальності. Суд критично оцінює висновок експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи щодо визначеного орієнтовного розміру грошової компенсації за завдані позивачу страждання (моральну шкоду) у сумі 638,1 мінімальних заробітних плат (станом на 19.10.2021 становить 3\~828\~600 грн.), оскільки він грунтується на припущеннях та не в повній мірі відповідає наявним у справі доказам, зокрема, і в частині пов`язаності настання окремих подій в житті позивача (смерті матері, розлучення з нареченою та скасування весілля), які негативно вплинули на його психоемоційний стан, з ситуацією, що досліджувалася. Крім того, при визначенні розміру відшкодування експертом безпідставно взято перебування позивача під цілодобовим домашнім арештом упродовж 4 місяців замість 2 та під слідством і судом упродовж 3 років 4 місяців замість 3 років 1 місяця і 9 днів. З приводу доводів Відповідача 2 про те, що він не є належним відповідачем у даній справі, оскільки суб`єктом відповідальності є держава, суд зазначає, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді, зазвичай орган, діями (бездіяльністю) якого завдано шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Здійснення безпосереднього списання коштів казначейством передбачено п. 35 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників». Відповідно до абз. 5 п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011, Державна казначейська служба України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. З огляду на викладене, суд вважає за можливе стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України на користь Позивача 480\~000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 21\~000 грн. необхідно покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial