Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 09.03.1998 року померла мати останньої [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом серії СМ №0246882. [PERSON] прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак оформити в нотаріуса не спроможна, так як оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просила визнати за [PERSON] право на цю земельну частку (пай) розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила справу розглянути без її та позивачки участі, про що повідомила суд письмовою заявою. Представник відповідача [PERSON] міської ради в задоволенні позовної заяви не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд письмово листом. Оскільки сторони у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, надані докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 09.03.1998 року померла мати [PERSON] [PERSON], що вбачається із свідоцтва про її смерть, свідоцтв про шлюб, свідоцтва про народження позивачки, копії паспорта (а.с.7, 9-11, 22-23). Після смерті\~[PERSON]\~відкрилася\~спадщина,\~до\~складу\~якої ввійшло\~право\~на\~земельну частку\~(пай)\~розміром\~3,21\~в\~умовних\~кадастрових гектарах\~без\~визначення\~меж цієї\~\~частки\~в натурі\~(на\~місцевості)\~\~на\~території Суховерхівської\~сільської ради\~Буринського\~району\~Сумської області,\~що\~було\~посвідчено сертифікатом\~на\~право на\~земельну\~частку (пай)\~серії\~СМ\~№0246882,\~\~яку\~прийняла її\~дочка\~ позивачка\~по\~справі,\~будучи\~спадкоємець\~першої черги\~за\~законом,\~відповідно\~до\~ ст.529,\~п.1)\~ч.1\~ст.549\~ЦК\~\~УРСР,\~положення\~якого\~діяли \~на\~час\~відкриття спадщини,\~\~фактично\~вступивши в\~управління\~та\~володіння \~\~спадковим\~майном,\~що\~вбачається\~з інформаційної\~довідки\~про вартість\~земельної\~частки\~(паю),\~довідки\~Суховерхівського старостинського\~округу,\~\~довідок\~відділу держгеокадастру\~в\~[PERSON]\~районі,\~\~інформаційних довідок\~зі\~Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підстав свідоцтва про право на спадщину) (а.с.8,13,15-17, 21). Разом з\~тим,\~позивачка не\~спроможна отримати\~свідоцтво про\~право на\~спадщину в\~нотаріуса,\~оскільки \~сертифікат на\~право на\~земельну\~частку (пай)\~серії\~СМ\~№0246882,\~виданий на\~імя [PERSON],\~яка померла\~09.03.1998\~року,\~відсутній,\~ що вбачається з розяснення приватного нотаріуса [PERSON] Однак право спадкодавця на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи членом КСП, була включена до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000010, який був виданий асоціації пайовиків «Червоногвардієць» 20.07.1995 року і їй\~ вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 3,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №182, але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.18-20). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що визнання позову відповідачами не суперечить закону й не порушує права чи інтереси інших осіб, а також те, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved