Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

[PERSON] 02.02.2017 року звернулась до Кілійського районного суду з заявою про встановлення факту належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 02.11.2004 року Кілійською районною державною адміністрацією. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] в заяві зазначила, що вона є власником земельної ділянки, площею 0,82 га, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 02.11.2004 року. Однак в зазначеному акті було допущено помилку, а саме прізвище власника замість «[PERSON]» в державному акті зазначено невірно «[PERSON]». Заявниця звернулась до Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області для виправлення помилки в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], однак їй було відмовлено, а також запропоновано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Наявність помилки в написанні прізвища в державному акті позбавляє заявницю можливості вільно розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. Заявниця, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, однак надала заяву, відповідно до якої просить справу розглянути за її відсутності. Представник Шевченківська сільська рада Кілійського району Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності. Представник Відділ Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак від нього на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої він просить розглянути справу за його відсутності. На підставі письмових заяв суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку передбаченому ст.ст. 169,197 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: З державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 02.11.2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області № 490 від 31.08.2004 року, вбачається, що «[PERSON]» передано на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,82 гектарів, розташовану на території Шевченківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно паспорту серії [NUMBER], виданого Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області 11.06.2013 року, прізвище, ім'я, по батькові, дата народження заявниці - [PERSON], [INFO]. Відповідно довідки № 1607/02.01.23 від 23.12.2016 року, виданої виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради, [PERSON], на ім'я якої був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER]від 02.11.2004 року, та [PERSON], паспорт серії [NUMBER], виданий Кілійським РС ГУДМС України в Одеській області 11.06.2013 року, є однією і тією ж людиною. Отже, судом достовірно встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 02.11.2004 року на підставі розпорядження Кілійської районної державної адміністрації Кілійського району Одеської області № 490 від 31.08.2004 року, було допущено помилку в написанні прізвища власника, а саме: замість «[PERSON]» вказано неправильно «[PERSON]». У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення. З інформаційного листа Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області від 05.12.2016 року № А-1064/0-1098/6-16 вбачається, що заявниця - [PERSON] зверталась до Відділу Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області з питанням про виправлення помилки в державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER], однак їй було відмовлено в внесенні виправлень в зазначений акт. У зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 «про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме органом державної реєстрації прав. Тому, з 01.01.2013 року органи Держземагентства позбавлені повноважень щодо реєстрації прав власності та користування земельною ділянкою. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування. На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого. Оскільки заявниця позбавлена можливості в позасудовому порядку виправити допущену помилку, суд вважає, що право власника землі підлягає судовому захисту, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення, за правилами окремого провадження. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, а також зважаючи не те, що заявниця дійсно позбавлена змоги в повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном через неправильність запису у правовстановлюючому документі, а також на відсутність можливості в позасудовому порядку внести виправлення до правовстановлюючого документу, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved