Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] 13.07.2018 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою суду від 30.07.2018 р. відкрито провадження у справі та справи призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 07.09.2016 р. він надав в борг [PERSON] гроші у сумі 1 160,00 доларів США, що на момент складання позову станом на 10 липня 2018 року становило 30450,00 грн. (курс НБУ на 10.07.2018 року - 26.25 грн. за 1 долар США). В підтвердження отримання коштів в борг відповідач 07.09.2016 р. надав написану власноручно розписку, в якій підтвердив факт отримання коштів в сумі 1160,00 доларів США та зазначив строк повернення боргу 15.09.2016 р. В строк визначений розпискою відповідач грошові кошти не повернув, на прохання про добровільне повернення боргу не відповідає і не реагує. 27.06.2018 р. з метою досудового врегулювання спору направив на адресу відповідача письмову вимогу про повернення коштів однак Відповідач на неї жодним чином не відреагував та ухиляється від повернення суми боргу чим порушує взяті на себе зобов'язання. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає врегулювати спір мирнил шляхом змушений звернутися до суду. ПОзивач просить суд на підставі ст..ст. 526, 536, 625, 1049. 1050 ЦК України винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь: борг у сумі 40489,87 грн., з яких 30 450,00 грн. сума основного боргу, 1659,00 грн.- 3% річних від основного боргу, 8380,87 грн. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів; витрати по сплаті судового збору. В суді позивач позов підтримав, просить його задоволити, не заперечив щодо заочного розгляду справи в звязку із неявкою відповідача в судове засідання. Суду позивач пояснив, що відповідач з ним не розрахувався, уникає його, позовні вимоги підтримує в первинному обсязі, просить суд врахувати курс іноземної валюти на день винесення рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе справу розглянути без його участі на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в суді. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~07.09.2016 р. позивач позичив відповідачу 1160(одну тисячу сто шістдесят) доларів США який останній зобовязався йому повернути 15.09.2016 р., що підтверджується розпискою приєднаною до матеріалів справи. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Відповідачем умови договору позики не виконані, борг позивачу в строк встановлений договором позики не повернув. Ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом було розяснено позивачу відповідно до п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України його право уточнити, змінити позовні вимоги, однак позивач ним не скористався, до суду заяв про збільшення позовних вимог не подавав. Оскільки позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по договору позики в сумі 30450 грн. виходячи із курсу НБУ на 10.07.2018 р. який складав 26,25 грн. за 1 долар США,(26,25 грн. х 1160,00 доларів США = 30450,00 грн.), на день винесення судом рішення курс НБУ складав за 100 доларів США - 2789,8447 грн. (1160,00 доларів США х 27,8984 грн. = 32362,20 грн.), а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по позиці підлягають задоволенню відповідно до вимог ст.13 ЦПК України в розмірі 30450,00 грн. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі за № 6-771цс15. В звязку з цим вимоги позивача стягнути з відповідача 8380,87 грн. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст..625 ЦК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 3% річних оскільки умовами договору позики іншого розміру відсотків не було передбачено. При визначені розміру 3% річних суд враховує суму боргу за договором позики, строк прострочки який згідно розрахунків позивача складає 663 дні(з 16.09.2016 р. по 10.07.2018 р.): 1160, 00 доларів США х 3% річних х 663 дні : 365 дні = 63,21 долари США, що еквівалентно 1763,46 грн. з врахуванням курсу НБУ на день винесення рішення судом. Оскільки позивач просив суд стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1659,00 грн., а тому з врахуванням вимог ст.13 ЦПК України, з відповідача саме в цій сумі підлягають до стягнення 3% річних за прострочення повернення боргу. Таким чином всього підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 32109,00 грн.: заборгованість по позиці в сумі 30450 грн., а також 3% річних в сумі 1659,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial