Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою № 40 по вул. Щучки в м.Ромни, Сумської області. 14 липня 2015 року, в судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті позивачі подали заяву про зміну підстав позову, і просили суд: 1.Виділити [PERSON] в особисту приватну власність земельну ділянку згідно Додатку № 1 аркуш 1 Висновку № 25 судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року, показану жовтим кольором, площею 333 кв.м. з урахуванням площі під будівлями та спорудами з земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га по вул.Щучки,40 в м.Ромни Сумської області, кадастровий номер 5910700000:05:015:0105. 2.Виділити [PERSON] та [PERSON] в спільну часткову власність , по 1/2 кожному, земельну ділянку згідно Додатку № 1 аркуш 1 Висновку № 25 судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року, показану зеленим кольором, площею 333 кв.м. з урахуванням площі під будівлями та спорудами з земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га по вул. Щучки,40 в м.Ромни Сумської області, кадастровий номер 5910700000:05:015:0105. 3.Встановити земельний сервітут : право проходу та проїзду на велосипеді; право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд на земельну ділянку площею 265 кв.м. згідно Додатку № 1 аркуш 1 Висновку № 25 судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га по вул.Щучки, 40 в м.Ромни Сумської області, кадастровий номер 5910700000:05:015:0105 .(а.с.142-144) Свої вимоги мотивували тим, що земельна ділянка №40 по вул.Щучки, в м.Ромни, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд належить на праві спільної часткової власності: 1/3 частка [PERSON], 1/3 частка - [PERSON], 1/3 частка порівну [PERSON] та [PERSON] Згідно частин 1,3 ст.88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. У звязку з недосягненням згоди щодо спільного використання земельної ділянки з відповідачем [PERSON] просять суд : здійснити розподіл земельної ділянки №40 по вул.Щучки в м.Ромни на три частини, з вирішенням питання про встановлення земельного сервітуту, згідно Висновку №25 судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року. Відповідачем [PERSON] подано заперечення на позов, в якому вона зазначає, що позов є безпідставним, що між співвласниками житлового будинку №40 по вул.Щучки в м.Ромни та земельних ділянок склався порядок користування земельними ділянками, який існував ще з 50-х років минулого століття, згідно якого земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га перебуває у загальному користуванні, що підтверджується рішенням суду. Що виділ часток (поділ) земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину земельної ділянки, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Що встановлення сервітуту не є єдино можливим способом задоволення потреб позивачів на використання земельної ділянки, яка на даний час є обєктом спільної часткової власності (а.с. 177-180) У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Крім того, позивач [PERSON] пояснила, що домовленості між нею і відповідачем про порядок користування земельною ділянкою №40 по вул.Щучки, в м.Ромни не досягнуто, постійно виникають суперечки, сварки, результатом яких є скарги до органів місцевого самоврядування, а тому просить виділити їй у приватну власність частину земельної ділянки і на частині земельної ділянки, що залишиться у власності [PERSON] встановити земельний сервітут згідно Висновку №25 судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року. Представник позивача [PERSON] наголосив на тому, що право виділення частки земельної ділянки встановлено ст.88 ЗК України, а встановлення сервітуту ст..90 ЗК України і при вирішенні даного спору необхідно керуватись саме цими нормами, а не нормами ЦК України, на які в своїх запереченнях посилається представник відповідача. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, їхні інтереси представляв за нотаріально посвідченим дорученням [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Крім того пояснив, що спільно з [PERSON] користуватись земельною ділянкою № 40 по вул.Щучки в м.Ромни не вдається, згоди про порядок користування земельною ділянкою з [PERSON] не досягнуто, постійно виникають сварки, відповідач звернулась до Роменського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою №40 по вул.Щучки в м.Ромни(а.с.182), а тому він просить виділити [PERSON] та [PERSON] у приватну власність частину земельної ділянки і на частині земельної ділянки, що залишиться у власності [PERSON] встановити земельний сервітут згідно Висновку №25 судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року. Суду повідомив, що господарські будівлі хоч і перебувають, згідно правовстановлюючих документів на домоволодіння, у спільній частковій власності, але фактичне користування є індивідуальним, а не так як зазначено в інвентарних матеріалах на домоволодіння. У судовому засіданні відповідач - [PERSON] та її представник - [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні з підстав викладених у запереченні. Відповідач [PERSON] додатково пояснила, що рішенням Роменського міськрайонного суду від 08.07.1959 року вже було відмовлено у визначенні порядку користування земельною ділянкою, яка на даний час перебуває у спільній частковій власності, а рішенням Роменського місьркайонного суду від 13.12.1988 року встановлено порядок користування житловим будинком. Представник відповідача [PERSON] пояснив, зо земельна ділянка №40 по вул.Щучки в м.Ромни з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, і тому варіант розподілу згідно Висновку №25 судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року порушить права [PERSON] як власника, оскільки на всю земельну ділянку, яка залишається їй у власність пропонується встановити сервітут, який позбавить її можливості використовувати дану земельну ділянку за призначенням. Крім того, враховуючи те, що в правовстановлюючих документах на житловий будинок господарські будівлі перебувають у спільній частковій власності, а згідно Висновку №25 будуть розміщуватись на різних земельних ділянках, які пропонується виділити у приватну власність, то за таких умов, до приведення правовстановлюючих документів у відповідність, питання розподілу земельної ділянки вирішуватись не може. Спеціаліст інженер з інвентаризації КП «Роменське МБТІ» - [PERSON] суду повідомила, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №40 по вул.Щучки в м.Ромни перебуває у спільній частковій власності. Поділ домоволодіння на квартири там не здійснено, а відображено фактичне користування. Співвласникам необхідно привести правовстановлюючі документи у відповідність із фактичним користуванням, це може бути, наприклад, Акт фактичного користування домоволодінням, посвідчений нотаріально. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу володіння та користування земельною ділянкою, що належить їм на праві спільної часткової власності. Дані правовідносини регулюється нормами Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ст.356, ч.1,2,3 ст.358 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки. При продажу учасником належної йому частки у спільній частковій власності на земельну ділянку інші учасники мають переважне право купівлі частки відповідно до закону. Відповідно до ст.90 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок мають право: а) продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину; б) самостійно господарювати на землі; в) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; г) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, лісові насадження, водні об'єкти, а також інші корисні властивості землі; ґ) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; д) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Статтями 98-100 Земельного кодексу України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Пунктом 19 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Суд, вислухавши пояснення сторін , їх представників , дослідивши матеріали судової справи та матеріали інвентарної справи БТІ на домоволодіння, заслухавши спеціаліста БТІ вважає, що позов задоволенню не підлягає. Позовні вимоги №1 та №2 про виділення частин земельної ділянки під №40 по вул.Щучки в м.Ромни в особисту приватну власність [PERSON] та [PERSON] площею 333 кв.м. і [PERSON] площею 333 кв.м., задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.09.2007 року, витягу про реєстрацію права власності від 06.11.2007 року, [PERSON] належить на праві власності 1/3 частка житлового будинку (домоволодіння) деревяного обкладеного цеглою А, житловою площею 64,8 кв.м., загальною площею 191,0 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в м.Ромни Сумської області по вул.Щучки, за номером 40. До надвірних будівель та споруд належить:сарай дощатий Б, літня кухня цегляна В, сарай цегляний Г, літня кухня шлакобетонна обкладена цеглою Д, прибудови цегляна і шлакобетонна обкладена цеглою д,д1, що відображено в технічному паспорті на домоволодіння. (а.с.7-15). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серіїЯЕ№422613 виданого 21.02.2008 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована по вул.Щучки в м.Ромни під №40(а.с.16). Згідно договору дарування від 18.04.2014 року [PERSON] та [PERSON], в рівних частка ( тобто по ? частці кожному) належить на праві власності: 1/3 частка в праві власності на житловий будинок: деревяний обкладений цеглою А, житловою площею 64,8 кв.м., загальною площею 191,0 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, до яких відносяться: ганок цегляний літ.«гн,гн1»; сарай дощатий літ.»Б»; літня кухня цегляна літ.»В»; сарай цегляний літ.«Г»; погріб цегляний літ. «п/г»; літня кухня шлакобетонна, обкладена цеглою, літ. «Д», прибудова цегляна літ. «д», прибудова шлакоблочна, обкладена цеглою лят «д1», що відображено в технічному паспорті на домоволодіння та 1/3 частка в праві власності на земельну ділянку із цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1 га, кадастровий №5910700000:05:015:0105, розташованих в м.Ромни Сумської області по вул.Щучки, за номером 40 (а.с.17-28). Згідно свідоцтва на право на спадщину за законом від 01.12.1994 р. [PERSON] на праві власності належить 1/3 частка житлового будинку з відповідними надвірними будівлями що розщташовані в м.Ромни, вул.Щучки, під номером 40 на земельній ділянці площею 2730,0 кв.м. на цій же ділянці розташовано: будинок деревяний обкладений цеглою А, житловою площею 64,8 кв.м., літня кухня шлакобетонна обкладена цеглою Д, прибудови цегляна і шлакобетонна обкладена цеглою д,д1, сарай дощатий Б, сарай дощатий В (а.с.29). Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку виданого 26.10.2009 року [PERSON] належить на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована по вул.Щучки в м.Ромни під №40(а.с.30-31). Рішенням Роменського місьркайонного суду Сумської області від 13.12.1988 року встановлено порядок користування житловим будинком під №40 по вул.Щучки в м.Ромни Сумської області(а.с.81-82) Рішенням Роменського місьркайонного суду Сумської області від 08.07.1959 року відмовлено у визначенні порядку користування земельною ділянкою під №40 по вул.Щучки в м.Ромни (а.с.98). Відповідно до Висновку №25 судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року, виходячи з візуального обстеження та дослідження документів, розташування та планування домоволодіння, порядку користування будівлями, експерту не видається за можливе встановити порядок користування даної земельної ділянки (1000 кв.м) відповідно до ідеальних часток (1/3), при даних частках необхідно земельну ділянку вільну від забудови залишити в загальному користуванні. Виходячи з вище наведеного експерт, пропонує на розгляд представити можливий варіант розподілу земельною ділянкою на три частини, що знаходяться в м.Ромни по вул.Щучки, 40 (додаток №1), з вирішенням питання встановлення земельного сервітуту. При варіанті: у додатку №1 аркуш 1 (показано зеленим кольором) І співвласникам [PERSON] та [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 333 кв.м. з урахуванням площі під будівлями та спорудами; у додатку №1 аркуш 1 (показано блакитним кольором) ІІ співвласнику [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 334 кв.м. з урахуванням площі під будівлями та спорудами; у додатку №1 аркуш 1 (показано жовтим кольором) ІІІ співвласнику [PERSON] виділяється земельна ділянка площею 333 кв.м. з урахуванням площі під будівлями та спорудами. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, про що свідчать всі зібрані по справі докази, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під №40 по вул.Щучки в м.Ромни, перебуває в спільній частковій власності всіх співвласників. З інвентарної справи БТІ на дане домоволодіння ( а.с.43-44, 52, 115 ) вбачається, що не дивлячись на наявність рішення Роменського міськрайонного суду від 13.12.1988 року, яким встановлено порядок користування відповідним житловим будинком, господарськими будівлями та спорудами та на те, що частина господарських будівель зносилась, а на їх місці тогочасними співвласниками житлового будинку, особисто, будувались нові будівлі: як то сарай під літерою «В», який побудований [PERSON] в 1997 році (власниками належної їй частки на даний час є [PERSON] та [PERSON]В.) (а.с 204-206), чи то сарай під літерою «Д», який побудований [PERSON] в 1973 році (власником належної їй частки на даний час є [PERSON]О.) (а.с.200-202), але в правовстановлюючих документах нинішніх співвласників відповідні зміни не відображено, і позивачі та відповідач так і залишаються співвласниками на праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. При розподілі земельної ділянки згідно з варіантом запропонованим Висновком №25 судової земельно-технічної експертизи від 28.05.2015 року на земельній ділянці, яка виділяється у приватну власність [PERSON] та [PERSON] залишиться сарай, який, згідно договору дарування від 18.04.2014 року, лише на 1/3 частки належить [PERSON] та [PERSON], а 2/3 частки належать [PERSON] та [PERSON] Те ж саме стосуєтиься й інших господарських будівель та споруд в зазначеному домоволодінні. За таких умов припинення спільної часткової власності на земельну ділянку (виділ частки), до припинення спільної часткової власності на домоволодіння, здійснюватись не може. Будинкові книги на домоволодіння в яких зазначено місце реєстрації осіб, які в ньому проживають, і вказано номера квартир, не є належним доказом розподілу житлового будинку на квартири, у звязку з чим судом до уваги не беруться (а.с32-36). Позовна вимога №3 про встановлення земельного сервітуту задоволенню не підлягає у звязку з відмовою у розподілі земельної ділянки № 40 по вул. Щучки в м. Ромни між співвласниками. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: dismissed