overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

[PERSON] 12 травня 2021 року звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що спільне життя не склалося, подружні відносини відсутні, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу неможливе. 13 травня 2021 року судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та (або) відзив на позовну заяву, до якого додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Позивач в установлений судом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав. Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами отримала, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надала; направила до суду заяву про визнання позову. На підставі ч.13 ст.7, ч.5 ст.279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку письмового провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач визнав позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позову, вважаючи, що вказані у позовній заяві обставини справи відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2014 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 лютого 2005 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спочатку вони жили нормально, проте згодом почали виникати непорозуміння і сварки на побутовому ґрунті та через втручання в їх спільне сімейне життя батьків відповідача. Повна різниця поглядів на сімейне життя та часті конфлікти призвели до того, що в кінці лютого 2014 року вона, позивач, переїхала проживати на окрему квартиру та з цього часу вони не підтримують подружні відносини. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставин, викладені в позовній заяві. [PERSON] позов не визнав, посилаючись на негативну поведінку дружини та недостатнє піклування нею про дітей. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб та свідоцтв про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 26 лютого 2005 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей (а.с. 3, 4, 5). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У лютому 2014 року [PERSON] та [PERSON] припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть із-за того, що між ними постійно виникали конфлікти через різні звинувачення один одного. За наданий строк для примирення сторони не помирилися, навпаки у Самбірському МВ ГУ МВС України у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження про нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] її чоловіком [PERSON] При таких обставинах суд вважає, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2014 року. 23 грудня 2014 року народилась дитина син - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден платити аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/4 частини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно актового запису № 554 від 30 грудня 2014 року батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с.5 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, що він не має іншіх неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2015 року пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 травня 2013 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що спочатку відносини між ними складалися хороші, однак час сімейного життя показав, що у них із відповідачем різні погляди на життя, через що почали виникати скандали, у багатьох питаннях вони не розуміли один одного, втрачались почуття любові і поваги та вони ставали чужими людьми. Намагання вплинути на відповідача у вирішенні питань сімейного життя не дало жодних результатів, відсутність дітей також мала вплив на їхні відносини, оскільки їх нічого не поєднувало, однак відповідач відмовляється прибути в органи ДРАЦС для реєстрації розірвання шлюбу. Під час судового розгляду [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнала з підстав, наведених позивачем, та просила відновити їй дошлюбне прізвище, наслідки цієї процесуальної їй зрозумілі. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною третьою статті ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 24 травня 2013 року, відповідач унаслідок одруження змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 4). Сторони визнали, що вони припинили подружні відносини та спільного господарства не ведуть, від шлюбу неповнолітніх дітей в них немає. Отже, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2017 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 24.07.2009 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 24.07.2009 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, за актовим записом № 1131 (а.с.6). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2017 року звернулась в суд з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 квітня 2015р. між ними було укладено шлюб, зареєстрований Староостропільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №4. Від шлюбу є неповнолітні діти донька [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 05 квітня 2015р. між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Староостропільською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №4. Від шлюбу є неповнолітні діти донька [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між сторонами та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб сторін серії І-БВ №131736 від 05.04.2015р., даними свідоцтва про народження дитини Серія 1-БВ №237473 від 29.01.2015р. та визнаються сторонами. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно - з 01 лютого 2017р. по 30 червня 2018р. На обґрунтування вимог зазначила, що вона навчається у Новочортиринському державному аграрному технікумі стаціонарно та не отримує стипендії. На даний час вона потребує матеріальної допомоги з боку батька і останній може надати таку допомогу, оскільки неофіційно працює. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити, з вищенаведених підстав та доповнила, що її матір на даний час не працює. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що він добровільно сплачує аліменти щомісячно по 500 грн. дочці, а також має на утриманні неповнолітнього сини та на даний час не працює, так як доглядає хвору матір, тому сплачувати аліменти та саме щомісячно по 1000 грн. аліментів - не має змоги. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], 21.06.1998р.н. і остання навчається на 3 курсі Новочортиринському державному аграрному технікумі Житомирської області на денній формі навчання та стипендію не отримує. Відповідач батько [PERSON], [INFO] хоча і є працездатним, однак офіційно не працевлаштований та має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], 09.01.2003р.н. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, даними свідоцтва про народження позивача І-БВ №073692 від [INFO]; даними довідки №31 від 03.02.2017р. та №138 від 21.03.2017р. Новочортиринському державному аграрному технікумі Житомирської області; даними довідки про склад сімї позивача №0783 та №0784 від 02.02.2017р.; даними довідки Старокостянтинівського міськрайцентру зайнятості №05-17/1079 від 04.09.2017р.; даними довідки про склад сімї відповідача №9484 від 02.08.20178р.; даними свідоцтва про народження дитини 1-БВ №142399 від 13.01.2003р.; даними трудової книжки відповідача АА №122821 від 18.08.2000р. та визнаються відповідачем. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує ті обставини, що обовязок по утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, лежить на обох батьках, як на позивачу, так і на відповідачу. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки відповідач є батьком позивача та може надавати матеріальну допомогу на період її навчання в розмірі 750 грн. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 12 червня 2017р. щомісячно на період навчання позивача або до досягнення нею двадцяти трьох років. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2017 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини його доходів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем вони пребували у зареєстрованому шлюбі і мають спільну дитину [PERSON], [INFO], а відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає. Оскільки дитині не має 3 років, тому також слід стягнути аліменти і на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], однак батько відповідач по справі, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дитини серія І-БВ №237473 від 29 січня 2015р. та визнаються відповідачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільної дитини аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 12.06.2017р. та до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти з [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 12.06.2017р., щомісячно та до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2018 пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 липня 2012 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через його нехтування сімейними цінностями, відсутність почуттів, чому спричиняли постійні сварки та скандали, свідками яких нерідко ставали їхні діти, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, які вони не підтримують більше двох років. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився без повідомлення причини, відзиву не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивача, показання свідка, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про одруження та про народження дітей відомо, що сторони зареєстрували шлюб 03 липня 2012 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей. (а. с. 5, 9-10). Із показань позивача, допитаної як свідка, вбачається, що у травні 2016 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть із-за того, що відповідач влаштовував скандали, сварки, наносив дружині побої. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому право позивача на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 та п. 1) ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так як позов [PERSON] задовольняється повністю, то понесені нею судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією, підлягають стягненню у її користь з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2018 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником будинку за адресою: вул. Дружби /колишня назва вул. Артема/, 51 в сел. Красноріченське Кремінського району Луганської області. В цьому будинку зареєстрований його син [PERSON], але не проживає в ньому з 2002 року, його місцезнаходження йому невідоме. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою з повідомленням та оголошенням на сайті судової влади, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Тому суд вирішив справу розглянути за відсутністю відповідача заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору дарування від 09 липня 1993 року (а.с. 15-16) [PERSON] є власником будинку 51 по вул. Дружби (Артема) в сел. Красноріченське Кремінського району Луганської області. Відповідно до копії домової книги (а.с. 13-14), акта на предмет фактичного проживання [PERSON] (а.с. 17), останній зареєстрований у якості члена сімї в будинку позивача за адресою: вул. Дружби /Артема/, 51 в сел. Красноріченське Кремінського району Луганської області, але за вказаною адресою не проживає з 2002 року. Оскільки відповідач у добровільному порядку з реєстрації не знявся, його місцезнаходження невідоме, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved