Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території, посилаючись на те, що [INFO] в м. Донецьк України помер її батько [PERSON], [INFO]. Причина смерті: інтоксикація та злоякісне новоутворення внутрішньо печінкового протоку. Факт смерті встановлено лікарем - терапевтом Федоровою Т.П. Центру медико-санітарної допомоги № 7 м. Донецька. Зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 24.11.2018 року Куйбишевським міським відділом ЗАГС реєстраційної палати міністерства юстиції Донецької народної республіки, яке було їй видане на тимчасово окупованій території, заявник 04.12.2018 року звернулася до Петропавлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Дніпропетровській області для реєстрації смерті батька [PERSON], але заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті батька через те, що для підтвердження факту смерті заявниця пред'явила документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на ст.ст. 293, 315-317, 430 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], громадянина України, [INFO] в місті Донецьку, причина смерті: інтоксикація та злоякісне новоутворення внутрішньо печінкового протоку, з метою подальшої реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про смерть та допустити негайне виконання рішення. Заявник в судовому засіданні підтримала заяву та просила суд її задовольнити. Заінтересована особа Петропавлівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання представника не направила, будучи повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши надані заявником докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Це роз'яснення відповідає змісту ч.2 ст.319 ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. За приписами ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ст. 18 цього Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території; гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до п.11 ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Судом встановлено, що заявник є громадянкою України, [INFO], що підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданим Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області 03.04.1998 року. Відповідно до довідки від 06.10.2017 року № 517, виданої Управлінням соціального захисту Петропавлівської районної державної адміністрації, заявник взята на облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстрована за місцем проживання [ADDRESS], а місцем фактичного проживання вказана адреса: [ADDRESS]. Заявник є донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Куйбишевським районним бюро ЗАГС Донецької області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим «Будинком щастя» м. Донецьк, відповідно до якого заявник та [PERSON] уклали шлюб, і заявниця взяла собі прізвище свого чоловіка «[PERSON]». Батько заявника [PERSON] тривалий час хворів і [INFO] помер на тимчасово окупованій території у м. Донецьк, Україна, там же заявник його поховала, що підтверджується світлинами могили померлого на кладовищі. Ці обставини встановлені з пояснень заявника, допитаної як свідка згідно із статтями 230-232, 234 ЦПК України, та показань свідка [PERSON] При цьому суд не вважає допустимими доказами в сенсі ч.1 ст.78 ЦПК України і не бере до уваги лікарське свідоцтво про смерть № 95 від 24.11.2018 року, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 24.11.2018 року. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджених Розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року №1085-р, та відповідно до положень Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року м. Донецьк відноситься до тимчасово окупованої території України, а тому на зазначені правовідносини поширюються встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені ст.317 ЦПК України. 04.12.2018 року за вих. № 1611/14.39-137 Петропавлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено заявнику у проведенні державної реєстрації смерті її батька [PERSON] через те, що для підтвердження факту смерті заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для державної реєстрації смерті батька, що тягне за собою настання правових наслідків у вигляді отримання права на допомогу на поховання, спадщину тощо. Таким чином, з метою захисту законних прав та інтересів заявника, яка є громадянином України, враховуючи, що заявник не має можливості іншим способом захистити своє право, суд приходить до висновку про задоволення заяви в частині встановлення факту смерті батька заявника [PERSON] в певний час і в певному місці. Що стосується зазначення причини смерті, то суд вказує наступне. Згідно з Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі - Правила), підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якою затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть). Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров'я України. Саме в цих документах зазначається причина смерті особи. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суду не надані належні і допустимі докази у вигляді лікарського свідоцтва про смерть за формою № 106/о або фельдшерської довідки про смерть за формою № 106-1/о, виданих уповноваженими органами Держави Україна, на підставі яких суд міг би зазначити причину смерті батька заявника, тому в цій частині вимоги заяви задоволенню не підлягають.

Outcome: partial