Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю про визначення порядку користування лоджією,уточнивши який просять зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути їм перешкоди в користуванні лоджією, розташованої за адресою: [ADDRESS], а також визначити порядок користування лоджією площею, загальною площею 5.808 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], дозволивши їм встановити замість віконного - дверний пройом на лоджію з кімнати № 3; площею 10,2 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], залишив у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 5.808 кв.м. лоджії. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що їм на підставі свідоцтва про право власності належить в рівних частках 387/1000 частин квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], власниками іншої частини квартири є відповідачі, яким на праві спільної часткової власності належить 613/3000 частин квартири,що розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2003 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розподіл особового рахунку та визначення порядку користування житловою площею в квартирі, розподілена квартира [ADDRESS]. Визнано за [PERSON], сумісно з двома дочками право користування кімнатами площею 16.4 кв.м, 10.6 кв.м, розташовані у квартирі [ADDRESS]. Визнано за [PERSON], [PERSON] право користування кімнатами площею 10,2 кв.м, 8,0 кв.м розташованих у квартирі [ADDRESS]. Кухня, коридор, туалет, ванна, кладова - залишені у загальному користуванні сторін. Зобов'язано Малиновську районну адміністрацію м. Одеси укласти з [PERSON] та [PERSON], [PERSON] окремі договори найму житлового приміщення на вказану житлову площу. Зобов'язано сторони не перешкоджати одна одній у користуванні приміщеннями загального користування. Однак рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2003 року порядок користування лоджією не визначений. Також позивачі вказують, що спірну лоджію довели до ладу, а саме з власні кошти утеплили лоджію, встановили сушилу та скло, а відповідачі роблять все, для того щоб перешкоджати їм у користуванні лоджією, сушать білизну таким чином, що доступ сонячних променів до їх кімнати відсутній. В уточненому позові позивачі вказують, що в межах даної справи, за їхнім клопотанням проводилася експертиза, згідно з висновком якої, можливо виконати реконструкцію віконного пройому у дверний, для влаштування додаткового виходу на лоджією з приміщення житлової кімнати площею 10,2 кв.м. Крім того, саме на лоджії розташований пожежний вихід з їхньої квартири, а вони позбавлені можливості потрапити на лоджію, внаслідок чого їм перекрито доступ до пожежного виходу, чим звичайно порушується їхнє право не тільки на користування власністю, але й створена небезпека для їхнього життя. Враховуючи вищевикладені обставини позивачі вимушені звернутись з наступним позовом до суду. Відповідачка [PERSON] не погоджуючись з позовом [PERSON] та [PERSON] пред'явила зустрічний позов в якому просить зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в здійсненні права користування лоджією площею 2,9 кв.м., розташованої уздовж житлових кімнат площею 10,2 кв.м., та 10,6 кв.м. (приміщення №3,№2 за технічним паспортом відповідно), розташованої за адресою: [ADDRESS], шляхом приведення квартири у первісний стан, а саме виконання робіт по реконструкції дверного пройому у віконний в приміщенні житлової кімнати площею 10,2 зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у здійсненні права користування лоджією площею 2,9 кв.м., розташованої уздовж житлових кімнат площею 10,2 кв.м., площею 10,6 кв.м., (приміщення № 3 по технічному паспорту), зобов'язати відповідачів не чинити перешкод в здійсненні права користування коморою,зобов'язавши їх зняти замки з комори, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Свій зустрічний позов [PERSON] обґрунтовує тим, що лоджія площею 2,9 кв.м. є власністю її та її дітей - [PERSON], [PERSON], так як вони мають свідоцтво про право власності на частину квартири [ADDRESS], а саме на частину квартири площею -45,55 кв.м. [PERSON], [PERSON] в свою чергу набули право власності на частину квартири площею 28,75 кв.м.. Свідоцтво про право власності їй було видане на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2003 року, де лоджія - 2,9 кв.м., при розділі квартири [ADDRESS] була врахована. Оскільки вихід на лоджію можливий тільки з її кімнати, тому лоджія автоматично, виходячи з практики користування що склалася, визнана її власністю. [PERSON] у зустрічному позові також звертає увагу, що згідно експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку [ADDRESS] в м. Одесі, виданої КП «ОМБТІ та РОН» лоджія -2,9 кв.м., включена в перелік закріпленої за нею власності. Той факт, що лоджія 2,9 кв.м. є її власністю підтверджується ще і тим, що корисна площа її частки житла складає 42,9 кв.м., тому якщо до цієї площі додати площу лоджії - 2,9 кв.м., то загальна площа належної їй та дітям частки квартири на праві власності дорівнюється - 45,6 кв.м., що відповідає правовстановлюючим документам на їхнє ім'я. Кожний місяць [PERSON] сплачує комунальні платежі саме за площу - 45,6 кв.м. Позивачка за зустрічним позовом вказує, що [PERSON] та [PERSON] незаконно виконали реконструкцію віконного пройому (прорізу) у дверній, для зручності додаткового виходу на лоджію з приміщення житлової кімнати площею 10,2 кв.м., чим створюють їй та її дочкам додаткові труднощі в користування їхньою власністю. В зв'язку з наведеним, вона вимушена звернутися до суду з вимогами про зобов'язання [PERSON] та [PERSON] виконати реконструкцію дверного пройому у віконний в приміщенні житлової кімнати площею 10,2 кв.м. (приміщення № 3 по технічному паспорту). [PERSON] у зустрічному позові також вказує, що позивачі заважають їй користуватися коморою, яка за документами знаходиться у їхньому спільному користуванні, встановивши у коморі внутрішній замок. Ці обставини стали приводом для звернення до суду з вимогами про зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у здійснення права користування коморою та зобов'язання відповідачів зняти замки з комори, розташованої у спірній квартирі. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судому засіданні підтримали свій позов з підстав викладених у уточненій позовній заяві, просили його задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Представник позивачів - [PERSON] в судовому засіданні позов своїх довірителів в уточненій редакції підтримала, вважаючи, що позовні вимоги цілком обґрунтовані, а відповідачки своїми діями чинять перешкоди у користуванні лоджією. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] вважала необхідно відмовити у зв'язку з його не обґрунтованістю. Відповідачка за основним позовом [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні позов [PERSON], [PERSON] не визнали, просили відмовити в його задоволенні, зустрічний позов [PERSON] підтримали з підстав викладених у самому позові, просили його задовольнити. Відповідачки за основним позовом [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом направлення на їхню адресу судових повісток за місцем реєстрації. Вказані особи, подали до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в їхню відсутність, вказавши в ній, що з позовом [PERSON] та [PERSON] до них не згодні, повністю довіряють вимогам їхньої матері - [PERSON], викладеним у зустрічному позові. Представник третьої особи - Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON], [PERSON] не обґрунтований та задоволенню не підлягає, зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2003 року за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про розподіл особового рахунку та визначення порядку користування житловою площею в квартирі [ADDRESS], вищевказана квартира була розподілена між [PERSON]., сумісно з двома дочками та [PERSON], [PERSON] наступним чином. Визнано за [PERSON], сумісно з двома дочками право користування кімнатами площею 16,4 кв.м., 10,6 кв.м., розташованими у квартирі [ADDRESS]. Визнано за [PERSON], [PERSON] право користування кімнатами площею 10,2 кв.м., 8,0 кв.м., розташованих у квартирі [ADDRESS]. Кухня, коридор, туалет, ванна та комора залишені у загальному користуванні. Зобов'язано Малиновську районну адміністрацію м. Одеси укласти з [PERSON], [PERSON], [PERSON] окремі договори найму житлового приміщення надану житлову площу. Зобов'язано сторони не перешкоджати одна одній у користуванні приміщеннями загального користування. Згідно витягу з розпорядження голови Малиновської районної адміністрації №1355/01-04 від 20.11.2003 року щодо питання відділу обліку та розподілу житлової площі, випливає, що відповідно до рішення місцевого суду Малиновського району м. Одеси від 10.09.2003 року укладено договір житлового найму з гр. [PERSON] на житлову площу 27,0 мІ, яка складається з 2-х кімнат пл. 16,4 кв.м і 10,6 кв.м [ADDRESS]. Сім'я у складі 3-х осіб ([PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON]). Залишено у загальному користуванні нежитлові приміщення (кухню, коридор, туалет, ванну). Відповідно до витягу з розпорядження голови Малиновської районної адміністрації №388/01-04 від 15.04.2004 року щодо питання відділу обліку та розподілу житлової площі, вбачається, що відповідно до заяви гр.: [PERSON] та згідно до рішення місцевого суду Малиновського району м. Одеси змінено договір найму на житлову площу в комунальній квартирі [ADDRESS] на два окремих договорів найму та видано витяг із розпорядження: на 2 кімнати пл. 18,2 кв.м на гр. [PERSON] на склад сім'ї з 2-х осіб ([PERSON], син - [PERSON]); на 2 кімнати пл. 27,0 кв.м на гр. [PERSON] з двома дочками [PERSON] і [PERSON]. Члени сім'ї дають згоду на зміну договору найму. Раніше існуючий особовий рахунок на квартиру №152 пл. 45,2 кв.м на гр. [PERSON] закритий. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.06.2004 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради та зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 3-21095, 387/1000 частин приміщення квартири спільного заселення, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» від 17.08.2004 року, на підставі свідоцтва про право власності /р.№3-21095/22.06.2004/Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради/ належить на праві спільної часткової власності [PERSON] 387/2000 частини квартири [ADDRESS] та [PERSON] 387/2000 частини квартири [ADDRESS]. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, виданого 08 листопада 2004 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської Ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 613/1000 частин загальної площі квартири [ADDRESS], що складає 45,6 кв.м. загальної площі квартири. Згідно з даним свідоцтвом загальна площі квартири становить - 74,3 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 08 листопада 2004 року № 187223, за реєстроване та записане в реєстрову книгу за № 3-21696. Згідно з технічним паспортом складеним КП «ОМБТІ та РОН» на квартиру [ADDRESS], квартира розташована на 9 поверсі 10-поверхового будинку та складається з 4 жилих кімнат житловою площею 45,2кв.м., у тому числі: 1-а кімната 10.6 кв.м, 2-а кімната 10,2 кв.м, 3-я кімната 8,0кв.м., 4-а кімната 16,4 кв.м, кухні площею 8,7кв.м., ванної кімнати площею 2.7кв.м., туалету площею 1,5 кв.м, коридору 12,1кв.м, комори площею 1,2 кв.м, балкону (лоджії) 2,9кв.м. Загальна площа квартири складає 74,3 кв.м. Згідно експлікації внутрішніх площ до плану квартири [ADDRESS] виданій КП «ОМБТІ та РОН», врахованої Міським агентством з приватизації житла, при приватизації кожним співвласником належної йому частки у квартирі [ADDRESS], яка після розподілу особових рахунків набула статус квартири загального користування (комунальної квартири), [PERSON] набула у власність наступні приміщення: жилу кімнату площею -10,6 кв.м., жилу кімнату площею - 16,4 кв.м., лоджію площею - 2,9 кв.м. Згідно з даною експлікацією основний квартиронаймач [PERSON] набула у власність разом з членом своє сім'ї, наступні приміщення: жилу кімнату площею - 10,2 кв.м., жилу кімнату площею - 8,0 кв.м. До приміщень спільного користування віднесені: коридор 12,1 кв.м., кухня-8,7 кв.м., комора-1,2 кв.м., вбиральня - 1,5 кв.м., ванна - 2,7 кв.м. З цих підстав суд робить висновок про те, що у 2004 році при здійсненні приватизації кожним з основних наймачів, а саме [PERSON] та [PERSON], виділених їм в особисте та загальне користування приміщень зазначеної квартири, спірна лоджія відійшла саме у власність [PERSON] та членам її сім'ї, тому що згідно з технічним планом квартири та проектом всього будинку, вихід на лоджію можливий тільки з кімнати площею - 10,6 квадратних метрів, а у встановленому законом порядку реконструкція та переобладнання даної квартири не проводилося. Відповідно до статті 152 ЖК України переобладнання та перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Згідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні були допитані свідки з боку позивачів за основним позовом [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [PERSON], які пояснили суду, що спірну квартиру отримала [PERSON], працюючи на заводі, а на теперішній час не має можливості нормально жити у власній квартирі, користуватися лоджією завдяки конфліктам з колишньою невісткою. Свідок [PERSON], син [PERSON] впевнений в тому, що спільно користуватися лоджією [PERSON], [PERSON] разом з [PERSON] ніколи не зможуть, тому що їхні стосунки за час судових процесів стали ворожими. Свідок [PERSON] - мати [PERSON] розказала суду про взаємовідносини між сторонами. Взагалі зміст пояснень вказаних свідків зводився до загальної характеристики правовідносин сторін і сенсі ст.58,59 ЦПК України не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки вони не стосуються предмету доказування Таким чином, з підстав викладених вище у мотивувальній частині рішення суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод в користуванні лоджією, розташованої за адресою: [ADDRESS], визначити порядок користування лоджією площею, загальною площею 5.808 кв.м., дозволивши позивачам за основним позовом встановити замість віконного - дверний пройом на лоджію з кімнати № 3; площею 10,2 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], залишивши у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] лоджію площею - 5.808 кв.м.. Ухвалою суду від 29.10.2013 року за клопотанням позивачів була призначена судова будівельно-технічна експертиза для можливості визначення варіантів поділу лоджії та реконструкції віконного пройому у дверний, для влаштування додаткового виходу на лоджію, розташовану за адресою: [ADDRESS].За результатами експертизи складено технічний висновок щодо можливості поділу лоджії, реконструкції віконного пройому під дверний пройом, для влаштування додаткового виходу на лоджію, за адресою: [ADDRESS] експертом ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» замовлення №114, який долучено до матеріалів справи. Згідно висновку вказаної судової будівельно-технічної експертизи, враховуючи замову-заяву гр. [PERSON], [PERSON] №74 від 14.06.2013 року; вихідні матеріали надані замовником: технічний паспорт на квартиру [ADDRESS]; свідоцтво про право власності на житло від 22.06.2004 року №184621; ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.10.2013 року (справа №521/14128/13-ц). Технічний висновок складено за результатами візуального обстеження, виконаного у відповідності до вимог ВСН 55-87 (р), розділи 3 та 4 (п.8) та обмірів, виконаних в натурі. Згідно висновку, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належить: дві житлові кімнати пл. 10,2 кв.м; пл. 8,0 кв.м(приміщення №3, №7 по технічному паспорту); в загальному користуванні квартиронаймачів знаходиться: кухня пл. 8,7 кв.м; коридор пл. 12,1 кв.м; ванна кімната пл. 2,7 кв.м; туалет пл. 1,5 кв.м; кладова пл. 1,2 кв.м; лоджія пл. 2,9 кв.м (площа лоджії 2,9 мІ, зазначена у технічному паспорті, підрахована із знижуючим коефіцієнтом-05, у відповідності до вимог ДБН В.2.2-15-2005). Лоджія пл. 2,9 кв.м. розташована уздовж житлових кімнат пл. 10,2 кв.м; пл. 10,6 кв.м (приміщення №3, №2 за технічним паспортом відповідно). На лоджію організований один вихід з кімнати пл. 10,6 мІ, яка належить сусідам (приміщення №2 за технічним паспортом). При вивченні об'єкту та вихідної документації встановлено: 1. Можливо виконати поділ лоджії на дві ділянки в рівній площі. Для поділу лоджії встановити каркасно-обшивну перегородку; 2.Можливо виконати реконструкцію віконного пройому у дверний, для влаштування додаткового виходу на лоджію з приміщення житлової кімнати пл. 10,2 кв.м (приміщення №3 за технічним паспортом); 3. Реконструкція віконного пройому у дверний не порушує несучу здатність будівлі. Реконструкція виконується без змін площі квартири, зі збереженням несучих і огороджувальних конструкцій будівлі. В ході розгляду даної справи судом досліджувався вказаний висновок, однак суд не може прийняти його в якості доказу по справі, тому що у зв'язку з уточненим позовом він не має правого значення при вирішенні даного спору, а можливість виконання реконструкції віконного пройому у дверний, мала б враховуватися судом при наявності згоди інших співвласників квартири на таку реконструкцію, із врахуванням правової позиції Малиновської районної адміністрації з приводу предмету розглядає мого спору. Стосовно позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в здійсненні права користування лоджією площею 2,9 кв.м., розташованої уздовж житлових кімнат площею 10,2 кв.м., та 10,6 кв.м. (приміщення №3,№2 за технічним паспортом відповідно), розташованої за адресою: [ADDRESS], шляхом приведення квартири у первісний стан, а саме виконання робіт по реконструкції дверного пройому у віконний в приміщенні житлової кімнати площею 10,2, про зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у здійсненні права користування лоджією площею 2,9 кв.м., розташованої уздовж житлових кімнат площею 10,2 кв.м.,площею 10,6 кв.м., (приміщення № 3 по технічному паспорту), зобов'язати відповідачів не чинити перешкод в здійсненні права користування кладовкою (коморою), та зобов'язання їх зняти замки з кладовки (комори), що розташована за адресою : [ADDRESS], суд дійшов наступних висновків. Матеріалами даної цивільної справи підтверджується, що [PERSON] [PERSON] 28 серпня 2013 року, звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та визначення порядку користування лоджією. Позов уточнювався, внаслідок чого за результатами розгляду справи судом постановлено заочне рішення, згідно з яким зобов'язано [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод [PERSON], [PERSON] в здійсненні права користування лоджією площею 2,9 кв.м розташованої уздовж житлових кімнат площею 10,2 кв.м; площею 10,6 кв.м (приміщення №3, №2 за технічним паспортом відповідно), що розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом надання дозволу [PERSON], [PERSON] на поділ лоджії площею 2,9 кв.м розташованої уздовж житлових кімнат площею 10,2 кв.м; площею 10,6 кв.м (приміщення №3, №2 за технічним паспортом відповідно), що розташована за адресою: [ADDRESS] на дві ділянки в рівній площі, зі встановленням каркасно-обшивної перегородки з виконанням реконструкції віконного пройому у дверний, для влаштування додаткового виходу на лоджію з приміщення житлової кімнати пл. 10,2 кв.м (приміщення №3 за технічним паспортом). Судом встановлено та не заперечується всіма учасниками процесу, що після винесення судом заочного рішення, [PERSON] самостійно реконструював віконний пройом, розташований у кімнаті площею 10,2 кв.м., належній йому та його матері на праві власності, переобладнавши його у дверний пройом, який забезпечив їм можливість користуватися лоджією площею - 2,9 кв.м., разом з сім'єю [PERSON]. Після скасування заочного рішення, в процесі розгляду даної справи з врахуванням уточнених позовних вимог, заперечень та документів наданих стороною відповідачів за основним позовом суд прийшов до висновків до про відмову в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити перешкод в користуванні лоджією, розташованої за адресою: [ADDRESS], визначити порядок користування лоджією площею, загальною площею 5.808 кв.м., дозволивши позивачам за основним позовом встановити замість віконного - дверний пройом на лоджію з кімнати № 3; площею 10,2 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], залишивши у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] лоджію площею - 5.808 кв.м. В даному випадку, суд позбавлений можливості за правилами статті 380 ЦПК України допустити поворот виконання рішення суду, тому враховуючи вимоги статті 391 ЦК України, за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, частково задовольняє зустрічний позов. Враховуючи, що при наявності існуючого дверного пройму, встановленого замість віконного пройому у кімнаті, площею 10,2 кв.м., дозволить [PERSON] та [PERSON] безперешкодно користуватися лоджією площею 2,9 кв.м., яка згідно з документами належить на праві власності тільки [PERSON] та її дочкам, суд приймає рішення про зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в здійсненні права користування лоджією площею 2,9 кв.м., розташованої уздовж житлових кімнат площею 10,2 кв.м., та 10,6 кв.м. (приміщення №3,№2 за технічним паспортом відповідно), розташованої за адресою: [ADDRESS], шляхом приведення квартири у первісний стан, а саме виконання робіт по реконструкції дверного пройому у віконний в приміщенні житлової кімнати площею 10,2, про зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у здійсненні права користування лоджією площею 2,9 кв.м., розташованої уздовж житлових кімнат площею 10,2 кв.м.,площею 10,6 кв.м., (приміщення кв.м.( приміщення № 3 по технічному паспорту). Разом з тим, суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позову в частині зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод в здійсненні права користування коморою, зобов'язавши їх зняти замки з комори, що розташована за адресою: [ADDRESS], з огляду на наступне. Суд, відмовляючи [PERSON] в задоволенні цієї частини позову, враховує, що обставини, на які посилається позивачка в обґрунтування своїх вимог про зобов'язання [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкод в здійсненні права користування коморою, зобов'язавши їх зняти замки з комори, повинні бути належним чином доведені. Однак в порушення, вимог ст..10,60 ЦПК України, позивачка не надала до суду доказів на підтвердження обставин на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог,і не довела, що з боку [PERSON] та [PERSON] чиняться перешкоди в користуванні коморою, що відповідачі самочинно без її згоди встановили в коморі замки. Судом враховується, що можливість прийняття судом рішення про зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні підсобним приміщенням (коморою) та зобов'язання зняти замки з цього приміщення, тільки на підставі заяви про те, що такі перешкоди існують, діючим законодавством не передбачено, тому суд відмовляє в задоволенні цієї частини позову. В судовому засіданні досліджувався акт складений комісією із працівників ділянки № 3 КП ЖКС «Хмельницький», які 14.07.2014 року скала даний акт про те, що з виходом на місце за адресою: [ADDRESS] встановили, що квартира поділена на два особових рахунки, у квартирі № 152 два основних квартиронаймача: [PERSON] та [PERSON], в квартирі є комора загального користування. Актом встановлено, що на даний час комора закрита, [PERSON] користуватися нею не може. Даний документ не приймається судом як доказ в підтвердження позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод в користуванні коморою, тому що складений у відсутності інших мешканців квартири - [PERSON] та [PERSON], та ніяким чином не підтверджує існування перешкод щодо можливості користування [PERSON] коморою, які створені [PERSON], [PERSON] саме для цієї мети. Виходячи із положень ЦК України, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Розглянувши правомірність застосування правил ст. 267 ЦК України, суд дійшов наступних висновків. Згідно з п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленої до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. Тому враховуючи, що стороною позивачів [PERSON], [PERSON] позовні вимоги недоведені, суд відмовляє в їх задоволенні на загальних підставах, незалежно від спливу строку позовної давності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Враховуючи викладене у мотивувальній частині рішення, суд в повному обсязі відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та частково задовольняє позов [PERSON], зобов'язавши [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в здійсненні права користування лоджією площею 2,9 кв.м., розташованої уздовж житлових кімнат площею 10,2 кв.м., та 10,6 кв.м. (приміщення №3, №2 за технічним паспортом відповідно), за адресою: [ADDRESS], шляхом приведення квартири у первісний стан, а саме зобов'язавши [PERSON] та [PERSON] виконати роботи по реконструкції дверного пройому у віконний в приміщенні житлової кімнати площею 10,2 квадратних метрів.

Outcome: partial