Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] 16.05.2018 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.11.1991 року у Волянській сільській Раді народних депутатів Старосамбірського району Львівської області вона зареєструвала шлюб із відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дочок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час життя з відповідачем не складається через несумісність характерів, часті сварки та непорозуміння. Більше ніж 6 місяців вони живуть окремо. На примирення не згідна і переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 07.11.1991 року у Волянській сільській Раді народних депутатів Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №6. Позивачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також пояснила, що втратила почуття любові та поваги до відповідача, оскільки він порушував подружню вірність, живуть окремо з квітня 2018 року, на даний час проживає з іншою жінкою з якою мають дитину, . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав, не заперечував щоди обставин, на які посилалася позивач як на підставу розірвання шлюбу, стверджував що позивачку любить, але оскільки вона наполягає на розірванні шлюбу, то він не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 07.11.1991 року, шлюб зареєстрували у Волянській сільській раді народних депутатів Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №6 (а.с.4). Від спільного подружнього життя мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час повнолітні. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, вони проживають окремими сім»ями з квітня 2018 року, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, позивач втратила любов та повагу до відповідача, так як він створив нову сім'ю, живе в цивільному шлюбі з іншою жінкою, з якою мають дитину. Позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі. Визнання відповідачем пред'явленого позову також не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім'єю. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім'ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При подачі позивачкою позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок (а.с.1). Згідно положень ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого [PERSON] при поданні позову, що становить 352 гривні 40 копійок. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 352 гривень 40 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved