overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

[PERSON] 21 грудня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 22 червня 2017 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з вересня 2018 року у зв'язку з побутовою сваркою та сімейним насиллям. Спору про поділ майна не має. Дитина проживає з нею. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб, залишивши прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, у заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 22 червня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5), від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Подружні стосунки між сторонами припинені з вересня 2018 року у зв'язку з побутовою сваркою та сімейним насиллям. Спору про поділ майна не заявлено. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Клопотань про надання строку для примирення не надійшло, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] 21 жовтня 2015 року звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 23 липня 2010 року вона вступила у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Першим Приморським відділом актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №364. Від вказаного мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що на даний час син проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини не надає матеріальної допомоги для утримання їхньої дитини в добровільному порядку, він має не регулярний заробіток, а тому вона вважає необхідним стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на місяць, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує(а.с.17). Відповідач, в судове засідання на розгляд справи не зявився, причину неявки не повідомив, хоча сповіщався належним чином про день, час та місце розгляду справи відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.15,16). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача та неявку відповідача, вивчивши документи справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачений ст. 184 цього кодексу. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №364 від 23 липня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.5), який проживає з матірю та знаходиться на її повному утриманні, про що свідчить довідка Долинської сільської ради Ананьївського району Одеської області від 01 жовтня 2015 року №1995.При таких обставинах, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визначення аліментів на користь позивача на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, суд вважає за необхідне їх покласти на відповідача в порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

[PERSON] 21 жовтня 2015 року предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двоє неповнолітніх дітей, а саме: синів [PERSON] та [PERSON], на утримання яких відповідач матеріальну допомогу не надає. У добровільному порядку про спосіб утримання дітей між ними не вирішено. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання своїх позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей, довідки, виданої виконавчим комітетом Дублянської селищної ради Самбірського району, та акту обстеження матеріально-побутових умов сімї відомо, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей - синів: Назара, [INFO], та Андрія, [INFO], котрі проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с. 3, 4, 5, 6, 9). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обовязку утримувати дітей, [PERSON] проживає окремо від дітей, працює і тому є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у частці від доходу відповідача, ураховуючи вимогу позивача. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Урахувавши вказані обставини, суд дійшов до висновку про присудження аліментів на дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] 21 квітня 2015 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 серпня 2008 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що сімейне життя у них не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, із-за чого між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що призвело до того, що вони віддалилися одне від одного. Поведінка відповідача в сім'ї не тільки ображала, але і принижувала її. На її зауваження змінити таку поведінку відповідач не реагував, у результаті чого вони навесні 2014 року повністю припинили сімейні стосунки, відповідач переїхав проживати до своїх батьків. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 2008 року (а.с. 4). Із свідоцтва про народження та довідки вбачається, що сторони від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, котра проживає з позивачем, на утримання якої відповідач сплачує аліменти (а.с. 5, 7). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони навесні 2014 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, відповідач перейшов проживати до своїх батьків, так як між ними виникали скандали через різні погляди на життя. Такі взаємовідносини сторін негативно впливали на здоров'я та розвиток їх неповнолітньої дитини. При наведених обставинах суд вважає, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] 21 квітня 2017 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 17.10.2014 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 17.10.2014 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 299 (а.с.6). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

[PERSON] 21 квітня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 06 червня 1998 року він вступив у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеській області, актовий запис №3 від 06 червня 1998 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що рішення про розірвання шлюбу він прийняв у зв'язку з тим, що між ними було повністю відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки. На протязі всього подружнього життя час від часу в них виникали конфлікти та непорозуміння. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому при вказаних обставинах він прийняв рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву(а.с.17), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.18), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, тоді суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований Ананьївською Другою сільською радою Ананьївського району Одеській області, актовий запис №3 від 06 червня 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.8). Приймаючи до уваги, що збереження сімї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сімї та спільне проживання, всі спроби по збереженню шлюбу виявились безрезультатними, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати. Судові витрати суд вважає за необхідне залишити за позивачем з урахуванням його бажання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

[PERSON] 21 квітня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 09 листопада 2013 року зареєстрували шлюб, мають сина [PERSON], [INFO]. З березня 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, непорозумінь та сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 листопада 2013 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1068, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З березня 2017 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, непорозумінь та сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо, і не підтримуючи шлюбні відносини ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище «Хромець».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

[PERSON] 21 квітня 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років. На обґрунтування вимог зазначила, що дочка навчається у Вінницькому медуніверситеті ім.Пирогова, форма навчання заочна, на платній основі. На даний час дитина потребує матеріальної допомоги з боку батька і останній може надати таку допомогу, оскільки неофіційно працює, отримує орендну плату за земельну ділянку і інших утриманців не має. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити, з вищенаведених підстав та доповнила, що донька не працює, оскільки ще не має відповідної освіти, а працевлаштуватись на будь-яку роботу - не має можливості, оскільки по місцю проживання - с.Іршики Старокостянтинівського району не має працюючих ні організацій ні підприємств ні установ. Представник відповідач позов не визнав, заперечив проти його задоволення, посилаючись на те, що відповідач не працює, тому не має можливості утримувати дочку. Заслухавши сторони, дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] і остання навчається на 1 курсі Вінницького медуніверситету ім.Пирогова форма навчання заочна, на платній основі. Відповідач - батько [PERSON], [INFO] хоча і є працездатним, однак офіційно не працевлаштований, разом з тим, отримує орендну плату за надання в оренду земельної ділянки (паю) /за 2016р. - 5822,84 грн. та за 2017р. - 7763,79 грн./. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, даними свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] Серія [NUMBER], даними договору про надання освітніх послуг від 09.08.2016р.; даними квитанцій про оплату освітніх послуг від 10.08.2016р. №88 та від 05.01.2017р. №20; даним довідки ТзОВ «Енселко Агро» №970 від 27.06.2017р., даними довідок про доходи відповідача. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує ті обставини, що обов'язок по утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, лежить на обох батьках, як на позивачу, так і на відповідачу. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, оскільки відповідач, який в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча може надавати матеріальну допомогу на період її навчання в розмірі 700 грн. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 21.04.2017р. На підставі викладеного,

Outcome: partial