Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] 01.12.2015 року звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», 3 особи - [PERSON], Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондаренко Галина Олександрівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Олефіренко Катерина Миколаївна про визнання кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки недійсними, зобов»язання вчинити певні дії. Позивачка [PERSON] зазначала, що 12.09.2008 року між нею (позивачкою) та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір №0304/0908/71-010; відповідно до п.1.1 Кредитного договору 12.09.2008 року Банк надав їй у вигляді кредиту у готівковій формі суму 148000,00 доларів США на строк до 11.09.2025 року, зі сплатою 9,5% річних (п.1.2), які відповідно до п.1.4 Кредитного договору були використані позивачкою для купівлі квартири [ADDRESS]; п.3.1.1 Кредитного договору встановлено, що Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісяця у термін до 20 числа кожного місяця шляхом здійснення фіксованих (ануїтетних) платежів у сумі 1465,00 доларів США. На забезпечення виконання зобов»язання Позичальника за зазначеним кредитним договором між позивачкою та Банком було укладено іпотечний договір №0304/0908/71-010-z від 12.09.2008 року, за яким позивачка надала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме - куплену на отримані кредитні кошти однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,0 кв. м, жилою площею 21,0 кв. м. Крім того, на забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором був укладений договір поруки №0304/0908/71-010-р від 12.09.2008 року, відповідно до якого поручитель [PERSON] (3 особа) зобов»язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за виконання зобов»язань за кредитним договором Позичальником [PERSON] В подальшому, між Позичальником (позивачкою) та Банком були укладені договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору №1-4, 6 - щодо розміру процентів за користування кредитом, суми та термінів щомісячних платежів; на підставі укладеного Договору №5 від 07.05.2012 року Кредитний договір було викладено у новій редакції, але істотна умова Кредитного договору щодо обов»язку Позичальника сплачувати проценти за користування кредитом у іноземній валюті залишилась незмінною. Згідно отриманої від ПАТ «Дельта Банк» (відповідача) довідки від 08.07.2014 року Позивачка дізналась про перехід права вимоги за Кредитним договором з 25.05.2012 року від первісного кредитора АТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» (відповідача). Вважаючи, що зміст Кредитного договору №0304/0908/71-010 від 12.09.2008 року суперечить Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а саме: положення п.1.1 Кредитного договору про сплату процентів за кредитним договором у іноземній валюті є незаконною, оскільки використання іноземної валюти для здійснення розрахунку з Банком за послугу з надання кредитних коштів у тимчасове користування є використанням іноземної валюти як засобу платежу, вимагає наявність у Банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операції, якої не було з моменту укладення кредитного договору у первісного кредитора; умови договору є несправедливими, оскільки порушено принцип рівності сторін договору - всі ризики знецінення національної валюти України покладені виключно на Позичальника - споживача кредитних послуг (п.4 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів»); внесення в Кредитний договір пункту щодо сплати відсотків за користування кредитом у іноземній валюті в умовах знецінення національної валюти значно погіршило становище позивачки як споживача порівняно з Банком, тому наявні усі підстави недійсності зазначеного правочину (Кредитного договору), встановлені ст.215 ЦК України; недійсність основного зобов»язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, тому Позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким: 1). Визнати недійсним Кредитний договір №0304/0908/71-010 від 12.09.2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON]; 2). Визнати недійсним Договір іпотеки №0304/0908/71-010-z від 12.09.2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] і посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О. за реєстровим №5939 від 12.09.2008 року; 3). Визнати недійсним Договір поруки №0304/0908/71-010-р від 12.09.2008 року, укладений між ВАТ «Сведбанк», [PERSON], [PERSON] і посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. за реєстровим №776; 4). На виконання вимоги ч.1 ст.216 ЦК України зобов»язати [PERSON] (позивачку) повернути (сплатити) ПАТ «Дельта Банк», а Відповідача - прийняти від позивачки грошові кошти у сумі 27872,14 доларів США з розстрочкою платежів на 98 місяців (до 11.01.2024 року) за таких умов, що місячні платежі за винятком останнього будуть складати 285,00 доларів США, а останній - 227,14 доларів США; 5). Зобов»язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О. зняти заборону відчуження нерухомого майна, зареєстровану в реєстрі за №5940 та зареєстровану в реєстрі заборон за №14 - квартири [ADDRESS] яка належить [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] та як представник 3-ої особи [PERSON] - позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22.03.2016 року, з підстав, зазначених у позовній заяві; представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» - [PERSON] позов не визнала повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях доданих до матеріалів справи (а.с.65-68); 3 особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Олефіренко К.М. - в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, ПН КМНО Бондаренко Г.О. подала заяву від 17.03.2016 року про розгляд справи за її відсутності (а.с.53). Заслухавши пояснення представників сторін та 3-ої особи 1 в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: 12.09.2008 року між [PERSON] (позивачкою, Позичальник) та ВАТ «Сведбанк» було укладено Кредитний договір №0304/0908/71-010; відповідно до п.1.1 - 1.3 Кредитного договору 12.09.2008 року Банк надав Позичальнику (позивачці) у вигляді кредиту у готівковій формі суму 148000,00 доларів США на строк до 11.09.2025 року, зі сплатою 9,5% річних, які відповідно до п.1.4 Кредитного договору були використані позивачкою для купівлі квартири [ADDRESS]; п.3.1.1 Кредитного договору було встановлено, що Позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісяця у термін до 20 числа кожного місяця шляхом здійснення фіксованих (ануїтетних) платежів у сумі 1465,00 доларів США (а.с.21-24). На забезпечення виконання Основного зобов»язання Позичальника за зазначеним кредитним договором між [PERSON] (іпотекодавець) та Банком (іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір №0304/0908/71-010-z від 12.09.2008 року, згідно якого Позивачка передала Банку в іпотеку нерухоме майно - належну їй однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 45,0 кв. м, жилою площею 21,0 кв. м (а.с.35-36). На забезпечення виконання зобов»язання за зазначеним вище Кредитним договором був також укладений Договір поруки №0304/0908/71-010-р від 12.09.2008 року, відповідно до якого поручитель [PERSON] (3 особа 1) зобов»язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за виконання зобов»язань за кредитним договором Позичальником [PERSON] (а.с.37). В подальшому, між Позичальником (позивачкою) та Банком були укладені договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору - №1-4, 6 - щодо розміру процентів за користування кредитом, суми та термінів щомісячних платежів (а.с.25-29). На підставі укладеного між [PERSON] (позивачкою) та ВАТ «Сведбанк» Договору №5 від 07.05.2012 року Кредитний договір №0304/0908/71-010 від 12.09.2008 року було викладено у новій редакції (а.с.30-34). Згідно наданої копії довідки ПАТ «Дельта Банк» (відповідача) від 08.07.2014 року №1185 усі права вимоги за Кредитним договором №0304/0908/71-010 від 12.09.2008 року відступлені з 25.05.2012 року від первісного кредитора АТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» (відповідача) - а.с.38. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами та третіми особами. Як стверджує позивачка [PERSON].(в особі представника [PERSON].), вона отримала від ВАТ «Сведбанк» кредитні кошти в сумі 148000,00 доларів США, за весь час дії Кредитного договору вона сплатила Банку 120127,86 доларів США, тобто, за розрахунком позивачки неповернутою нею Банку сума становить (148000,00 - 120127,86) = 27872,14 доларів США (а.с.9). Згідно ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки мають право на підставі банківської ліцензії здійснювати банківські операції з розміщення залучених коштів (у національній валюті або іноземній валюті) від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Сведбанк» на момент укладення кредитного договору з позивачкою мав необхідні банківські ліцензії та дозволи на проведення операцій із залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України (а.с.61-64, 67-68), що фактично не заперечується позивачкою та її представником. Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Банк не може надавати кредити під процент, ставка якого є нижчою від процентної ставки за кредитами, які бере сам банк, і процентної ставки, що виплачується ним по депозитах. Виняток можна робити лише у разі, якщо при здійсненні такої операції банк не матиме збитків. Згідно ст.55 цього ж Закону відносини банку з Клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та Банком. Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу. Згідно ч.1, 2 ст.548 ЦК України - виконання зобов»язання (основного зобов»язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом; недійсне зобов»язання не підлягає забезпеченню; недійсність основного зобов»язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно п.11.1, 11.13 Кредитного договору №0304/0908/71-010 від 12.09.2008 року (в редакції від 07.05.2012 року) Позичальник (позивачка) - усвідомлює та підтверджує, що умови Договору для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими; підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що перед укладанням Кредитного договору Банк надав йому в письмовій формі всю інформацію про умови кредитування; йому була надана вся необхідна інформація, передбачена «Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року №168, в повному обсязі (а.с.33-34). Ствердження представника Відповідача про те, що 25.05.2012 року згідно Договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеному між ПАТ «Сведбанк» та АТ «Дельта Банк», право вимоги по Кредитному договору №0304/0908/71-010 від 12.09.2008 року (в редакції від 07.05.2012 року) перейшли до АТ «Дельта Банк» (відповідача), підтверджуються позивачкою в особі представника [PERSON] і не заперечуються 3-ми особами. З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що твердження представника Відповідача щодо змісту основного зобов»язання позичальника «повернути кредит та сплатити проценти», яке є нерозривним та невід»ємним відповідно до положень ст.1054 ЦК України, а Позивачкою неправомірно відокремлюється від основного зобов»язання сплата відсотків по кредитному договору, є обґрунтованими; ствердження позивачки та її представника про те, що Кредитний договір був укладений сторонами з порушеннями законодавства України на момент укладення договору, в тому числі - Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» №15-93 від 1993 року, є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні; заперечення Відповідача (а.с.65-66) щодо чинності укладених правочинів (оспорюваних) з позивачкою є неспростованими, а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] має бути відмовлено у повному обсязі. Згідно ст.88 ЦПК України з позивачки [PERSON] також підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі (551,20 х 4) = 2204,80 грн.

Outcome: approved