Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

[PERSON](далі - позивач) звернулася в Голосіївський районний суд міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), за участю третьої особи: Головного управління юстиції у м. Києві, [PERSON], про продовження строку на прийняття спадщини, пояснивши при цьому наступне. [INFO] помер [PERSON], який приходився дідом позивачу [PERSON] При цьому [PERSON] заповів належну йому частку квартири [ADDRESS], на користь своєї онуки [PERSON] як спадкоємця. Разом з цим на момент відкриття спадщини після [PERSON], позивач [PERSON] була малолітньою дитиною у віці дев'яти років. У зв'язку із наведеним позивач [PERSON] була позбавлена можливості самостійно звернутися у шестимісячний строк до нотаріальної контори після відкриття спадщини для прийняття останньої за заповітом після [PERSON] При цьому в серпні 2012 року позивач звернулася до Другої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після [PERSON] Проте, Друга київська державна нотаріальна контора довідкою від 06.09.2012р. відмовила позивачу в оформлені свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] Враховуючи вищевикладене позивач просила продовжити їй строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]; визначити позивачу додатковий строк, достатній для прийняття спадщини, який був пропущений з поважної причини, протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням суду. Позивачем було подано заяву про здійснення судового розгляду за без її участі у судовому засіданні, якою позивач позов підтримала та просила задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач Київська міська рада направила суду письмові пояснення по справі. Разом з цим Київська міська рада повідомлялася про час і місце судового засідання в порядку ст. 76 ЦПК України, проте у судове засідання не направила представника. Про причини неявки у судове засідання та їх поважність не повідомила суд. Третя особа Головне управління юстиції у м. Києвіповідомлялося про час і місце судового засідання в порядку ст. 76 ЦПК України, проте у судове засідання не направило представника. Про причини неявки у судове засідання та їх поважність не повідомило суд. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Врахувавши пояснення сторін та з'ясувавши обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] придбав у рівних долях разом із позивачем [PERSON], третьою особою [PERSON] квартиру [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 18.01.1994 року, укладеного до біржового контракту від 18.01.1994 року за № 1/0185 на ТОВ «Українська біржа «Десятинна». В наступному [PERSON] за заповітом від 26.04.1995 р. та згідно дублікату наведеного заповіту, виданого 03.04.2003р. державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Коробановою О.В., на випадок своєї смерті заповідав належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] на користь своєї онуки [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть від 11.10.2002 року серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві, [PERSON] помер [INFO]. В свою чергу, згідно свідоцтва про народження від 26.08.1993р. серії [NUMBER], позивач [PERSON] народилася [INFO] Таким чином на день смерті [PERSON] та відкриття спадщини після останнього, позивач була малолітньою дитиною. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Положеннями ст. 525 ЦК УРСР визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. При цьому, згідно ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом з цим, положеннями ч. 1 ст. 550 ЦК УРСР унормовано, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. При цьому, у положеннях п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено: «передбачений ст. 549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску». Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] було пропущено з поважних причин шестимісячний строк на прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] У зв'язку із наведеним суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позов. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved