Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач) в якому просив визнати відповідача такою, що втратила право на жиле приміщення, посилаючись на те, що відповідач - його колишня дружина, більше п'яти років не проживає за адресою реєстрації, проте в добровільному порядку зніматися з реєстрації не бажає, як наслідок, за захистом свого права вимушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, проте визнала обставину не проживання у спірному приміщенні більше шести років. Заслухавши сторони, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 31.01.2008 року по справі №2-128 шлюб між сторонами розірвано (підтверджується відповідною випискою про розірвання шлюбу, а.с.5, свідоцтвом про розірвання шлюбу, а.с.6). Відповідно до письмових матеріалів справи, а саме: довідки Гружчанської сільської ради №342 від 05.08.2013 року (а.с.8) [PERSON] за адресою [ADDRESS] дійсно не проживає з 2008 року по даний час. Відповідно до письмових матеріалів справи, а саме: акту депутата Гружчанської сільської ради Олійник В.М. від 12.09.2013 року (а.с9), складеного в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] зазначено, що [PERSON] дійсно зареєстрована за вищевказаною адресою, про те з 2008 року по даний час за адресою реєстрації не проживає. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням, необхідно брати до уваги, що сама по собі наявність чи відсутність реєстрації (прописки) особи у будинку (квартирі) є факультативною ознакою. Це означає, що наявність чи відсутність прописки (реєстрації) самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. А згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку Крім того, згідно п. 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладене, суд критично відноситься до не визнання відповідачем позову, оскільки остання належним чином викладене не обгрунтувала, належними та допустимими доказами не підтвердила. Позовні ж вимоги [PERSON] є обгрунтованими, такими, що грунтуються на вимогах закону, підтверджені належними доказами, як наслідок, позов підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 114грн. 70 коп. судового збору.

Outcome: approved