Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову до зміни матеріального стану сторін. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком, інших доходів не має, матеріальне становище позивача є вкрай нужденним. Зазначено, що позивач постійно хворіє, потребує матеріальної допомоги на лікування та оздоровлення, на що пенсії не вистачає. Відповідач є донькою позивача, після смерті чоловіка позивача, який помер у травні 2017 р., [PERSON] з позивачем не спілкується, не навідує, не доглядає за позивачем, яка за станом здоров`я потребує сторонньої допомоги, бо є лежачою і не може себе самостійно обслуговувати. Вказано, що за позивачем піклується її син [PERSON] , який вимушений був звільнитися з постійного місця роботи, щоб доглядати за позивачем і на даний час тільки підробляє, щоб забезпечити позивача та бути постійно біля матері, хоча це також обов`язок дочки. Позивач з посиланням на норми ст. ст. 202, 203, 205 СК України зазначає, що відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу. Ухвалою суду від 09.10.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 33, 34). 01.11.2019 р. до суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача [PERSON] просить відмовити в позові повністю у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, посилаючись на те, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом, необхідність матеріальної допомоги визначається в залежності від матеріального становища батьків. Позивач отримує пенсію в розмірі 3 196,52 грн., що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому не можна її вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини 4 ст. 75, частини 1 ст. 202 СК України. У родині сторін по справі так склалися відносини, що відповідач доглядала за своїм батьком [PERSON] до самої смерті, який помер [INFO] . На теперішній час відповідач офіційно не працевлаштована, має на вихованні двох дітей: неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою четвертого курсу Національної академії статистики, обліку та аудиту на платній формі навчання. Крім цього, донька [PERSON] хворіє на цукровий діабет 1-го типу, отримує інсулінотерапію. Через хворобу дитини відповідач також вимушена витрачати кошти на періодичні обстеження доньки. В судовому засіданні представник позивача, який також є третьою особою у справі, [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини. Додатково пояснив, що за матір`ю доглядає він, відповідач є його сестра, яка відносини з ними не підтримує, спілкуватися з відповідачем він не має наміру і не бажає, оскільки у 2017 р. його сестра виставила матір за поріг. На даний час їхня мати вдома, вона потребує сторонньої допомоги, оскільки є лежачою. Від відповідача потрібна фінансова допомога. Хвороби в матері почалися з 03.02.2019 р. коли у неї стався перелом тазу, в травні 2019 р. захворіло серце. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його недоведеність та безпідставність, підтримав викладені у відзиві на позовну заяву обставини, пояснив, що ні позивач, ні [PERSON] до відповідача з будь якими проханнями та за допомогою жодного разу не звертались, цей спір можна вирішити в позасудовому порядку шляхом домовленостей, матері відповідач не відмовить в допомозі, проте [PERSON] не бажає спілкуватися з сестрою. Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] (а.с. 18). Чоловік позивача [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8, 18-20). З пояснень представника позивача [PERSON] , він та відповідач [PERSON] є дітьми позивача [PERSON] , інших дітей позивач не має. Вказані обставини визнані представником відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 2244 травматалогічного відділення № 1 Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, з якої вбачається, що [PERSON] з 08.02.2019 р. по 12.02.2019 р. знаходилась на стаціонарному лікуванні з переломом лівої стегнової кістки зі зміщенням (а.с. 6). Відповідно виписки з історії хвороби № 3100880 стаціонарного хворого відділення неврології Олександрівської клінічної лікарні м. Києва, [PERSON] з 27.05.2019 р. по 06.06.2019 р. перебувала на лікуванні з діагнозом: ЦВХ, ішемічний інсульт в басейні правої СМА з легким парезом лівої руки, І.63, дисциркуляторна атеросклеротична енцефалопатія 3 ст. І 67.8, деменція.F 01, ІХС, дифузний кардіосклероз, фібриляція передсердь, тахісистолічний варіант. СН 1ст. І 48, вивих нижньої щелепи. S 03.0, хибний суглоб проксимального метафазу лівої стегнової кістки. М 84.6 (а.с. 4). У даній виписці зазначено, що хвора виписана у задовільному стані під нагляд невролога, кардіолога за місцем проживання, рекомендовано: дієта з достатнім вмістом білків, вживання до 1,5 л. рідини на добу, дихальна гімнастика, рухи у ліжку, усаджування, планово ЕХО КС, КТ тазу, контроль АТ, пульсу, глюкози постійно, АЛТ, АСТ, КФК, ліпідограми 1 раз/6 міс, постійно прийом ксарелто 5 мг/день тривало, аторис 20 мг після вечері, дигоксин 0,25 мг 5 днів, 2 дні перерва, курсом прийом ципрінол 250 мг 2 р/день 5 днів, перев`язки з левомеколем, мазь Вишневського (а.с. 4 зв.). Згідно ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За нормою частини 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Відповідно ст. 203 СК України, дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. Згідно ст. 206 СК України, у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними. З довідки про доходи № 8201 9271 0122 4216 убачається, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький район) та отримує пенсію за віком, щомісячний розмір пенсії з серпня 2019 року становить 3 208,58 грн. (а.с. 7). Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 роз`яснено судам, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК ), не є абсолютним. З наданих позивачем вищевказаних двох медичних виписок, остання з яких видавалася станом на 06.06.2019 р., неможливо визначити реальний стан здоров`я позивача на час розгляду справи судом та рекомендації лікарів після виписки позивача з лікарні, у тому числі потреби в ліках, їх найменуванні, необхідності та періодичності проходження обстеження, видів такої діагностики, тощо. Відповідно положень частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Надаючи оцінку поданих позивачем медичних виписок та копій чеків аптек і чеків ТОВ «АТБ-Маркет» неможливо визначити щомісячний розмір витрат позивача на лікування, харчування, потреби в забезпеченні нагальних побутових умов, проходження медичного обстеження, діагностики, про що розмір таких витрат не зазначено, їх розрахунок не наведений, необхідність придбання вказаних у чеках аптек ліків не підтверджено відповідними рецептами та рекомендаціями лікарів, записами у медичній картці, тощо, а наявні у справі медичні документи не містять такої інформації, у зв`язку з чим також неможливо встановити щомісячну вартість необхідних медичних препаратів, що позбавляє суд можливості з`ясувати обставини щодо потреби позивача матеріальної допомоги, що передбачено ч. 1 ст. 202 СК України. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed