Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи - Служба у справах дітей Сєвєродонецької міської ради, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради. В обґрунтування заявлених вимог позивачі [PERSON] та [PERSON] зазначають, що вони є співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстровані відповідачі - знайомі позивача [PERSON] : [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] Відповідачі з дня реєстрації з 05.08.2016 року у вказаній квартирі не проживають. Позивачі просять визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідачі не проживають тривалий час у вказаній квартирі і добровільно з реєстраційного обліку не знімаються. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник третьої особи Служби у справах дітей Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідачі були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомили, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] були співвласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності по 1/2 частки кожна, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 21.07.2008 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради згідно з розпорядженням (наказом) від 21.07.2008 року № 60 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» № 20694760 від 24.10.2008 року. Згідно з копією договору дарування 1/4 (однієї четвертої) частки квартири від 03.12.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенком О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-2443, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією домової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку [ADDRESS] , у квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з акту про встановлення факту проживання/не проживання/ № 999 від 08.08.2018 року, затвердженого директором КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька», в квартирі за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає [PERSON] , окрім неї з 08.2016 року ніхто не проживає. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права власності, а саме права користування та розпорядження житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають з серпня 2016 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову [PERSON] , [PERSON] про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачами судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № ПН 215600426655 від 13.08.2018 року у сумі 704, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів. Враховуючи, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є неповнолітнім, то сума сплаченого позивачами судового збору підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON]

Outcome: approved