Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] (далі відповідач), [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 2015 року, укладеного з відповідачем, яка не є родичем позивача та з грудня 2015 року в квартирі не проживає. В судове засідання позивач не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не прибув, відзив на позов не надав. В силу приписів ст.223 та ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2015, посвідченого приватним нотаріусом Коваленко О.В., реєстр №4220, укладеного між позивачем та відповідачем (а.с.7-10). Відповідне право власності позивача зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.11.2015, що підтверджуються витягом з Державного реєстру речових порав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.11.2015 №48732541 (а.с.11). За п.16 вказаного договору продавець-відповідач зобов`язується, зокрема, знятися з реєстраційного обліку (а.с.8). Відповідно до відомостей з ЦНАП м.Покровськ відповідач зареєстрована за вказаною адресою з 19.01.1994 по теперішній час (а.с.24). За актом КУ «Покровський ККСН» від 02.10.2020 №5400, підписаним свідками та інспектором установи, відповідач у вказаній квартирі не проживає з грудня 2015 року (а.с.13). Суд враховує такі норми права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки доказів на підтвердження віднесення відповідача до членів сім`ї власника будинку позивача (ч.2 ст.64 ЖК УРСР, ч.4 ст.156 ЖК УРСР) матеріали справи не містять, суд застосовує до спірних правовідносин приписи ст.406 ЦК України, відповідно до ч.2 якої сервітут (який визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном та може бути встановлений на певний строк або без визначення строку ст.403 ЦК України), може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач не проживає в житловому приміщенні, власником якого є позивач, з грудня 2015 року, таким майном не користується та плату на утримання такого майна не вносить, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved