Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] в липні 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив усунути перешкоди у користуванні належним йому майном - квартирою [ADDRESS] шляхом виселення із зазначеної квартири [PERSON] На підтвердження позовних вимог стороною Позивача зазначені наступні обставини. Позивач є єдиним власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.06.2016. Проте після переходу до Позивача права власності на зазначену квартиру, в ній до цього часу залишається зареєстрованою та фактично проживає Відповідач, у зв'язку з чим доступу до своєї власності [PERSON] не має. З огляду на викладені обставини Позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею своїх прав шляхом виселення Відповідача [PERSON] з належної йому квартири. Представник Позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач до суду з невідомих причин не з'явилась, про розгляд справи повідомлялася належним чином. За згоди представника Позивача суд ухвалив розглядати справу у відсутність [PERSON] на підставі наявних матеріалів із постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є єдиним і повноправним власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 06.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубко В.В. З пояснень представника Позивача судом встановлено, що станом на день розгляду справи у квартирі [ADDRESS] зареєстрована та фактично проживає Відповідач [PERSON] При цьому зареєстрована вона була у вказаній квартирі до переходу права власності на квартиру Позивачу. Майнові права [PERSON] на спірну квартиру жодними належними доказами не підтверджуються, в той час як договір купівлі-продажу квартири, на підставі якого [PERSON] набуте право власності на квартиру, є чинним, у встановленому порядку недійсним не визнаний. Відповідно до ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні окрім випадків і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 156 Житлового кодексу УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Таким чином права [PERSON] як члена сім'ї попереднього власника на користування зазначеною квартирою були похідними від прав самого власника. У зв'язку з цим, при зміні власника квартири, припиняється право користування цим майном не тільки самого власника, а і усіх членів його сім'ї. Згідно зі ст.116 Житлового кодексу Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За таких обставин позов [PERSON] слід вважати обгрунтованим та задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 551мгривень 20 копійок.

Outcome: approved