Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

[PERSON] 24 вересня 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на ? частину квартири. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона проживала однією сімєю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS], більш ніж 5 років з 2007 року, вони спільно сплачували послуги по квартирі, проводили ремонтні роботи та ін. [PERSON] бажала оформили заповіт на позивача, однак не встигла. 11 грудня 2013 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на спірну квартиру. Позивач звернулась до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори як спадкоємець за законом четвертої черги, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сімєю, вели спільне господарство. Позивач купувала ліки для [PERSON], доглядала за нею. Однак, 11 червня 2014 року нотаріусом було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що з заявою про прийняття спадщини також звернувся спадкоємець другої черги за законом [PERSON] [PERSON] просила суд встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON]; змінити черговість одержання права на спадкування після смерті [PERSON], надавши [PERSON] право на спадкування разом із спадкоємцями другої черги; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на ? частину квартири за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] 05 грудня 2014 року звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Уточнивши позовні вимог в редакції 02 лютого 2015 року, посилався на те, що 11 грудня 2013 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем другої черги за законом як рідний брат спадкодавця [PERSON] та у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємці першої черги відсутні. Однак позивач не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину через те, що [PERSON] утримує в себе оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру та не дає до неї доступу, забравши ключі. [PERSON] просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 11 грудня 2013 року, на квартиру [ADDRESS]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності залишено без розгляду (а.с. 94 том 1). 18 лютого 2015 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору довічного утримання дійсним та визнання права власності на квартиру. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року в задоволенні клопотання представника співвідповідачки [PERSON] діючого за договором адвоката [PERSON] про прийняття судом зустрічного позову та зупинення провадження у справі відмовлено (а.с. 140-141 том 1). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] міської ради, [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задоволено (а.с. 151-153 том 1). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2014 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 203-204 том 1). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року скасовано і в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено (а.с. 205-207 том 1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 243-244 том 1). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року залишено без змін (а.с. 256-257 том 1). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2016 року виділено в окреме провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності на ? частину квартири (а.с. 43-44 том 2). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності залишено без розгляду (а.с. 82-83 том 2). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 107-108 том 2). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 26-28 том 2). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 серпня 2016 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради, [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом (а.с. 31 том 2). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] міської ради, [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин, зміну черговості одержання права на спадкування, визнання права власності (а.с. 37 том 2). 24 жовтня 2016 року до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2016 року. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2016 року цивільну справу повернуто до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для виконання вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України (а.с. 178 том 1). Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 листопада 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання договору довічного утримання дійсним, визнання права власності повернуто [PERSON] (а.с. 181 том 2). 05 грудня 2016 року до суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про визнання договору довічного утримання дійсним, визнання права власності повернуто [PERSON] (а.с. 188 том 2). Відповідно до ч.3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Письмових заяв від неї не надходило. У судовому засіданні 21 вересня 2016 року представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі , в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Представник [PERSON] [PERSON] надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти задоволення позову [PERSON] заперечує, зустрічний позов [PERSON] підтримує та просить його задовольнити. До суду надійшло повідомлення Другої [PERSON] державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника відповідно до діючого законодавства. У звязку з довготривалістю судового розгляду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності незявившихся учасників процесу. Згідно до ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, а зустрічний позов [PERSON] задовольнити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло 002273 від 06 червня 1995 року (а.с. 29). Після смерті чоловіка [PERSON] успадкувала його частку квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 лютого 1999 року (а.с. 30). 11 грудня 2013 року [PERSON] померла (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеної квартири. [PERSON] є рідним братом [PERSON] (а.с. 74-79 том 1), та у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 67-68 том 1). Крім нього, до нотконтори з заявою про прийняття спадщини також звернулась [PERSON] (а.с. 69 том 1). У червні 2014 року [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою державного нотаріуса від 11.06.2014 року їй було відмовлено у видачі його, оскільки існує інший спадкоємець за ст.. 1262 ЦК України. При подаі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва, йому також 05.12.2014 року постановою нотаріуса було відмовлено, у зв»язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. На підставі ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1262 у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] в порушення вимог ст. ст. 10, 59-60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON], проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] як рідний брат, інші спадкоємці відсутні, належним чином прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщину, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 11 грудня 2013 року. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд виходить з того, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а, отже, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір у розмірі 701 грн., позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, то судові витрати за рахунок відповідача не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved