Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до суду з вищевказаним позовом. Посилався на те, що у випуску газети «Громадсько-політична газета «Буковина» [NUMBER] від [INFO]., а також на інтернет-сторінці газети на сайті http://gazeta-bukovyna.cv.ua датована [INFO]., була опублікована стаття заслуженого журналіста [PERSON] під назвою [INFO]». Стверджує, що застосовані у даній статті вислови «бандитський розбій», «головний злочинець», «злочинець», «організатор страшного вбивства», «організатором цієї різанини був саме [PERSON]», «озвірілий вбивця», «хулігана-вбивцю», «вбивця», «вся злочинна азербайджанська сім'я [PERSON]», «озвіріла трійця вбила 28-літнього [PERSON]», «це жорстоке, навмисне, вандальне вбивство» тощо, у кримінальному значенні, ототожнююся з поняттям злочину та є звинуваченням [PERSON] у скоєнні кримінально караних діянь. Додає, що на сьогоднішній день, обвинувального вироку суду, а також будь-якого вироку суду відносно [PERSON] жоден суд України або за її межами не виносив, а тому відомості вказані у статті заслуженого журналіста [PERSON] під назвою [INFO]», розміщена у випуску газети «Громадсько-політична газета «Буковина» [NUMBER] від [INFO]., а також на інтернет-сторінці газети на сайті http://gazeta-bukovyna.cv.ua датована [INFO]., є недостовірними. Поширення недостовірних відомостей відносно [PERSON], а також його сім'ї завдало та продовжує завдавати шкоди честі, гідності та ділової репутації останньому. В результаті неправомірних дій відповідачів [PERSON] спричинено моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях, яких позивач зазнав внаслідок поширення недостовірних відомостей відносно нього особисто та його сім'ї. Моральні страждання та переживання, негативні емоції, зміни в психологічній сфері [PERSON], призвели до негативних змін у соціальному житті та втрат немайнового характеру. Відбулось погіршення та позбавлення можливостей реалізації своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими ( втрата товаришів, насмішки сусідів, знайомих, припинення спілкування з найближчими друзями ). На підставі вищевикладеного,посилаючись на норми матеріального права, просить суд стягнути солідарно з колективного підприємства редакція газети «Буковина» та [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 60 000 гривень та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав , посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, вказав, що підставою для стягнення з відповідачів моральної шкоди на користь позивача є рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.02.2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до КП Редакція газети «Буковина», [PERSON] про спростування недостовірних відомостей, яке набрало законної сили. Також пояснив, що редакція газети «Буковина», не дивлячись на зобов'язання за рішеннями суду станом на день судового розгляду не опублікувала спростування недостовірної інформації щодо [PERSON]. Представник відповідача колективного підприємства редакції газети « Буковина» в судове засідання не з'явився, хоча неодноразово належним чином інформувався про час та місце розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій стверджує, що з ним не було погоджено день та година призначення судового засідання , у зв'язку з чим, немає можливості з'явитись у судове засідання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча неодноразово належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Від нього до суду надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв'язку з тим, що він перебуває на стаціонарному лікуванні. При цьому документів , що підтверджують причини неявки суду жодного разу не надав. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про можливі причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч 2, 4 ст. 169 ЦПК України - неявка представника в судове засідання без поважних причин …. не є перешкодою для розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Повідомлення відповідачами про неможливість з'явитися у судове засідання, суд вважає, без поважних причин, оскільки неможливість явки у судове засідання жодним доказом не підтверджена. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 74 ЦПК України - судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі. Обов'язок суду погоджувати день та час призначення наступного судового засідання нормами ЦПК України не закріплено. Також відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України - суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. З метою недопущення порушення даних норм, судові засідання відкладались у межах встановленого терміну, а неявка тричі до суду відповідачів , свідчить про затягування розгляду справи, у зв'язку з чим, суд вважає, що можливо розглянути справу за відсутності відповідачів, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін, причини неявки відповідачів визнані судом не поважними. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково , виходячи з наступного: Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - за загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України); - ч.1, п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України, згідно якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності, ділової репутації фізичної особи; - ч. 1 ст. 275 ЦК України, згідно якої фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб; - ст. 280 ЦК України, відповідно до якої якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або ) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню; - Постановою пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди», згідно якої - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На осіб, які заподіяли моральну шкоду спільно (взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдиним наміром), покладається солідарна відповідальність по її відшкодуванню. Судом досліджено матеріали справи, а саме : - випуск газети «Громадсько-політична газета «Буковина» [NUMBER] від [INFO]. / а.с. 7-9/ - роздруківка з інтернет-сторінки газети на сайті http://gazeta-bukovyna.cv.ua датована [INFO]., на якій опублікована стаття журналіста [PERSON] під назвою [INFO]»/ а.с.10-13/; - копія рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.02.2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до КП Редакція газети «Буковина», [PERSON] про спростування недостовірних відомостей та ухвала апеляційного суду Чернівецької області від 23.04.2014 року /33-38,74-81/. Судом встановлено, що стосовно [PERSON], який підозрювався у вчиненні вбивства [PERSON] , станом на день розгляду цієї справи обвинувального вироку не винесено. Отже, застосування [PERSON] в опублікованій статті під назвою [INFO]», що розміщена у випуску газети «Громадсько-політична газета «Буковина» [NUMBER] від [INFO]., а також на інтернет-сторінці газети на сайті http://gazeta-bukovyna.cv.ua датована [INFO]., слів «вбивця», «злочинець» та словосполучення «озвірілий вбивця», «організатор страшного вбивства», «головний злочинець» та інші подібні вислови, порушують призумпцію невинуватості [PERSON]. Тому позовні вимоги представника позивача є обґрунтованими. На підставі вищевикладених обставин, суд виходить з того, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено причини, з яких він визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 60000 грн. Виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та враховуючи, що факт заподіяння позивачеві моральних страждань доведено належними доказами, з відповідачів солідарно слід стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 20 000(двадцяти тисяч) гривень. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, оскільки позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідачів, витрати позивача по зверненню до суду. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні доведена належними доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial