Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

[PERSON] 14 лютого 2018 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 листопада 1986 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що зловживання відповідачем спиртними напоями привело до того, що спільне проживання стало неможливим, щодня, приходячи додому у нетверезому стані, він влаштовував сварки, скандали. під час яких ображав її нецензурними словами, принижував її людську гідність, зневажав її як дружину, як матір їхніх дітей. На неодноразові прохання припинити пиячити, наносити їй образи та змінити свою поведінку відповідач не реагував. Крім цього, відповідач пізно приходить додому, а іноді й зовсім не ночує, вона, позивач, помітила, що він зустрічається з іншими жінками, що дає підставу вважати, що він зраджує подружню вірність. У результаті такої поведінки відповідача вона втратила до нього почуття поваги та любові та припинила з ним шлюбні відносини. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання, також у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного\~суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності\~всіх учасників\~справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Із свідоцтва про укладення шлюбу відомо, що сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 1986 року ( а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає, що вбачається із заяви по суті справи. Сторони у січні 2017 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved