Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON] звернулася до суду з позовом до Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області, третя особа Станично-Луганська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 квітня 2008 року померла мати позивача - [PERSON], яка за життя склала заповіт, згідно з яким все своє майно, що на день смерті належало їй, заповідає у власність позивачеві. До спадкового майна входив будинок, розташований за адресою: Луганська область, Станично - Луганський район, с. Н. Вільхова, вул. Мічуріна 32а, право власності на який в порядку спадкування за заповітом було визнане за рішенням суду, крім будинку після смерті [PERSON] у вигляді спадщини залишився сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 012315, який видано на підставі рішення Станично-Луганської райдержадміністрації від 27 вересня 1996 року № 491 на пай у розмірі 7.33 в умовних кадастрових гектарів та отриману на підставі вказаного сертифіката земельну ділянку розміром 6.6300 га., згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 085692, виданий згідно розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 23 квітня 2003 року № 268. Для оформлення спадкових справ після смерті матері позивач звернулася до Станично-Луганської державної нотаріальної контори, але 18.01.2018 року отримала розяснення нотаріуса в якому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім того, позивач є спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і тому вважається таким, що прийняв спадщину. У звязку з наведеним просила суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 012315, який видано на підставі рішення Станично-Луганської райдержадміністрації від 27 вересня 1996 року № 491 на пай у розмірі 7.33 в умовних кадастрових гектарів, та земельну ділянку розміром 6.6300 га., згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 085692, що виданий на підставі розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 23 квітня 2003 року № 268. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, просили розглядати справу без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, просив розглядати справу без його участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про народження серії ЯЯ №861129 від 19.07.1951 року, [PERSON] вказана матірю [PERSON] (а.с.6) 26.02.2003 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось і все те, що на день смерті буде їй належатиме заповідає у власність [PERSON] (а.с.8). [PERSON] померла 15.04.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №512036 (а.с.7). До спадкового майна [PERSON] входив будинок, розташований за адресою: Луганська область, Станично - Луганський район, с. Н. Вільхова, вул. Мічуріна 32а, право власності на який в порядку спадкування за заповітом було визнане за рішенням апеляційного суду Луганської області №430/2655/13-ц від 21.02.2014 (а.с.9-10), крім будинку після смерті [PERSON] у вигляді спадщини залишився сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЛГ № 012315, який видано на підставі рішення Станично-Луганської райдержадміністрації від 27 вересня 1996 року № 491 на пай у розмірі 7.33 в умовних кадастрових гектарів (а.с.11) та земельна ділянка розміром 6.6300 га., згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЛГ № 085692, виданого згідно розпорядження голови Станично-Луганської районної державної адміністрації від 23 квітня 2003 року № 268. Позивач [PERSON] фактично проживала за адресою: Луганська область, Станично - Луганський район, с. Н. Вільхова, вул. Мічуріна 32а, разом із матірю [PERSON] на час відкриття спадщини, що підтверджується актом обстеження житла за адресою: с. Н. Вільхова, вул. Мічуріна 32а (а.с.14), довідками Військовоцивільної адміністрації сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області № 49 від 12.01.2018 року та № 322 від 07.02.2018 року, (а.с.16,17). Із розяснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 18.01.2018 №37/01-16 вбачається, що позивач зверталася до нотаріальної контори з питань оформлення спадкових прав після смерті [PERSON], але їй було розяснено, що вона не подала заяву про прийняття спадщини у зазначений законом строк, та не надала підтвердження проживання разом з померлою на час відкриття спадщини за однією адресою, тому вважається такою, що не прийняла спадщину (а.с.13). З повідомлення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 30.10.2018 №1176/01-09 вбачається, що записи щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON], померлої 15.04.2008 року, відсутні. У силу вимог\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є спадкоємцем, однак отримати свідоцтва про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями\~ст. 1216 ЦК України\~- спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218\~ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ч. 1 ст.\~15, ч. 1,\~2\~ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved