Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2013 року звернувся до суду з позовом, за яким просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири, на прохання відповідача він надав згоду щодо його реєстрації за адресою домоволодіння, проте відповідач жодного дня в квартирі не проживав, відсутні там і його речі, зазначені обставини створюють позивачу перешкоди в користуванні власністю. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що за змістом зводяться до викладеного в заяві. Відповідач в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації. Представник третьої особи також надіслав заяву про розгляд справи, без його участі. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Сімеропольського міського нотаріального округу АР Крим за реєстровим №4258, та договору розпорядження органу приватизації Територіальної громади в особі Сімферопольської міської ради від 20.10.2011р. є власниками квартири [ADDRESS]. За довідкою начальника Київського РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим від 08.11.2013р., та випискою з домової книги, за адресою спірного житла з 20.07.2012р. також зареєстровано сина власника [PERSON] Пояснення позивача, про те, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, знайшли своє підтвердження повідомленням начальника Київського РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим від 08.11.2013р., що засноване на опитуванні сусідів позивача. Наведене, за відсутності заперечень до позову, дає суду підстави прийти до висновку, що відповідач понад один рік не проживає за місцем своєї реєстрації, без поважної на те причини. Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], а тому вимоги позову в цій частині підлягають задоволенню. Разом з тим, суд залишає без задоволення вимогу позивача щодо встановлення порядку виконання рішення суду, як таку, що заявлена зайво, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користуватись житлом, і є підставою, для зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою житла. За такого рішення, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду відповідно до ст. 88 ЦПК України мають бути компенсовані йому відповідачем.

Outcome: partial