Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON]В звернувся до Сарненського районного суду з позовом до ПАТ «НАСК «Оранта»» про стягнення суми страхового відшкодування за полісом №ВХ/12345678 в розмірі 49000 грн. та судових витрат по справі . В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 01 вересня 2014 року о 15 годині 00 хвилин на 52 км.+100м. автодороги сполученням Городище-Рівне-Старокостянтинів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], [INFO] та автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], [INFO]. За фактом даної дорожньо-транспортної пригоди Сарненським РВ УМВС України в Рівненській області було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України, яке було закрито 31 липня 2015 року на підставі п.2 ст.284 КПК. Разом з тим, постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за порушень ПДР та створення аварійної обстановки. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «НАСК» «Оранта»» згідно Полісу обовязкового страхування № АС/7662756, який був дійсним станом на 01 вересня 2014 року по відношенню до ТЗ «Volkswagen Transporter», що має номерний знак [NUMBER], а тому страховик зобовязаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. В звязку з чим, позивач звертався до відповідача та його відокремлених структурних підрозділів зі заявами про виплатами страхового відшкодування, однак, вказані заяви залишені без відповіді та задоволення. Станом на 01 вересня 2014 року на момент настання ДТП розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становив 50000 грн. на одного потерпілого, розмір франшизи становив 1000 грн., таким чином розмір страхового відшкодування становить 49000грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення згідно позову. Представник відповідача в судове засідання не зявився подав письмові заперечення проти позову, в обґрунтування яких посилається на те, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 01 вересня 2014 року, проте жоден із учасників дорожньо-транспортної пригоди із повідомленням про ДТП до страховика не звертався. Заяву про страхове відшкодування позивач подав лише у вересні 2016 року, однак пошкоджений автомобіль для огляду представнику ПАТ «НАСК «Оранта»» надано не було. Крім того, згідно довідки-розрахунок вбачається, що автомобіль було продано [PERSON], а тому вказаний автомобіль на момент звернення до суду не належить позивачу. Посилається на те, що відповідно до пп.37.1.3, 37.1.4 ст.37 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови є : неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а тому в ПАТ «НАСК «Оранта»» відсутні правові підставі для здійснення виплати страхового відшкодування. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] суду пояснив, що постановою Сарненського районного суду від 27 липня 2015 року його визнано винуватим в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст..124 КупАП, яку він не оскаржував. Жодних розрахунків з позивачем він не проводив. НАСК «Оранта» про дорожньо-транспортну пригоду було відомо з 2014 року. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що в позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 27 лютого 2015 року в діях [PERSON] визнано наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/7662756 від 15.01.2014 року цивільно-правова відповідальність [PERSON], на момент ДТП була застрахована у страховій компанії ПАТ «НАСК»Оранта». Згідно зазначеного полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 50000 грн. Розмір франшизи 510 гривень. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. 15 вересня 2016 року позивач звернувся з заявою до відповідача про страхове відшкодування шкоди у максимальному розмірі страхової суми 49000грн., однак його заява залишена без відповіді, в звязку з чим, 27 грудня 2016 року [PERSON] повторно звернувся до ПАТ «НАСК»Оранта» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно із пунктом 3 статті 20 Закону України «Про страхування» - при настанні страхового випадку Страховик зобовязаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п.36.1. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після розгляду страховиком наданих йому необхідних документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як вбачається із матеріалів справи та наданих доказів, страховик не прийняв жодного рішення про виплату страхового відшкодування або відмови у здійсненні такої виплати. Згідно висновку експерта від 24 жовтня 2014 року №253 в автомобілі марки «Chevrolet Aveo», що має реєстраційний номер [NUMBER] були виявлені механічні пошкодження викладені у дослідницькій частині вказаного висновку. Згідно товарних чеків №193, №230, №129, які видані ФОП [PERSON], та які підтверджуються відповідними накладними встановлено, що позивач витратив на ремонт автомобіля 64930 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача максимальної суми страхового відшкодування в розмірі 49000 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрати між сторонами, суд враховує, що згідно з частиною першою статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи позивачем у зв'язку з розглядом справи здійснено сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 640грн. згідно квитанцій від 29 грудня 2016 року та від 13 січня 2017 року та 4500 грн. витрат на надання правової допомоги згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №68 від 26 грудня 2016 року, що підтверджується актом здавання-приймання наданих послуг до договору від 10 травня 2017та самим договором . Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відпоідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved