Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] 16.01.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що 05.08.2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем у міському відділі реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1417. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. З 25.11.2016 року відповідач з сімєю не проживає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. [PERSON] фізично здоровий, має постійні доходи, інших утриманців не має, а тому може та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з наведеним вище позовом до відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України. Дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, міським відділом реєстрації актів громадського стану управління юстиції Вінницької області 05.08.2001 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем (а.с. 5). 09.03.2004 року у позивача та відповідача народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії 1-АМ № 217507, в якому в графі «Батько» вказано [PERSON] (а.с.5). Позивач разом з дитиною проживає за адресою: [INFO], що вбачається з довідки ТОВ «ЖЕО» № 277 від 16.01.2017 року (а.с. 6). Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами\~Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. У цьому звязку судом встановлено, що відповідач по справі офіційно працює у Вінницькому обласному клінічному госпіталі ветеранів війни на посаді заступника начальника госпіталю, а тому аліменти з нього слід стягувати у відповідній частці від його заробітку (доходу). Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача суд враховує також те, що спільна дитина фактично перебуває на повному утриманні матері, що потребує значних коштів. Зважаючи на вказані обставини, а також на розмір заявлених вимог, враховуючи повне визнання відповідачем позову, виходячи із принципу, взаємного обовязку батьків по утриманню дітей, суд вважає можливим встановити аліменти на рівні 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на встановлені судом обставини справи та рівень доходу відповідача. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті\~ст. 191 СК України\~з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 16.01.2017 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень\~ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved