Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що 17.10.2013 року вона дала у борг [PERSON] (Відповідач) 21 000,00 дол.США та 2 880,00 дол.США, що згідно курсу НБУ, станом на 11.02.2014 року, є еквівалентом 179 550,00 грн. та 24 624,00 грн., - відповідно. На підтвердження зобов'язань, Відповідач у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], склала розписки, у яких строком повернення суми боргу було визначено - 17.12.2013 року. Крім того, Відповідач взяла не себе обов'язки до вказаного строку, повернути борг з процентами, у розмірі 2 016,00 дол.США (еквівалент 17 236,80 грн.). Після закінчення терміну дії розписок Відповідач борг у добровільному порядку не повертає. З огляду на зазначені обставини, Позивач просить суд стягнути з Відповідача суму боргу, з урахуванням несплачених відсотків, загальним розміром 25 896,00 дол.США, що є еквівалентом 221 410,80 грн., 3% річних, у розмірі 1 660,00 грн., інфляційних втрат - 2 214,00 грн., а також судові витрати: судовий збір - 3 654,00 грн., витрат на правову допомогу - 850 грн. У судовому засіданні Позивач та її представник, кожен окремо, наполягали на задоволенні позовних вимог, не заперечували щодо вирішення спору у заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялась, належним чином. На підставі наявних у справі доказів, та зі згоди позивача та її представника, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підставах: Так, згідно до вимог ст.1046 ЦК України, - за договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальнику) грошові кошти…, а позичальник зобов'язуються повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)… Договір позики укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1047 ЦК України). У матеріалах справи міститься оригінали розписок, з яких убачається, що: 1). [PERSON], у присутності свідка [PERSON], взяла у борг у гр. [PERSON] грошові кошти у розмірі 21 000,00 дол.США, строком повернення позики визначено - 17.12.2013 року (а.с.7); 2). [PERSON], у присутності свідків [PERSON] та [PERSON], взяла у борг у гр. [PERSON] грошові кошти у розмірі 2 880,00, 00 дол.США, строком повернення позики визначено - 17.12.2013 року (а.с.8). Згідно розписки №1 Відповідач не заперечувала, що станом на грудень місяць 2013 року, має заборгованість зі сплати відсотків, у розмірі 2 016,00 дол.США (а.с.7 зворотна сторінка). У відповідності до приписів ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі…, що йому були передані позикодавцем) у строк та у порядок, що встановлені договором. У відповідності до приписів ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. За порушення грошового зобов'язання ст.625 ЦК України передбачає відповідальність боржника. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням, у тому числі, і трьох процентів річних від простроченої суми. Крім того, даною нормою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно розрахунку розмір 3% річних, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, за період часу з 17.12.2013 року по 13.02.2014 року складає - 1 660,00 грн., інфляційні втрати - 2 214,00 грн. Отже вимоги Позивача в частині стягнення загальної суми боргу за двома розписками, з урахуванням неповернутих відсотків, 3% річних за прострочення виконання зобов'язань та інфляційних втрат, є доведеними. На думку суду, вимоги Позивача в частині стягнення витрат, пов'язаних з правовою допомогою, не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують цю вимогу. Так, у матеріалах справи міститься акт прийому-передачі від 21.01.2014 року до Договору №001/2101/2014 про надання юридичних послуг від 21.01.2014 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON], з якого убачається, що за надання юридичних послуг Позивач повинна сплатити на користь свого представника, [PERSON], 850 грн. Однак доказів того, що зазначена сума була сплачена, суду не надано, зважаючи на неможливість ґрунтування доказування на припущеннях, слід у задоволенні цієї частини позову, Позивачу - відмовити. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві - відмовлено, отже 3 654,00 грн. - судового збору, підлягає стягненню з Відповідача, на користь Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial