overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] 25 жовтня 2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 04.10.2008 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з червня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Від позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, тому суд прийшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 04.10.2008 р. Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 369 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] 25 жовтня 2017 року звернулася до суду з заявою, в якій зазначає, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка проживала в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Гандрабури» с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Заявник зазначає, що 26 вересня 2017 року звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу належного прийняття вказаної спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що в самому сертифікаті на право на земельну частку (пай) невірно зафіксоване ім'я спадкодавця, а саме, вказано ім'я «[PERSON]» (запис зроблено російською мовою), а фактично необхідно було вказати «[PERSON]» (в російському варіанті «[PERSON]»), а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник вказує, що вказані обставини не дають їй можливості належним чином оформити спадщину, у зв'язку з чим вона звернулася до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. Заявник в судовому засіданні під час розгляду справи заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні під час розгляду справи не заперечив проти задоволення заявлених вимог заявника. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні кожен окремо пояснили, що заявника та її матір знають добру, а тому можуть підтвердити той факт, що зазначений сертифікат дійсно належить матері заявника. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи(а.с.1-31), допитавши свідків, прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: вище вказаного сертифікату [PERSON], яка померла [INFO] року, має значення для переоформлення спадкового майна. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності зазначеного вище сертифікату [PERSON], яка померла [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] 25 жовтня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 20 березня 2005 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Гандрабури» с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що вона як спадкоємець за законом, 26 вересня 2017 року звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тим, що нею пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин. Так, вона є інвалідом ІІІ групи, через що потребувала на час відкриття спадщини, та потребує і на даний час госпіталізації та профілактичного лікування, придбання ліків, на що витрачались значні грошові кошти та час. Крім того, в неї не в повній мірі простежувалась родинна лінія зі спадкодавцем, та вона лише в 2017 році змогла звернутися до суду з відповідною заявою. Ще однією обставиною, яка сприяла пропуску нею цього строку, є значна віддаленість місця її проживання від місця відкриття спадщини, у зв'язку вона звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву(а.с.31), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.24), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи (а.с.1-19), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] 25 жовтня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем вона має малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. З відповідачем вони проживають окремо, добровільно на утримання дитини відповідач сплачує аліменти частково, інших аліментних зобовязань немає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду від 10 грудня 2018 року (а.с.18) просить справу розглянути за її відсутності, свої вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Тому суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України справу розглянути за її відсутності. Відповідач, якого про час та місце розгляду справи було повідомлено судовими повістками з повідомленням, у судове\~засідання не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, відзив не подав, тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч. 3 цієї статті сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Сторони з 01 жовтня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 18 вересня 2018 року розірвано (а.с. 2-3). Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 4), відповідач є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем, що підтверджено довідкою про склад сімї від 25 жовтня 2018 року (а.с. 9). Суд погоджується з позицією позивача щодо розміру стягнення з відповідача аліментів, яка узгоджується з вимогами ч.5 ст. 183 СК України, відповідає інтересам сторін та дитини. Оскільки позивач звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] 25 жовтня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстровані відповідачі, які є її родичами, але не проживають в ньому з 2014 року. У добровільному порядку відповідачі з реєстраційного обліку не знімаються, тому просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, в заявах на ім'я суду просять розглянути справу за їхньої відсутністю, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи Прокопенко Ю.О. у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право власності від 20 березня 1998 року (а.с. 9), свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 березня 1998 року (а.с. 10), технічного паспорту (а.с. 17) [PERSON] є власником [ADDRESS]. Відповідно до копії домової книги (а.с. 11-16), довідки про склад сім'ї (а.с. 18), характеристики житлово-побутових умов (а.с. 19) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у якості членів сім'ї в будинку позивача за адресою: [ADDRESS], але за вказаною адресою не проживають з 2000 року. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 47) [PERSON], яка є громадянкою Російської Федерації, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на Глушаченкова. Відповідач [PERSON] має реєстрацію у Російській Федерації (а.с. 38-40), відповідачі [PERSON] та [PERSON] є громадянинами Російської Федерації та мають там місце реєстрації (а.с. 42-43, 49). Оскільки відповідачі у будинку позивача не проживають більше одного року, але у добровільному порядку з реєстрації за адресою позивача не знялися, мають інше місце реєстрації, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

[PERSON] 25 жовтня 2019 року подала до суду заяву про визнання недієздатним її чоловіка [PERSON] , [INFO] . У обгрунутування своєї заяви посилалася на те, що [PERSON] встановлено діагноз пухлина головного мозку ІІ кл.гр. стан після ПХТ, що підтверджується витягом з протоколу ЛКК № 205, виданого 24 жовтня 2019 року Комунальним некомерційним підприємством Самбірської міської ради та Самбірської районної ради «Самбірська ЦРЛ» і за станом здоров`я він потребує постійного стороннього догляду та над ним необхідно встановити опіку, призначивши йому опікуна. Під час розгляду справи заявник [PERSON] у підтримання заяви посилалася на викладені у ній обставини. Вислухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування у підтримання подання, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Із свідоцтва про шлюб та довідки про склад сім`ї відомо, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі і [PERSON] проживає разом із заявником по [ADDRESS] (а. с. 12, 16). Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Із висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними та потребує опіки (а. с. 30-31). Статтею 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Із подання відомо, що орган опіки та піклування виконавчий комітет Самбірської міської ради Львівської області вніс до суду подання про призначення [PERSON] опікуном його дружину [PERSON] (а. с. 37). Призначення [PERSON] опікуном не суперечить інтересам [PERSON] , так як вони є членами сім`ї, а саме подружжям і [PERSON] має можливість виконувати обов`язки опікуна, оскільки має повну цивільну дієздатність та згідна на призначення її опікуном [PERSON] . Обставин, які б виключали можливість призначення [PERSON] опікуном її чоловіка [PERSON] , не встановлено. Згідно частин 6 та 7 статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] 25 квітня 2014 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 27.07.2013 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу спільних дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з листопада 2013 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 27.07.2013 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом №131 (а.с.7). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] 25 квітня 2014 року звернувся до суду з позовом до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини посилаючись, що його матері [PERSON], яка померла [INFO] належав житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки площею 0,05 га та площею 0,09 га в [ADDRESS] і він являється спадкоємцем її майна за заповітом, але 13 листопада 2013 року нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вважає, що даний строк він пропустив з поважних причин, тому просив позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач: Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Піщанською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 71 відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] є спадкоємцем її майна за заповітом посвідченим 12 серпня 2008 року секретарем Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, зареєстрованим в реєстрі за № 239 і з заявою про прийняття спадщини в передбачений законом порядку відповідно до ст. 1270 ЦК України не звернувся та вважається таким, згідно вимог ст. 1272 ЦК України, що не прийняв спадщину, тому йому 13 листопада 2013 року нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Також встановлено, що [PERSON], являючись постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно хворіє та перебуває на лікуванні в медичній установі. В період закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] хворів, що перешкоджало йому своєчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. При таких обставинах суд вважає, що позивач [PERSON] пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і тому визначає додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини терміном два місяці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

[PERSON] 25 квітня 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] яким з урахуванням уточнених в судовому засіданні позовних вимог просила поділити майно набуте за час шлюбу між [PERSON] та [PERSON], а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 46,40 кв.м, житловою площею - 30,10 кв.м.; автомобіль марки Chevrolet модель Aveo, 2011 року випуску, колір чорний, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 11 січня 2008 року між нею та відповідачем укладено шлюб, за час шлюбу між сторонами придбано квартиру [ADDRESS], а також автомобіль марки Chevrolet модель Aveo, 2011 року випуску, колір чорний, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований на відповідача. На день подачі позову про поділ майна сторони знаходяться на стадії розлучення, угоди про поділ майна не досягли, що і слугувало підставою для подання позову до суду. В свою чергу [PERSON] не погоджуючись з заявленим позовом, звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON], яким просив стягнути з [PERSON] 118 800 грн. відповідно до розписки від 18 травня 2010 року. Зустрічний позов обгрунтований тим, що [PERSON] 10 червня 2010 року уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], частину коштів для придбання вищезазначеного житла, а саме 183 000 грн. подружжям було отримано в кредит, іншу частину коштів 237 600 грн. [PERSON] отримав від [PERSON], тому позивач за зустрічним позовом вважає, що поділу підлягають і борги подружжя, що були набуті під час перебування [PERSON] та [PERSON] в шлюбі в звязку з чим просить стягнути половину боргу, яикй утворився внаслідок купівлі позивачем за зустрічним позовом житла. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] первісний позов підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяв, просила суд з урахуванням її уточнень, первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення первісного позову, просили задовольнити зустрічний позов в повному обсязі. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial