Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] 5 січня 2016 року предявила позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житлом в будинку № 10 по вул. Церковній у м. Рудки Самбірського району Львівської області. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить вказаний будинок, у якому після одруження в якості члена сімї був зареєстрований відповідач, однак у вересні 2013 року вони припинили щлюбно-сімейні відносини і відповідач вибув із її житлового будинку та до теперішнього часу у ньому не проживав і не намагався вселитися, оскільки має інше місце проживання, так як фактично проживав з іншою жінкою, а також не сплачував комунальні послуги та не ніс жодних витрат по утриманню будинку. Під час судового розгляду [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із реєстраційного посвідчення та договору дарування відомо, що [PERSON] із 25.05.1996 року є власником будинку по вул. Церковній, 10 у м. Рудки Самбірського району Львівської області (а.с. 9, 10-11). Із будинкової книги та довідки від 28.10.2015 року № 3043, виданої виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району, видно, що за даною адресою з 02.10.1985 року зареєстрований [PERSON] (а.с. 4-5,8). Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Однак, частиною четвертою статті 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25 липня 2014 року відомо, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, суд визнав, що сторони у вересні 2013 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть ( а.с. 7). Із акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] видно, що [PERSON], [INFO], за місцем реєстрації фактично не проживає (а. с. 6). Отже, [PERSON] понад один рік відсутній без поважних причин у житловому будинку своєї колишньої дружини, домовленості між сторонами про те, що [PERSON] після припинення сімейних відносин з [PERSON] буде мати право на користування житлом в її будинку, немає і тому він втратив право на користування житлом у будинку, який належить на праві власності позивачу. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наслідки визнання позову сторонам розяснено Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved