Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

[PERSON] 03.02.2020 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання. На обґрунтування вимог посилається на те, що проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , однією сімєю з січня 2015 року по день її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою [PERSON] проживала разом з ним, оскільки не мала можливості самостійно себе обслуговувати та постійно потребувала строньої допомоги у зв`язку із захворюванням на церебральний атеросклероз з гіпертензією, що підтверджується випискою від 09.10.2019 року та довідкою від 08.10.2019 року, а також копією паспорта з міткою про місце реєстрації. Після смерті [PERSON] відкрилося спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії. В нотаріальну контору позивав не звертався, оскільки вважав, що спадщину після смерті матері прийняв фактично, у зв`язку з тим, що на момент її смерті проживав з нею за однією адресою. При зверненні у листопаді 2019 року до нотаріальної контори нотаріус повідомив, що необхідно надати рішення суду про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, оскільки територія на якій проживала померла є окупованою і нотаріус не має можливості встановити місце відкриття спадщини,та шестимісячний термін на подачу заяви про прийняття спадщини закінчився. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 04.02.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву, витребувано копію спадкової справи з нотаріальної контори. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16.03.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, наполягає на його задоволенні. Представник заінтересованої особи Маріупольського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області надав заяву про розгляд справи без його участі, вирішення справи залишив на розсуд суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Відповідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту спільного проживання. Факт спільного проживання встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Таким чином, заявник скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання та надав про це відповідні докази. Згідно зі свідоцтвом про народження [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №2036. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22.02.2019 р., [PERSON] , померла [INFO] , актовий запис №460. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.02.2019 року було встановлено факт смерті [PERSON] за заявою [PERSON] , в якому зазначено, що остання померла [INFO] у м.Донецьку, причина смерті: хронічна мозкова недостатність ІІІ ступеня, церебральний атеросклероз з гіпертензією, зареєстрована адреса: [ADDRESS] . Згідно відомостей паспорта позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Ворошиловським РВ УМВС України у м.Донецьку, останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто позивач та його мати зареєстровані у квартирах, які знаходяться поруч. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.04.2019 року №1411-5000097615 вбачається, що [PERSON] який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тимчасово зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно відповіді з Третьої маріупольської державної нотаріальної контори відомості щодо наявності заповіту та спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] у спадковому реєстрі відсутні. Вимогами ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Положеннями ст.1261 ЦК України закріплено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленому ст.1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї. Отже, встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивача разом з матір`ю має для нього суттєве значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця та у інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, встановити неможливо. З досліджених документів вбачається, що позивач є сином померлої [PERSON] та проживав разом із своєю матір`ю, яка на час смерті перебувала у віці 91 року та за своїм віком потребувала догляду, саме позивач звертався до суду із заявою про встановлення факту смерті його матері, будь-яких доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано, тому суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту спільного проживання разом з його матір`ю підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved