Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішенням Центрально-Міського райсуду міста Кривого Рогу від 13.10.2005 року з нього на користь [PERSON] (Відповідач) було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з всіх вдів доходу, до досягнення дитиною повноліття. Однак, після розірвання шлюбу, з 2007 року донька залишилась жити разом з ним. На теперішній час спору про місце проживання дитини не має, оскільки Відповідач не утримує доньку, остання знаходиться на його повному утриманні, він просить суд припинити стягнення з нього аліментів, та у відповідності до приписів ст.ст.181, 191-192 СК України стягнути з Відповідача на свою користь аліментні платежі, у розмірі 1/4 частини, зі усіх її видів доходу, на утримання неповнолітньої доньки, до виповнення дитиною повноліття. У судовому засіданні Позивач та його представник [PERSON], кожен окремо, наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач, будучі належним чином повідомленою про день та час судового розгляду, правом присутності у судовому засіданні не скористувалась. Представник відповідача [PERSON], під час розгляду справи позовні вимоги не визнав, просив суд у їх задоволенні, - відмовити, у зв'язку з відсутністю правового регулювання питання про припинення стягнення аліментів, присуджених за рішенням суду. Крім того, просив суд звернути увагу на недопустимість доказів, якими Позивач обґрунтовує позовні вимоги. Відносно вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, просив суд відмовити у їх задоволенні, оскільки Позивачем не надано доказів матеріального становища Відповідача. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, згідно приписів частин 1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом цих положень закону, аліменти є формою участі в утриманні дитини того з батьків, хто проживає окремо від дитини. Таким чином, якщо дитина стала постійно проживати з тим з батьків, хто сплачував аліменти на її утримання, інший з батьків втрачає правові підстави на їх утримання. Як убачається із рішення Центрально-Міського районного суду міста Кри-вого Рогу від 13.10.2005 року, із [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON], у розмірі 1/4 частини, з всіх видів його доходу, починаючи з 16.09.2005 року і до досягнення неповнолітньою донькою сторін, [PERSON], [INFO], повноліття, що підтверджується копією рішення №2-330/2005р. (а.с.7). Згідно довідки Криворізького міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області за №743 від 21.12.2015 року стягнення за виконавчим листом №2-2161 від 13.10.2005 року, виданого Центрально-Міським райсудом м. Кривого Рогу, про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON], на утримання їх неповнолітньої доньки, триває(а.с.13). Відповідно до акту від 17.12.2015 року, складеного зі слів жильців бу-динку [ADDRESS], посвідченого в.о. голови ЖБК «Дружба» Канонік Ю.П., неповнолітня [PERSON], [INFO], з 2007 року по теперішній час, мешкає разом з батьком, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]; мати дитини, [PERSON], за цією адресою з 2007 року, не проживає (а.с.11). Допитані під час розгляду справи свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], товариши Позивача, кожен окремо пояснили, що неповно-літня дитина [PERSON] проживає разом зі своїм батьком, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], з 2007 року по теперішній час. Колишня дружина Позивач, мати неповнолітньої, проживає окремо від них, за іншої адресою. Їм відомо, що утриманням, вихованням та піклуванням дитиною займається виключно батько. З огляду на викладене та встановлені судом обставини справи, приймаючи до уваги, що дитина, на утримання якої присуджені аліменти, проживає разом із батьком та знаходиться на його утриманні, суд вважає необхідним припинити стягнення аліментів з Позивача. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст.183 СК України розмір аліментів на утри-мання однієї дитини визначається судом. Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чолові-ка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Нормами ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з дня пред'явлення даного позову з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд не погоджується з доводами представника Відповідача [PERSON] про відсутність правового регулювання питання про припинення стягнення аліментів, присуджених за рішенням суду. Так, частиною 3 ст.82 СК України передбачено, що право одного із подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинено за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги, та (або) платник аліментів неспроможний надати матеріальну допомогу. З огляду на вимоги законодавства, для припинення аліментних платежів, які були стягнуті за рішенням суду необхідно надати докази, що особа на користь якої їх стягнуто перестала їх потребувати. Позивач звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, як доказ цього надав: - рішення Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу від 13.10.2005 року (справа №2-330/2005р.); - свідоцтво про народження неповнолітньої [PERSON], [INFO], з якого убачається, що батьками дитини, є сторони у справі (а.с.8); - свідоцтво про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], актовий запис №109 від 30.03.2006 року (а.с.9); - акт від 17.12.2015 року з місця проживання неповнолітньої (а.с.11); - характеристику з КЗШ №60 на неповнолітню [PERSON], з якої убачається, що неповнолітня зростає у неповній сім'ї, її вихованням займається батько (а.с.12); - довідку про сплату аліментів за рішенням суду. Дані докази є належними та допустимими доказами у справі на підтвердження заявлених вимог. Натомість, про інші докази, які б спростовували доводи позовної заяви, та про факти, які б могли звільнити від доказування вищевказаних обставин, Відповідач та його представник, суду не повідомили. Крім того, згідно частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. Отже, з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, у розмірі 551,20 грн. - в частині задоволення позовних вимог матеріального характеру, та 275,60 грн. - немайнового. На підставі викладеного,

Outcome: approved