Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права на спадщину. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON] в м. Лисичанську. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] (раніше адреса: [ADDRESS]), що належить померлому на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Першою Лисичанською державною нотаріальною конторою 26 березня 1958 року за реєстровим № 2643. Згідно з заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу від 27 березня 2010 року за реєстром № 545, батько заповідав відповідачу належне йому майно, в тому числі і житловий будинок. Позивач прийняв спадщину. 17 січня 2014 року державний нотаріус Аббасов Е.І. відмовив вчинити нотаріальну дію, про що видав Постанову про відмову вчинення нотаріальної дії. Державний нотаріус обґрунтовує відмову тим, що при вивченні документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на нерухоме майно, було виявлено, що спадкоємець зобов'язаний подати нотаріусу докази, що підтверджують приналежність майна спадкодавцю. У даному випадку договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Першою Лисичанською державною нотаріальною конторою 26 березня 1958 року за реєстровим № 2643, не пройшов державної реєстрації, згідно ст. 182 ЦК України. Відповідач [PERSON], дружина померлого та мати позивача від своєї частки в спадщині відмовилась. На підставі викладеного просила суд визнати за [PERSON] право на спадщину, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після батька [PERSON], померлого [INFO] року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути в його відсутність, про що надав до суду письмову заяву. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила справу розглянути в її відсутність, , про що надала до суду письмову заяву, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги визнала, про що надала суду письмову заяву. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 18 листопада 1958 року Лисичанським РАГС Луганської області, [PERSON] народився [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 824. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с.7). Відповідно до договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, с кількістю кімнат від однією до п'яти включно від 25 березня 1958 року, посвідченого нотаріусом Першої Лисичанської нотаріальної контори [PERSON], в реєстрі за № 2643, рада депутатів трудящихся в особі завідуючого [PERSON] згідно з рішенням виконкому Лисичанської міської ради депутатів трудящихся № 79 від 11 березня 1958 року про відвід земельної ділянки, надає [PERSON] на праві безстрокового користування земельну ділянку [ADDRESS], загальною площею 400 кв.м.(а.с.12-13). Згідно з довідкою про належність нерухомого майна № 221 від 14.05.2014 року, наданою ЛКП «БТІ», за архівними даними Лисичанського КП «БТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок [ADDRESS] дійсно мав адресу: [ADDRESS] (а.с.49). Згідно з заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за № 545 від 27 березня 2010 року, [PERSON], [INFO], уродженець міста Лисичанська Луганської області, на випадок його смерті зробив розпорядження: усі його права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть належати йому у майбутньому, все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиму право, у тому числі належний йому житловий будинок [ADDRESS] він заповідає - [PERSON], [INFO], уродженцю міста Лисичанська Луганської області (а.с.8,43). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 08 травня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис № 604 (а.с.9). Згідно з постановою про відмову вчинення нотаріальної дії від 17 січня 2014 року, виданою державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасовим Е.І., [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне спадкодавцю нерухоме майно, тому що наявні у спадкоємця правовстановлюючі документи, що підтверджують належність житлового будинку [ADDRESS] спадкодавцю, не відповідають вимогам ст. 182 та ст. 120 ЦК України, тобто не пройшли державної реєстрації (а.с.10). Відповідно до відповіді на запит, наданої ЛКП «Паспортна служба» № 175 від 25.01.2014 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: з 1972 року по теперішній час [PERSON], [INFO] та з 1971 року по [INFO] року [PERSON], [INFO], знятий з реєстраційного обліку як померлий (а.с.17, 27). Відповідно до відповіді на запит від 28.01.2014 року № 110/02-24, наданої Державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Кровяковим С.О. вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року до Лисичанської державної нотаріальної контори 05.09.2013 року з заявою про відмову від спадщини за законом та відмову від обов'язкової частки у спадщині звернулась дружина померлого - [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS]. До того ж 05.09.2013 року з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого - [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 28.01.2014 року, у спадковому реєстрі зареєстрована спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, заводилась за № 54969274 (а.с.29). Таким чином, нерухоме майно, а саме житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], який належав померлому, [PERSON], на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, с кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 25 березня 1958 року, в КП БТІ м. Лисичанська не було зареєстровано і це перешкоджає позивачу у оформленні його спадкових прав на вказане нерухоме майно. Враховуючи, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як позивач позбавлений можливості оформити спадщину у інший спосіб, а право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом визнання права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 110 від 17.01.2014 року про сплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved