Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною. В обґрунтування позову зазначає, що з 13.07.2007 року перебував у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] .. 09.09.2008 року шлюб між сторонами розірваний. Після припинення шлюбних відносин відповідач з донькою залишились мешкати окремо від позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідач переїхав спочатку до с. Цміни Волинської області, а пізніше до м. Кузнецовськ (на даний час Вараш) Рівненської області, де проживає і зараз. За рішенням Енергодарського міського суду від 08.10.2009 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від його доходів. Рішенням Виконкому № 321 від 15.11.2018 року, [PERSON] , за його заявою від 31.05.2018 року, було встановлено певний порядок спілкування з донькою та її відвідання. Проте відповідач чинить перешкоди позивачу щодо побачень з донькою, рішення Виконкому не виконує, тому позивач звернувся до суду з позовом. Просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] ; Встановити [PERSON] , у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] наступні способи участі: -постійне спілкування з дитиною в телефонному, поштовому, електронному, інтернет зв`язку; -побачення кожні треті вихідні щомісяця за місцем проживання дитини без присутності [PERSON] ; -спільний відпочином на зимових канікулах та половину літніх канікул за межами місця проживання дитини. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 07.03.2019 р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.12.2018 р. продовжено строк проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 03.10.2019 р. підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився. Представник позивача - адвокат Русін Т.С. (а.с.32,33,34), у судових засіданнях брала участь через відеоконференцзв`язок з Кузнецовським районним судом Рівненської області. В судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала та надала пояснення, посилаючись на обставини, викладені у позові. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, до суду повернувся поштовий конверт з відміткою пошти про відсутність адресата (а.с.163). Про розгляд справи в суді відповідач була обізнана, оскільки неодноразово приймала участь у судових засіданнях, а також через канцелярію суду подавала певні заяви під час розгляду справи. Відповідно до наданої раніше письмової заяви, відповідач позовні вимоги визнає частково, зазначаючи, що згідна зі способами участі позивача у вихованні доньки, які викладені у Висновку Виконавчого комітету (а.с.104). Правом на подання відзиву [PERSON] не скористалась. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Енергодарської міської ради Феськова Н.О. в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає частково та просить суд визначити [PERSON] спосіб участі у вихованні доньки в порядку визначеному у висновку від 29.08.2019 року (а.с.94). Судом встановлено та визнається сторонами, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 09.09.2008 року було розірвано (а.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6), яка проживає разом з відповідачем за адресою: [ADDRESS] та за рішенням Енергодарського міського суду від 08.10.2009 р. на користь відповідача по справі на утримання доньки призначено стягнення з позивача по справі аліментів (а.с.8). Позивач по справі зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте фактично проживає в [ADDRESS] . 31.05.2018 року позивач звернувся до Служби у справах дітей із заявою про визначення способу спілкування з донькою [PERSON] (а.с.9). Згідно рішення Виконкому №321 від 15.11.2018 року, визначено наступний графік участі [PERSON] у спілкуванні з дитиною: щомісяця 3 тиждень у суботу або неділю з 12.00 до 15.00; постійне спілкування з дитиною у телефонному, поштовому, електронному, інтернет зв`язку (а.с.11). Проте після встановлення зазначеним рішенням порядку участі батька (позивача по справі) у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, згоди між батьками малолітньої дитини (сторонами по справі) щодо такої участі позивача, який проживає окремо від дитини, не досягнуто, а отже наявні підстави щодо реалізації прав позивача у судовому порядку. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - СЄПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст.153 СК України). Згідно з частин 2, 3 ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно положень ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок батьків брати участь у вихованні дітей і право на спілкування з дитиною та право приймати участь у її вихованні. Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь батьків у вихованні дітей. Відповідно до частин 5 та 6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку Виконавчого комітету Енергодарської міської ради як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей, яка, розглянувши матеріали справи щодо визначення способу участі позивача [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вважає доцільним, з урахуванням розпорядку дня дитини, стану її здоров`я та особистого бажання за попередньою домовленістю з матір`ю [PERSON] та в її присутності, визначити наступний спосіб участі батька у вихованні доньки: щомісяця 3 тиждень в суботу або неділю з 09.00 до 12.00 за місцем проживання дитини з можливістю відвідування громадських місць та місць дитячого дозвілля; постійне спілкування з дитиною в телефонному, поштовому, електронному, інтернет зв`язку. Відповідно до матеріалів справи та наданих стороною позивача пояснень, судом встановлено, що позивач прагне приймати участь у вихованні своєї доньки, має бажання спілкуватися з нею та дарувати батьківську любов та турботу, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Згідно з акту №152, який затверджений начальником служби у справах дітей Виконавчого комітету Вараської міської ради, було обстежено умови проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вказаного акту, умови проживання є задовільними (а.с.10). При судовому розгляді справи не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з малолітньою донькою [PERSON] перешкоджатиме нормальному розвитку дитини, у зв`язку з чим суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дитиною сприятиме її повноцінному вихованню, розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, не дивлячись на наявність висновку Виконавчого комітету щодо визначення способу участі позивача у вихованні малолітньої доньки, суд враховує, що жодний з доказів не має на перед встановленої сили, а при вирішенні позову судом враховуються всі обставини в їх сукупності. Вирішуючи питання щодо встановлених спірних правовідносин необхідно зазначити, що на думку суду висновок Виконавчого комітету може призвести як до обмеження права дитини на спілкування з батьком, так і на обмеження права батька на спілкування зі своєю донькою, оскільки побачення 3 (три) години на місяць як зазначено у Висновку, на думку суду не сприятиме гармонійному розвитку дитини. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні доньки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Таким чином, надаючи оцінку вимогам позивача у сукупності зі встановленими обставинами, враховуючи відносини між сторонами по справі, стан здоров`я дитини та її вік, які дозволяють малолітній [PERSON] , [INFO] усвідомлювати обставини, які виникли між її батьками та надавати їм оцінку, суд, передусім, виходить з інтересів самої дитини, при цьому беручи до уваги встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову [PERSON] , та вважає за необхідне встановити позивачу [PERSON] , [INFO] способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] [INFO] , відповідно до графіку: постійне спілкування з дитиною в телефонному, поштовому, електронному, інтернет зв`язку; щомісяця третій тиждень в суботу або неділю з 10.00 до 16.00 за місцем проживання дитини з можливістю відвідування громадських місць та місць дитячого дозвілля; щорічно протягом тижня в період зимових канікул та протягом чотирнадцяти днів в період літніх канікул для спільного відпочинку та оздоровлення. На думку суду, вказаний графік способів участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, сприятиме поступовому встановленню між батьком та донькою теплих, родинних відносин та налагодженню, відновленню між ними спілкування. При вирішенні спору у цивільній справі, суд не враховує довідки надані КНП «Спеціалізована медико-санітарна частина» щодо звернення позивача за лікуванням до медичного закладу (а.с.93,119), оскільки вони не мають відношення до предмету спору, та зміст даних довідок протирічить одна одній. Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи зазначене, а також положення ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial