Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради, Попільнянського району, Житомирської області (далі - відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON], який на день смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем померлого за законом першої черги, згідно з статтею 529 ЦК УРСР, де в першу чергу право на спадкування за законом мають в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого та спадщину після смерті батька вона прийняла. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті батька [PERSON] ввійшло право на земельну частку (пай) реформованого КСП імені Чапаєва, Строківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, розміром в 3,76 умовних кадастрових гектарах, без визначення частки в натурі на місцевості. Батько позивача, який помер [INFO], мав сертифікат про право на вказану земельну частку (пай) проте даний сертифікат було втрачено. Позивач з метою отримання дублікату сертифікату про право на земельну частку (пай) звернулась до Відділу Держгеокадастру, проте їй було відмовлено через те, що вказані документи на померлих громадян не видаються та рекомендовано звернутись до суду. Позивач не може реалізувати свої спадкові права на вказане майно, так як звернувшись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено в зв'язку з вищевказаним. Вартість даної земельної частки (паю) становить 16 555 гривень 00 копійок. Позивач просить визнати за нею, право на земельну частку (пай) члена Колективного сільськогосподарського підприємства імені Чапаєва, Строківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, розміром 3,76 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник Попільнянської селищної ради, Попільнянського району, Житомирської області, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи Відділу у Попільнянському районні Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив провести судовий розгляд справи за відсутності представника відділу, заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 16 березня 2018 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] помер [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 13. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 13 червня 2018 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію Спадкової справи, спадкодавцем вказаний [PERSON]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 13 червня 2018 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заповіту [PERSON]. Довідкою № 266 від 11 червня 2018 року Попільнянської селищної ради Житомирської області передбачено, що [PERSON], 1942 року народження, уродженець села Строків, Попільнянського району, Житомирської області, який помер [INFO], постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: [ADDRESS], одиноко. Відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 30 серпня 1964 року Строківським сільським ЗАГС села Строків, Попільнянського району, Житомирської області, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 1964 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис №6. Як вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 12 червня 1965 року Строківським сільським ЗАГС села Строків, Попільнянського району, Житомирської області, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON], запис № 8. Згідно оголошення в газеті «Перемога» № 8 (11072) від 23 лютого 2018 року, містить інформацію щодо втрати Сертифікату [NUMBER] по реформованому КСП імені Чапаєва Строківської сільської ради, виданий 31.10.1996 року за № 239 на ім'я [PERSON]. Відповідно до роз'яснення приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області № 1048/02-14 від 22 червня 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) члена КСП імені Чапаєва, на території Строківської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, яке належало померлому [INFO] батькові [PERSON], через відсутність документів, що підтверджують право померлого [PERSON] на право на вищевказану земельну частку (пай). Як вбачається з довідки № 1049 від 22 червня 2018 року виданої приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, спадщину після смерті [PERSON], який помер [INFO], прийняла за законом його дочка - [PERSON], [INFO]. Заяви будь-яких інших спадкоємців, не надходили. Спадкова справа № 106/2018. Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до частини 3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно частини 1 статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 529 ЦК (1963 рік) чинного на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Зазначені обставини у їх системному зв'язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved