Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] 25.06.2019 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 22.12.2017 року між ним та [PERSON] , він є власником житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Після продажу вищезазначеного житлового будинку в ньому не знявся з реєстрації син попереднього власника - відповідач [PERSON] , який фактично в ньому не проживає, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в булинку немає. Реєстрація відповідача у належному позивачу будинку створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження його майном. Просить винести рішенням, яким визнати відповідача [PERSON] втратившим право на користування житловим приміщенням: житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, в якій зазначив, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] на підставі укладеного 22.12.2017 року з [PERSON] договору купівлі-продажу є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується його копією та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.12.2017 року за №108789663. З довідки №714 від 24.06.2019 року, виданої виконавчим комітетом Василівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області встановлено, що [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак за даною адресою не проживає більше 10 років. Згідно акту обстеження постійного місця проживання від 22.04.2019 року, складеного комісією у складі: секретаря Василівської сільської ради Біжан К.С., головного бухгалтера Василівської сільської ради Кримняк Н.С., спеціаліста з питань соціального ззахисту населення Василівської сільської ради Дудник Ю.М., було встановлено, що в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак, [PERSON] в даному будинку впродовж останніх п`яти років не проживає. У змісті позовної заяви підставою для подання даного позову зазначено те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у реалізації позивачем прав щодо користування належним йому на праві приватної власності майном. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо визнання члена сім`ї попереднього власника житлового приміщення втратившим право на користування ним, застосовуючи до даних відносин відповідно до положень ч.1 ст.8 ЦК України аналогію закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved