Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 31 141,66 грн. та моральної шкоди в сумі 5 000 грн., завданої залиттям квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.12.2019 відбулося залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , право власності якої належить позивачу. 28.12.2019 комісією Житлово-експлуатаційного підприємства № 202 складено акт про залиття, в якому зазначено причину залиття - самостійна заміна приладів центрального опалення приватним слюсарем-сантехніком в квартирі відповідача, робота якого виконана не належним чином, що призвело до вищезазначених подій. Розмір матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири позивача складає 31 141,66 грн., що підтверджується об`єктним кошторисом та рахунками фактур. Крім того, в результаті залиття квартири, позивачу спричинено і моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., яка полягає в негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодженого майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Погіршення санітарно-гігієнічних умов помешкання призвели до погіршення стану здоров`я позивача. На прохання добровільно відшкодувати збитки, завдані залиттям квартири відповідач відмовляється. Ухвалою суду від 16 квітня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті в судовому засіданні. 09 листопада 2020 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з [PERSON] відшкодування в сумі заподіяних матеріальних збитків у розмірі 118 219 грн., моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., витрати пов`язані з проведення незалежної оцінки ринкової вартості збитку у розмірі 3 500 грн. та витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 2 596,51 грн. 14 квітня 2021 року в судовому засіданні відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на підтвердження позовних вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт залиття її квартири, зокрема комісійний акт, який складено із додержанням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, яким би було зафіксовано, зокрема, сам факт залиття, а також причини залиття та завдані пошкодження, висновки та рекомендації щодо встановлення причин залиття. Долучений до позовної заяви позивачем акт, який було складено 28 грудня 2019 року, це на 10 день від імовірного затоплення, тобто вбачається, що в день імовірного залиття 18 грудня 2019 року огляд квартири позивача комісією не здійснювався. Акт складено за відсутності самого відповідача, що позбавило її можливості подання доказів на його спростування. Також акт складався у відсутності начальника ЖЕД-202, в огляді і встановленні причин залиття начальник участі не приймав, а лише затвердив акт, який йому було надано. Таким чином вищевказаний акт складений з порушенням Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, оскільки його складено без огляду квартири [ADDRESS] , з якої, як вказано, відбулося залиття, отже, без належного з`ясування причин цього залиття. За таких обставин позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як зазначає ч. 1 та ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом п. 8-9 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Як наголошує чч. 1-2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору дарування квартири, серія та номер ВМС № 041713, посвідчений державним нотаріусом Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори Дорофєєвою Т.М. 04.03.2009. 28 грудня 2019 року комісією у складі: головного інженера ЖЕД-202 Погукай Л.Н., майстра з експлуатації [PERSON] , майстром технічного нагляду [PERSON] , слюсарем сантехніком/слюсарем-електриком/покрівельником [PERSON] складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого (або холодного) водопостачання про те, що 18 грудня 2019 року в будинку [ADDRESS] трапилося залиття кімнати 12,7 кв.м. (стеля, стіни), кімнати 18,1 кв.м. (стеля, стіни, підлога), кімнати 21,6 кв.м., коридор 3,84 кв.м. (стіни), коридор 22,7 кв.м. (стеля, підлога), причиною залиття є те, що мешканець кв. [ADDRESS] приватним слюсарем-сантехніком було проведено заміну приладів централізованого опалення, роботи виконані не належним чином, що призвело до аварійної ситуації та затопило поверхом нижче розташовану квартиру по стояку. Згідно п. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами та доповненнями шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно звіту з визначення вартості матеріального збитку від 09 жовтня 2020 року матеріальна шкода, яка завдана власнику квартири [ADDRESS] , її залиттям, складає 116 133 грн. За змістом ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Як роз`яснює п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Підпункт 4, п. 2 цієї ж Постанови наголошує, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 5 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4). Ми, комісія в складі головного інженера, виконавця послуг, голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення і гарячого водопостачання… Суд не може покласти в основу рішення акт залиття квартири від 28 грудня 2019 року, оскільки він складений без додержанням вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Як зазначає п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимоги про завдання матеріальної шкоди та встановлення вини особи у її завданні, а судом відмовлено у її задоволенні, тому суд і відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди, які є похідними від першої вимоги. Згідно стст. 133, 141 ЦПК України відмовляючи у задоволенні позову позивачу у повному обсязі, не підлягають і задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed