Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 06 червня 2009 року померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки. Вказану спадщину прийняли позивач і відповідач. Проте позивач позбавлений можливості її оформити у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельних ділянок. Сторони у судове засідання не зявилися. Позивач та його представник подали до суду заяви, в яких просили слухати справу без їх участі, підтримали позов (а.с. 22-23). Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав (а.с. 48). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 06 червня 2009 року помер [PERSON], що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про смерть від 01 грудня 2009 року серії 1-СР № 124869 (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю від 02 серпня 2002 року серії ІII-ЧР № 052839 [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки площами 2,2887 га та 0,3347 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 17). Згідно з копією довідки Іркліївської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 11 липня 2018 року № 48522 [PERSON], яка померла 06 червня 2009 року, проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. В будинку проживала з позивачем (а.с. 6). Позивач є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26 грудня 1958 року серії II- ЯР № 894710 (а.с. 9). Рішеням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 15 липня 2014 року у справі № 709/1632/14-ц за відповідачем визнано право власності в порядку спадкування на 1/2 частину земельної ділянки площею 2,2887 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,3347 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 11). [PERSON] державної нотаріальної контори від 28 лютого 2019 року вих. № 01/16 (а.с. 43), у відповідь на запит суду (а.с. 34), на адресу суду надіслано копію заяви відповідача про прийняття спадщини (а.с. 44) . Згідно з листом [PERSON] державної нотаріальної контори від 14 вересня 2018 року (вих. № 1056/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 14). Отже відсутність у позивача правовстановлюючого документу на земельні ділянки, які входить до складу спадщини, фактично унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину і, як наслідок, призводить до порушення його права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 06 червня 2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 79 ЗК України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписами ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Крім того, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений ним судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved