Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

[PERSON] 05.01.2015 року звернувся в суд з позовом, в якому вказав, що 9 квітня 2008 року між ним та приватним підприємством «Агродар-ком» був укладений договір оренди землі, яка належить позивачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗП № 035696 загальною площею 7,41 га. Договір оренди був зареєстрований 30 жовтня 2008 року у Якимівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826400143, терміном на 10 років. Відповідно до пунктів 4.1 договору оренди земельної ділянки, орендна плата становить 1002,12 грн (одна тисяча дві гривні, дванадцять копійок), що становить 1,5 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка вноситься щороку до 15 жовтня. В період з 2008 року по 2011 рік включно відповідач дотримувався умов договору, а з 2012 року припинив сплачувати орендну плату, відповідно позивач не отримував орендну плату за 2012 - 2014 роки, яка в сумі становить 3006,36 грн., з розрахунком 1,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. На неодноразові прохання позивача до Відповідача з виплати орендної плати, ніяких об'єктивних відповідей від Відповідача не надходило. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 % несплаченої суми за кожен день прострочення (п. 4.6 спірного договору оренди земельної ділянки). До Указу Президента від 19 серпня 2008 року, який вступив в законну силу 01 вересня 2008 року «Про додаткові заходи щодо захисту селян -- власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» мінімальний розмір орендної плати складає 3% від нормативно грошової оцінки. Таким чином, що з моменту прийняття Указу Президента України від 19.08.2008 року «Про додаткові заходи щодо спеціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» мав и має право розраховувати на підвищену мінімальну орендну плату не менше 3 % від нормативно грошової оцінки, що складає 2445,12 грн (дві тисячі чотири гривні, двадцять чотири копійки) станом на 2011 рік, та 4293,48 (чотири тисячі двісті девяносто три гривні, сорок вісім копійок), станом на 2012, 2013 та 2014 роки. Таким чином з моменту набрання законної сили вказаним Указом Президента орендарі земельних ділянок сільськогосподарського призначення зобов'язанні сплачувати орендну плату у розмірі не менш на 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. 02.02.2015 року позивач [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд розірвати договір оренді землі, який укладений між [PERSON], та Приватним підприємцем [PERSON], на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗП № 035696, загальною площею 7,41 га. Договор оренди був зареєстрований 30 жовтня 2008 року у Якимівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826400143, терміном на 10 років, стягнути заборгованість по орендній платі за 2012,2013 та 2014 роки з розрахунком 1,5 % від нормативно-грошової оцінки, що складає 2146 гривень 74 копійки в рік, та у сумі за 3 роки 6 440 гривень 22 копійки, пеню за 6 місяців у розмірі 13 гривень 09 копійок, судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок (чотириста вісімдесят сім гривень двадцять копійок). В судове засідання позивач не з*явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, і просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з'явився, будучи належним чином повідомленими про місце, час проведення судового засідання, про причини не явок суду не повідомив Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні,обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що 9 квітня 2008 року між [PERSON] та Приватним підприємцем [PERSON] (надалі - Відповідач) був укладений договір оренди землі, яка належить Позивачу на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЗП № 035696, загальною площею 7,41 га. Договір оренди був зареєстрований ЗО жовтня 2008 року у Якимівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826400143, терміном на 10 років. Відповідно до пунктів 4.1 договору оренди земельної ділянки, орендна плата становить 1002,12 грн (одна тисяча дві гривні, дванадцять копійок), що становить 1,5 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, яка вноситься щороку до 15 жовтня. В період з 2008 року по 2011 рік включно відповідач дотримувався умов договору, а з 2012 року припинив сплачувати орендну плату, відповідно позивач не отримував орендну плату за 2012 - 2014 роки, яка в сумі становить 3006,36 грн., з розрахунком 1,5 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Так, відповідно до вимог частин 1, 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст.526 ЦК України). Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України). Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146 цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.1 і ч.3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст.60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1 ст.61 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. На підставі викладеного,

Outcome: approved