Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

[PERSON] 18.08.2017 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 01.12.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області. Від першого шлюбу у неї є дочка - [PERSON] , [INFO] . У шлюбі з відповідачем мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. З вересня 2011 року по червень 2013 року вони жили в Португалії. Під час перебування за кордоном, вона завагітніла. Проте відповідач заявив, що він не готовий її та дитину утримувати. Він працював далекобійником і місяцями перебував у рейсі, а коли повертався, зловживав алкогольними напоями, кричав, що не хоче ще дитини. Відповідач не надавав ніяких коштів їй на утримання та придбання ліків. Вона сама, на кошти, вислані їй матір`ю, повернулася в Україну, де на даний час проживає. [INFO] у м. Самборі, в родильному будинку, народила дочку [PERSON] . Відповідач не цікавиться дитиною з дня її народження, не забрав її з пологового будинку, не оплатив витрати , які вона понесла при народженні дитини, більше того, він ніколи її не бачив, не поцікавився її здоров`ям, не привітав з днем народження, ніколи не брав участі у її вихованні, спілкуванні.. Відповідач повністю ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дочки. Дитина не знає свого батька, ніколи його не бачила. Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 05.02.2014 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання доньки, проте жодної копійки вона не отримала. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 08.09.2017 року провадження по даній справі відкрито та судове засідання призначено на 29 листопада 2017 року. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Борода В.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що познайомилася з відповідачем у 2011 році та виїхали спільно в Португалію. Протягом року спільно проживали. Коли вона завагітніла, то відповідач не був задоволений, пропонував їй зробити аборт, проте вона не погодилася. На той час за кордоном вона не працювала, оскільки не мала документів, а також не знала мови, а тому вимушена була поїхати додому, в Україну. Відповідач не сплачує аліменти, з пологового будинку також її не забирав. Приїжджав в Україну на зустріч випускників, проте з нею не бачився. Від народження дитини не проявив жодної турботи про неї. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце слухання справи неодноразово належно повідомлявся в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відзиву на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. А тому, при таких обставинах, суд вирішує справу у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України Представник третьої особи - Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області як орган опіки та піклування Сич Т.А., проти позову не заперечила та пояснила, що відповідач самоусунувся та свідомо ухиляється від обов`язку по вихованню дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дитини здійснює позивачка. Допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Частинами 2, 3 та 5 статті 150 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. Оскільки дитина сторін має менше 9-ти років, то учасники процесу не наполягали на її допиті. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження (а.с. 6) батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про шлюб відомо, що сторони одружилися 01.12.2012 року, зареєструвавши шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №62 (а.с.5), а відповідно до рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 27.12.2017 року, їхній шлюб було розірвано (а.с.54). 05 лютого 2014 року рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області було прийнято рішення про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2013 року, в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття ( а. с. 13). Згідно довідки Комунального підприємства міського виробничого управління житлово-комунальних підприємств м. Добромиль (а.с.11) [PERSON] проживає в [ADDRESS] і має наступний склад сім`ї: дочку [PERSON] , [INFO] , дочку - [PERSON] , [INFO] , акту обстеження матеріально-побутових умов від 02.08.2017 року, позивачка проживає з дочкою - [PERSON] , [INFO] , в батьківському житловому будинку, житловою площею 135 кв. м, достатньою для повноцінного розвитку і гармонічного виховання дитини, сім`я середнього достатку, користується земельною присадибною ділянкою площею 0,10 га для ведення підсобного господарства. Сім`я [PERSON] раціонально використовує фінанси, дитина доглянута, нормально харчується ( а.с. 10), Із виконавчого листа справа №455/1844/13-ц (а.с.13) відомо, що відповідач згідно рішення Старосамбірського районного суду від 05.02.2014 року повинен сплачувати в користь позивачки на малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 30.10.2013 року, в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, однак, із розрахунку заборгованості по аліментах (а.с.32,186) вбачається, що відповідач з 2013 року не сплатив жодної копійки і станом на 18.07.2019 року має заборгованість 68408,75 гривень. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що коли [PERSON] була вагітною, і після цього, працювала медиком, а тому часто відвідувала її, надавала їй медичну допомогу, батька дитини жодного разу не бачила, дитина доглянута, чиста. Свідок [PERSON] показала, що вона є кумою [PERSON] в старшої дочки, а її чоловік хресний батько [PERSON] . Рідний батько дитини жодного разу до дитини не приходив, ні разу його не бачила, нічого дитині не передавав. Свідок [PERSON] показала, що вона є дружиною брата [PERSON] Відповідача бачила один раз, коли сторони тільки зійшлися, після народження дитини відповідача жодного разу не бачила. Знає, що відповідач не хотів дитину, позивач повернулася в Україну вагітною. Їхня дочка [PERSON] батька не знає. У суду не виникає сумніву у правдивості цих свідчень, оскільки вони підтверджуються змістом наведених вище достовірних документів. Старосамбірська районна державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с. 30-31). Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (п.15) роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Цією ж вищезазначеною постановою визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] жодної уваги дитині не приділяє протягом тривалого часу, суд вважає доведеною належними доказами ту обставину, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. В той же час, у відповідності до ч. 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні також не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров`я та матеріальне становище відповідача [PERSON] позбавляло його можливості приймати участь у вихованні та навчанні дитини, сприяти її духовному та фізичному розвитку, цікавитись життям та здоров`ям дитини, приймати участь у її становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов`язками. Неявка відповідача в судові засідання також свідчить про його байдуже ставлення про позбавлення його батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , Аналіз наведених обставин свідчить, що відповідач [PERSON] більше шести місяців, без поважних причин, не дбає про стан здоров`я дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує її до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сплачує аліментів, тобто ухиляється від виконання батьківських обов`язків, що дає підстави позбавити його батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] , а тому суд вважає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] підлягає задоволенню. Задовольняючи позов суд також враховує той факт, що жодних доказів чинення відповідачу перешкод у спілкуванні з дітьми суду не надано, до державних органів, органів внутрішніх справ, судових органів відповідач за захистом своїх прав як батько не звертався. Також у відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України необхідно з відповідача на користь позивачки стягнути сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 640,00 гривень, оскільки рішення прийнято в її користь (а.с.1).

Outcome: approved