Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] 24.11.2017 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19.02.2011 року у Ясенице-Замківській сільській раді Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем та змінила своє дівоче прізвище із «Тимків» на «Квасниця». Від спільного подружнього життя у них дітей немає. За взаємною згодою розірвати шлюб у Старосамбірському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області відповідач у категоричній формі відмовляється. З 02.05.2015 року вони не проживають спільним подружнім життям, хоча формально шлюб існує. Відповідач під час спільного подружнього життя систематично зловживав алкогольними напоями, не мав наміру працювати по веденню домашнього господарства, обзивав її нецензурними словами, не враховував її думку при вирішенні сімейних питань. З нею фактично не проживав, а часто їздив до своєї матері в с.Головецько Старосамбірського району Львівської області, де проживає і по даний час. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її з відповідачем інтересам та заходи щодо примирення подружжя з її сторони не можливі. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]І, зареєстрований 19.02.2011 року у Ясенице Замківській сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис про шлюб №3. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений (а.с.13),\~відзив, заперечення чи пояснення на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. А тому, при таких обставинах, суд із згоди позивача( заява долучена), ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч.1 ст. 223 та ст.280 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає \~задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 19.02.2011 року, зареєструвавши шлюб у Ясенице-Замківській сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №3 (а.с.3). Від спільного подружнього життя у них дітей немає. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, з 02.05.2015 року проживають окремо, в різних населених пунктах, не підтримують подружніх відносин, стали чужими, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача. Неявка в судове засідання відповідача також свідчить про його байдуже ставлення до збереження сімї. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивачки, та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, позивач при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору так як є інвалідом ІІ групи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень 00 копійок (а.с.1). А тому,

Outcome: approved