Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

[PERSON] 01 березня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що в середині грудня 2015 року до нього звернувся його знайомий [PERSON] з проханням позичити йому гроші в сумі 1300000 гривень для вирішення своїх потреб, для яких саме, він не цікавився. Він на це погодився та позичив відповідачеві зазначену суму грошових коштів, але на строк не більше одного місяця. З цією метою вони 23 грудня 2015 року зустрілися в м. Ананьєві, де він надав відповідачеві обумовлену суму грошових коштів, а відповідач в свою чергу надав власноруч написану розписку із зобов'язанням повернути грошові кошти в строк до 20 січня 2016 року. Крім розписки [PERSON] надав йому ксерокопії свого паспорта та ідентифікаційного номера. Позивач зазначає, що відповідач у зазначений в розписці строк, тобто 20 січня 2016 року, грошові кошти йому не повернув, та на його вимогу про повернення цих коштів пояснив, що не має можливості цього зробити в зазначений термін, та попросив відстрочити йому сплату боргу на невизначений термін. При його повторному зверненні до відповідача останній знову просив про відстрочку сплати боргу, на що він не погодився. Позивач вказує, що до цього часу відповідач не повертає борг в добровільному порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.14), в якій просить суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання на розгляд справи також не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглянути у його відсутність, з позовними вимогами згоден(а.с.15). Суд, взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи та дослідивши всі подані сторонами докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець [ADDRESS] (а.с.4-5). Відповідно до копії розписки від 23 грудня 2015 року [PERSON] отримав від [PERSON] в борг гроші в сумі 1300000 гривень, які зобовязується повернути до 20 січня 2016 року, що підтверджується його підписом в указаній розписці (а.с.6). Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинне виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі ст.530 ЦК України зобовязання повинне виконуватись у встановлений стирок його виконання. Статтею 600 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] порушив умови договору щодо повернення у встановлені строки боргу позивачеві. Крім того відповідач відмовився від вирішення питання повернення боргу в добровільному порядку, а саме, передати позивачеві грошові кошти в розмірі 1300000 гривень 00 копійок, які ним були позичені у позивача, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача борг в сумі 1300000 гривень. Вирішуючи питання про судові витрати по справі, суд вважає за необхідне залишити їх за позивачем, враховуючи його бажання.

Outcome: approved