Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] 12 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона навчається на першому курсі Кременчуцького інституту ПВНЗ «Дніпропетровський університет ім. Альфреда Нобеля на денній формі навчання за спеціальністю «Філологія (переклад (англійська мова)» за контрактом, термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року, проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Вона не має можливості самостійно себе забезпечувати та сплачувати за навчання в звязку чим потребує матеріальної допомоги зі сторони батька, який працює та може надавати таку допомогу. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання з дня звернення до суду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 ч. від його заробітку. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду повідомлялася належним чином, що підтверджується розпискою Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Філії «Кременчуцький інститут приватного вищого навчального закладу «Дніпропетровський університет імені [PERSON]» № ДП-382 [PERSON] з 01 вересня 2016 року навчається на денній формі навчання за спеціальністю «Філологія (Переклад (англійська мова)», термін навчання до 30 червня 2020 року. Розмір плати за весь період навчання відповідно до Договору про надання освітніх послуг № 02/16 ПД від 01 вересня 2016 року становить 35 850 грн. [PERSON] проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. [PERSON] відповідно до довідки від 17 жовтня 2016 року працює в 5 Управлінні (Міжвідомчий центр спеціальної підготовки) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів СБУ та за період з жовтня 2015 року по вересень 2016 року її заробітна плата становить 42 661 грн. 38 коп. Відповідач [PERSON] працездатний, фізично здоровий, працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Центр ЛТД» та згоден надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, осіб, які перебувають на його утриманні немає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу як визначено в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що повнолітня [PERSON], яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги і відповідач має можливість її надавати в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved