Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

[PERSON] 07.02.2015р. відовідно до рахунку №00356 придбала у ФОП «[PERSON].» через інтернет-магазин [INFO] дитячу універсальну коляску «Adamex Galactіc» за 5998 грн. Проте, товар покупцю не було поставлено. У зв'язку з цим, [PERSON] була вимушена придбати коляску у іншого продавця за 7800 грн., що підтверджується товарним чеком ФОП «[PERSON].» від 12.03.2015р. На запит позивача відповідач гарантійним листом від 17.04.2015р. зобов'язався повернути кошти за придбаний, але не поставлений товар, не пізніше 27.04.2015р. Проте, і це зобов'язання залишилось без виконання. Тому, [PERSON] в червні 2015р. заявила позов, за яким просила за підстав встановлених Законом України «Про захист прав споживача» стягнути з ФОП «[PERSON].» матеріальні збитки, що складаються з вартості оплаченого але непоставленого товару в сумі 5998 грн. та переплати за придбання аналогічного товару в сумі 1802 грн., а також неустойку в сумі 2939,02 грн. і 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Представник позивача [PERSON] подав заяву, за якою вимоги позову підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Відповідач сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Оскільки, у справі достатньо даних про права взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову частково за таких підстав. З огляду на наведене вище, суд вважає, що сторони уклали договір купівлі-продажу товару на відстані. Виходячи з того, що відповідач погодився повернути кошти за непоставлений товар у визначений строк, суд приходить до висновку про те, що сторони розірвали договір. Статтею 9 ч 3 Закону України «Про захист прав споживачів» (Закон) встановлено, що при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. Згідно з ч.7 ст. 13 Закону, до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п'ятою - дев'ятою статті 12 цього Закону. Відповідно до ч.9 ст. 12 Закону, у разі розірвання договору протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача на підставі вказаних норм Закону підлягають кошти сплачені за товар в сумі 5998 грн. і неустойка в сумі 2939,02 грн. (5998 грн. х 1% х 49 днів прострочення станом на 25.05.2015 року). Що стосується вимог позову про стягнення переплати за придбання аналогічного товару та компенсації моральної шкоди, то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, оскільки споживач, відповідно до ст. 4 Закону, має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, лише у разі коли така шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Судові витрати у справі суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial