Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи Служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради, Відділ реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2016 року по справі № 310/5970/15-ц та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21.07.2016 року, залишених без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2017 року, неповнолітній [PERSON] належить на праві власності 2/5 частини житлового будинку № 42 (що складають квартиру №3) по вулиці Петропавлівській в місті Бердянськ Запорізької області. Також зазначеними рішеннями 2/5 частини житлового будинку № 42 (що складають квартиру №3) по вулиці Петропавлівській в місті Бердянськ Запорізької області витребувані на користь малолітньої [PERSON] з чужого незаконного володіння [PERSON]. У зазначеній квартирі з 2014 року зареєстровані відповідачі [PERSON] (дружина [PERSON]В.) та [PERSON] (син [PERSON]В.). Після набрання законної сили рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2016 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 21.07.2016 року вона неодноразово зверталась до відповідачів з вимогою про зняття з реєстрації постійного місця проживання у зазначеній квартирі, проте до теперішнього часу відповідачі ігнорують вимоги позивача, чим створюють перешкоди [PERSON] у користуванні її власністю. На теперішній час їй відомо, що відповідачі мешкають у жилому будинку №36 по вулиці Петропавлівській в місті Бердянськ Запорізької області, житловою площею 73,9 кв.м., загальною площею 83,7 кв.м., який належить на праві власності чоловіку та батьку відповідачів [PERSON]. Таким чином, зняття відповідачів з реєстрації за адресою: [ADDRESS], жодним чином не порушить їх прав, зокрема, прав неповнолітнього [PERSON], оскільки житлова площа будинку № 36 по вулиці Петропавлівській в місті Бердянськ дозволяє зареєструвати постійне місце проживання відповідачів, та реєстрація в даному будинку буде відповідати їх постійному місцю проживання. Просила усунути перешкоди у користуванні квартирою [PERSON] шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], та зняття [PERSON] та [PERSON] з реєстраційного обліку у цій квартирі. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] (довіреність від 04.11.2017р.) у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи. Крім того, представник позивачки зазначила, що відповідачі по справі жодного дня не прожили в будинку, який належить неповнолітній [PERSON], проте їх реєстрація у зазначеному житлі перешкоджає власнику володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Одним із відповідачів є неповнолітня особа, проте позивачкою надано докази про належність батькові цієї дитини іншого житлового приміщенням, а саме, будинку №36 по вул. Петропавлівський в м. Бердянськ, де дитина фактично і проживає, та може бути зареєстрована за місцем свого проживання. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, місце та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Тому\~суд у відповідності до ст.ст. 280,\~281 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради [PERSON] (довіреність №01-0051/40 від 02.01.2018р.) в судовому засіданні пояснила, що під час рейду службою у справах дітей було виявлено, що відповідачі фактично проживають у [INFO], власником якого є чоловік та батько відповідачів відповідно [PERSON] Було запрошено на бесіду до служби у справах дітей відповідачку [PERSON], але вона до служби не зявилась. Вважає, що спірне житло належить неповнолітній [PERSON], яким незаконно заволодів [PERSON]. Позовну заяву підтримала та не заперечувала проти її задоволення. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/5970/15-ц від 24.05.2016 року витребовано на користь малолітньої [PERSON], [INFO], 2/5 частини житлового будинку, що розташовані за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Межинського (після перейменування Петропавліська)[ADDRESS], з чужого незаконного володіння [PERSON]. Визнано за [PERSON] право власності на 2/5 частини житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Менжинського (після перейменування Петропавліська)[ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 15 вересня 2013 року (на 1/15 частину), та після смерті баби [PERSON], яка померла 27 квітня 2015 року (на 5/15 частин) (а.с.5-12). Рішенням Апеляційного суду Запорізької області №310/5970/15 від 21.07.2016р. рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2016 року змінено виключено з його мотивувальної частини посилання суду на порушення приватним нотаріусом [PERSON] вимог законодавства при посвідченні договору дарування від 09.08.2014р., р. №700, між [PERSON] в інтересах [PERSON] та [PERSON] (а.с.13-18). Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2017р. рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.05.2016 року у незмінній частині та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року залишено без змін (а.с.19-21). Таким чином встановлено, що неповнолітній [PERSON] належить на праві власності 2/5 частини житлового будинку № 42 (що складають квартиру №3) по вулиці Петропавлівській в місті Бердянськ Запорізької області, що також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №66701249 від 26.08.2016р. (а.с.22-23). Як вбачається з довідки відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради №246/17 від 20.01.2017р., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.26). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сімї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є членами сімї [PERSON], який був власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору дарування укладеного між [PERSON] та обдарованим [PERSON], посвідченого 01.10.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], р. №895. Проте рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №310/5970/15-ц від 24.05.2016р., яке вступило в законну силу 21.07.2016р., договір дарування 2/5 частин житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Менжинського (після перейменування Петропавлівська), укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 07.08.2014р., та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 09.08.2014 року, визнано недійсним. Відповдачі не були та не є членом сім'ї власника неповнолітньої [PERSON] по справі, тому їх правовідносини не регулюються ст. 156 ЖК України. Відповідач з власником не вирішував питання про користування жилою площею, а відтак між ними не виникли житлові правовідносини. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Приймаючи до уваги викладене, аналізуючи письмові докази, суд вважає, що відповідачі чинять перешкоди власникові спірного житла у здійсненні ним права користування та розпорядження належним їй на праві власності майном, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved