Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] 20.09.2017 року звернулася до суду з позовом до Тумирської сільської ради і просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться по вул. Центральна,171, с. Тумир, Галицького району, Івано-Франківської області, інвентаризаційною вартістю 133\~573 грн., які на день смерті належали її тітці, [PERSON]. Позивач посилається на ті обставини, що 13 листопада 2016 року померла її тітка, [PERSON]. Після смерті останньої відкрилась спадщина за заповітом, оскільки ще за життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, яким усе своє майно заповіла їй, [PERSON] Цей заповіт не змінювався і не скасовувався, про що свідчить відмітка на ньому. В даний час остання бажає оформити свої права на спадкове майно, на житловий будинок та господарські споруди. Однак перешкодою є те, що на майно спадкодавця відсутній оригінал правовстановлюючого документу. При цьому позивач подала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, а також у заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представник Тумирської сільської ради також подав до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що щодо задоволення позову позивача не заперечує, справу просить розглядати у відсутності представника Тумирської сільської ради. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши представлені доводи позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 13 листопада 2016 року померла тітка позивача, [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 238355 від 14 листопада 2016 року (а.с. 6). З копії заповіту посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу від 18 травня 2013 року вбачається, що [PERSON] заповіла позивачу, [PERSON] усе належне їй майно (а.с.7). Даний заповіт не змінювався і не скасовувався, про що свідчить відмітка на ньому. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, а саме на житловий будинок та господарські споруди, які знаходяться по вул. Центральна,171, с. Тумир, Галицького району, Івано-Франківської області та згідно технічного паспорта інвентаризаційна вартість даного майна складає 133\~573 грн. (а.с.8-10). В даний час [PERSON] бажає оформити свої права на спадкове нерухоме майно, а саме, на житловий будинок та господарські будівлі після смерті тітки. Однак через те, що на майно спадкодавця відсутній оригінал правовстановлюючого документу, вона не може цього зробити і змушена звертатися з позовом до суду. З копії постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 27 травня 2017 року виданою державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в с. Тумир, по вул. Центральна, 171, Галицького району відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок (а.с.11). Відповідно копії довідки виданої Тумирською сільською радою вбачається, що за [PERSON], яка померла 13.11.2016 року в с. Тумир, по вул. Центральна, 171, Галицького району, згідно по господарської книги №2 числився житловий будинок, який був побудований у 1964 році. Виконком Тумирської сільської ради щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно не заперечує, про що свідчить письмова заява. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За наведених вище обставин і доказів суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. На підставі ст. ст. 317, 319, 392, 1233 ЦК України,

Outcome: approved