Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 жовтня 1992 року він уклав шлюб з [PERSON]. За час шлюбу ними був збудований будинок з надвірними господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], який є об'єктом права спільної часткової власності його та відповідача - по 1/2 частці за кожним. 26 березня 2014 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано, після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишилось [PERSON], яке вона в подальшому змінила на [PERSON]. У вересні 2014 року між ним та відповідачем було досягнуто усної згоди щодо викупу ним, [PERSON], належної [PERSON] 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], оскільки він продовжував користуватись будинком. На підтвердження виконання усної домовленості він 9 вересня 2014 року, 12 грудня 2014 року, 11 липня 2015 року та 6 січня 2017 року передав відповідачу 5000, 1000, 1000 та 1000 доларів США відповідно в рахунок сплати вартості частки будинку, про що відповідач написала відповідні розписки. З метою встановлення ринкової вартості будинку по [ADDRESS] він, позивач, уклав договір про проведення незалежної оцінки вартості майна з ФОП [PERSON] Відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] вірогідна оціночна вартість даного об'єкту станом на 23.10.2015 року з врахуванням округлень та без врахування ПДВ становить 379647 грн. 00 коп., а вартість 1/2 частки об'єкта з врахуванням округлень та без врахування ПДВ складає 189824 грн. Після з'ясування дійсної вартості 1/2 будинку він запропонував відповідачу укласти договір купівлі-продажу 1/2 частки будинку, зазначивши, що фактично виплатив їй вартість належної їй частки будинку, але остання відмовилась укладати договір. Оскільки домовленості щодо істотних умов договору купівлі-продажу будинку між ним та [PERSON] не було досягнуто, вважає, що остання повинна повернути йому передані їй кошти. Відповідачка відмовилась добровільно повертати отримані 9 вересня 2014 року, 12 грудня 2014 року, 11 липня 2015 року та 6 січня 2017 року кошти в сумі 8000 доларів США. На сьогодні [PERSON] безпідставно утримує належні йому кошти. Між ним та відповідачкою попередній договір купівлі-продажу частини будинку не укладався, їх усна домовленість щодо укладення договору купівлі-продажу в майбутньому не є попереднім договором, а тому договірні правовідносини між ними відсутні. Саме відсутність правовідносин договірного характеру дає підстави для застосування до них положень ч.1 ст.1212 ЦК України, за змістом якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь безпідставно набуте майно - кошти в сумі 8000 доларів США, що еквівалентно 216956,80 грн. Відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позов (а.с.31-33), в якому остання позовні вимоги [PERSON] визнає частково, обґрунтовуючи це наступним. Так, будинок по [ADDRESS] належить їй та позивачу в рівних частках - по 1/2 кожному. У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до неї з пропозицією продати йому належну їй частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і вони домовились, що продаж буде здійснено за ціною, еквівалентною 15000 доларів США. Однак в подальшому позивач відмовився від укладення договору на попередніх умовах та повідомив, що він вже сплатив їй вартість 1/2 частини будинку, виходячи з його ринкової вартості, яка була визначена експертом. Саме у зв'язку з відсутністю домовленості щодо ціни продажу договір купівлі-продажу будинку не було укладено. В подальшому перемовини між ними щодо продажу її частки будинку не велись, позивач займає весь будинок для власного проживання та проживання своєї рідні. Позовні вимоги вона визнає частково, оскільки в рахунок подальшого продажу 1/2 частини будинку вона отримала від [PERSON] 7000 доларів США відповідно до розписок від 09.09.2014 року на суму 5000 доларів США, від 11.07.2015 року на суму 1000 доларів США та від 06.01.2017 року на суму 1000 доларів США, тому згодна на стягнення з неї на користь [PERSON] коштів в сумі, що еквівалентно 7000 доларів США. Позивач відповідь на відзив не подав. 13.06.2018 року за клопотанням відповідача підготовче засідання було відкладено на 19.09.2018 р. В підготовчому засіданні 19.09.2018 року задоволено клопотання представника позивача, в судове засідання викликано свідка [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позові, та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, згодна на стягнення з неї на користь [PERSON] коштів в сумі, що еквівалентно 7000 доларів США, оскільки в рахунок подальшого продажу належної їй 1/2 частини будинку по [ADDRESS] отримала від позивача 7000 доларів США, а саме: 09.09.2014 року - 5000 доларів США, 11.07.2015 року - 1000 доларів США та 06.01.2017 року - 1000 доларів США. Факт отримання від позивача 1000 доларів США 12 грудня 2014 року відповідач заперечувала. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання про те, що двічі в її присутності [PERSON] передавав кошти [PERSON] в рахунок сплати за належну їй частину будинку. Так, 12 грудня 2014 року в її присутності та присутності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти - 1000 доларів США в рахунок сплати за належну їй частину будинку, про що остання написала відповідну розписку. Ознайомившись в судовому засіданні із розпискою (а.с.14), свідок підтвердила, що вона складена в її присутності та присутності відповідача, остання отримала від позивача грошові кошти в сумі 1000 доларів США, які були перераховані в її, [PERSON], присутності. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача, показання свідка [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, оригінали розписок від 9 вересня 2014 року, 12 грудня 2014 року, 11 липня 2015 року та 6 січня 2017 року, наданих представником позивача, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 31 жовтня 1992 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано 26 березня 2014 року, після державної реєстрації розірвання шлюбу відповідачу залишено прізвище [PERSON]. Дані обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.11, 12). 5 листопада 2014 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією її паспорта (а.с.34). Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.12.2006 року, виданого Кролевецькою міською радою, [PERSON] та [PERSON]. на праві приватної спільної часткової власності належить будинок [ADDRESS] Сумської області - по 1/2 частці кожному. Право власності сторін на вказане нерухоме майно зареєстроване в КП «Кролевецьке РБТІ» 20.12.2006 року за реєстраційним номером 17231350 (а.с.17, 18). Судом встановлено, що у вересні 2014 року між сторонами по справі було досягнуто усної згоди щодо придбання [PERSON] у [PERSON] належної їй 1/2 частки житлового будинку з надвірними господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Згідно письмової розписки [PERSON], остання 9 вересня 2014 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] отримала від [PERSON] в рахунок подальшого продажу 1/2 частки будинку по [ADDRESS] в м.Кролевець Сумської області грошові кошти в сумі 5000 доларів США (а.с.13). Згідно письмової розписки [PERSON], остання 12 грудня 2014 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 доларів США (а.с.14). Згідно письмової розписки [PERSON], остання 11 липня 2015 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] отримала від [PERSON] в рахунок виплати за будинок грошові кошти в сумі 1000 доларів США (а.с.15). Згідно письмової розписки [PERSON], остання 6 січня 2017 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] отримала від [PERSON] в рахунок подальшого продажу 1/2 частки будинку по [ADDRESS] в м.Кролевець Сумської області грошові кошти в сумі 1000 доларів США (а.с.16). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила отримання коштів від позивача 09.09.2014 року - 5000 доларів США, 11.07.2015 року - 1000 доларів США та 06.01.2017 року - 1000 доларів США, а тому ці обставини в силу ч. 1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Сторонам, зокрема відповідачу, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їй законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов'язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх заперечень проти позову. Тобто, відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України - відповідач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 78-80 ЦПК України, зазначені нею заперечення. Відповідач, заперечуючи факт передачі їй грошових коштів 12 грудня 2014 року в сумі 1000 доларів США, взагалі не надала доказів тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень. Доводи відповідачки про те, що вона 12 грудня 2014 року грошові кошти в сумі 1000 доларів США від [PERSON] не отримувала, в розписці від 12.12.2014 року її підпис відсутній, повністю спростовують показаннями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], яка підтвердила, що 12 грудня 2014 року в її присутності та присутності [PERSON] за адресою: [ADDRESS] [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти - 1000 доларів США в рахунок сплати за належну їй частину будинку, про що остання написала відповідну розписку. Таким чином, судом встановлено, що відповідач протягом 2014-2017 років отримала від позивача грошові кошти в сумі 8000 доларів США в рахунок подальшого продажу належної відповідачу частини житлового будинку по [ADDRESS] в м.Кролевець Сумської області. Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Тобто, зазначений закон має застосовуватися в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Аналіз положень частини першої пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). А так, майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому породження певних цивільних прав та обов'язків, зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, прямо передбачених частиною другою статті 11 ЦК України. Загальна ж умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi цієї статті тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або взагалі була відсутня. Під час судового розгляду встановлено, що попередній договір купівлі-продажу частки будинку сторони не укладали. Усна домовленість сторін щодо умов укладення договору купівлі-продажу в майбутньому не є попереднім договором. А тому, договірні відносини між [PERSON] та [PERSON] відсутні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що між сторонами виник спір стосовно набуття майна без достатніх правових підстав і саме відсутність договірного характеру правовідносин дає підстави для застосування судом до цих правовідносин положень частини першої статті 1212 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, Частиною 2 статті 533 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Позивач визначив суму, що підлягає сплаті у гривнях, за офіційним курсом долара США станом на 08.02.2018 року, з чим погодилась відповідач, тому суд вважає за можливе суму, що підлягає сплаті у гривнях, визначити за офіційним курсом долара США станом на 08.02.2018 року в межах позовних вимог позивача. Виходячи з вимог ст. 5 ЦПК України суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 8000 доларів США, що еквівалентно 216956 грн. 80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у розмірі 2169 грн. 58 коп. (а.с.2), понесені позивачем на сплату судового збору. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.15, 16, 1212 ЦК України,

Outcome: approved