Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Раковецької сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO]. помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, в т.ч. житловий будинок по [ADDRESS] та земельні ділянки. Оскільки господарство відносилось до колгоспного двору, позивачка не може оформити право на спадщину. Станом на 15.04.1991 р., час до якого існували колгоспні двори, в дворі по [ADDRESS] проживали: батько позивачки [PERSON], голова господарства, який помер [INFO]., мати позивачки [PERSON], яка померла [INFO]., дочка померлого (позивачка) [PERSON], [INFO], зять померлого (чоловік позивачки) [PERSON], внуки померлого (діти позивачки) [PERSON], 1982 року народження, [PERSON], 1986 року народження. Кожному з них належало по 1 /6 частці у майні колгоспного двору. Документи на право власності втрачено. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів свідоцтво на право власності видавалось в 1998 році на підставі рішення виконкому Раковецької сільської ради від 15.12.1998 р., в т.ч. і на матір позивачки, хоча вона померла [INFO]. В позові [PERSON] зазначає, що відповідачі не претендують на частки у майні колгоспного двору і не заперечують, щоб право власності на житловий будинок в цілому було оформлене на неї. Постановою нотаріуса було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки майно належало колгоспному двору і частки в ньому не визначено. Загальна вартість житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] становить 135585 грн. Покликаючись на ст.ст. 317,328, 1218,1228 ЦК України, позивачка просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Суду пояснила, що на момент смерті батька [PERSON] вона проживала разом з ним в [ADDRESS], після смерті батька разом з сім'єю продовжує проживати в цьому ж житловому будинку. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечує щодо задоволення. Інші відповідачі та представник Раковецької сільської ради - в судове засідання не з'явились. Відповідачі [PERSON], [PERSON] подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, в заявах вказали, що позов [PERSON] просять задовольнити. Раковецька сільська рада в довідці від 17.03.2016 р. зазначила, що не заперечує проти позову [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, які з'явились, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Випискою з погосподарських книг Раковецької сільської ради стверджено, що в господарстві по [ADDRESS]: - згідно погосподарської книги № 3 за 1991-1995 роки були зареєстровані: [PERSON], [INFO], голова господарства, [PERSON], [INFO], дружина, [PERSON], 1957 р.н., дочка, [PERSON], 1957 р.н., зять, [PERSON], 1982 р.н., внука, [PERSON], 1986 р.н., внук; - згідно погосподарської книги № 3 особовий рахунок [NUMBER] за 2011-2015 роки зареєстровані та проживають: [PERSON], 1957 р.н., голова господарства, [PERSON], 1957 р.н., чоловік, [PERSON], 1982 р.н., дочка, [PERSON], 1986 р.н., син. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Городенківським Райбюро ЗАГС 18.06.1964 р., батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Після одруження [PERSON] змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 20.04.1980 р. виконкомом Раковецької сільРади Городенківського району Івано-Франківської області. Мати позивачки [PERSON] померла [INFO]., про що свідчить копія повторного Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 22 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. Копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01 серпня 2015 року виконкомом Раковецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області свідчить про те, що [PERSON] помер [INFO]. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавця [PERSON] На час його смерті позивачка проживала разом з ним. Як спадкоємець першої черги за законом, позивачка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON]. До спадкового майна належить частка померлого в житловому будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Документи на право власності втрачено. З технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS], складеного 30.10.2015 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1991 р., інші господарські будівлі збудовані в 1960, 1980,1983 роках. Випискою з інвентаризаційних матеріалів № 7461, виданою 22.10.2015 р. обласним комунальним підприємтвом «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» стверджено, що по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок та господарські будівлі зареєстровано по 1/ 6 частці за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Випискою з погосподарської книги № 3 особовий рахунок [NUMBER] за 2011-2015 роки, виданою Раковецькою сільською радою, стверджено, що для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель по [ADDRESS], закріплена земельна ділянка площею 0,185 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,6 га. Як вбачається із висновку, складеного ЕТВО «Придністров'я» згідно договору № 10 від 11.01.2016 року, вартість житлового будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] - становить 138585 грн. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори від 02.02.2016 р. слідує, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON], так як нею не надано оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на житловий будинок [ADDRESS]. За ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. Згідно п.4 ч.1ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та члена його сім'ї. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] в поданих до суду заявах про розгляд справи в їх відсутності зазначили, що позов визнають в повному обсязі. Отже, вони ствердили, що відмовляються від своїх часток майна на користь позивачки. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. За ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. На підставі ст.ст. 316, 317, 328, 346, 365, 392, 1216,1218, 1220,1222,1223, 1258, 1261, 1268-1270,1274,1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved