Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] , позивач) звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» (далі ТОВ «Вердикт-Капітал», відповідач) про визнання виконавчого напису №11574, виданий 16.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, щодо стягнення заборгованості в сумі 25 537,61 грн, по кредитному договору №401647101 від 25.08.2014, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі ПАТ «Альфа-Банк») таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №11574 про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором. Виконавчий напис пред`явлено до примусового виконання. Приватним виконавцем Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження та звернуто стягнення на заробітну плату. Позивач зазначає, що боргових зобов`язань перед ТОВ «Вердикт-Капітал» у неї немає і ніколи не було Приватним нотаріусом не дотримано вимоги вчинення виконавчого напису, не встановлена безспірність заборгованості. Тому, просили визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Ухвалою судді від 15.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого судового засідання та повідомленням учасників справи (а.с. 18). 23.09.2020 позивач подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з її заробітної плати грошових коштів на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» на підставі постанови приватного виконавця Клименка Р.В. від 06.08.2020, винесеної на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 16.07.2020, зареєстрованого в реєстрі за №11574, до вирішення справи по суті. Ухвалою суду від 23.09.2020 заяву про забезпечення позову було задоволено. Ухвалою суду від 19.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 89). У відзиві на позов від 01.10.2020 за вих. №19938 відповідач його вимог не визнав, посилаючись на те, що при вчиненні виконавчого напису №11574 від 16.07.2020 у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. були всі підстави вважати безспірною заборгованість за договором кредиту №401647101 від 25.08.2014, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , відтак, вказану нотаріальну дію приватним нотаріусом вчинено з дотриманням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №205. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу заперечують у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів на понесення таких витрат. Просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 54-61). 15.10.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача підтвердив правову позицію, викладену у позовній заяві, не погодившись із доводами протилежної сторони (а.с. 79-80). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у заявах по суті справи, та просив його задовольнити. Представник відповідача, в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, поважність причин неявки не повідомив (а.с. 33, 51, 74, 95). Треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили (а.с. 35, 48, 73, 75, 86, 92, 96). Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених статтею 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з таких мотивів та підстав. Судом встановлено, що 16.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис №11574 про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 25 537,61 грн. Заборгованість виникла за кредитним договором №401647101 від 25.08.2014, у відповідності до якого ПАТ «Альфа-Банк» надав позивачу кредит в сумі 17 680,00 грн., зі строком повернення кредиту до 26.08.2017. В подальшому між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено договір про відступлення прав вимоги, правонаступником всіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу № 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26.12.2018 є ТОВ «ФК «ВЕСТА», правонаступником якого, на підставі договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 є ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно із статтею 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 №3425-XII (далі Закон №3425-XII), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 цього Закону №3425-XII, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Виконавчий напис пред`явлено на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. від 06.08.2020 ВП №62694028 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, з врахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та беручи до уваги саме обов`язок сторін довести ті обставини на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Правова позиція Верховного Суду України справі за № 6-887цс17: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Ухвалою суду від 15.09.2020 витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. належним чином засвідчені копії документів: заяви про видачу виконавчого напису з приєднаними до неї документами та копію виконавчого напису №11574 від 16.07.2020, а також витребувано у ТОВ «Вердикт-Капітал» належним чином засвідчену копію кредитного договору №401647101 від 25.08.2014. Станом на час розгляду справи вищевказані документи на адресу суду не надішли. Вищевказана ухвала від 15.09.2020 виконана частково, а саме надано копію договору кредиту №401647101 від 25.08.2014, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Матеріали справи не містять відомостей про те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису з`ясовані всі обставини заборгованість, крім того не вбачається чи отримував нотаріус від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення. Посилання на заборгованість в сумі 25 537,61 грн, яку нарахував нотаріус не підтверджена належними доказами. Приймаючи до уваги вище наведені факти, у суду є всі підстави вважати, що на час вчинення виконавчого напису безспірність заборгованості за кредитом не була встановлена. Зазначена обставина є однією із підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства та він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а також витрати на правничу допомогу Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В силу положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункти 268, 269). Крім того, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження понесених витрат надано угоду про надання правничої допомоги №9/41 від 03.09.2020, квитанцію щодо сплати 2 000 грн. З огляду на викладене, беручи до уваги обставини справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд дійшов до переконання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 2 000 грн, що відповідатиме вимогам розумності та співмірності. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 261 грн 20 коп.

Outcome: approved