Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

[PERSON] 05.01.2021р. звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно і на [PERSON] , [INFO] - 2\~500 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що з відповідачем спільно не проживають, діти при ній, що син [PERSON] інвалід з дитинства, а відповідач регулярного утримання дітям не дає, їй одній матеріально важко утримувати дітей. В суд [PERSON] не з`явилась, 01.03.2021р. подала заяву на підтримання позову та про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 01.03.2021р. подав відзив на позов, не заперечує щодо стягнення аліментів на двох дітей в частці від його доходу та не меше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, просив про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 і 8 ст.\~7\~СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.\~\~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За положеннями ст.ст. 84, 180, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як убачається із змісту позову, із долучених до справи копій свідоцтв про народження, з довідки Городоцької міської ради Львівської обл. № 24 від 17.12.2020р. (а.с. 4, 5, 8), сторони мають двоє дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , діти при позивачці, знаходяться на її утриманні, відповідач регулярно утримання дітям не дає. Із змісту позову, із копії трудової книжки [PERSON] , із копії витягу з медичної карти [PERSON] № 10275 від 06.08.2018р. та довідки ЛКК КЗ ГРР «Городоцький районний центр ПМСД» № 64 від 07.08.2018р. (а.с. 6, 7, 10) видно, що позивачка не працює, отримує соціальну допомогу на дитину з інвалідністю віком до 18 років, їй матеріально важко утримувати дітей. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить переконання, що позивачці [PERSON] самій матеріально важко утримувати дітей, вона має потребу в коштах відповідача на їх утримання, а він здатний надавати таке в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину [PERSON] та не менше 65% прожиткового мінімуму на дитину [PERSON] і до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , суд також ураховує вік дітей, положення ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2021рік», стан здоров`я дітей та інші обставини справи і вважає, що такий розмір аліментів буде достатнім його вкладом в матеріальне забезпечення дітей. Покликання відповідача на захворювання, необхідність дороговартісного лікування та інше суд бере до уваги, але розцінює як такі, що не звільняють його від обов`язку надавати утримання дітям. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 908 грн. судових витрат.

Outcome: approved