Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 22.03.2013 між ним та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу є неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. З серпня 2017 року позивач та відповідач перестали проживати як подружжя, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сімя розпалась і зберегти її неможливо, шлюбні відносини з відповідачем не склались, спільних інтересів вони не мають, в них різні погляди на сімейне життя. Підстави для встановлення строку для примирення відсутні, дитина залишиться проживати з відповідачем. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в підготовче засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявилась, про час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнала, зазначивши, що наслідки визнання позову їй відомі та зрозумілі, просить відновити дошлюбне прізвище «Гуменна». Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, що врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. За приписами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи підтверджено, що сторони з 22.03.2013 перебувають в зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області шлюбі, актовий запис №104; після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище [PERSON] (дошлюбне прізвище Гуменна). Позивач та відповідач мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. За змістом позову шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склались, з серпня 2017 року вони перестали проживати разом та вести спільне господарство; встановлювати термін для примирення недоцільно. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя ; позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За приписами ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя; с уд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, враховуючи визнання позову відповідачем, відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, а також добровільний характер шлюбу, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що не суперечать закону і не порушують права інших осіб, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved