Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] 20 травня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину посилаючись, що вони з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, вона витрачає кошти в сумі 2000 грн. щомісячно: на харчування, на внески до школи, на проїзд, на додаткові заняття, на придбання канцтоварів, книг, миючих засобів, одягу, взуття. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вважає, що він повинен сплачувати їй 50% коштів, які вона витрачає на утримання дитини в сумі 1000 грн. щомісячно. Крім того вона додатково витрачає кошти на розвиток здібностей доньки, яка навчається в Кременчуцькому освітньому центрі «YES», де поглиблено вивчає англійську мову на платній основі, а також на її лікування та на придбання інгалятора для здійснення їй інгаляцій в домашніх умовах. Вона вже понесла додаткові витрати на дитину у період з 27 жовтня по 19 листопада 2014 року в сумі 6 745 грн. та буде здійснювати у майбутньому додаткові витрати в розмірі 225 грн. на місяць. Вважає, що відповідач повинен їй сплатити половину вартості понесених нею додаткових витрат. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини та додаткові витрати у розмірі 3 372,50 грн. та стягувати з червня 2015 року до повноліття дитини по 112,50 грн. щомісячно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що з сімєю не проживає з квітня 2015 року. Позивач перешкоджає йому спілкуватися з дитиною і тому він позбавлений можливості її матеріально утримувати. Згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в передбаченому законом розмірі. Сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, як і додаткові витрати на дитину, в нього не має можливості, оскільки він не працює, намагається працевлаштуватися, але поки що марно, практично знаходиться на утриманні своїх батьків. Також він не вважає поглибленим вивченням донькою англійської мови її особливими здібностями, що потребує додаткових витрат, як і її лікування, що не носить характеру хронічних захворювань, а щодо придбання інгалятора, то він не бачить в його необхідності. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача та відповідача, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні спори не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю позивачем [PERSON] і знаходиться на її матеріальному утриманні. Батько, відповідач [PERSON] з сімєю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів, як визначено в ч.1 ст.184 СК України, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] не працює, не має заробітку та інших утриманців, проживає за рахунок своїх батьків. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до її повноліття. Всупереч вимогам ст.10 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, позивач доказів в підтвердження своїх вимог про встановлення аліментів в твердій грошовій сумі згідно з вимогами ст.184 СК України суду не надала, обставин, що мають істотне значення не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Вимога позивача про стягнення додаткових витрат на доньку [PERSON], що викликані особливими обставинами - розвитком здібностей дитини - не знайшли свого обґрунтування в ході розгляду справи, наявність особливої потреби у розвитку здібностей дитини на поглиблене вивчення англійської мови суду не доведені. Вимога щодо стягнення витрат на лікування дитини з приводу діагнозів, що перелічені у довідках та витягах з історії хвороб [PERSON] також не підлягає задоволенню з тих же підстав недоведеності. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (наприклад важкою хворобою, потребою у негайній серйозній операції тощо). Доводи позивачки щодо хвороби доньки не вказують на винятковість, особливість стану її здоров'я, на гостру необхідність у додаткових витратах на лікування та придбання інгалятора. При цьому суд також враховує матеріальний стан сторін. Встановлено, що відповідач немає можливості виділяти додаткові кошти на утримання дитини, а а доказів щодо свого матеріального стану позивач суду не надала. Оцінюючи вищенаведене у сукупності, суд вважає, що розмір додаткових витрат на дитину не обґрунтований відповідними документами, тому у задоволені позову про стягнення додаткових витрат на дитину слід відмовити. Оскільки позов задоволено частково, та враховуючи, що позивач при зверненні до суду судовий збір не сплачувала, в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з позивача судовий збір на рахунок держави в сумі 243 грн. 60 коп. та з відповідача 243 грн.60 коп.

Outcome: partial