Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) та Київської міської ради, треті особи: Державний нотаріус Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Саніна Л.А., Житлово-будівельний кооператив «Сантехнік» про визнання права власності в порядку спадкування за законом на ѕ частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , [INFO] та смерті [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 29 квітня 1969 року на ім`я батька позивача [PERSON] було видано ордер № В 112084 на сім`ю з двох осіб: його та дружини [PERSON] на право заняття двох кімнат у квартирі [ADDRESS] . Пайовий внесок за вказану кооперативну квартиру в сумі 4783 руб.15 коп. було повністю виплачено у січні 1984 році. Відповідно ст. 15 Закону України «Про власність» [PERSON] набув права власності на вказану квартиру у зв`язку з повною виплатою пайового внеску. Оскільки пай за квартиру був сплачений у період шлюбу батьків позивача, то вказане нерухоме майно належало на праві спільної сумісної власності у рівних долях [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що [PERSON] померла [INFO] . Заповіт вона не складала, тому відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги його матері стали він, як син, та [PERSON] , як чоловік. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири. [PERSON] прийняв спадщину - ј частку квартири [ADDRESS] відповідно до ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час її смерті. Він отримав ј частку квартири в порядку спадкування після смерті його матері за законом, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2012 року у справі № 2604/7096/12 та ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.08.2012 року. Позивач вказує, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на ѕ частини квартири. Він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , спадщину прийняв, оскільки проживав постійно зі спадкодавцем на час його смерті, заповіт за життя його батько не складав. 19.02.2020 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом на квартиру, однак 19.02.2020 року державний нотаріус Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Позивач стверджує, що даним рішенням державний нотаріус порушує його права, оскільки [PERSON] був членом кооперативу ЖБК «Сантехнік», за життя повністю сплатив пайовий внесок на квартиру, а відповідно роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7«Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то доскладу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж,садовий будинок, інші будівлі та споруди. Тобто, до нього переходить право власності на вказану квартиру, яке мав спадкодавець. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.12.2020 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 18.01.2021 року (а.с. 74, 75). 18.01.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу якою задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів (а.с. 80, 90). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2021 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 87, 88). 08.02.2021 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від представника відповідача Київської міської ради Поліщук Г.В. надійшов відзив на позов, у якому просить ухвалити у справі рішення зважаючи на наявні в матеріалах справи докази згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради (а.с. 109-111). 18.02.2021 року до суду надійшов відзив від Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) з проханням відмовити повністю у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що відмова державного нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право власності на спадщину на квартиру [ADDRESS] була законною та обгрунтованою у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючі документи про належність спадкового майна спадкодавцеві, зареєстровані згідно чинного законодавства. Позивачем невірно визначено коло відповідачів, а саме позивачем не аргументовано відповідно до норм процесуального законодавства визначення відповідача Центральне міжрегіональне управління юстиції (м. Київ) (а.с. 116-121). 01.03.2021 року до суду від Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшли матеріали спадкової справи № 244/2012 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та спадкової справи № 350/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 145-214). В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позивач суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Київської міської ради у поданому суду відзиві на позов просить розглянути справу без участі представника Київської міської ради. Згідно положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність позивача та представників відповідачів і третіх осіб. Відповідно частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 191). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 146). [PERSON] помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть - а.с. 180). 29 квітня 1969 року на ім`я [PERSON] було видано ордер №В 112084 на жиле приміщення на сім`ю із двох осіб (він та [PERSON] - дружина) на право зайняття двох кімнат площею 30,95 в окремій квартирі [ADDRESS] . Ордер виданий на підставі рішення виконкому Печерської ради від 14 квітня 1969 року №181316 (а.с. 53). Відповідно до довідки ЖБК «Сантехнік» №823 від 27 березня 2012 року виданої на ім`я [PERSON] (а.с. 192) та дубліката довідки ЖБК «Сантехнік» № 5 виданої в лютому 2020 року (а.с. 56, 211), [PERSON] , будучи членом Житлово-будівельного кооперативу «Сантехнік», сплатив повну суму пайового внеску за квартиру [ADDRESS] , сума паєнакопичення складає 4783 руб.15 коп. та повністю виплачена в січні 1984 року. Як убачається з відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 03.05.2019 № 15074, квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована (а.с. 197). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. 15 квітня 1991 року набрав чинності Закон Української РСР «Про власність», який втратив чинність 20.06.2007 року. Відповідно до абз. 3 п. 3 постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність», положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до прововідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Згідно положень ст. 15 Закону України «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Таким чином, [PERSON] у зв`язку зі сплатою ним в повному обсязі у січні 1984 року суми пайового внеску, набув права власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно п.п. б п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.95 № 20 слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 роз`яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2012 року ухваленим по справі № 2604/7096/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Житлово-будівельний кооператив «Сантехнік», Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на ј частку квартири в порядку спадкування, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07.08.2012 року, - визнано за [PERSON] право власності на ј частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (а.с. 154-157зв.). Вищевказаним рішенням суду встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки була надана [PERSON] на сім`ю з двох осіб, він та дружина, та пайовий внесок за вказану квартиру повністю сплачений у січні 1984 році під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] На день смерті - станом [INFO] [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті спадкодавця [PERSON] , разом з нею були зареєстровані та проживали її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки не відмовились від неї. Згідно частини 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва № 38833450 від 08.04.2019, та довідки про реєстрацію місця проживання особи за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА № 38833489 від 08.04.2019, за адресою: [ADDRESS] [PERSON] був зареєстрований з 31.05.1969 р. по 13.03.2019 р., позивач [PERSON] - з 10.09.1985 року (Витяг станом на 08.04.2019) (а.с. 195, 196). Отже, спадковим майном [PERSON] є ѕ частки квартири [ADDRESS] , що включає: Ѕ частку належної спадкодавцю на праві власності квартири та ј частку квартири прийнятої, але не оформленої спадщини після смерті його дружини [PERSON] . Позивач, як син спадкодавця [PERSON] , являється спадкоємцем за законом першої черги, відповідно положень ст. 1261 ЦК України. Спадкову справу № 350/2019 до майна померлого12.11.2018 року [PERSON] було відкрито Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою за заявою позивача [PERSON] від 03.04.2019 року (копія спадкової справи -а.с. 178-213). Отже, позивач заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори подавав у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. З матеріалів спадкової справи убачається, що будь які інші особи, окрім позивача, заяв про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подавали. Отже, позивач є спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 19 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] (а.с. 212). Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Саніної Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2020 року позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказану квартиру (а.с. 213). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За нормою частини 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наявних у справі доказів судом встановлено, що позивач, відповідно положень ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги, прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] . При цьому позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на ѕ частки спірної квартири після смерті [INFO] [PERSON] та смерті [INFO] [PERSON] . Проте, як зазначено вище, право власності на спадкове майно [PERSON] за позивачем визнано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2012 року. [PERSON] прийняв спадщину після смерті його дружини [PERSON] . У зв`язку з цим, позов підлягає до задоволення частково, а саме за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на ѕ частки квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Також належним відповідачем у справі є Київська міська рада, як орган місцевого самоврядування за місцем знаходження спірного нерухомого майна. Зазначення у позовній заяві співвідповідачем Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) є безпідставним, оскільки позивачем не доведено вчинення неправомірних дій посадовими особами вказаної юридичної особи. За викладених обставин позов слід задовольнити частково. Питання розподілу судових витрат між сторонами суд не вирішує, оскільки у ході розгляду справи судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем Київською міською радою.

Outcome: partial