Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

[PERSON] 25.02.2014 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. У позовній заяві позивач зазначила, що вона 25.01.2013 року уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського РУЮ, і перебуває у шлюбі по даний час. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання позивачки не надає, хоча має законодавчий обов'язок та матеріальну можливість це робити. На утримання їхнього сина відповідач сплачує аліменти за рішенням суду в розмірі 300 грн. на місяць. Позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною. Враховуючи це, позивачка просила стягнути на її користь аліменти в розмірі 300 грн. на місяць. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснили, що позивачка не має можливості працювати, оскільки доглядає дитину. Відповідач є безробітним, не має постійного заробітку, але є працездатним та має можливість отримувати дохід. Просили стягнути аліменти на утримання позивачки в твердій грошовій сумі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений завчасно належним чином, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов не визнав, надав суду письмові заперечення, зміст яких зводиться до того, що відповідач є студентом-заочником Чернігівського національного технологічного університету, стипендії не отримує; є безробітним та перебуває на обліку в центрі зайнятості, отримує допомогу по безробіттю. За рішенням суду він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 310 грн. на місяць. Розмір аліментів на утримання сина, що їх сплачує відповідач, перевищує розмір його державної допомоги по безробіттю. Тому він не має матеріальної можливості надавати позивачці матеріальну допомогу, у зв'язку з чим в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, з'ясувавши позицію відповідача, яка викладена письмово, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб 25.01.2013 року, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городнянського РУЮ, актовий запис №05, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб./а.с.3/ Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER]/а.с.4/ Згідно довідки Городнянської міської ради від 25.02.2014 року [PERSON] проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні. /а.с.6/ Згідно ч.4 ст.84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як встановлено судом, позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. /а.с.5/ Згідно рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 04.12.2013 року року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 310 грн. щомісячно. В матеріалах справи наявна довідка Городнянського РЦЗ, надана [PERSON] (а.с.19), відповідно якої він з 10.10.2013 року по теперішній час перебуває на обліку як безробітний, отримує допомогу по берробіттю: у січні 2014 року отримав 298,32 грн., у лютому - 544,0 грн. Дослідженням квитанцій від 30.12.2013р., 31.01.2014р., 28.02.2014р. встановлено, що відповідач у вказані місяці перераховував на картковий рахунок позивачки по 310,0 грн. З наданих відповідачем заперечень на позовну заяву вбачається, що відповідач є студентом-заочником Чернігівського національного технологічного університету, стипендію не отримує, проживає разом зі своїми батьками та фактично знаходиться на їхньому утриманні, оскільки допомога по безробіттю витрачається ним на сплату аліментів на дитину. Враховуючи надані сторонами докази, суд частково погоджується з доводами відповідача щодо наявності у нього труднощів сплачувати аліменти на утримання дружини, проте в силу ч.2 ст.84 СК України суд не може погодитись з проханням відповідача про повне звільнення його від обов'язку утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів. Всупереч вимогам ст. 10, 60 СК України, відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували його доводи про його повну неспроможність сплачувати аліменти на утримання дружини. Відсутність доходу у відповідача через відсутність роботи не є поважною причиною для ухилення від виконання обов'язку з утримання дружини, з якою проживає неповнолітня дитина. Відповідач не є інвалідом, є фізично здоровою людиною, а тому зобов'язаний працювати та утримувати свою неповнолітню дитину та дружину, з якою дитина проживє, до досягнення дитиною трьої років. З врахуванням того, що відповідач не працює, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, суд вважає, що розмір аліментів на утримання позивачки повинен становити 150,00 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial