overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в березні 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя поступово погіршувалося, що в результаті призвело до відсутності взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивач вказує, що відповідач матеріально сім*ю не забезпечує. Вихованням дітей відповідач не займається, у веденні домашнього господарства участі не приймає, про добробут сім*ї не дбає. Відповідач нехтує сімейними цінностями. З кінця 2014 р. сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Позивач зазначає, що відповідач поступово став агресивним, в присутності дітей ображав, принижував жіночу гідність, наносив побої. Постійні сварки між сторонами негативно впливають на психологічний стан дітей. Позивач вважає, що за таких обставин збереження шлюбу не відповідає інтересам, як обох з подружжя, так і інтересам дітей. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись при цьому на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні 23.04.2015 р. попросив суд надати строк на примирення. Суд надав сторонам строк на примирення до 16.10.2015 р. У судовому засіданні 16.10.2015 р. позивач повідомила суд, що примирення між нею та відповідачем не відбулося, просить суд позов задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений (а.с.24) у судове засідання 16.10.2015 р. не з*явився, не просив розглядати справу за його відсутності, тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованим, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе, а тому позов підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в інтересах повнолітнього сина [PERSON], [INFO] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути аліменти з [PERSON] (далі Відповідач) на утримання сина в розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку, посилаючись на те, що син навчається в Київському Національному університеті фізичного виховання і спорту з денною формою навчання. Термін закінчення навчання 30.06.2018 року. Незважаючи на те, що відповідач є батьком сина, він добровільно матеріальної допомоги на його утримання під час навчання не надає, хоч має матеріальну можливість надавати таку допомогу. В судовому засіданні Позивач позов підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається в Київському Національному університеті фізичного виховання і спорту з денною формою навчання. Термін закінчення навчання 30.06.2018 року, що підтверджується контрактом 387 від 19.08.2014 року та довідкою № 14060 від 02.09.2014 року. Аналізуючи установлені обставини суд приходить до слідуючого висновку. Так, відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України (далі Кодексу), якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Суд вважає, що [PERSON] в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, а Відповідач має об'єктивну можливість надавати матеріальну допомогу своєму сину за період навчання, що він підтвердив в судовому засіданні. По скільки [PERSON] як батько, не приймає участі у додаткових витратах на навчання свого сина, що він визнав у судовому засіданні, то суд у відповідності до ст.199 СК України, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у розмірі ? частини заробітку Відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON] ( далі - Позивач) в листопаді 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] року. На момент розірвання шлюбу дитина проживає разом з позивачем. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем протягом останніх років поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, ухиляється від виконання сімейних обовязків, з його ініціативи між сторонами виникають сварки, свідками яких стає дитина. Сторони по -різному дивляться на шлюб, сімю, життя. Вказувала, що відповідач зловживає алкогольними напоями. Заходи направленні на лікування відповідача від алкогольної залежності не надали результатів. З жовтня 2014 р. не сторони не проживають разом, протягом останніх шести місяців не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільне господарство. Позивач вважає що подальше збереження шлюбу є неможливим, таким що суперечить інтересам сторін та спільної дитини. Позивачка у судове засідання з`явилася, просила позов задовольнити, наполягала на розірванні шлюбу, вказала що примирення між сторонами є неможливим. Відповідач у судові засідання 25.12.2015 та 01.03.2016 року не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.15-15а, 23), не просив надати строк для примирення, розглядати справу за його відсутності, тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення суду. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе, тому позов підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, проти надання строку для примирення категорично заперчує, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в листопаді 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1997 року. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя поступово погіршувалося, основними причинами непорозумінь є різниця характерів, небажання відповідача виконувати шлюбні обов'язки, неадекватне відношення до позивача. З липня 2015 р. сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства. Майнові питання про розподіл спільного майна відсутні. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись при цьому на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні 03.02.2016 р. просив суд надати строк на примирення. Ухвалою суду від 03.02.2016 р. суд надав сторонам строк на примирення до 04.04.2016 р. У судовому засіданні 04.04.2016 р. позивач повідомила суд, що примирення не відбулося, наполягала на розірванні шлюбу, вимогу щодо присвоєння після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища просила залишити без розгляду. Відповідач належним чином повідомлений (а.с.19) у судове засідання не зявився, не подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в позовній заяві просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що пропустив його з поважних причин. Позовні вимоги мотивує тим, що його мати [PERSON] померла 18.10.2015 року, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку №6 по вул. Панченка в с. Кашперівка, Тетіївського району Київської області, на який мати Позивача залишила заповіт. Проте коли Позивач звернувся до нотаріальної контори, то йому державний нотаріус відмовила в оформленні спадщини по причині пропуску 6 місячного строку звернення. Позивач вважає, що пропустив установлений законом строк для звернення до нотаріуса для оформлення спадщини з поважних причин, поскільки смерть матері визвала у нього психологічний стрес, і крім того він вважав, що маючи на руках заповіт, він в будь-який час може оформити спадщину. В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] не прибула, але в заяві просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Кашперівської сільської ради Тетіївського району Київської області в судове засідання не прибув, але в заяві просить слухати справу у його відсутності, не заперечує проти позову. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини. Статтею 1268 п.3, п.5 та ст. 1269 ЦК України передбачено, які дії повинен вчинити спадкоємець для прийняття спадщини. Як встановлено в судовому мати Позивача [PERSON] померла 18.10.2015 року. Після її смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок №6 по вул. Панченка в с. Кашперівка Тетіївського району Київської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом як син померлої та по заповіту від 25.04.2012 року. Позивач 19.05.2016 року звернувся в нотаріальну контору з заявою про оформлення спадщини за заповітом, але йому листом від 19.05.2016 року було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій по причині пропуску строку звернення про прийняття спадщини. Встановлені судом факти обєктивно підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON]П.(а.с.7), копією паспорта позивача (а.с.4), копією свідоцтва про народження позивача (а.с.6), копією заповіту (а.с.8), копією розяснення по спадковій справі №519/01-16 від 19.05.2016 року (а.с.9). Аналізуючи установлені обставини, суд вважає, що при розгляді даної справи доведено, що Позивач, як син померлої [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом та за заповітом, а тому він має право на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері. Суд, приймаючи до уваги, що Позивач помилково вважаючи, що маючи на руках заповіт, він в будь-який час може оформити спадщину, вважає, що Позивач пропустив установлений законом строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому цей строк необхідно продовжити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] ( далі - Позивач) в травні 2015 року звернулася до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2003 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що протягом перебування у шлюбі стосунки не склалися. Сторони мають різні уявлення про життя та про шлюбні відносини. З часом почуття любові зникло, подружні стосунки себе вичерпали, що призвело до їх фактичного припинення. З 2012 року сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх стосунків. На даний час сторони проживають окремо. Спрори щодо спільного майна або з інших питань між сторонами нва даний час відсутні. Позивач у судове засідання з`явилася, просила позов задовольнити, вважає що подальше збереження шлюбу є неможливим, таким що суперечить інтересам сторін та дітей, наполягала на розірванні шлюбу, вказала що примирення між сторонами є неможливим. Відповідач до суду з'явився, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував, вважає що подальше збереження шлюбу є неможливим, таким що суперечить інтересам сторін та дітей. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) в червні 2015 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя поступово погіршувалося, основними причинами непорозумінь є різниця характерів, небажання відповідача виконувати шлюбні обов'язки, неадекватне відношення до позивача. З вересня 2014 р. сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Неповнолітня дитина проживає з відповідачем. На момент розірвання шлюбу суперечки щодо визначення місця проживання дитини та поділу майна відсутні. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись при цьому на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні 02.09.2015 р. попросила суд надати строк на примирення. Суд надав сторонам строк на примирення до 02.11.2015 р. У судовому засіданні 02.11.2015 р. сторони повідомили суд, що примирення не відбулося. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, після розірвання шлюбу просила присвоїти дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 1986 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час - повнолітні. Спільне життя з Відповідачем не склалося через розходження поглядів на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу, на думку Позивача, буде суперечити їх інтересам, а тому просить розірвати шлюб. Сторони, будучи повідомленими про дату і час судового розгляду, в судове засідання не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності, позов задовольнити. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №395098, виданим 16 серпня 1986 року Підволочиським райвідділом ЗАГС Тернопільської області, 16 серпня 1986 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Козачок». Від шлюбу сторони мають двох спільних дітей, які на даний час є повнолітніми. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і Відповідач не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до [PERSON] (далі - Відповідач) з позовом про оспорювання батьківства, за наступних обставин. В листопаді 2007 року Позивач познайомився з Відповідачем , яка на той час була на другому місяці вагітності. 15 грудня 2007 року Міським відділом РАЦС головного управління юстиції в Одеській області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 2385. [INFO], у Відповідача народилась донька [PERSON]. Відповідач самостійно займалась питанням отримання свідоцтва про народження дитини, та у силу презумпції шлюбного батьківства згідно з ч.І ст.122 Сімейного кодексу України, було записано Позивача, який з цим не згодний. 19 березня 2012року, рішенням Суворовський районний суд міста Одеси шлюб сторін було розірвано. За викладених обставин Позивач просить виключити відомості про моє батьківство з актового запису № 564 від 18 липня 2008 року видане Другим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції Одеської області про народження [PERSON] та зобов'язати Другий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції Одеської області записати по батькові [PERSON] за правилами ст. 135 СК України. Відповідач позов визнала. Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2007 року. та згідно рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 19 березня 2012 року по справі № 1527/2183/12 шлюб сторін було розірвано (а.с.17). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], яка народилась [INFO], батьками записано : мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с.14). З довідки про реєстрації та склад сімї встановлено, що [PERSON] зареєстрована і проживає за місцем реєстрації та проживання Відповідача (а.с.13). Згідно довідки № 313707 від 21.01.2009 року про реєстрацію особи громадянином України встановлено, що [PERSON] набула громадянства України за ст..7 Закону України «Про громадянство України» з моменту народження (а.с.16). Листом від 08.04.2015 року Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції повідомив, що реєстрація дитини проведена за вимогами ст..133 СК України та просить розглянути справу за відсутністю його представника (а.с.24). Особа, яка записана батьком дитини має право у відповідності ч. 1 ст. 136 Сімейного кодексу України оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов про оспорювання батьківства знайшов своє підтвердження в судовому засідання, тому підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та у відповідності до статті ст. 136 СК України, ч. 1 ст. 88, п. 5 ч. 6 ст. 130, ч. 1 ст. 137 ЦПК України, ст..ст.ст.ст. 57,60,61,209, 212- 215 ,218 ЦПК України , суд,-

Outcome: approved