Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

[PERSON] 16.05.2019 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить збільшити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки сторін [PERSON] , [INFO] , і стягувати такі з відповідача в розмірі 1500 грн. щомісячно, а також зобов`язати [PERSON] сплатити заборгованість, що утворилась внаслідок змін в законодавстві від 08.07.2017 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 11.10.2008 року перебував із відповідачем у шлюбі, який 15.11.2013 року розірвано в судовому порядку. У шлюбі в них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка після розлучення стала проживати з ним. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 03.08.2016 року з [PERSON] стягнуто на його користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи з 01.04.2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що донька перебуває на його повному утриманні. Основні видатки, такі як: оплата за житло, харчування, забезпечення одягом та необхідними речами побуту покладені повністю на нього. З метою повноцінного розвитку, росту та удосконалення особистості дочки, намагається забезпечити дочку відвідуванням різноманітних гуртків: плавання, малювання, танців, заняття з англійської мови тощо. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання доньки значно зріс, оскільки вона займається у багатьох гуртках, активно розвивається та пізнає світ. Також [PERSON] зазначає, що [INFO] у нього народилась ще одна донька [PERSON] від іншого шлюбу, а на час подання позову до суду його теперішня дружина [PERSON] вагітна, а відтак на утриманні буде ще одна дитина. Відповідач протягом шести років проживає за межами України, у Республіці Греція, на має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Просить змінити розмір аліментів, збільшивши їх розмір до 1500 грн. на місяць. Крім цього, враховуючи, що з 08.07.2017 року мінімальний розмір аліментів збільшено з 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 %, вважає, що утворилася заборгованість зі сплати аліментів, яку просить стягнути з відповідача. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 04.06.2019 року вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито у справі загальне позовне провадження. Представник відповідача Стех Ю.Я. 19.09.2019 року подав відзив, в якому зазначив, що відповідач позов визнає частково і не заперечує щодо стягнення з неї на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] 50 % прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розпорядження в.о. голови Франківського районного суду м. Львова Кузь В. від 13.03.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення заборгованості зі сплати аліментів на підставі ч.4 ст.31 ЦПК України передано в Залізничний районний суд м. Львова. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 17.03.2020 року дану справу прийнято до провадження судді Залізничного районного суду м. Львова. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Потинська О.Р. позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що на час розгляду справи у відповідача в шлюбі з [PERSON] [INFO] син [PERSON] . Крім того, просила звернути увагу, що з часу звернення з позовом розмір заборгованості зі сплати аліментів, пов`язаний із зміною з 08.07.2017 року мінімального гарантованого розміру аліментів із 30 % до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, збільшився, тому просила стягнути таку заборгованість, яка в розрахунку по червень 2020 року складає 20120 грн. Представник відповідача - адвокат Стех О.Я. в судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що відповідач не заперечує сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно. При цьому заперечив проти вимоги про стягнення заборгованості зі сплати алімментів, зазначаючи, що у відповідача заборгованості по аліментах немає, на підтвердження чого надав квитанції про сплату аліментів відповідачем. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони з 11.10.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.11.2013 року розірвано рішенням Франківського районного суду м.Львова (справа №465/9821/13-ц)(а.с.7). Згідно даних свідоцтва про народження від 18.10.2013 року серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої в якості батька записано - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] (а.с.11). Згідно висновку Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування, від 28.12.2015 року №354692, орган опіки та піклування дійшов висновку, що за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з татом [PERSON] (а.с.17). Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 03.08.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., починаючи з 01.04.2014 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4-5). Також встановлено і не заперечується сторонами, що донька сторін [PERSON] проживає разом з позивачем і перебуває на його утриманні. При цьому, відповідач систематично сплачує аліменти на утримання дитини на виконання рішення Франківського районного суду м.Львова від 03.08.2016 року, такі оплати здійснюються [PERSON] в добровільному порядку без звернення [PERSON] про стягнення аліментів через органи, які здійснюють примусове стягнення аліментів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосуваннясудами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним погіршенням матеріального становища того з батьків, який отримує аліменти, зміни його сімейного стану чи погіршення здоров`я він вправі звернутися до суду про збільшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Дослідженням поданих сторонами письмових доказів встановлено, що після ухвалення 03.08.2016 року рішення Франківського районного суду м.Львова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , позивач 17.11.2015 року уклав шлюб із [PERSON] , в якою має двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.13-15) та сина [PERSON] [INFO] (а.с. 12, 13-15, 100-104). Таким чином, у позивача змінився сімейний стан, що, відповідно, об`єктивно впливає на збільшення його витрат на утримання сім`ї. Також суд приймає до уваги позицію відповідача про визнання позову в частині збільшення розміру аліментів до 1500 грн і її бажання сплачувати аліменти у заявленлому позивачем розмірі, оскільки згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовна вимога про збільшення розміру аліментів є підставною і позов у цій частині слід задовольнити, збільшити розмір аліментів, що призначений відповідачу до сплати на утримання малолітньої доньки сторін [PERSON] , [INFO] , і стягувати такі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 16.05.2019 року, тобто від дня пред`явлення позову, що визначено в ч.1 ст.191 СК України. При цьому, щодо стягнення аліментів в збільшеному розмірі у період з травня 2019 року по червень 2020 року, то суд зазначає наступне. В матеріалах справи наявні квитанції, які було долучені представником відповідача (а.с. 40, 108-109, 123), дані яких свідчать про сплату відповідачем аліментів у розмірі 500 грн. на місяць в період з травня 2019 року по червень 2020 року, що не заперечується стороною позивача. Так, згідно даних квитанції від 18.01.2019 року (а.с.40), відповідач здійснила позивачу платіж на суму 2500 грн., призначення платежу - аліменти за січень-травень 2019 року, тобто сплачено алімети в розмірі 500 грн. на місяць. Водночас з квитанцій встановлено наявність у цей період переплат понад 500 грн. на місяць. Із квитанції від 24.05.2019 року (а.с. 40) вбачається, що відповідач здійснила платіж позивачу на суму 5766,02 грн. з призначенням платежу - аліменти та навчання за червень-грудень 2019 року. Даний період складається з 7 місяців, місячний платіж становить - 823,72 грн. Отже, переплата аліментів понад 500 грн. на місяць за період з червня по грудень 2019 року складає 2266,04 ((823,72 -500)х 7) грн. Згідно даних квитанцій від 23.12.2019 року і 26.03.2020 року (а.с. 109), відповідач здійснила позивачу відповідно наступні платежі: на суму 3000 грн., з призначенням - аліменти за період з січня по березень 2020 року, і на суму 4500 грн., з призначенням - аліменти за період з квітня по червень 2020 року. Таким чином, переплата аліментів понад 500 грн. на місяць за період з січня по березень 2020 року складає 1500 (3000 - (500х3)) грн., а за період з квітня по червень 2020 року - 3000 (4500 - (500х3)) грн. Також, в матеріалах справи наявні квитанції про платежі відповідача позивачу, а саме: від 22.03.2019 року, 28.01.2019 року, 24.05.2019 року та 19.02.2019 року (а.с. 108), однак, суд не може оцінити дані документи як доказ на підтвердження сплати сплати аліментів, оскільки в цих квитанціх відсутнє вказання призначення платежу для сплати аліментів. Щодо квитанції про сплату аліментів від 26.05.2020 року на суму 3000 грн. (а.с. 123), то така не береться до уваги судом та не враховується при розрахунку, оскільки дана сплата аліментів була здійснена за липень-серпень 2020 року, а дана обставина виходить за часові рамки, за яких суд ухвалює рішення у даній справі. За наведеного, суд вважає необхідним врахувати при стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 16.05.2019 року, вже сплачені [PERSON] згідно рішення Франківського районного суду м.Львова від 03.08.2016 року у справі №465/7697/15-ц аліментів в розмірі 500 грн. на місяць за період з травня 2019 року по червень 2020 року, а також переплату аліментів понад 500 грн. на місяць за період з червня по грудень 2019 року, що складає 2266,04 грн., та із січня по червень 2020 року, що складає 4500 грн. Приймаючи рішення щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості по аліментах за період з 08.07.2017 року по червень 2020 року, суд виходить з наступного. Позивачем заявлено вимогу про стягнення 20120 грн. заборгованості зі сплати відповідачем аліментів за вказаний період, у зв`язку із збільшенням в законодавстві мінімального гарантованого розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На час ухвалення Франківським районним судом м.Львова рішення від 03.08.2016 року про стягнення аліментів абзацом 2 ч.2 ст.182 СК України було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) викладено в новій редакції, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Закон набрав чинності 08.07.2017 року. Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, чи які сплачуються добровільно за рішенням суду, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.03.2020 року у справі № 682/3112/18. Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Отже, розраховуючи заборгованість по аліментах, позивач правильно виходить із мінімально граничного розміру аліментів на рівні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 року. Разом з тим, заявлений позивачем станом на червень 2020 року розмір заборгованості 20120 грн. і наданий розрахунок такої заборгованості (а.с. 117) не можна вважати коректним і повною мірою обґрунтованим, а тому суд вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості зі сплати аліментів підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що в період з 2017 року по червень 2020 року, відповідач сплачувала аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно. Також в даний в період неодноразово збільшувався розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. При тому слід враховувати, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути з липня 2017 року меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, у випадку, якщо з липня 2017 року 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку перевищувало сплачені позивачем 500 грн. на місяць, то різниця цих сум складала заборгованість за це місяць. Так, відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 грн., з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн. В період з липня по листопад 2017 року мінімальний розмірі аліментів становив 888,50 грн., в грудні 2017 року - 930 грн. Отже, заборгованість з липня по грудень 2017 рік становить 2372,50 грн. ((888,50 - 500) х 5 + (930-500)). Включення в розрахунку заборгованості (а.с.117) періоду з січня по травень 2017 року є безпідставним, оскільки мінімальний розмір аліментів законодавчо збільшено з липня 2017 року. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн., з 1 липня - 1944 грн., з 1 грудня - 2027 грн. В період з січня по червень цього року мінімальний розмірі аліментів становив 930 грн., з липня по листопад - 972 грн., в грудні - 1013,50 грн. Отже, заборгованість за 2018 рік становить 5453,50 грн. ((930 - 500) х 6 + (972 - 500) х 5 + (1013,50 - 500)). Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. В період з січня по травень мінімальний розмірі аліментів становив 1013 грн. 50 коп. Заборгованість з січня по квітень 2019 року становить 2054 грн. ((1013,50 -500) х 4). Відповідно до даного судового рішення стягнення аліментів з відповідача у збільшеному розмірі 1500 грн. здійснюється з 16.05.2019 року. Тому з червня 2019 року по червень 2020 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача, перевищує 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, а відтак у цей період заборгованість зі сплати аліментів у відповідача відсутня. Щодо травня 2019 року, то з врахуванням стягнення з відповідача з 16.05.2019 року збільшеного розміру аліментів в розмірі 1500 грн., їй за половину місяця належало сплатити 250 грн. і за другу половину - 750 грн. Враховуючи, що мінімальний гарантований розмір аліментів на травень 2019 року становив 1013,50 грн., то відповідачем не сплачено заборгованість за травень 2019 року у розмірі 13,50 грн. (1013,50 - (500 + 1500) : 2). За наведеного, у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів за період з 08.07.2017 року по травень 2019 року в розмірі 9893,50 грн. (2372,50 + 5453,50 + 2054 + 13,50), яка підлягає стягненню з неї на користь позивача. Згідно із положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову, то судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовну вимогу про збільшення розміру аліментів задоволено повністю, тому з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. З врахування того, що позовну вимогу що стягнення заборгованості по аліментах задоволено частково, а саме, стягнуто з відповідача 9893,50 грн. заборгованості по аліментам, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 377,82 грн. Загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь держави, становить 1146,22 грн.

Outcome: partial