Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

[PERSON] 22.01.2016р звернулася до суду з дійсним позовом, вказуючи, що 26.12.2008р між нею та [PERSON], відповідачем у справі, був укладено договір позики, згідно до якого вона передала відповідачу 1000 доларів США, що еквівалентно 27500грн. Свої вимоги мотивує тим, що згідно наданої розписки, відповідачка взяла на себе зобовязання позичену суму повернути їй за першою вимогою та сплачувати проценти за користування сумою позики у розмірі 500грн. Однак, з січня 2009р по теперішній час нараховані за угодою позики проценти сплачувати відповідачка відмовилася, у звязку з чим, сума боргу складає 4200грн. Зазначає, що по причині скрутного матеріального становища 03.11.2015р вона звернулась до [PERSON] з вимогою повернути позичену суму грошей у розмірі 1000 доларів США та нараховані відсотки строком до 13.11.2015р, на що відповідачка проігнорувала, а надалі стала від неї ховатися та не відповідати на телефонні дзвінки. З посиланням на ст.625 ЦК України, вважає, що відповідачка, крім вищевказаної суми заборгованості за договором позики та нарахованих процентів за користування позикою, повинна сплатити їй суму нарахованого індексу інфляції у розмірі 485,83грн та 3% річних в розмірі 151,44грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму неповернутої позики в розмірі 1000 доларів США, та нараховані відсотки в сумі 42000грн, суму нарахованого індексу інфляції у розмірі 485,83грн та 3% річних в розмірі 151,44грн, а також сплачений судовий збір в сумі 701,37грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги позову в повному обсязі, просила їх задовольнити та надала суду пояснення, зазначені в позові, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], яка про розгляд справи повідомлена у відповідності зі ст.76 ЦПК України, про що свідчать поштові повідомлення у справі, в суд не зявилася по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у її відсутність до суду не надавала. Суд, згідно до ст.224 ЦПК України, з урахуванням думки позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача і постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Суд, заслухав пояснення позивача, вивчивши позов та оцінивши докази у цій справі в їх сукупності, вважає позов частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 26.12.2008 року між сторонами по справі був укладений договір позики, що підтверджується наданою до суду письмовою розпискою, відповідно до якої відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] 1000 доларів США та зобовязалась щомісячно платити проценти за користування коштами в розмірі 500грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1047 ч.2 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до позову відповідач [PERSON], починаючи з січня 2009 року, свої зобовязання за договором позики не виконувала, не сплачувала позивачу проценти за користування позиченими грошима, у звязку з чим утворилася заборгованість у розмірі 42000грн. за період з січня 2009 року по 01.11.2015 рік, із розрахунку: 500грн. (як зазначено у розписці) х 12 місяців х 7 років, яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, судом встановлено, що позивач [PERSON] 03.11.2015 року письмово звернулася до відповідача [PERSON] із вимогою про повернення суми позики у розмірі 1000 доларів США до 13.11.2015 року, однак відповідач ці вимоги не виконала, у звязку з чим суд вважає необхідним стягнути з неї на користь позивача вказану суму, яка із урахуванням офіційного курсу Національного банку України становить 27500грн., тим самим задовольнивши вимоги позивача в цій частині. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача за порушення грошового зобовязання 3% річних від простроченої суми за період з 14.11.2015р по 20.01.2016р у розмірі 151,44грн, виходячи з розрахунку: 27500грн (що еквівалентно 1000 доларів США) х (3% річних/365) х 67 днів. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції, суд вважає необхідним відмовити позивачу в цій частині з наступних підстав. Нормами Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28\~березня\~2012\~р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч.2 ст.625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні. Таким чином загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 69651,44грн. = 27500грн.+ 42000грн. + 151,44грн. Крім того, у відповідності із ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір за надання позову до суду в сумі 701,37грн.

Outcome: partial