Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області (далі - відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він є рідним батьком [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , який належав спадкодавцеві. Спадкодавець заповіту не складав, у зв`язку з чим у цьому випадку має місце спадкування за законом. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті сина, оскільки інші спадкоємці першої черги після його смерті відсутні, адже на день смерті він не мав ні дружини, ні дітей. У додатковий строк, визначений рішенням суду, позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Синельниківської нотаріальної контори, виконуючого обов`язки Петропавлівської державної нотаріальної контори, який прийнявши заяву, надав мотивовану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадковий будинок. Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз`яснив позивачу право на звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно. Посилаючись на норми ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1223, 1261, 1270-1272 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, позивач просить суд визнати за ним, як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , що належить [PERSON] , померлому [INFO] , на підставі договору дарування, посвідченого 20.10.2006р. приватним нотаріусом Петропавлівського районного нотаріального округу за реєстровим номером № 1837. Ухвалою суду від 21 травня 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов підтримав і просив задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем. Статтею 200 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч.3). Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу (ч.4). Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд відповідно до цих норм процесуального права у підготовчому засіданні ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Вивчивши надані позивачами докази, суд зазначає таке. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] на території смт Петропавлівка Дніпропетровської області помер син позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.06.2014 (а.с.5, зв.с.). Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , згідно з яким його батьком вказано [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] заповіту не складав, отже, спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги, оскільки спадкодавець на день смерті не мав ні дружини, ні дітей. Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На час відкриття спадщини [PERSON] належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно 01.11.2006 КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 20.10.2006 приватним нотаріусом Петропавлівського нотаріального округу Свириденко Л.В. (а.с.15, 16). Копією технічного паспорту, виготовленого 30.05.2006р. КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» підтверджено наявність за адресою: [ADDRESS] садибного (індивідуального) житлового будинку, який належним чином введено в експлуатацію (а.с.12-14). Отже, в сукупності всі наведені належні, допустимі, письмові докази підтверджують належність житлового будинку за адресою : [ADDRESS] , [PERSON] , спадкоємцем після смерті є позивач. Згідно зі ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з довідкою Петропавлівської селищної ради від 15.01.2021р. померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав один по [ADDRESS] (а.с.11). 15.04.2021 позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Синельниківської нотаріальної контори, виконуючого обов`язки державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори, з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , але нотаріус своєю постановою від 15.04.2021 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с.10). Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У позивача відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за законом, оскільки у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді житлового будинку. Згідно з п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13: якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, або якщо первинна реєстрація нерухомого майна не була проведена, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності не визнається представниками державних органів та нотаріату в зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на житловий будинок із господарчими спорудами, що і призвело до подання цього позову до суду. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Спірне спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Отже, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] належав на праві власності померлому [PERSON] , право власності на який він набув на підставі договору дарування, посвідченого 20.10.2006 приватним нотаріусом Петропавлівського нотаріального округу Свириденко Л.В. Позивач є спадкоємцем за законом спадкового майна зазначеної особи у вигляді житлового будинку і нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на нього через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, тому позов підлягає задоволенню. Вартість спадкового житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] складає 68 235,00 грн, що підтверджується копією висновку про вартість об`єкта оцінки, виконаного ТОВ «Земельне право» від 30 квітня 2021 року (а.с.17). Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 908 грн, про що до позову додана квитанція банку (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому, враховуючи, що позивач не просив стягнути з відповідача судові витрати, відповідач не порушував прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити та залишити судові витрати на позивачу (а.с.23). На підставі викладеного, ст. ст. 328, 380, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved