Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] 11.11.2021 звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області і просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на житловий будинок з надвірними будівлями (погріб), який знаходиться за адресом: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що Корюківська районна державна нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями, бо на нього відсутній правовстановлюючий документ. Ухвалою суду від 15.11.2021 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому підготовчому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Від відповідача 22.11.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Корюківська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, та зазначає, що вимоги заявника є обґрунтованими та на їх підтвердження подано достатньо доказів, які відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства. Отже, відповідач визнав позовні вимоги [PERSON] . Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позивач у підготовче засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Корюківської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу за його відсутності. Третя особа, Корюківська районна державна нотаріальна контора в підготовче засідання не з`явився, повідомлений належним чином про розгляд справи. Неявка в судове засідання представника третьої особи відповідно до положень ст. 223 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Високе, Корюківського району, Чернігівської області, зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] виданим 21 травня 2014 року Корюківським РС УДМС України в Чернігівській області. Матір`ю позивача є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом позивача про народження [NUMBER] виданим 10 червня 1998 року Наумівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. Бабою позивача по материнській лінії є [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу №00033526165 сформованого 05 листопада 2021 року Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Родове прізвище баби позивача було « [PERSON] », яке вона змінила на прізвище « [PERSON] » після укладення шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 24 січня 1980 року Софіївською сільською радою Щорського району Чернігівської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей другого з подружжя №00033526339 сформованого 05 листопада 2021 року Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного етану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). Позивач разом з матір`ю, бабою та дідом проживав в побудованому ними житловому будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Корюківської міської ради від 28.10.2021 № 528. На вказану садибу у Наумівській сільській раді Корюківського району Чернігівської області був відкритий особовий рахунок [NUMBER] , головою садиби була записана [PERSON] . Дід і баба вважали реєстрацію житлового будинку в погосподарській книзі сільській раді достатньою, бо згідно діючого на час забудови законодавства право власності на житловий будинок в сільській місцевості реєструвалось саме так. [PERSON] , дід позивача, помер [INFO] , після його в будинку [ADDRESS] зосталися проживати, [PERSON] разом [PERSON] та позивачем. Баба позивача по материнській лінії [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 05 листопада 2021 року Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми). На майно [PERSON] , яке складається з житлового будинку [ADDRESS] , відкрилась спадщина. [PERSON] за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала, спадщину після смерті баби прийняла її донька мати позивача [PERSON] , яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом з померлою, що підтверджується довідкою старости Наумівського старостинського округу. Мати позивача хоча і прийняла спадщину, але за життя її нотаріально не оформила, свідоцтва про право на спадщину за законом не отримала. [PERSON] , мати позивача померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] виданим 06 грудня 2013 року Наумівською сільською радою Корюківського району Чернігівської області. На майно померлої [PERSON] , яке складається з отриманого нею за життя у спадок житлового будинку [ADDRESS] , відкрилась спадщина. Мати позивача за життя не розпорядилась своїм майном, заповіту не склала, після її смерті спадщину прийняв позивач, її син, бо на час відкриття спадщини постійно проживав разом з матір`ю, що підтверджується довідкою Старости Наумівського старостинського округу, крім того, на час відкриття спадщини позивач був неповнолітнім. Позивач звернувся до Корюківської районної державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва на право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями. Нотаріус пояснив, що за відсутності правовстановлюючого документу видати таке свідоцтво відсутні правові підстави. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.ст. 1216 -1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого, статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 392 ЦК України регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання , у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] , яка належним чином прийняла спадщину за [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого входить будинок [ADDRESS] . Позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері, однак право власності на вказаний будинок не було зареєстровано відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Факт належності даного будинку померлій бабі позивача підтверджується лише даними книги № 14 Погосподарського обліку Наумівського старостинського обліку Корюківської міської ради Чернігівської області. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Ц[К та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ІІК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Враховуючи те, що позивач вважається таким, що прийняв спадщину за [PERSON] , інші спадкоємці відсутні, однак за умови відсутності реєстрації права власності на будинок відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», але за умови визнання державою речових прав, які були зареєстровані в порядку до набрання чинності вказаним законом, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог при визнання за позивачем права власності на житловий будинок із надвірними будівлями та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved