Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] 30 жовтня 2013 року звернувся до суду з позовом Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом №88 від 1979 року він був прийнятий на посаду майстера виробничого навчання Білгород-Дністровських курсів цивільної оборони.01 грудня 1979 року наказом №201 від 30 листопада 1979р. переведений на посаду начальника Білгород-Дністровських курсів цивільної оборони.10 квітня 2006 року відповідно до наказу №6-о від 10 квітня 2006 року переведений на посаду завідувача міських курсів ІІІ категорії м.Білгород-Дністровського навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одесбкої області.Наказом №96-о від 27 жовтня 2010 року переведений на посаду старшого майстра міських курсів ІІІ категорії м.Білгород-Дністровського. 19 серпня 2013 року відповідно до наказу №17 від 19.08.2013 року був звільнений за ст.40 п.1 КЗпП України (з скороченням штату працівників) Посилаючись на незаконність звільнення, позивач просить визнати звільнення незаконним, поновити на роботі на посаді старшого майстра міських курсів ІІІ категорії Білгород-Дністровського навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. ( а.с.1-3). Позивач [PERSON], а також його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, посилаючись на те, що у відповідності до ст.42 КЗпП України позивач мав переважне право на залишення на роботі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подану позовну заяву, надавши оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді старшого майстра виробничого навчання міських курсів ІІІ категорії м.Білгород-Дністровський навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області. Указом Президента України №726/2012 «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» Міністерство надзвичайних ситуацій України реорганізоване у Державну службу України з надзвичайних ситуацій. Наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі по тексту ДСНС) №142 від 16 квітня 2013 року затверджений статут навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області. (а.с.70) Державна реєстрація змін до установчих документів проведено 03 червня 2013 року (а.с.107-125) У відповідності до наказу ДСНС №402 від 12 червня 2013 року «Про здійснення організаційно-штатних заходів в організаційних структурах ДСНС України», п.1 затверджена структура навчально - методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Одеської області, (далі по тексту НМЦ ЦЗ та БЖД ); п. 2 НМЦ ЦЗ та БЖД , що утримувався на штаті 16/20 переведений на штат №85/28; п.3 затверджено та внесено в дію з моменту отримання та здійснення заходів державної реєстрації штат №85/28 НМЦ ЦЗ та БЖД , чисельність працівників , що утримується на штатному розписі за рахунок коштів державного бюджету у кількості 52 посади; п.7 керівникам зазначених організаційних структур визначено, здійснити організаційно-штатні заходи відповідно до чинного законодавства та укомплектувати підрозділи особовим складом згідно з кваліфікацією, освітою та відповідно до номенклатури посад. (а.с.99-105) 13 червня 2013 року [PERSON] був попереджений про майбутнє скорочення займаних посад відповідно до п.1, ст. 40 КЗпП України та начальником НМЦ ЦЗ та БЖД був виданий наказ № 71 від 18 червня 2013 року «Про здійснення організаційно-штатних заходів у НМЦ ЦЗ та БЖД (а.с.96-98) У відповідності до наказу № 402 від 12 червня 2013 року « Про здійснення організаційно штатних заходів в організаційних структурах ДСНС України» затверджена структурна НМЦ ЦЗ та БЖД чисельність працівників міських курсів ІІІ категорії було зменшено.(а.с.99-105) 19 липня 2013 року керівництвом НМЦ ЦЗ та БЖД було надано подання Голові профспілкового комітету про майбутнє звільнення працівників Центру у зв'язку із скороченням штату; розглянуто клопотання завідувача міських курсів ІІІ категорії; проведено засідання атестаційної комісії 14.08.2013р., на якому було розглянуто питання звільнення з посад за п.1 ст.40 КЗпП України.(а.с.85-87,88). В ході проведеного порівняльного аналізу було встановлено, що [PERSON] переважного права на залишення на роботі не має . Наказом №17 від 19 серпня 2013 року [PERSON] був звільнений з займаної посади згідно з п.1 ст.40 КЗпП України - у зв'язку зі скороченням штату працівників з 19 серпня 2013 року. Відповідно до ст. 40 ч. 1 п. 1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ст. 40 ч. 2 КЗпП України звільнення з цих підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу. Згідно зі ст. 49-2 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджаються не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Пленум Верховного Суду України в п. 19 своєї постанови « Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, роз'яснив, що, розглядаючи трудовий спір, пов'язаний зі звільненням за ст. 40 п. 1 КЗпП України, суд мав з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема: ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють звільнення працівника; які є докази щодо змін в організації виробництва і праці; про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації; чи не користувався звільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне звільнення. Та обставина, що реорганізація НМЦ ЦЗ та БЖД проведена, не є спірною. Оскільки в підприємстві відповідача відбулась реорганізація, у зв'язку із чим було скорочення штату, що підтверджується штатним розписом, тому адміністрація, попередивши відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне звільнення за 2 місяці, запропонувала позивачу роботу у іншої місцевості від якої він відмовився. Доводи позивача про те, що він мав переважне право на зайняття посади до уваги не приймається, оскільки на атестаційної комісії було розглянуто дане питання та був зроблений висновок про доцільність звільнити саме [PERSON] Таким чином, скорочення чисельності працівників дійсно мало місце, рішення про скорочення чисельності або штату працівників діюче законодавство відносить до компетенції адміністрації підприємства, яке вирішує внутрішні організаційні питання формування штату працівників та їх посад. Про майбутнє скорочення позивач був попереджений за 2 місяці з одночасним запропонуванням іншої роботи. Вимоги позивача, щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. є похідними від основного позову та може бути задоволено лише у разі задоволення позовних вимог про поновлення на роботі, а тому, за викладених обставин задоволенню не підлягає. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі встановлених судом обставин, врахувавши роз'яснення, що містяться в п. 19 Постанови Пленуму Верховний Суд України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки звільнення відбулося з дотриманням вимог статей 40, 42, 49-2 КЗпП України, зокрема у відповідача дійсно мало місце скорочення штату працівників, при цьому позивач відмовився від переведення на іншу роботу, був попереджений за два місяці про наступне вивільнення та позивач не мав переважного права на залишення на роботі.

Outcome: dismissed