Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач-1), [PERSON] (далі позивач-2), звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі відповідач) в якому просять за протиправне розповсюдження об'єктів авторського права - персонажів «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]», стягнути на користь позивача-1 суму компенсації у розмірі 36540грн. на користь позивача-2 суму 36540грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що представником позивачів 15.12.2014р., 19.02.2015р., 20.02.2015р. у кіоску «Туристично - інформаційний центр» в якому здійснює господарську діяльність ФОП [PERSON], зафіксовано факти піратства шляхом реалізації контрафактних товарів - «[INFO]» з малюнками. У структурі малюнків товару без дозволу позивачів відтворено три самостійні об'єкти авторського права - персонажі «[INFO]», «[INFO]», «[INFO]» з аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу «[INFO]». Факт реалізації контрафактних примірників твору, на яких зображені об'єкти авторського права, підтверджується фіскальними чеками. Таким чином відповідачем було допущено багаторазовий продаж контрафактної продукції внаслідок чого позивачі зазнали збитків через відмову виробників, як ліцензіатів купувати ліцензію на виробництво товарів з персонажами позивачів. Враховуючи викладене, позивачі вважають що сума компенсації кожному у розмірі 30 мінімальних заробітних плат буде достатньо для поновлення майнових авторських прав. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач або його представник у судове засіданні не з'явились про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. цивільних прав, а за статтею 178 ЦК вони є оборотоздатними Згідно зі статтями 177 та 424 ЦК України, майнові права, результати інтелектуальної, творчої діяльності відносяться до цивільних прав, а за статтею 178 ЦК вони є обороноздатними. Статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» дано юридичне визначення поняття автор - це фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Відповідно до частини 1 ст.435 ЦК України, первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику (презумпція авторства). Стаття 437 ЦК України визначає, що авторське право виникає з моменту створення твору. Особа, яка має авторське право, для сповіщення про свої права може використовувати спеціальний знак, встановлений законом. Аналогічне правило закріплено в частині 1 ст.11 спеціального Закону України «Про авторське право і суміжні права», згідно якої первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Відповідно до частини 2 цієї ж норми права, авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Як вбачається з матеріалів справи 09.01.2014р. державна служба інтелектуальної власності зареєструвала за позивачем-1 авторське право на графічне зображення козаків з мультиплікаційного серіалу «[INFO]», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 09.01.2014р. 20 квітня 2010р. позивачу -2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом перейшли авторські права [PERSON] (за свідоцтвом [NUMBER] від 02.07.2002р. про реєстрацію права на твір - Опис і зображення головних персонажів аудіовізуальних анімаційних (мультиплікаційних) творів із серії «[INFO]» - трьох запорізьких козаків [INFO], [INFO] та [INFO]. 11 грудня 2014 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва встановлено, що позивач-1 та позивач-2 є співавторами твору, а в даному випадку мальованого зображення персонажа «[INFO]». Таким чином,позивач-1 та позивач-2 мають виключні авторські права на графічне зображення твору. Особисті немайнові права суб'єктів авторського права передбачені ст.ст. 14, 38 Закону України «Про авторське право і суміжні права», а їх майнові права визначені ст.ст. 15, 39, 40, 41 вказаного вище Закону. Порядок захисту особистих немайнових і майнових прав суб'єктів авторського права згідно ст.51 Закону України «Про авторське право і суміжні права» здійснюється в порядку, встановленому адміністративним, цивільним і кримінальним законодавством. Серед способів цивільно-правового захисту авторського права відповідно до ст.52 цього ж Закону, крім іншого, в пункті г) визначено стягнення грошової компенсації. Верховний Суд України в постанові Пленуму №5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» від 04.06.2010р. в пункті 11 роз'яснює про те, що належним відповідачем у справі про захист авторського права є особа, яка своїми діями порушила особисті немайнові чи майнові права суб'єкта авторського права. При цьому, види порушень авторського права наведені, зокрема, в статтях 50 і 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Разом з цим, одним із загальних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений в ст.10 ЦПК України, згідно частини 2 якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень В пункті 12 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України вказано про те, що порушником авторських прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в ст.2 ЦК України, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб'єктів авторських прав. У зв'язку із цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених ст.ст. 50, 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права»); шкоди, завданої суб'єкту авторського права; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Тобто, відповідальність за порушення авторського права настає за наявності загальних підстав цивільно-правової відповідальності. При цьому, позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком компенсації), якщо вона завдана та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. Натомість відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним об'єкту авторського права, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 і 1166 ЦК України). Судом у порядку встановленому ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснювалось представнику позивачів його право передбачене ст.137, 143,144 ЦПК України щодо призначення судової експертизи із дослідження об'єкта інтелектуальної власності. Проте відповідне клопотання представником позивачів у судовому засіданні не заявлялось. У спірному випадку, зібраними у справі доказами не встановлено, що зображення на придбаному у відповідача магніті є відтворенням та розповсюдженням об'єктів інтелектуальної власності позивачів. У силу ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданій ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Оскільки Позивачем не надано доказів порушення Відповідачем його виключних прав, відсутні підстави для задоволення позову, що є самостійною підставою для відмови в позовних вимогах.

Outcome: dismissed