Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

[PERSON] 26.03.2020 року звернулася до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною та призначити її опікуном над такою. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що [PERSON] є її донькою. Батько [PERSON] і її чоловік - [PERSON] помер [INFO] . Донька є інвалідом дитинства, з 2009 року спостерігається в КЗ Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер. Згідно медичного висновку № 241 від 24.09.2019 року [PERSON] страждає на недоумство внаслідок епілепсії і в неї наявне захворювання (патологічний стан), яке відповідає розділу Х пункту 3.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів до 16 років; наявні у неї розлади психічної діяльності виражені та досягають рівня хронічного захворювання, а тому позбавляють її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Стан психічного здоров`я доньки такий, що вона цілодобово знаходиться поряд, контролює її дії з огляду на безпеку як для самої дитини, так і для оточуючих. За наведених обставин просить визнати доньку недієздатною, що необхідно для забезпечення реалізації її прав та законних інтересів. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Гур`єв О.В. заяву підтримав, покликаючись на мотиви такої і доповнив, що правовий статус недієздатної необхідний для оформлення за [PERSON] її спадкових прав після смерті батька, зокрема, підписання відповідних документів, що у зв`язку з її станом здоров`я вона самостійно зробити не може. Просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки і піклування, - Леськів Г.М. проти задоволення заяви заперечила, посилаючись на те, що [PERSON] є неповнолітньою, тому закон не передбачає визнання цієї особи недієздатною, а заявник може представляти та захищати доньку у тих чи інших органах, в тому числі у нотаріуса, як законний представник. Заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є донькою заявника [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Із висновку ЛКК, індивідуальної програми реабілітації інваліда та медичного висновку №241 від 24.09.2019 року (а.с. 11-17) вбачається, що [PERSON] є інвалідом дитинства, з 2009 року спостерігається в КЗ Львівський обласний дитячий психоневрологічний диспансер, страждає на недоумство внаслідок епілепсії і в неї наявне захворювання (патологічний стан), яке відповідає розділу Х пункту 3.1 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів до 16 років; наявні у неї розлади психічної діяльності виражені та досягають рівня хронічного захворювання, а тому позбавляють її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 1 ч.2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст.34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Статтею 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Виходячи з аналізу зазначених норм, визнання фізичної особи недієздатною можливо при набутті такою особою повної дієздатності. Оскільки на час звернення із заявою та на день розгляду справи [PERSON] не досягла вісімнадцяти років (повноліття), тобто не набула повної цивільної дієздатності, тому звернення [PERSON] із заявою про визнання [PERSON] недієздатною є передчасним. Суд не приймає до уваги доводи представника заявника, висловлені в судовому засіданні, про необхідність набуття [PERSON] правового статусу недієздатної у зв`язку з неможливістю оформлення за станом психічного здоров`я її спадкових прав після смерті батька, з огляду на те, що подана заява про визнання особи недієздатною не містить таких обставин, а представлені заявником суду документи їх не підтверджують. Крім цього, відповідно до ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особи вважаються таким, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від прийняття спадщини. Таким чином, оскільки діти не мають можливості повною мірою самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, законодавець закріпив за дітьми додаткові гарантії. Діти не зобов`язані подавати нотаріусу заяву про прийняття спадщини і вважаються такими, що прийняли спадщину, в силу закону, якщо не відмовилися від неї в порядку, встановленому законом. За такими обставинами, заява в частині визнання [PERSON] недієздатною задоволенню не підлягає. Також не підлягає задоволенню вимога заявника про встановлення опіки та визнання заявника опікуном [PERSON] виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За положеннями ст.243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Оскільки [PERSON] не є малолітньою дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування, а також не визнана недієздатною, то у суду відсутні підстави для призначення заявника опікуном [PERSON] . Згідно з ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed