Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до [PERSON] , (далі - відповідач) про стягнення боргу, в якому вказав, що передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 11280000 грн., на умовах укладеного між ними договору позики від 20.06.2017 року. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується Актом прийому-передачі від 20.06.2017 року. За умовами договору, відповідач зобов`язувалась повернути позику до 29.01.2021 року, однак зобов`язання не виконала, позику не повернула. 02.02.2021 року позивачем було вручено відповідачу Претензію про повернення боргу. В свою чергу відповідач у відповідь на Претензію, надала відповідь, в якій визнала наявність боргу у повному обсязі, та зазначила, що що не може повернути борг у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, одночасно конкретної дати повернення боргу не вказала. Станом на день звернення до суду відповідач борг в розмірі 11280000 грн. позивачу не повернула. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 09.03.2021 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22.03.2021 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. У підготовче судове засідання позивач не прибув, проти розгляду справи за його відсутності не заперечував. Відповідач також в судове засідання не прибула, поряд з цим в установлений судом строк подала відзив на позовну заяву, в якому позов визнала повністю, та просила слухати справу у її відсутності (а.с. 19-20). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, судом встановлено наступне. 20.06.2017 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики (далі - договір), за умовами якого [PERSON] , передав, а [PERSON] , отримала грошові кошти у розмірі 11280000 (одинадцять мільйонів двісті вісімдесят тисяч) грн., та зобов`язувалась їх повернути у термін до 29.01.2021 року (п. 2 договору) (а.с. 3). За умовами п. 6 договору, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві грошей готівкою або зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Факт отримання відповідачем грошових коштів підтверджується Актом прийому-передачі грошових коштів від 20.06.2017 року (а.с. 4). 02.02.2021 року позивачем було вручено відповідачу Претензію про повернення боргу (а.с. 5). В свою чергу відповідач у відповідь на Претензію, надала відповідь, в якій визнала наявність боргу у повному обсязі, та зазначила, що не може повернути борг у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, одночасно конкретної дати повернення боргу не вказала (а.с. 6). Станом на день звернення позивача до суду відповідач борг в розмірі 11280000 грн. позивачу не повернула. Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (стаття 1047 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, судом було встановлено, що позивач умови договору виконав, передав відповідачу кошти у розмірі 11280000 грн. В свою чергу відповідач порушила умови договору, в обумовлений договором строк позику не повернула. Вказані обставини підтверджуються договором позики та Актом прийому-передачі грошових коштів. Доказів повернення позики відповідачем суду не надано. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач (позичальник) належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 11350 грн., сплаченого судового збору (а.с. 12. 16). Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved