Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

[PERSON] 10.09.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі 33% від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивований тим, що сторони 15.09.2000 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Калинівського району Вінницької області, про що 15.09.2000 року в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №104, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 02.09.2011 року у справі №2-3408/11. Під час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживали разом з матір'ю, проте з грудня 2014 року позивач забрав дітей до свого місця проживання, оскільки мати дітей [PERSON] почала вести антигромадський спосіб життя, зловживати алкоголем, перестала піклуватися про дітей, створила вкрай несприятливі умови для їх проживання, які виключають нормальний розвиток та подальше проживання з матір'ю. Кошти на утримання дітей відповідач відмовляється надавати позивачу, мотивуючи свою відмову тим, що ніде не працює. Оскільки діти перебувають на повному утриманні позивача та його матері, позивач державної допомоги на утримання дітей не отримує, а відповідач інших непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, з огляду на спільний обов'язок батьків утримувати дітей, позивач вважає, що розмір аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей в розмірі 33% від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеним вище позовом. До початку розгляду справи по суті, а саме 15.10.2015 року позивачем, засобами поштового зв'язку на адресу суду надіслано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій останній просив стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 450 грн., щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги в їх першій редакції підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. На запитання суду чи підтримує він свою заяву про збільшення розміру позовних вимог від 15.10.2015 року позивач повідомив, що на даний час він просить розглядати позовні вимоги в тій редакції, що наведена в його первинній позовній заяві а його заяву про збільшення розміру позовних вимог просив суд не розглядати та до розгляду не приймати. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, незважаючи на те, що її двічі завчасно та належним чином повідомлено судом про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяви позивача, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 15.09.2000 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Калинівського району Вінницької області, про що 15.09.2000 року в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №104 (а.с.2). Шлюб розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Вінниці від 02.09.2011 року у справі №2-3408/11 (а.с.6). Під час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с.3-4), в яких в графі «Мати» зазначено [PERSON]. Позивач разом з дітьми проживає в будинку, який належить на праві власності його матері [PERSON] (а.с.10), за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідками №3080 та №3081 від 22.06.2015 року відповідно, виданих виконавчим комітетом Калинівської міської ради (а.с.9). Вихованням дітей займається виключно батько [PERSON], що підтверджується довідками №91 та №92 від 27.05.2015 року, виданих загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №3 м.Калинівки, в якій навчаються діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-8). Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що в позовній заяві позивач зазначив, що відповідач не працює, не отримує офіційний стабільний дохід, що позивачем також підтверджено в судовому засіданні під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що спільні діти, проживаючи разом з батьком, знаходяться на його повному утриманні, що потребує значних коштів. Тому, суд, зважаючи на взаємний обов'язок батьків по утриманню дітей, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає можливим встановити аліменти в розмірі 450,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що буде розумним та справедливим. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 10.09.2015 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial