Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), від імені якої діє адвокат [PERSON] (далі - представник позивача) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, які надійшли до суду 04.03.2019 (а.с.31-34) просить надати дозвіл матері, [PERSON], [INFO], уродженці м. Горлівка Донецької області, або уповноваженій нею особі: - на багаторазові тимчасові в'їзди/виїзди неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця м.Горлівка Донецької області та його переміщення вздовж лінії зіткнення в межах Донецької та Луганської областей (територія проведення операції Об'єднаних сил, на тимчасово окуповану територію України), в'їзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї, до тимчасово окупованої території України - Автономної республіки Крим та м. Севастополя, з 01.06.2019 по 01.06.2020, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецька; - на виготовлення проїзних документів неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], для виїзду за кордон без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецька; - на виїзд неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця м. Горлівка Донецької області, до Об'єднаних Арабських Еміратів, з 15.06.2019 року по 15.09.2019 року, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецька. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини взагалі не надає; безпідставно чинить позивачеві перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на тимчасовий в'їзд/виїзд на неконтрольовану територію (у район проведення Операції об'єднаних сил на території Донецької та Луганської областей (район ООС)) та на тимчасово окуповану територію - [PERSON] Крим та місто Севастополь, а також в'їзд/виїзд за кордон України для відпочинку та оздоровлення дитини - [PERSON], [INFO]. На думку позивача, виїзд дитини з міста Горлівка Донецької області, де вони з сином проживають, сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на його моральному, духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Посилаючись на приписи статей СК України, ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України», позивач просить позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягають, проти заочного розгляду справи не заперечують. [PERSON] (далі - відповідач) про дату час та місце розгляду справи повідомлявся з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень). З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, відзив на позов не надав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи приписи ст.280 ЦПК України, у справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 15.06.2007, який розірвано рішенням Микитівського районного суду м.Горлівки від 09.10.2013 (а.с.12). Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.11). За даними паспорту громадянина України на ім'я позивача її місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). За даними паспорту громадянина України на ім'я відповідача його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). За змістом довідки-розрахунку від 16.01.2019 №АСВП-56544441, виданої Слов'янським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, аліменти, стягнуті з відповідача за рішенням суду на користь позивача на утримання сина [PERSON], нараховані, але не сплачені за період з 12.02.2018 по 31.12.2018 на загальну суму в розмірі 13 879 грн. (а.с.13). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 СК України. За приписами ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті; той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з ч.5 ст.157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов'язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Відповідно до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка для України набрала чинності 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом (ст.313 ЦК України). Питання здійснення контролю за переміщенням осіб в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, а також вздовж лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей визначає Тимчасовий порядок контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затверджений Наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей 14.04.2017 №222-ог (далі - Тимчасовий порядок). За пп.5.1 розділу 5 Тимчасового порядку в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57; виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного ст.5 Закону України «Про громадянство України» або ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку, виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Питання перетину адміністративного кордону вільної економічної зони «Крим» під час в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї громадян України відповідно до Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» регулюється Порядком в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженим постановою КМУ від 04.06.2015 №367. За п.3 вказаного Порядку в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57; виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, до норм яких відсилають вищезазначені нормативно-правові акти, визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону. За загальним правилом, визначеним в п.2 згаданих Правил, перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну, зокрема, паспорта громадянина України для виїзду за кордон. За п.3 та п.4 Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі, в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Зазначені Правила перетинання державного кордону громадянами України затверджені відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Аналіз наведених законодавчих приписів, а також Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» дозволяє дійти висновку, що тимчасовий виїзд дитини - громадянина України, який не досяг 16-річного віку, за межі України має відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання; вказані акти регулюють конкретний (одноразовий) виїзд дитини за кордон із визначенням його початку та закінчення. Надання дозволу на виїзд за межі України дитини, яка не досягла 16-річного віку, з її матір'ю без визначення початку і закінчення строку до інших країн без згоди та супроводу батька суперечить положенням цього Закону та статтям 141, 153, 157 СК України, оскільки батьки таких дітей будуть позбавлені можливості брати участь у їх вихованні та особистому спілкуванні з ними, що порушує рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей. Враховуючи наведене, Верховним Судом України висловлена правова позиція, щодо якої судом може бути ухвалена постанова на разовий виїзд дитини без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, а надання за постановою суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за межі України без згоди батька суперечить чинному законодавству, яке визначає рівність прав та обов'язків обох батьків відносно виховання дитини, унаслідок чого батько фактично позбавляється можливості брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею (постанова від 12.04.2014, справа № 6-15цс17 (№ 235/139/16-ц) http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/66327935). Зважаючи на викладене, суд зазначає, що позивач, звернувшись до суду з позовом про надання дозволу на багаторазові тимчасові в'їзди/виїзди неповнолітнього сина та його переміщення вздовж лінії зіткнення в межах Луганської областей (територія проведення операції Об'єднаних сил, на тимчасово окуповану територію України), в'їзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї, до тимчасово окупованої території України - Автономної республіки Крим та м. Севастополя, з 01.06.2019 по 01.06.2020, без згоди та супроводу батька дитини - відповідача, не надала жодного доказу на підтвердження такої необхідності та мети таких багаторазових поїздок до Автономної республіки Крим та Луганської області - територію проведення операції об'єднаних сил, тимчасово окуповану територію. Не надано позивачем і доказів звернення до відповідача із проханням надання останнім згоди на виїзд дитини за межі України чи в Крим із визначенням місця прямування, мети поїздки та відповідного часового проміжку перебування в такому місці до подання вказаного позову до суду, а також доказів відмови у наданні дозволу у встановленому законом порядку на виїзд дитини за кордон. Письмові пояснення сусідів позивача [PERSON] та [PERSON] (свідків, як зазначено в позові) суд не бере до уваги, оскільки такі пояснення є недопустимими доказами, адже суд, в силу вимог ЦПК України, безпосередньо заслуховує показання свідків після їх попередження про кримінальну відповідальність за відмову давати показання та за надання завідомо неправдивих показів. Зважаючи на викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог про надання дозволу на багаторазові тимчасові в'їзди/виїзди неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця м. Горлівка Донецької області, та його переміщення вздовж лінії зіткнення в межах Луганської області (територія проведення операції Об'єднаних сил, на тимчасово окуповану територію України), в'їзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї, до тимчасово окупованої території України - Автономної республіки Крим та м. Севастополя, з 01.06.2019 по 01.06.2020, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецька. Разом з тим, враховуючи, що позивач має намір здійснити оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон її неповнолітнього сина, а позивач та її син постійно проживають в м. Горлівка Донецької області, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, що обумовлює необхідність їх переміщення через лінію зіткнення у межах Донецької області та повернення, тобто в'їзд, на тимчасово неконтрольовану територію, а саме в м. Донецьк, де дитина проживає, навчається, де проживають її близькі родичі, а також враховуючи настання з кінця травня 2019 року літніх канікул та намір позивача поїхати з дитиною на відпочинок до Об'єднаних Арабських Еміратів в період з 15.06.2019 по 15.09.2019, що узгоджується з метою оздоровлення та відпочинку дитини, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині надання дозволу на тимчасовий в'їзд/виїзд на/з неконтрольовану територію Донецької області [PERSON], [INFO], без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO], з 01.06.2019 по 15.09.2019, а також в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд [PERSON], [INFO], до Об'єднаних Арабських Еміратів, без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO], з 15.06.2019 по 15.09.2019. З приводу позовних вимог про надання позивачу дозволу на виготовлення проїзних документів неповнолітньому сину [PERSON], [INFO], для виїзду за кордон без згоди та супроводу батька дитини [PERSON], [INFO], уродженця м. Донецька, суд зазначає таке. Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон затверджений постановою КМУ від 07.05.2014 №152 (в редакції постанови КМУ від 16.11.2016 №1001). Відповідно до п.1 вказаного Порядку №152 паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт для виїзду за кордон) є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на ім'я якої він оформлений, і дає право такій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну. Приписами п.7 Порядку №152 визначено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники); у разі оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта для виїзду за кордон у закордонній дипломатичній установі - на підставі заяви-анкети одного з батьків/законних представників та письмової згоди другого з батьків/законних представників, яка надається під час подання документів (заява від другого з батьків/законних представників не вимагається, якщо він є іноземцем або особою без громадянства чи за наявності виданої органом державної виконавчої служби довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців). У разі відсутності другого з батьків під час подання документів така заява подається нотаріально засвідченою. Якщо батьки не перебувають у шлюбі, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з них, з ким проживає особа. За п.35 Порядку №152 заявник для оформлення паспорта для виїзду за кордон в Україні подає такі документи: 1) паспорт громадянина України (для особи, яка досягла 14-річного віку та проживає в Україні); 2) свідоцтво про народження або документ, що підтверджує факт народження, виданий компетентними органами іноземної держави, - у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, яка не досягла 14-річного віку. Якщо батьки або один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, також подається довідка про реєстрацію особи громадянином України (у разі оформлення вперше паспорта для виїзду за кордон із застосуванням засобів Реєстру); 3) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, - у разі подання документів законним представником, крім випадків, коли законним представником є один із батьків; 4) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб'єкта шляхом проставлення відмітки «Згідно з оригіналом» та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати; 5) у разі оформлення паспорта для виїзду за кордон особі, яка не досягла 12-річного віку, або особі, яка не може пересуватися самостійно у зв'язку з тривалим розладом здоров'я та яка потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров'я, оформленим в установленому порядку, - може бути подано одну кольорову фотокартку розміром 10-15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування. Фотокартка повинна відповідати вимогам Міжнародної організації цивільної авіації (IКAO) Doc 9303. Як зазначено позивачем та вбачається з матеріалів справи, батьки дитини [PERSON] - сторони по справі в шлюбі не перебувають (шлюб розірваний), позивач проживає разом з дитиною. Відтак, враховуючи наведені положення пп.2 п.7 Порядку №152, оформлення, обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюється на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа, тому надання відповідачем згоди на оформлення закордонного паспорту неповнолітньому [PERSON], діючим законодавством не вимагається. Отже, позовні вимоги у відповідній частині задоволенню не підлягають. Покликання позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по аліментам судом до уваги не приймається, оскільки розмір заборгованості не є предметом розгляду даної справи. Проте, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача та відповідача на норми ч.5 ст.157 СК України щодо самостійного вирішення тим батьком, з ким проживає дитина, питання про тимчасовий виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку за наявності заборгованості по аліментам, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, що підтверджено довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial