Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

[PERSON] 12.10.2016р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: визнати грошові кошти в сумі 51 184,26 доларів США, що на час подання первісного позову до суду 12.10.2016р. еквівалентно 1\~323 113,12 грн., що були зараховані за період з 01.01.2014р. по 11.06.2016р. на картку/рахунок № [NUMBER] в ПАТ\~КБ\~«Приватбанк» та зняті без згоди [PERSON] в цей же період часу з додаткової картки, оформленої на [PERSON] , - спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати в порядку поділу майна подружжя за [PERSON] право власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, а саме на грошові кошти в розмірі 30\~000,00 доларів США, що на час подання первісного позову до суду 12.10.2016р. еквівалентно 775\~500,00\~грн.; стягнути в порядку поділу майна подружжя з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти розмірі 30\~000,00 доларів США, що на час подання первісного позову до суду 12.10.2016р. еквівалентно 775\~500,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 4\~134,00 грн. Позовна заява мотивована тим, що з 18.09.2004р. по 02.09.2016р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі під час якого в них народилась донька [PERSON] . Позивач є майором запасу та починаючи з 15.07.1999р. по 10.02.2017р. проходив службу на різних посадах. Починаючи з червня 2014р. по травень 2016р. позивач перебував у відрядженні за кордоном де йому нараховувались кошти спрямовані на його забезпечення та більшість з яких він перераховував на картковий рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» з метою купівлі квартири в м. Бердянську Запорізької області, загальний розмір таких переказів склав 39\~294,17 доларів США. Під час проходження служби за кордоном йому також нараховувалась заробітна плата в Україні, якою за домовленістю сторін користувалась відповідач та розміру якої вистачало на потреби сім`ї з двох осіб. У 2014 відповідачем також було продано сімейний автомобіль 2015 року відповідач повідомила позивача про придбання квартири в м.\~Бердянську Запорізької області, а також зазначила, що право власності зареєстровано за нею. Проте, в подальшому позивач дізнався, що таку квартиру було придбано на матір позивача яка одразу за договором дарування подарувала квартиру відповідачу з метою уникнення у подальшому її поділу. Таким чином, відповідач використала зароблені позивачем кошти, а також кошти отримані від продажу автомобіля не в інтересах сім`ї, а відтак на думку [PERSON] він має право на більшу частку у спільному майні подружжя. [PERSON] надала суду заперечення на позов, в яких посилається на те, що сума коштів у розмірі 39\~294,17 доларів США, яка була зароблена позивачем у відрядженні та перерахована на валютний рахунок відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк» була витрачена на погашення боргових зобов`язань позивача, інші витрати, які були здійснені за розпорядженням позивача, сімейний відпочинок у Туреччині, частковий ремонт оселі внаслідок її залиття, на подарунки дитині, її лікування, навчання та на інші потреби сім`ї. Стосовно обставин купівлі квартири в м. Бердянську зазначає, що її було придбано на кошти батьків, які в них залишились після продажу у 2006 році квартири в м. Бердянську за 33\~663 доларів США. Окрім того, позивач у своїх запереченнях посилається на те, що позивачем приховано від родини та витрачено на власні потреби кошти у розмірі 9\~250 доларів США, які не були перераховані на картковий рахунок у період з 23.11.2015р. по 25.04.2016р., а також кошти у розмірі 12\~000,00 доларів США, які були отримані у травні 2014 року від продажу сімейного автомобіля Skoda. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 31.03.2017р. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом, у якому просить суд: поділити спільне майно [PERSON] та [PERSON] , а саме грошові кошти у сумі 97\~437,00 доларів США, що еквівалентно 2 634 696 грн. 48 коп. за курсом НБУ на 30.03.2017р.; відступивши від засад рівності часток подружжя у майні, розділити майно наступним чином, - 2/3 [PERSON] , 1/3 [PERSON] ; в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 64\~958,00 доларів США, що еквівалентно 1 756 464 грн. 32 коп. за курсом НБУ на 30.03.2017р. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що [PERSON] з 2007 по 2009\~роки працювала начальником регіонального відділу роздрібного продажу в ТОВ\~«Астел», ТОВ\~«Мобілочка» та ТОВ\~«Цифротех» з високим рівнем доходу, який з 2005 по 2009\~роки у загальному розмірі склав 88\~395 доларів США, а також тим, що позивачем приховано від сім`ї кошти у розмірі 9\~250,00 доларів США та кошти від продажу автомобіля у розмірі 12\~000,00 доларів США. Відступлення від рівності часток обґрунтовано тим, що спільна дитина проживає разом з позивачем, аліментів, які сплачує позивач на утримання дитини не вистачає. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2017р. прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали та просили задовольнити. Вимоги зустрічної позовної заяви не визнали та просили відмовити у їх задоволенні. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Вимоги зустрічного позову підтримала та просила задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 18.09.2004р. між [PERSON] до [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердянського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 470 (т.1,\~а.с.7). Під час спільного шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (т.1, а.с.6). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2016р. у справі №\~205/8323/15-ц, шлюб між сторонами розірвано (т.1, а.с.8). Відповідно до наказу командувача Національної гвардії України від 10.06.2014р. №\~21 о/с, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 04.06.2014р. № 1014 о/с, наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 12 червня 2014 року №\~127 [PERSON] відряджено до спеціального миротворчого центру Національної академії внутріпшіх справ України, з залишенням на всіх видах забезпечення за попереднім місцем служби, та направлено терміном на один рік для проходження служби у складі національного персоналу Міністерства внутрішніх справ України в місії ООН у Кот-Д`івуарі, з 31 травня 2014 року. Згідно з наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 28.05.2015р. № 106 термін перебування [PERSON] за кордоном у складі миротворчого персоналу з працівників органів внутрішніх справ України міжнародної миротворчої операції ООН у Кот-Д`івуарі було продовжено з 30.05.2015р. по 30.11.2015р. Наказом командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 27.10.2015р. № 224 термін перебування [PERSON] за кордоном у складі миротворчого персоналу з працівників органів внутрішніх справ України міжнародної миротворчої операції ООН у Кот-Д`івуарі було продовжено з 30.11.2015р. по 30.05.2016р. [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що він, як військовослужбовець, під час свого закордонного відрядження, продовжував отримувати за місцем своєї постійної служби у військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України (м.\~Дніпро) грошове забезпечення. При цьому, грошові кошти у національній валюті України - гривні, зараховувалися на картку ПАТ КБ «Приватбанк» № [NUMBER] , зареєстровану на [PERSON] . За взаємною згодою із [PERSON] , весь час його закордонного відрядження зазначена картка знаходилась у неї та саме [PERSON] одноособово розпоряджалася грошовими коштами, які на цю картку зараховувалися та витрачала їх на себе та дитину. Крім того, під час закордонного відрядження за місцем служби у відрядженні [PERSON] отримував грошові кошти в національній валюті США - доларах США, а саме - добові грошові кошти учасників місії (ДУМ), що виплачуються Організацією Об`єднаних Націй для покриття витрат, пов`язаних із тимчасовими призначеннями на місію., з яких 60 відсотків перераховував на валютний рахунок № [NUMBER] , відкритий [PERSON] у ПАТ «КБ «Приватбанк». До картки № [NUMBER] банком відкрито додаткову картку №\~ [NUMBER] на клієнта - довірену особу [PERSON] . Доказів обмеження [PERSON] в розпорядженні спільними коштами чи укладення з нею письмового договору про збереження цих коштів або їх цільове використання суду не надано. Таким чином, [PERSON] відкривши на свою дружину [PERSON] додаткову картку до основного рахунку та перераховуючи на неї кошти усвідомлював, що відповідач має право розпорядитися спільними коштами і своїми діями те погоджував. Аналогіний висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.09.2019р. № 490/4964/17 (провадження №\~61-6265св19). Відповідно до банківської виписки ПАТ КБ «Приватбанк» від 11.06.2016 року №\~ЗNLO-TJTQ-8PT2-GMBV зазначено, що по картці/рахунку № [NUMBER] і додатковим рахункам за період з 01.01.2014р. по 11.06.2016р. мало місце надходження грошових коштів в сумі: 51\~184,32 доларів США та мали місце витрати в сумі: 51\~184,26 доларів США; баланс на кінець періоду 0,06 долара США (т.1, а.с.10-21). Як вбачається з позовних заяв та не заперечується учасниками справи, вказані кошти складаються з коштів перерахованих як свифт перекази у розмірі 39\~294,17 доларів США та 11\~890,09 доларів США, як виплата з депозитного рахунку [PERSON] . Окрім того, як вбачається з матеріалів справи та також не заперечується учасниками справи під час шлюбу позивачем та відповідачем було придбано автомобіль Skoda Octavia A5, д.н.з.\~ [NUMBER] . Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучер А.А. 28.05.2014р. [PERSON] за попередньою досягнутою домовленістю сторін уповноважив [PERSON] розпоряджатися від його імені, в тому числі продати, обміняти, передавати в оренду, позичку, заставляти за ціну та на умовах на свій розсуд, а також при здійснені повноважень за цією довіреністю користуватись автомобілем марки Skoda Octavia A5, д.н.з.\~ [NUMBER] . Допитаний у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що в травні 2014 року дійсно в рахунок оплати за вищевказаний автомобіль передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 12\~0000,00 доларів США та на прохання останньої підвіз її до відділення банку. Подальший рух коштів йому не відомий. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, враховуючи, що вищевказані грошові кошти набуті подружжям за час шлюбу, суд доходить висновку, що вони є їх спільною сумісною власністю. [PERSON] посилається на те, що вся зазначена сума коштів за вказаним валютним рахунком була знята з картки № [NUMBER] , якою розпоряджалась відповідач [PERSON] і в тому числі і в той час, коли він знаходився в закордонному відрядженні та використана виключно на її потреби та не в інтересах сім`ї, а саме купівлю квартири в [ADDRESS] та оформлення її на матір [PERSON] , яка одразу таку квартиру подарувала назад доньці. [PERSON] заперечуючи проти того, що вказані кошти були використані не в інтересах сім`ї посилається на те, що у період з червня 2014 року по березень 2016 року нею було передано на особисті потреби [PERSON] 27\~086,00 доларів США, а спільні витрати родини склали 9\~053,00 доларів США., з яких, зокрема, спільні відповчинки, у тому числі за кордоном, та ремонт квартири після затоплення. У судовому засіданні [PERSON] не заперечував проти факту спільних відпочинків та затоплення квартири в якій мешкала сім`я. Стосовно купівлі нерухомості в м. Бердянску [PERSON] пояснила, що вона куплена на кошти її батьків які ними отримані у 2006 році після продажу належної бабусі квартири, розташованої в [ADDRESS] , яка була продана за 33\~663,00 доларів США. Вказані кошти були збережені та у 2015 році передані бабусею батькам [PERSON] . Факт продажу квартири, розташованої в [ADDRESS] , підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Чуєвою Т.Т. (т.1, а.с.74-75). Зустрічна позовна заява [PERSON] мотивована тим що поділ майна подружжя повинно бути проведено з початку укладненя шлюбу, а відтак на її думку підлягають також поділу кошти які нею були зароблені під час шлюбу за період з 2005 по 2009 роки у розмірі 88\~395 доларів США. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Здійснення права спільної сумісної власності врегульовано статтею 63 СК України, відповідно до якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Як роз`яснено в п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~(далі Постанова) - вирішуючи між подружжям спір про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3\~ст. 368 ЦК), відповідно до ч.ч.2,3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Враховуючи вищевказане, а також, що станом на червень 2016 року на рахунку №\~ [NUMBER] обліковувалась сума у розмірі 0,06 доларів США, тоді як шлюб розірвано у вересні 2016 року, суд доходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] не доведено факт того, що грошові кошти у розмірі 51\~184,32 доларів США та 97\~437 доларів США використано не в інтересах сім`ї, а відтак і про достатність правових підстав для відмови у задоволенні первісного та зустрічного позовів. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed