Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що з вона була призначена піклувальником внучки [PERSON], [INFO]. Згідно розпорядження Тростянецької РДА від 30.10.2013 року на позивача було покладено обов'язок піклуватися про здоров'я, фізичний, моральний розвиток дитини, захищати її права та інтереси. На даний час [PERSON] досягла повноліття та уклала шлюб з [PERSON] Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.06.2012 року у цивільній справі №225/923/12 батьків [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно неї та стягнуто з них аліменти по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Батько дитини в період 08.05.2012 року по 11.04.2015 року допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON], що підтверджується розрахунком заборгованості.Тому позивач [PERSON] просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 9 976, 48 гривень. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Проти винесення судом заочного рішення не заперечила. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що остання скористалася своїми процесуальними правами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином судовою повісткою, надісланою за місцем його реєстрації, проживання та телефонограмою. Причини неявки суд не повідомлено, клопотання про відкладення розгляду справи не надано. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу за наявними в ній доказами відповідно до ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Тростянець Вінницької області народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Тростянецьким районним відділом реєстрації актів громадян. Заочним рішенням Тростянецького районного суду від 11.06.2012 року батьків [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно неї та стягнуто з них аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2012 року до досягнення дитиною повноліття, перераховуючи аліменти на особистий рахунок [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України (а.с.6,7). Вищевказаним рішенням [PERSON] передано органу опіки та піклування Тростянецької районної державної адміністрації смт. Тростянець Вінницької області. Розпорядженням Тростянецької РДА від 30.10.2013 року позивача [PERSON] (бабусю) призначено піклувальником над дитиною, позбавленою батьківського піклування, [PERSON], [INFO] з покладенням обов'язків піклуватися про здоров'я, фізичний, моральний розвиток дитини, захищати її права та інтереси (а.с.8). [PERSON] досягла повноліття у 2015 році. 04.08.2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила пізвище, про що свідчить відповідний штамп в паспорті громадянина України (а.с. 5). Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. ст. 194-197 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. При цьому звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках. З розрахунку заборгованості по аліментам, наданого Саксаганським відділом ДВС м. Кривий ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що заборгованість [PERSON] з виплати аліментів за період з лютого 2014 року по квітень 2015 року станом на 11.04.2015 року становить 9976,48 гривень (а.с13). За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст.187 СК України. Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідачем у справі не надано суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, які б підтверджували виконання ним обов'язків утримання дитини, вчасної і повної сплати аліментів, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач ухилявся від виконання батьківських обов'язків, а саме не сплачував стягнутих з нього судом аліментів, що призвело до утворення заборгованості. Ухвалою суду від 28.02.2017 року позивачу [PERSON] відстрочено сплату судового збору за подання позовної заяви про стягнення заборгованості по аліментах. Відповідно до ч.2 п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10, якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України. Таким чином, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved