Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до АТ КБ «Приватбанк» (далі відповідач), треті особи приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Чорнобаївський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 13 лютого 2018 року Чорнобаївським РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з позивача на користь відповідача боргу за кредитним договором у розмірі 1083152,32 гривень. Позивач вважав вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з численними порушеннями норм чинного законодавства. Зокрема, позивач, як боржник, не був повідомлений про вимогу кредитора (відповідача), а сума заборгованості не є безспірною, оскільки існує рішення суду про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Таким чином, приватний нотаріус не перевірив наявність чи відсутність спору щодо заборгованості, не пересвідчився у наявності у позивача документів, що підтверджують безспірність його вимог, не перевірив факт обізнаності відповідача з наявністю заборгованості і її визнання, а також порушив строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат». У звязку з цим позивач просив суд визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивачем також подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 січня 2019 року зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису. У відзиві на позовну заяву відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що позивач отримав від відповідача кредитні кошти, якими користувався, але свої зобовязання щодо їх повернення належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість. У звязку з цим відповідач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, що було зроблено із суворим дотриманням вимог чинного законодавства. Зокрема, для вчинення виконавчого напису приватний нотаріус отримав від відповідача належні документи. При цьому спірний виконавчий напис містить всю необхідну інформацію. Крім того, приватний нотаріус не повинен був встановлювати безспірність заборгованості, а лише мав перевірити документи на підтвердження її наявності. Розмір заборгованості позивачем не спростований. Зазначалося також, що підстави для направлення письмової вимоги позивачу відсутні, оскільки стягнення здійснювалося не за іпотечним договором. У судове засідання учасники справи не зявилися. Представники позивача і відповідача, а також приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 83, 62, 81 відповідно). Чорнобаївський РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки представника суду невідомі. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 23 листопада 2017 року вчинено виконавчий напис № 12365 (а.с. 10) про стягнення з [PERSON] (позивач) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідач) невиплаченої в строк відповідно до умов кредитного договору від 26 серпня 2008 року № CSJ0GA0000000019 заборгованості у розмірі 1081352,32 гривень з урахуванням: -заборгованості за тілом кредиту у розмірі 109601,30 гривень; -заборгованості за відсотками у розмірі 178824,66 гривень; -заборгованості з комісії у розмірі 35797,04 гривень; -заборгованості з пені у розмірі 705398,26 гривень; -заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250,00 гривень; -заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 51481,06 гривень. При цьому період, за який проводиться стягнення, становить з 26 серпня 2008 року по 30 серпня 2017 року. Постановою старшого державного виконавця Чорнобаївського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області [PERSON] від 13 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження № 55798922 з виконання виконавчого напису від 23 листопада 2017 року № 12365 (а.с. 11). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями нотаріусу подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 3.1. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Згідно із п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172. Таким чином, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. За таких обставин виконавчий напис це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Документом, що встановлює прострочення виконання зобов'язання за кредитним договором, є заява стягувача про прострочення платежу, передана боржнику безпосередньо стягувачем або надіслана боржникові поштою зі зворотним повідомленням, або передана через нотаріуса в порядку, передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат». При цьому, вказані документи не є підтвердженням існуючого боргу, вони лише можуть доповнювати інформацію про існуючий борг. Заява боржника про підтвердження ним суми боргу, письмова відповідь боржника стягувачу про причини прострочення сплати заборгованості чи повернення майна, письмове прохання боржника про надання відстрочки виконання тощо також документи, які є додатковою інформацією про наявність боргу. Чинним законодавством не надано визначення поняття «безспірна заборгованість», тому підтвердження наявності заборгованості боржника щодо виконання грошового зобов'язання стосовно юридичних осіб має ґрунтуватися на даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності контрагентів за договором, виходячи з такого. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Так, зі змісту ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, то безпосередньо після її закінчення. Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2004 року № 280, до первинних документів відносяться рахунки бухгалтерського обліку банків. Таким чином, нотаріус при вчиненні виконавчого напису повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків, на які перераховуються гроші боржником за виконання основного зобов'язання. Крім того, обовязковою умовою вчинення виконавчого напису є те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається із доданих до позовної заяви документів, наданих приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] у відповідь на адвокатський запит (а.с. 22), спірний виконавчий напис був вчинений на підставі, зокрема: -заяви ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідач) від 18 вересня 2017 року № б/н до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про вчинення виконавчого напису (а.с. 25); -копії кредитного договору від 26 серпня 2008 року № CSJ0GA0000000019 з додатками, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідач) як кредитором, та [PERSON] (позивач) як позичальником (а.с. 26-32); -розрахунку заборгованості за договором від 26 серпня 2008 року № CSJ0GA0000000019 станом на 30 серпня 2017 року (а.с. 33-36); -копії письмової вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідач) до [PERSON] (позивач) про усунення порушень за кредитним договором від 26 серпня 2008 року № CSJ0GA0000000019 (а.с. 37); -копій фіскального чеку УДППЗ «Укрпошта» від 17 вересня 2017 року на суму 367,20 гривень та списку згрупованих поштових відправлень ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідач): пріоритетних листів з оголошеною цінністю, поданих в Поштомат ЦПЗ № 1 ДД УДППЗ (а.с. 38); -копії опису вкладення до цінного листа з описом ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідач) на адресу [PERSON] (позивач) (а.с. 38 на звороті). Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав первинні бухгалтерські документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника (документів щодо видачі кредитних коштів, погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів за кредитним договором, виписок з банківського рахунку). При цьому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц (провадження № 61-7410ск18). Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 березня 2010 року у справі № 2-9/2010 задоволено цивільний позов ПАТ КБ «Приватбанк» (відповідач) до [PERSON] (позивач) та стягнуто заборгованість за кредитним договором від 26 серпня 2008 року № CSJ0GA0000000019 у розмірі 109320,83 гривень (а.с. 15-17). На підставі вказаного рішення суду постановою старшого державного виконавця ВДВС Чорнобаївського РУЮ [PERSON] від 7 травня 2010 року відкрито виконавче провадження № 19124249 про стягнення з [PERSON] (позивача) боргу у розмірі 109320,83 гривень (а.с. 12). Вказані обставини, на переконання суду, достеменно свідчать про відсутність такої обовязкової умови для вчинення виконавчого напису як безспірність розміру заборгованості. Таким чином приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором. Крім того, приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис, не впевнившись в отриманні позивачем (як боржником) письмової вимоги відповідача (як кредитора) про усунення порушень за кредитним договором. Так, відомості про отримання безпосередньо позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором в матеріалах справи відсутні. Приватним нотаріусом також не перевірено дотримання встановленого чинним законодавством трирічного строку. Зокрема, у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення, який перевищує загальний строк позовної давності (з 26 серпня 2008 року по 30 серпня 2017 року), тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. За таких обставин суд вважає, що позивачем повністю доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, натомість викладені у відзиві на позовну заяву доводи не спростовують позицію позивача та висновки суду, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень, а також сплачений під час подання заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved