overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~[PERSON] 30 січня 2019 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи позов неможливістю відновлення сімї з відповідачем, яка розпалася внаслідок непорозумінь та суперечок між ними, мають неповнолітню дитину Катерину, [INFO], проживають окремо. Позивачка в судове засідання не зявилася, в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надіслав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 липня 2010 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 051410, актовий запис № 115 (а.с. 4). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач заперечень проти позову не надіслав, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

[PERSON] 30 січня 2019 року звернулася до суду із позовом в інтересах [PERSON], в обґрунтування якого посилається на те, що остання є власником будинку за адресою: вул. Челюскіна, 35, сел. Кузьмине Кремінського району Луганської області. В цьому будинку зареєстрований її син [PERSON], але не проживає в ньому з 2013 року, його місцезнаходження їй невідоме. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач вказала, що син у 2013 році виїхав на заробітки до Російської Федерації, останній раз телефонував їй у вересні 2018 року, але свого місцезнаходження не сказав. Після цього звязок з [PERSON] було втрачено. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно судовими повістками, направленими рекомендованим листом з повідомленням на вищевказану адресу, які отримані матірю (а.с. 38, 42), та оголошенням на сайті судової влади (а.с. 46-47), про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю відповідача заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, свідка, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва на право власності від 31 січня 2005 року (а.с. 10-11), [PERSON] є власником будинку за адресою: вул. Челюскіна, 35, сел. Кузьмине Кремінського району Луганської області. Відповідач [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] (а.с. 9, 17-24). Відповідно до довідки про склад сімї (а.с. 12), акту про встановлення фактичного місця проживання (а.с. 13) [PERSON] зареєстрований у якості члена сімї в будинку позивача за вищевказаною адресою, але не проживає в ньому з 2013 року. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила факт не проживання відповідача у будинку позивача з 2013 року. Оскільки відповідач у будинку позивача не проживає більше одного року, але у добровільному порядку з реєстрації не знявся, його місцезнаходження невідоме, тому позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

[PERSON] 30 травня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши надані матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] 30 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 12 жовтня 2013 року зареєстрували шлюб, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З травня 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на права і обовязки подружжя, непорозумінь і сварок, під час яких відповідач застосовував до неї фізичну силу, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалася остаточно, примирення неможливе. Просила шлюб, зареєстрований 12 жовтня 2013 року між нею та відповідачем в Піщанській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 30, розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2013 року в Піщанській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 30, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З травня 2017 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу шлюбне прізвище «Головко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

[PERSON] 30 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сімєю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, має постійне місце роботи, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] 30 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. 07 вересня 2017 по справі було ухвалено рішення суду. [PERSON] 18 жовтня 2017 року звернулася до суду з заявою про виправлення описки у судовому рішення та про ухвалення додаткового рішення суду. В судове засідання сторони не зявилися, про день та час слухання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу без вказаних осіб згідно ст. 169, ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Перевіривши матеріали цивільної справи та оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до абзацу 1 п. п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу встановлено у розмірі 640 гривень. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У судовому засіданні встановлено, що позовна заява була подана про розірвання шлюбу та з урахуванням зазначеного позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 640 гривень, що підтверджується матеріалами справи. Також було встановлено, що інших понесених і документально підтверджені судових витрат не має. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2017 року позовну заяву задоволено, а саме: шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23 червня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 344, мають двох спільних неповнолітніх дітей розірвано. Прізвище [PERSON], яке було змінено нею після реєстрації шлюбу з «Артьомова», залишено шлюбне, а саме «Ковальська», тобто позов було задоволено, однак при ухваленні зазначеного рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, а саме: не було вирішено питання як розподілити між сторонами судові витрати, а тому з урахуванням вище викладеного та зазначеного судові витрати понесені позивачем і документально підтверджені слід стягнути з відповідача, таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений останньою судовий збір у розмірі 640 гривень, оскільки зазначене ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

\~[PERSON] 30 травня 2017 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 24 червня 2009 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 08 травня 2017 року у звязку з пияцтвом та побиттям. Спору про поділ майна немає. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з нею. Вважає збереження сімї неможливим, тому просить розірвати шлюб, залишивши їй прізвище чоловіка. \~Позивач\~\~у судове засідання не з'явилася, у заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. \~Відповідач\~ у судове засідання не з'явився, у заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов\~[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 24 липня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3).\~Від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З 08 травня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини. Спору про поділ майна не заявлено. Дитина після розірвання шлюбу залишається проживати з позивачем. Наданий сторонам строк для примирення позитивного результату не дав, отже суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище «Касмінська». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] 30 травня 2017 року звернулася до суду із позовом, який вона уточнила 23 червня 2017 року (а.с.31), в обґрунтування якого посилається, що відповідач є батьком їх сина [PERSON] [INFO]. Він навчається і потребує матеріальної допомоги, яку може надавати відповідач, тому просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1\~000 грн. на її користь. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] змінив. Вимагає стягнення аліментів у розмірі 750 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав, оскільки він не може працювати у звязку з отриманням травми голови, на його утриманні знаходиться хвора мати, тому може надавати допомогу сину на навчання у розмірі 750 грн. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне змінені позовні вимоги задовольнити. Стаття 199 СК України передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Сторони перебували у шлюбі (а.с. 8), від якого 07 вересня 1998 року народився син [PERSON], який відповідно до довідки (а.с. 9) та договору про підготовку фахівця за освітньо-професійною програмою для здобуття ступеню вищої освіти «Бакалавр» (а.с. 23) з 01 вересня 2016 року навчається з терміном по 30 червня 2020 року у Східноукраїнському національному університеті імені В.[PERSON] за контрактом, щорічна вартість навчання складає 9\~690 грн., крім того, відповідно до квитанції (а.с. 25) [PERSON] сплачує послуги за проживання у гуртожитку. Одночасно надані відповідачем докази свідчать про те, що він лікується від травми голови, його мати [PERSON] теж хворіє та потребує стороннього нагляду. Приймаючи до уваги, що відповідач має на утриманні хвору мати, сам має певні захворювання, не має стабільного заробітку, суд приходить до висновку, що розмір аліментів в сумі 750 грн. є таким, що спроможний сплачувати відповідач, оскільки відповідає його матеріальному становищу. В той же час відповідач є людиною працездатного віку і той факт, що він тимчасово не працює, не свідчить про його неспроможність надавати допомогу сину, який продовжує навчання. Оскільки позивач звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 80 цього Кодексу, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто 640 грн. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

[PERSON] 30 травня 2017 року предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 липня 1996 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, сім`ю та побут, збереження сімї неможливе, суперечить їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилася. Про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 Про призначення територіальної підсудності справ, справи, які підсудні Ворошиловському районному суду м. Донецька, розглядаються Селидівським міським судом Донецької області.. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 20 липня 1996 року(арк. справи 5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved