Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до Харківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання непрацездатного повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку та доходів, але не менше ? частини неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, щомісячно з дня подання позовної заяви та на весь строк його недієздатності. Заочним рішенням Харківського районного суду від 18.10.2006 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, починаючи з 18.05.2006 року на весь строк непрацездатності. Ухвалою Харківського районного суду від 07 травня 2014 року заочне рішення від 18.10.2006 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 1 червня 1967 року, рішенням Харківського райсуду від 14 березня 2006 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], якого рішенням Харківського райсуду від 31 жовтня 2005 року визнано недієздатним, позивача призначено його опікуном. Позивач зазначає, що самотужки доглядає за сином, який повністю знаходиться на її утриманні, позивач і недієздатний син є непрацездатними, отримують пенсії по інвалідності у розмірі 370,16 грн. і 315,00 грн. Відповідач ухиляється від обов'язків по утриманню свого недієздатного сина, не надає ніякої матеріальної допомоги на його утримання та лікування, при цьому має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки аліментів нікому не виплачує, отримує постійний заробіток, крім того, відповідач отримує пенсію за віком. У позивача склалося скрутне матеріальне становище, оскільки вона є непрацездатною в силу досягнення пенсійного віку, і є інвалідом 2 групи. Її з сином доходи не забезпечують прожиткового мінімуму, встановленого законом, більше того, недієздатний син, як інвалід II групи, потребує постійного коштовного медичного лікування лікарськими препаратами, яке щомісяця коштує близько 1000 грн. Також за своїм психічним станом недієздатний син потребує постійного стороннього нагляду та годування. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, пояснивши, що з 2009 року відповідач є паралізованим без руху пенсіонером, який потребує стороннього догляду та коштовної медичної допомоги, тому не має можливості сплачувати аліменти на користь непрацездатного сина. Заслухавши пояснення представників сторін та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Сторони перебували в шлюбі з 01.06.1967 р. по 14.03.2006 р., від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього. Рішенням Харківського районного суду від 31 жовтня 2005 року [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним піклування. Опікуном недієздатного [PERSON], [INFO], призначено його матір [PERSON], яка є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується довідкою ЛТЕК серії ВТЕ-7 №008497 від 13.07.1990 р., виданою безстроково, та посвідченням серії [NUMBER], виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Харківського району від 14 вересня 2000 року. Недієздатний [PERSON] також є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується довідкою ЛТЕК серії МСЕ-7 №065404 від 09.10.2002 року та посвідченням про інвалідність [NUMBER], виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Харківського району, і потребує постійного медичного лікування лікарськими препаратами, згідно призначень лікаря, а також за своїм психіатричним станом потребує стороннього нагляду, згідно довідки обласного психоневрологічного диспансеру. Згідно з довідкою від 02.12.2013 року, [PERSON] після перенесеного 08.09.2009 року інсульту потребує підтримуючої терапії та постійного стороннього догляду. Згідно з копією пенсійного посвідчення, [PERSON] є пенсіонером за віком з 17.02.1997 року довічно. Відповідно до довідки від 24.04.2014 року, [PERSON] знаходиться на обліку в УПФУ в Ленінському районі м. Харкова і отримує пенсію за віком у розмірі 2270,43 грн. Згідно з довідками УПФУ в Харківському районі від 29 травня 2014 року, [PERSON] отримує пенсію за віком у розмірі 1135,59 грн., [PERSON] отримує пенсію по інвалідності у сумі 1049,00 грн. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Підстави виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачені статтею 198 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У свою чергу згідно зі статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, законом передбачено обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, але лише у випадку, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено судом, розмір пенсії по інвалідності [PERSON] складає 1049,00 грн., [PERSON] - 2270,43 грн. Судом встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки є інвалідом 2 групи. Судом також встановлено, що відповідач не має можливості надавати таку матеріальну допомогу, оскільки є непрацездатним пенсіонером, крім того, за станом здоров'я після перенесеного інсульту потребує постійної медичної допомоги та стороннього догляду. Згідно з наданими представником відповідача копіями фіскальних чеків, за період з 31.05.2014 року по 24.07.2014 року сума витрат на придбання медичних препаратів для [PERSON] склала 2 685,05 грн. Отже, враховуючи, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому непрацездатному синові [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed