Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

[PERSON] 19.11.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] . Позивач часто хворіла та потребувала стороннього догляду та додаткового матеріального забезпечення, у зв`язку з чим, за попередньою домовленістю з відповідачем [PERSON] , яка є онукою позивача та виявила бажання доглядати за позивачем, 27.10.2011 року сторони уклали у нотаріуса договір дарування квартири [ADDRESS] . Текст договору позивач не читала, вважаючи, що в ньому передбачені всі права та обов`язки, про які вона з онукою домовились. Перші декілька місяців відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання, після чого припинила забезпечувати позивача харчуванням та доглядом та припинила спілкування з позивачем. У зв`язку з цим, позивач звернулась до сторонніх осіб, які погодились доглядати за нею при умові укладання договору довічного утримання. Звернувшись до нотаріуса з вимогою про розірвання договору довічного утримання, укладеного з відповідачем, та укладення нового такого договору, позивач отримала копію договору від 27.10.2011 року та дізналася, що між сторонами був фактично укладений договір дарування, укладати який вона не бажала. Позивач вважає, що договір дарування був укладений з метою приховання дійсного правочину про довічне утримання та є удаваним правочином. У зв`язку з чим, просить суд визнати недійсним договір дарування трикімнатної квартири [ADDRESS] , укладений 27.10.2011 року між нею та відповідачем [PERSON] . Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03.07.2017 року позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним з часу його укладання договір дарування трикімнатної квартири [ADDRESS] , укладений 27.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 20.01.2020 року скасовано заочне рішення по справі №766/15652/16-ц від 03.07.2017 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , з якою позивач уклала договір довічного утримання. 25.05.2020 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування не визнає, зазначає, що при посвідченні оспорюваного договору нотаріусом особи сторін були встановлені, позивач подарувала відповідачу квартиру за доброю волею, особисто підписувала договір та вказаний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. 25.05.2020 року представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву про витребування майна із чужого незаконного володіння, просить витребувати на користь [PERSON] ( [INFO] ) із незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,9 кв.м, житловою площею 38,2 кв.м. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] є онукою [PERSON] , між якими склалися теплі та привітні відносини. У літньому віці відповідач стала одинокою та проживала одна, тому позивач надавала бабусі допомогу по забезпеченню грошовими коштами, доглядом, харчуванням, утриманням квартири у належному стану без взаємної вимоги для себе. Позивач має двох малолітніх дітей та є матір`ю-одиначкою, перебувала у декретній відпустці, тому здійснювала догляд за бабусею в силу своїх можливостей. У 2011 році відповідача, перебуваючи у здоровому розумінні та ясній пам`яті, діючи вільно, на власний розсуд, за відсутності будь-якого фізичного чи психічного впливу, запропонувала позивачу прийняти у дар належну їй квартиру [ADDRESS] та 27.10.2011 року між сторонами був укладений спірний договір дарування. Протягом всього часу після укладання договору позивач продовжувала доглядати за відповідачем, спілкувалась з нею та навідувалась в силу своїх можливостей. В кінці 2019 року позивач випадкового дізналась про те, що відповідач зверталась до суду із позовом про визнання спірного договору дарування недійсним, який за рішенням суду від 03.07.2017 року був визнаний таким. Після чого [PERSON] 28.08.2017 року уклала спадковий договір з невідомою позивачеві [PERSON] , за умовами якого [PERSON] передала останній у власність трикімнатну квартири [ADDRESS] , а вона зобов`язалась до смерті [PERSON] забезпечувати її лікувальними засобами, продуктами харчування, підтримувати квартиру у належному стані та організувати поховання. Враховуючи, що 03.07.2017 року судом були винесено заочне рішення про визнання договору дарування недійсним, копію якого [PERSON] не отримувала та не була присутня під час його проголошення, з урахуванням положень ст.ст.223, 294 ЦПК України (які діяли на момент винесення заочного рішення), які передбачають порядок та строк оскарження заочного рішення, зазначене рішення не набуло чинності ані на час його реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (15.08.2017 року), ані на час укладення спірного спадкового договору (28.08.2017 року). Ухвалою суду від 20.01.2020 року заочне рішення скасовано, а тому [PERSON] не мала права на укладення спадкового договору 28.08.2017 року.

Outcome: approved