Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє представник за довіреністю [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи її тим, що 22.05.2004 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що 22.05.2004 року складено відповідний актовий запис № 213. Зазначає, що від спільного шлюбу у них народилося дитина - донька [PERSON], [INFO], про що 02.11.2005 року складено відповідний актовий запис, яка на момент написання даної позовної заяви проживає з матірю та перебуває на спільному утриманні. Пояснює, що спочатку сімейне життя складалося добре, проте останнім часом вони спільно не проживають, шлюбні відносини між ними фактично призупинилися, а відтак - і сімєю фактично не вважаються. Зокрема, вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність любові, поваги та взаєморозуміння, які повинні бути притаманні сімї, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя, побут, що в свою чергу призводило до постійних сварок. У звязку з тим, що у їх стосунках домінує повне непорозуміння, відсутні любов і повага, стверджує, що збереження сімї є неможливим. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. Також зазначає, що він фактично створив нову сімю з жінкою, з якою планує формалізувати відносини шляхом укладення офіційного шлюбу. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження цього шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам. Також стверджує, що вжиття заходів щодо примирення подружжя (збереження шлюбу) відповідно до положень статті 111 Сімейного кодексу України не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини та факти продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між нами в минулому не принесли жодних результатів, а отже збереження шлюбу з огляду на вищенаведені обставини є неможливим. Вказує, що майнові спори та спори стосовно місця проживання та утримання дитини у них відсутні. На підставі наведеного, позивач просить суд розірвати шлюб, украдений між ним та відповідачкою. 02.07.2018\~року ухвалою\~суду прийнято\~до розгляду\~та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON], в інтересах якого діє представник за довіреністю [PERSON], до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 26.11.2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON], в інтересах якого діє представник за довіреністю [PERSON], до [PERSON] про розірвання шлюбу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не зявилися, хоча про час там місце судового розгляду повідомлялися належним чином, шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями за адресою місця реєстрації, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд доходить наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]), уклали шлюб 22.05.2004 року у Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що 22 травня 2004 року складено відповідний актовий запис за № 213, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ № 171398, виданим повторно 10.01.2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. У позивача з відповідачем є спільна дитина донька [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 406018, виданого 10.01.2018 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою та не бажає з нею проживати. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved