Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] предявили позов до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради 7 липня 1998 року, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/4 частині кожний квартири №3, що знаходиться в будинку №18 по вул..Орджонікідзе в м.Старокостянтинові. Решта частини квартири згідно із зазначеним свідоцтвом про право власності на житло та договором дарування від 19 березня 2008 року належить [PERSON] Після одруження [PERSON] з відповідачем останній за згодою всіх співвласників вказаного житла вселився та зареєструвався в квартирі. На підставі рішення Старокостянтинівського райсуду від 19 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. З 2011 року відповідач в будинку не проживає, тому вони просять в судовому порядку визнати його таким, що втратив право користування житлом. Позивачі в судове засідання не зявились, однак подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримують. У випадку неявки відповідача просять ухвалити заочне рішення. Відповідач також в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе за згодою позивачів ухвалити заочне рішення на підставі наявних документів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради 7 липня 1998 року, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/4 частині кожний квартири №3, що знаходиться в будинку №18 по вул..Орджонікідзе в м.Старокостянтинові. Решта частини квартири згідно із зазначеним свідоцтвом про право власності на житло та договором дарування від 19 березня 2008 року належить [PERSON] Після одруження [PERSON] з відповідачем останній за згодою всіх співвласників вказаного житла вселився та зареєструвався в квартирі. На підставі рішення Старокостянтинівського райсуду від 19 грудня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. З 2011 року відповідач в будинку не проживає. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про право власності на житло від 7 липня 1998 року, договором дарування від 19 березня 2008 року, свідоцтвами про шлюб та розірвання шлюбу, актом обстеження житла від 14 січня 2016 року. Статтями 383 ЦК України та 150 ЖК України визначені права власника жилого будинку, згідно з якими власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачі в судовому засіданні довели, що відповідач з 2009 року не проживає в належній їм квартирі. За таких обставин суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням квартири, яка належить позивачам, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. На підставі ст.383, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved