Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] 08 жовтня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та державний виконавець Новокодацького відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Барзіон О.І. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 2 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 7 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 17 жовтня 2019 року позивачем поштою було направлено виправлений позов, який надійшов до суду 24 жовтня 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року позовну заяву судом було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення за виконавчим написом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивач у своєму позові посилається на те, що 28 серпня 2007 року між ним та ПАТ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № 2007-ПМ-95, відповідно до умов якого йому було надано у кредит у розмірі 24 100 доларів США. 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під № 21125, яким стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором за період з 28 серпня 2007 року по 02 жовтня 2017 року у загальному розмірі 2 292 006 гривень 32 коп. 06 лютого 2018 року Новокодацьким ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 55719855. Вважає, що нотаріальна дія щодо вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам чинного законодавства, а виконавчий напис піддягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості. Окрім того, зазначив, що 04 липня 2019 року між ним та банком було укладено додаткову угоду до кредитного договору, а станом на 23 вересня 2019 року взагалі відсутня заборгованість за кредитним договором № 2007-ПМ-95 від 28 серпня 2007 року. Просив суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача у своїй заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач АТ «КБ «Приватбанк» про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, у судове засідання свого представника не направив, надав суду відзив, в якому зазначив, що напис нотаріуса вчинено у відповідності до закону, на підставі повного та виключного переліку документів. Зазначив, що строк позовної давності відповідно до умов договору становить 5 років. Окрім того, зазначив, що АТ «КБ «Приватбанк» є не належним відповідачем у даній справі, оскільки не вчиняє нотаріальних дій. Третя особа приватний нотаріус КМНО Швець Р.О. у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений належними чином, пояснення на позов суду не надав. Третя особа Новокодацький ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області свого представника у судове засідання не направив, просив розглядати справу за відсутності представника, надав суду пояснення на позовну заяву, в яких зазначив про правомірність дій державного виконавця щодо виконання виконавчого напису нотаріуса. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 28 серпня 2007 року між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір № № 2007-ПМ-95, за умовами якого банк надав позивачеві кредит у розмірі 24 100 доларів США, а [PERSON] зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування кредитом. 16 листопада 2017 року приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № 2007-ПМ-95 від 28 серпня 2007 року у розмірі 86 262,94 доларів США, що за курсом 26,57 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 жовтня 2017 року складає 2 292 006 гривень 32 коп., з яких 8 478,34 доларів США - заборгованість за кредитом, 29 439,22 доларів США - відсотки за користування кредитом, 48 345,38 доларів США - пеня (а.с. 7). 06 лютого 2018 року на підставі заяви відповідача державним виконавцем Новокодацького ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55719855 (а.с. 8). У відповідності із ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Позивач звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що нотаріальна дія щодо вчинення виконавчого напису не відповідає вимогам чинного законодавства, а виконавчий напис піддягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, проте не надає суду жодних належних та допустимих доказів, з яких можливо було б встановити цю обставину. З клопотанням про витребування відповідних доказів позивач та його представник до суду не зверталися. Разом з тим, абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» № 2 від 31 січня 1992 року визначено, що правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути ос порена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник. З урахуванням зазначених обставин, судом приймається до уваги надана позивачем довідка № 10С6ОТ25ТІ14ІВRІ від 23 вересня 2019 року, яку йому було видано АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої у [PERSON] на теперішній час відсутня перед відповідачем заборгованість за кредитним договором № 2007-ПМ-95 від 28 серпня 2007 року (а.с. 10), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше виконання спірного виконавчого напису призведе до стягнення з позивача коштів за кредитним договором, умови якого ще станом на 23 вересня 2019 року ним було виконано у повному обсязі. Не заслуговують на увагу суду посилання представника відповідача на те, що банк не є належним відповідачем у даній справі, оскільки справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів, а стягувачем за даним виконавчим написом є АТ КБ «ПриватБанк». Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду № 519/77/18 (провадження № 61-10311св19) від 14 вересня 2019 року. З урахуванням того, що заборгованість за кредитним договором № 2007-ПМ-95 від 28 серпня 2007 року позивачем погашено у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду та заяви про забезпечення позову було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 152 гривні 60 коп (а.с. 1, 16), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved