Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] 30.09.2013 року звернувся до суду із позовом про поділ майна подружжя, який згодом уточнив. Свої вимоги мотивує тим, що з 15.08.2001 року по 28.03.2013 року він перебував у шлюбі з [PERSON] З лютого 2013 року шлюбні відносини між сторонами було припинено. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. За час шлюбу він з [PERSON] придбав наступне майно: - автомобіль ВАЗ - 21101, номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір - «сіра перлина», кузов № [NUMBER], [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], вартістю 42590 грн.; - автомобіль марки NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, колір - червоний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Нікопольським ВРЕР ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області 19.09.2012 року, вартістю 214614,32 грн.; - пральну машину «CANDY», вартістю 4048 грн.; - посуд «SANO, RONDELL», вартістю 1140 грн.; Крім того, ними були придбані будівельні матеріали для проведення ремонту у житловому будинку [ADDRESS], в якому вони спільно проживали, на загальну суму 74941 грн. і для будівництва фундаменту у розмірі 29688 грн. Враховуючи наведені обставини, [PERSON] просив суд виділити йому автомобіль марки NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, колір - червоний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Нікопольським ВРЕР ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області 19.09.2012 року, вартістю 214614,32 грн. [PERSON] виділити автомобіль ВАЗ - 21101, номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір - «сіра перлина», кузов № [NUMBER], [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], вартістю 42590 грн., пральну машину «CANDY», вартістю 4048 грн., посуд «SANO, RONDELL», вартістю 1140 грн. Стягнути з [PERSON] на його користь 3156 грн. в якості компенсації відхилення від вартості поділеного майна, 37470,50 грн. в якості компенсації 50 % вартості невід'ємних поліпшень у домоволодінні [ADDRESS] у розмірі 67159 грн. та судові витрати у справі. Не погодившись з вимогами [PERSON], [PERSON] звернулася до суду із позовом про розподіл спільного майна подружжя, стягнення коштів у порядку регресу. Свої вимоги мотивує тими ж обставинами, що і [PERSON], однак зазначає, що автомобіль марки NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] був придбаний за кредитним договором, за яким вона отримала 225125 грн. під 22 % річних. Поручителем за цим кредитним договором є [PERSON], вона також є заставодателем цього автомобілю. Всі платежі за вказаним кредитом здійснює лише вона, [PERSON] цього ніколи не робив через відсутність доходів та постійної роботи. Автомобіль їй необхідний по роботі, перебуває у її фактичному володінні, поскільки її робота пов'язана з постійними відрядженнями. Вважає, що їй слід виділити у користування автомобіль NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 1/2 частину коштів, сплачених за вказаний автомобіль під час шлюбу з [PERSON], а крім того, - на всі кошти, що були сплачені нею за нього після закінчення шлюбних відносин у порядку регресу станом на день винесення рішення суду. [PERSON] просить виділити пральну машину «CANDY», вартістю 4048 грн. та посуд «SANO, RONDELL», вартістю 1140 грн. Крім того, просила визнати [PERSON] солідарним боржником за кредитними зобов'язаннями перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і ПАТ «Платинум Банк», стягнувши з нього на користь вказаних осіб суму боргу станом на 31.01.2013 року у сукупному розмірі 33964,86 грн. Заперечила проти вимог [PERSON] про стягнення з неї коштів, пов'язаних з невід'ємним поліпшенням її будинку по [ADDRESS], оскільки вважає, що ці вимоги розглядаються за правилами Цивільного кодексу України, а не Сімейного кодексу у порядку розподілу майна подружжя. Крім того, наданий [PERSON] кошторис на проведення ремонтних робіт, на її думку, не може бути прийнятий до уваги судом, оскільки не погоджений не лише з нею, а й з самим [PERSON] Представник третьої особи - ПАТ «Укргазбанк» - проти позову [PERSON] стосовно виділення йому автомобілю NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] заперечив. Пояснив суду, що 21.09.2012 року між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 185/03/42-2021/4 для споживчих цілей на суму 225125 грн. під 17 % річних строком сплати до 20.09.2019 року. В той же день між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 185/03/42-2012/4 П та договір застави № 185/03/42-2012/4 з. Станом на сьогоднішній день кредитна заборгованість погашається саме [PERSON], а не [PERSON], крім того, спірний автомобіль необхідний їй по роботі. ПАТ «Укргазбанк» заперечує проти заміни заставодавця у зобов'язанні, оскільки вважає, що цим може бути спричинене виникнення кредитної заборгованості. Просив у позові [PERSON] в частині виділення йому у користування автомобілю NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER] відмовити. Представник третьої особи - ПАТ КБ «ПриватБанк» у судовому засіданні проти зустрічного позову [PERSON] заперечив, позов [PERSON] просив вирішити на розсуд суду. Представник третьої особи - ТОВ «Кредекс Фінанс» у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини його неявки суду невідомі. Суд, з'ясувавши думку інших учасників процесу, вважає за можливе слухати справу за його відсутності. Третя особа - [PERSON] - у судовому засіданні пояснив суду, що автомобіль ВАЗ - 2110, номер [NUMBER], 2006 року випуску був придбаний ним у подружжя [PERSON] ще у вересні 2012 року, коли вони проживали разом. Гроші за автомобіль він передавав [PERSON], про що вони склали розписку, з відома та у присутності [PERSON], а у березні 2013 року - оформив автомобіль на своє ім'я. Фактично ж, він отримав автомобіль у користування та сплатив за нього кошти у вересні 2012 року. Просив вирішити справу на розсуд суду. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). На підставі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 72 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 15.08.2001 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який вони зареєстрували у відділі РАГС Нікопольського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 456 (а. с. 6). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.03.2014 року шлюб між ними було розірвано. Як встановлено даним рішенням, сторони припинили спільне проживання та ведення спільного домашнього господарства на початку лютого 2013 року (а. с. 7). В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України дана обставина не потребує повторного доведення. За час шлюбу та спільного проживання сторони придбали наступне майно: - автомобіль ВАЗ - 21101, номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір - «сіра перлина», кузов № [NUMBER], [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], вартістю 42590 грн.; - автомобіль марки NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, колір - червоний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане Нікопольським ВРЕР ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області 19.09.2012 року, вартістю 214614,32 грн. (а. с. 246); - пральну машину «CANDY», вартістю 4048 грн.; - посуд «SANO, RONDELL», вартістю 1140 грн. 21 вересня 2012 року між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 185/03/42-2012/4 на придбання автомобілю NISSAN модель QASHQAI, 2012 року випуску на суму 225125 грн. під 22 % річних, строком сплати до 20.09.2019 року (а. с. 15 - 22). По відношенню до даного автомобілю того ж дня було укладено договір застави № 185/03/42-2012/4з, за яким заставодавцем є [PERSON] (а. с. 24 - 29). Також, згідно договору поруки № 185/03/42-2012/4п за кредитним договором від 21 вересня 2012 № 185/03/42-2012/4 поручителем є також [PERSON] (а. с. 30,31). Матеріалами справи підтверджується, що кошти за вказаним кредитним договором отримала саме [PERSON] (а. с. 82). Сторонами не заперечувалося, що всі платежі за цим кредитом здійснювались завжди саме [PERSON] Дана обставина також підтверджується матеріалами справи (а. с. 83 - 107, 232 - 245, 257 - 258). [PERSON] потребує автомобіль марки NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску у зв'язку з професійною необхідністю, оскільки вона працю заступником директора ТОВ «СФЕРАЛАЙН», до її посадових обов'язків входять поїздки у відрядження по Україні для проведення зустрічей, ведення переговорів з клієнтами та укладення договорів (а. с. 191 - 193). Іншого автомобілю [PERSON] не має. Крім того, заставодавцем щодо автомобілю марки NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску є саме [PERSON] і ПАТ «Укргазбанк» як заставодержатель категорично заперечує проти заміни заставодавця у зобов'язанні (а. с. 219,220). У встановленому законом порядку [PERSON] не звертався до ПАТ «Укргазбанк» з метою заміни заставодавця у зобов'язанні. При таких обставинах суд приходить до висновку про неможливість виділу у користування [PERSON] автомобілю NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, оскільки він не сплачував кредитних внесків за нього, не надав доказів необхідності йому даного автомобілю по роботі, не є заставодавцем автомобілю, а [PERSON] потребує його у зв'язку з професійною необхідністю і є його заставодавцем. В той же час, у зв'язку з виділом автомобілю NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1/2 частина коштів, сплачених за кредитним договором відносно цього автомобілю за час шлюбу. Згідно довідки ПАТ «Укргазбанк» (а. с. 32), за час шлюбу та спільного проживання сторін ними було сплачено: -перший внесок - 25016 грн.; -за жовтень 2012 року - 1063,09 грн.; -за листопад 2012 року - 3189,27 грн.; -за грудень 2012 року - 3176,15 грн.; -за січень 2013 року - 3154,13 грн. Всього сплачено: 35598,64 грн. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 1/2 частина цих коштів у розмірі: 35598,64 грн. : 2 = 17799,32 грн. Що стосується автомобілю ВАЗ - 21101, номер [NUMBER], 2006 року випуску, колір - «сіра перлина», кузов № [NUMBER], [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], вартістю 42590 грн., судом було встановлено, що кошти за даний автомобіль були отримані подружжям [PERSON] ще за час шлюбу - 14 вересня 2012 року (а. с. 259) і з того ж часу вибув із фактичного володіння сторін у справі. З 06.03.2013 року даний автомобіль офіційно зареєстровано на ім'я [PERSON] (а. с. 251). При таких обставинах суд приходить до висновку про неможливість поділу даної речі між сторонами у справі, оскільки на час розгляду справи цього майна у володінні сторін немає і воно вибуло з їхнього володіння ще за час шлюбу та ведення спільного домашнього господарства. Оскільки сторони не прийшли згоди щодо розподілу пральну машину «CANDY», вартістю 4048 грн. та посуд «SANO, RONDELL», вартістю 1140 грн., суд вважає, за власним розсудом залишити пральну машину за [PERSON], а посуд виділити [PERSON], стягнувши з них на користь одне одного 1/2 частину вартості зазначеного майна: - з [PERSON] на користь [PERSON] - 4048 грн. : 2 = 2024 грн.; - з [PERSON] на користь [PERSON] - 1140 грн. : 2 = 570 грн. Вимоги (первісні та уточнені) [PERSON] про стягнення на його користь витрат, пов'язаних з покращенням чужого майна задоволенню не підлягають. Дані вимоги не можуть розглядатися у рамках справи про розподіл спільного майна подружжя, оскільки повинні ґрунтуватися на нормах Цивільного кодексу України і становлять окремий предмет спору. Однак, відмова у позові в цій частині не позбавляє [PERSON] права на звернення до суду у майбутньому з такими ж самими вимогами за правилами ЦК України. У порушення ст. 10 ЦПК України свої вимоги про стягнення витрат, пов'язаних з покращенням чужого майна [PERSON] нормами ЦК не мотивував, а тому суд позбавлений можливості обґрунтовувати вимоги [PERSON] за нього. Крім того, в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України уточнені вимоги [PERSON] нічим не були обґрунтовані; вартість фундаменту не підтверджена; клопотань про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи з метою встановлення причинного зв'язку між придбаними будівельними матеріалами та збудованим фундаментом по [ADDRESS], [PERSON] суду не заявляв. Вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] коштів, сплачених нею за автомобіль марки NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску у порядку регресу підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. На підставі ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Судом не можуть бути взяті до уваги доводи представника [PERSON] про необхідність повного виконання [PERSON] кредитного зобов'язання, оскільки дане зобов'язання є триваючим; виконується частинами, як це і передбачено договором (а отже виконання частинами є належним виконанням договору), а виконання кредитних зобов'язань на майбутнє, наперед не передбачено жодним актом цивільного законодавства. Судом встановлено, що станом на 31.03.2014 року [PERSON] належним чином виконала зобов'язання [PERSON], за нього, перед ПАТ «Укргазбанк» (а. с. 260). Згідно довідки ПАТ «Укргазбанк» (а. с. 261) за період часу з 21.09.2012 року по 31.03.2014 року [PERSON] було сплачено 80315,73 грн., з яких: - 27354,50 грн. - тіло кредиту; - 52961,23 грн. - відсотки. За вирахуванням частки, що була сплачена сторонами за час шлюбу залишається: - 80315,73 грн. - 35598, 64 грн. = 44717,09 грн., які і підлягають примусовому стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] солідарним боржником за кредитними зобов'язаннями перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і ТОВ «Кредекс Фінанс» задоволенню не підлягають, оскільки, по - перше дані кредитні зобов'язання ще не погашені (а. с. 116 - 166), а по - друге, [PERSON] в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України не довела причинний зв'язок між сплаченими кредитними коштами та вчиненими придбаннями на користь родини. Крім того, [PERSON] не може за ПАТ КБ «ПриватБанк» і ТОВ «Кредекс Фінанс» вимоги про обов'язок сплати [PERSON] коштів на користь даних осіб. Вимоги [PERSON] про стягнення на її користь 1/2 частини сплачених кредитних коштів за час шлюбу з [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки автомобіль марки NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, що був придбаний за ці кошти, підлягає виділу саме їй. На підставі ст. 88 ЦПК України зі сторін підлягають стягненню на користь одне одного судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Крім того, з [PERSON] підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору на користь держави за уточнену вимогу про стягнення з [PERSON] коштів, сплачених за будівництво фундаменту по [ADDRESS]. З [PERSON] на користь держави підлягає стягненню 1073,07 грн. судового збору за вимогу про виділення їй автомобілю марки NISSAN модель QASHQAI, реєстраційний номер [NUMBER], 2012 року випуску, оскільки 1/2 частина судового збору вже була сплачена [PERSON] під час подання позову і підлягає зарахуванню у дохід держави. Інша 1/2 частина під час подання зустрічного позову [PERSON] сплачена не була, а тому підлягає стягненню за рішенням суду. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial