Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району про визнання права на приватизацію та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: [INFO]. З метою реалізації права на житло шляхом приватизації зазначеної квартири позивачі звернулися до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району з відповідною заявою, проте їм було відмовлено, оскільки серед документів, відсутній ордер на зазначене житло. Проте, [PERSON] зверталася до департаменту житлово-комунального господарства ЗМР з метою отримання копії ордеру на квартиру [ADDRESS], але отримала відповідь про неможливість надання копії ордеру у звязку з тим, що у відділі обліку та розподілу житлової площу департаменту корінці ордерів на вселення зберігаються з 1984 року. Посилаючись на зазначені обставини, просять суд, визнати за [PERSON], [PERSON] право на приватизацію квартири [ADDRESS] та зобовязати Районну адміністрацію ЗМР по Олександрівському району здійснити приватизацію квартири [ADDRESS] на імя [PERSON] та [PERSON], за відсутності ордеру на житлове приміщення. В судове засідання позивачі не зявилися, надали суду заяви, якими просять розглядати справу без їхньої участі та посилаючись на обставини, викладені у позові, просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні висловилапозицію на розсуд суду на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, \~на \~які \~вона посилається \~як \~на \~підставу \~своїх \~вимог або заперечень. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за \~зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін \~та \~інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Згідно з ч. 3 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Відповідно до п.п. 17, 18, 20 Положень про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заявазгода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 р.) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Судом встановлено, що відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 04-19/1/2777 від 26.07.2016 року, позивач [PERSON] з 15.05.1978 р. по теперішній час зареєстрована за адресою: [INFO]. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 04-19/1/2198від 18.07.2016 року, позивач [PERSON] з 10.01.1995 р. по 02.09.2014 р. була зареєстрована за адресою: [INFO]. У звязку з навчанням [PERSON] в Національному технічному університеті «Харківський політехнічний інститут» з 01.09.2014 по 01.07.2018 р.р. за нею зберігається право на приватизацію житла за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Довідкою про склад сім'ї наймача квартири та займані ним приміщення № 015 від 28.09.2016 р. З метою реалізації права на житло шляхом приватизації зазначеної квартири позивачі звернулися до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району з відповідною заявою, за результатами розгляду якої районна адміністрація ЗМР по Олександрівському району листом № С-0905 від 19.10.2016 р. повідомила, що в наданих до заяви документів відсутня копія ордеру про надання жилої площі за адресою: [ADDRESS], а тому відсутні підстави для позитивного розгляду питання, порушеного у заяві. Згідно з відповіддю Департаменту житлово-комунального господарства ЗМР № С-0587 від 16.02.2016 р. про розгляд звернення, [PERSON] було відмовлено в наданні копії ордеру на квартиру [ADDRESS] (Горького) в м. Запоріжжі, у звязку з тим, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року. Частина 2\~статті 9 Житлового кодексу України\~закріплює за громадянином право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. Пунктом 5\~ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~встановлено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкту комунальної власності здійснюють відповідні ради. Відповідно до ч. 3 ст. 8 вищевказаного Закону передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. 19.10.2016 року відповідачем було відмовлено у приватизації квартири через відсутність ордеру\~\~ на надання жилої площі за адресою: [ADDRESS] Згідно з ч. 10\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2\~ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на спірне житлове приміщення\~не розповсюджується. Тому, посилання районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району на те, що позивач не має права на приватизацію, оскільки не надав копії ордеру є безпідставним. З 1978 року до теперішнього часу жодним власником квартири або балансоутримувачами не пред'являлося до позивачів претензій щодо незаконності їхнього мешкання у будинку. З огляду на вказані обставини відповідно до приписів\~Законів №500-VI\~та №2842-12 позивачі мають право на приватизацію жилого приміщення. Відповідно до ч.1\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з ч.1\~ст. 345 ЦК України\~фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності. Враховуючи те, що, відповідно до\~ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру недійсним в судовому порядку визнаним не був, відповідач не спростував факту, що ордер дійсно видавався, тому відповідач не мав права відмовляти позивачам у приватизації займаного ними житла саме з підстав відсутності ордеру. Обовязок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та Законами України проголошений\~\~ч. 2\~ст. 19 Конституції України. Дії відповідача порушують конституційне право позивачів на приватизацію житла. Таким чином, враховуючи, що позивачі вселені до квартири на законних підставах, незаконність проживання ніхто не оспорює, неможливо знайти копію ордеру, відсутність його копії позбавляє позивачів реалізувати своє право на приватизацію квартири та враховуючи, що у позивачів є всі необхідні документи для проведення приватизації вищезазначеного житлового приміщення, крім копії ордеру, яку вони не можуть надати з незалежних від них обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved