Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з Відповідачем не склалося по тій причині, що у них протилежні погляди на сімейне життя, чоловік часто перебуває в алкогольному та наркотичному спянінні, не турбується про сімю. Сторони намагалася зберегти сімю, але їхні намагання були марними. Подальше сумісне проживання, - неможливе, а тому просить розірвати шлюб, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, повторно не зявився, причин неявки не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №074311, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області, 17 квітня 2010 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Мельничук». Від шлюбу сторони мають трьох спільних неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ИД №126533, видане 05 листопада 2010 року Пальчинецькою сільською радою Підволочиського району Тернопільської області), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ИД №154365, видане 29 березня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ИД №188536, видане 22 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції). Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, враховуючи його неявки до суду, не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved