Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

[PERSON] 13.08.2018р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на її користь борг у розмірі 146 952,76 грн. Позовна заява мотивована тим, що 23.06.2015р. позивач позичила відповідачу 5 100,00 доларів США та 8 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 28.04.2016р. Однак відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 146 952,76 грн. [PERSON] надала суду заяву, у якій просить суд справу розглядати за її відсутністю. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 23.06.2015р. [PERSON] уклала договор позики з [PERSON] шляхом надання йому грошових коштів у розмірі 5 100,00 доларів США та 8 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 28.04.2016р. (а.с.4). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вищевказаному, відповідач порушив взяті на себе грошові зобов`язання та не повернув позики у повному обсязі та у строки, встановлені в договорах, внаслідок чого загальна сума боргу перед позикодавцем за договорами склала 5 100,00 доларів США та 8 000,00 грн. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Судом встановлено, що офіційний курс долара до гривні станом на 19.08.2019р., тобто на день ухвалення рішення у справі, становить 25.14 грн. за 1 долар США. Враховуючи, що відповідач порушив взяті на себе грошові зобов`язання та не повернув позику у строки, встановлені в договорах, внаслідок чого загальна сума боргу перед позикодавцем за договорами позики склала 5 100,00 доларів США та 8 000,00 грн., беручи до уваги офіційний курс долара на день ухвалення рішення, суд доходить висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача 136 214,00 грн. (128 214,00 грн. + 8 000,00 грн.), а відтак і про часткове задоволення позовних вимог. За змістом ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial