Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] в квітні 2015 року заявила позов до [PERSON], за яким просила визнати малолітнього сина відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позов мотивований тим, що [PERSON] хоч і зареєстрований за адресою квартири позивача, від народження, проте завжди проживав разом з матір'ю в інших помешканнях, наявність такої реєстрації створює позивачу перешкоди в користуванні власністю, зокрема у виді надміри витрат на комунальні послуги, тощо, відповідач же добровільно зняти дитину з місця реєстрації не бажає. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що зводяться до викладеного в позовній заяві. Представник позивача [PERSON] підтримала позов, пославшись на зібрані у справі докази. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила. [PERSON] позов підтримала, і пояснила, що разом з дочкою [PERSON] та сином [PERSON] є співвласниками спірної квартири, і заявила, що її онук [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю, в її власній квартирі. Представник Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надіслала заяву про розгляд справи без участі представника органу опіки і піклування. [PERSON] в суд не з'явився. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про можливість постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. Квартира [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, що видане на підставі розпорядження органу приватизації Ленінградської районної ради народних депутатів м. Києва від 13.08.2001 року №1638, належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в рівних частках. З довідки балансоутримувача будинку від 30.03.2015р. (ф.3), вбачається, що у спірній квартирі разом із власниками на правах члена сім'ї власника з 17.05.2011 року зареєстрований також малолітній [PERSON], [INFO] Батьками [PERSON] в свідоцтві про народження вказані [PERSON] та [PERSON] [PERSON] згідно з довідкою (ф.3), що надана на запит суду, зареєстрована і проживає у власній квартирі [ADDRESS] Доводи позивача, про те, що дитина відповідача ніколи не проживала в належній їй квартирі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача. Наведене в сукупності, дає суду підстави прийти до однозначного висновку, що [PERSON] зареєстрований за адресою позивача формально, тобто без мети проживання. Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача та інших співвласників додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, тощо. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що малолітній [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, суд вважає, що права дитини не будуть порушені, оскільки місце проживання дитини визначають її батьки, мати ж дитини, як це встановлено судом, має благоустроєне житло. Питання про перерозподіл судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved