Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

[PERSON], 03 серпня 2016 року, після чого 10 серпня 2016 року та 18 листопада 2016 року звернувся до суду з уточненими та доповненим позовами до слідчого відділу Кременчуцького міського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області, треті особи: слідчий СВ Кременчуцького міського відділу поліції ГУНП в Полтавській області [PERSON], слідчий СВ Кременчуцького міського відділу поліції ГУНП в Полтавській області [PERSON], суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області [PERSON], про визнання незаконним рішення керівника слідчого відділу Кременчуцького міського відділу поліції ГУНП в Полтавській області щодо приєднання матеріалів кримінальної справи №121315018 до матеріалів кримінального провадження №12013180090000346, визнання незаконними рішень слідчих слідчого відділу Кременчуцького міського відділу поліції ГУНП в Полтавській обла¬сті, а саме: [PERSON] щодо відкриття нового кримінального провадження №12013180090000346 від 05 березня 2013 pоку замість проведення процесуальних дій в рам¬ках діючої кримінальної справи №121315018, слідчого Гуржія В.В. про закриття кримінального провадження №12013180090000346 від 27 вересня 2013 року, слідчого Фролова І.А. про закриття кримінального провадження №12013180090000346 від 11 квітня 2014 року, визнання незаконними дій слідчого Фролова І.А. щодо надання 02 березня 2015 року для проведення технічної експертизи Полтавському відді¬ленню ХНДІСЕ іншого документу, замість вилученого аркушу цивіль¬ної справи № 54, що є копією Наказу № 599, визнання незаконною бездіяльність слідчого Чернова В.Л. щодо невиконання впродовж року огляду архіву ПАТ «АвтоКрАЗ» по задоволеному клопотанню від 13 серпня 2015 року, визнання незаконним рішення судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області [PERSON] щодо визнання законним і обґрунтованим внесення до ЄРДР кримі¬нального провадження №12013180090000346 за його заявою від 04 березня 2013 pоку про проведення процесуальних дій в рамках вже відкритої криміна¬льної справи № 121315018; направлення окремої ухвали суду до Кременчуцької місцевої прокуратури та слідчого управління ГУНП в Полтавській області про невідповідність їх рішень вимогам та нормам діючого законодавства та зазначити про неправомірні дії слідчого СВ [PERSON] в Полтавській області [PERSON] при винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 05 березня 2016 року №12013180090000346, 07 липня 2016 року і направити цю ухвалу Кременчуцькій місцевій прокуратурі для вирішення питання по суті скасувати або не скасувати закриття кримінального провадження 07 липня 2016 року з метою отримання від Кременчуцької місцевої прокуратури відповіді стосовно питання на підставі ч.6 статті 284 КПК України; покладення обовязку на Державне казначейство України списати у безспірному порядку з від¬повідного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь грошові кошти у сумі 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, за¬вданої незаконними рішеннями та бездіяльністю службових осіб слідчого відділу Кременчуцького міського відділу поліції ГУНП в Полтав¬ській області та 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, за¬вданої незаконним рішенням судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області [PERSON]. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 грудня 2016 року провадження у справі за частиною вимог [PERSON] було закрите, а в частині стягнення моральної шкоди та постановлення окремої ухвали постановлено продовжити розгляд цивільної справи (а.с.56-58, том 2). В обґрунтування позову позивач [PERSON] вказував, що 20 лютого 2012 року прокуратурою міста Кременчука було порушено кримінальну справу №121315018 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 статті 358 КК України. Кримінальна справа порушена за нормами КПК України в редакції 1960 року. Стаття 52 вказаного кодексу дозволяла представляти інтереси потерпілого [PERSON] близьким родичам, в даному конкретному випадку йому, як батькові. На цій підставі його син [PERSON] надав слідству заяву з довіреністю на право представляти його інтереси [PERSON] Протягом півроку кримінальна справа не розслідувалась, хоч за цей період змінились два слідчих. Тому він, як представник потерпілого, 22 серпня 2012 року звернувся в прокуратуру міста Кременчука з заявою про бездіяльність слідчих Автозаводського районного відділу міліції. 31 серпня 2012 року він отримав відповідь від прокуратури міста Кременчука, якою підтверджується його статус представника потерпілого. 04 березня 2013 року він звернувся з заявою до Кременчуцького міського управління міліції, в якій було вказано конкретних осіб, проти яких необхідно відкрити провадження, з конкретною вимогою приєднати відкрите провадження до існуючої кримінальної справи №121315018, з конкретними злочинами, які вчинили вказані особи, тобто оформлення обвинувальних актів проти конкретних осіб. Однак слідчий слідчого відділу Кременчуцького міського управління міліції [PERSON] відкрив нове кримінальне провадження №12013180090000346 від 05 березня 2013 року за ч.1 статті 366 КК України. Кримінальна справа №121315018 на цей час знаходилась в Автозаводському відділі міліції аж до середини червня 2013 року, тобто ще більше трьох місяців. Відкриття другого кримінального провадження від 05 березня 2013 року №12013180090000346 не відповідає вимогам статті 61 Конституції України, ч.3 статті 2 КК України, статті 19 КПК України. Вказані вище статті Закону забороняють здійснювати подвійну відповідальність за здійснення одного й того ж злочину. Він вважає, що слідчий Акулов О.Ю. здійснив злочин при відкритті другого кримінального провадження, оскільки новий КПК України, який вступив в дію 19 листопада 2012 року не містить норму, яка давала б право близьким родичам захищати їх права та інтереси, в тому числі і йому. В середині червня 2013 року при перевірці прокуратурою Полтавської області прокуратури міста Кременчука на предмет виконання вимог нового КПК України виявлено, що у Автозаводському райвідділі міліції існує кримінальна справа від 20 лютого 2013 року №121315018, а в Кременчуцькому міськуправлінні міліції - кримінальне провадження від 05 березня 2013 року №12013180090000346. Тому прокуратура Полтавської області зобов'язала прокуратуру міста Кременчука здійснити приєднання відкритого кримінального провадження до матеріалів кримінальної справи. Однак прокуратура міста Кременчука або слідчі процедуру об'єднання здійснили навпаки, а саме: кримінальне провадження дійсно приєднали до кримінальної справи, але всі матеріали кримінальної справи №121315018 назвали - том 1 кримінального провадження №12013180090000346, порушеного уже за статтею 358 КК України, розпочатого 05 березня 2013 року, що означає на його думку повне знищення кримінальної справи, як юридичного документу з його юридичними правами та юридичною відповідальністю. А це вже кримінальна відповідальність за знищення кримінальної справи від 20 лютого 2012 року №121315018, тобто знищені не самі матеріали кримінальної справи, а знищена сама кримінальна справа з юридичними наслідками знищення - позбавлення його статусу представника потерпілого. Вважає, що органом досудового розслідування порушені норми КПК, зокрема розділ XI «Перехідних положень» КПК. На його думку не існує жодного правового акту, який би давав право слідчим на знищення, переоформлення або перереєстрацію кримінальних справ, які були порушені до вступу в дію КПК України в редакції 2012 року. Тому слідчі Автозаводського відділу міліції, куди після об'єднання кримінальної справи з кримінальним провадженням були повернуті для розгляду всі матеріали об'єднання, почали йому заявляти про відсутність у нього права на здійснення будь-яких втручань в оперативно-слідчі дії. Тоді ним були направлені листи у всі інстанції, включаючи Полтавську обласну міліцію та Полтавську обласну прокуратуру стосовно позбавлення його прав. Однак слідчий Гуржій В.В. безпідставно, через три місяці після прийняття матеріалів слідства закрив кримінальне провадження №12013180090000346. На його звернення до прокуратури міста Кременчука він отримав 18 та 22 жовтня 2013 року дві відповіді, в яких зазначено, що підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження не вбачається. Прокурором міста Кременчука [PERSON] постанова слідчого про закриття кримінального провадження була скасована. Після повернення кримінального провадження, 20 січня 2014 року матеріали провадження прийняв шостий слідчий Кременчуцького міського управління міліції [PERSON]. Однак через два місяці на його думку цим слідчим безпідставно, без здійснення жодних оперативно-слідчих дій була винесена постанова про закриття провадження, ідентична постанові слідчого Гуржій В.В., лише додано один абзац. Вказана постанова була скасована постановою процесуального керівника прокурора Григораш Р.В. На його неодноразове звернення до прокуратури міста Кременчука про повернення йому статусу представника потерпілого та повернення кримінальної справи від 20 лютого 2012 року №121315018 в її попередній стан, ніяких результатів не дало. Також він вимагав проведення технічної експертизи всіх трьох наказів №599 ХК «АвтоКрАЗ», які зберігались на сторінках 24, 54 та 216 матеріалів справи №2-26/09 Кременчуцького районного суду. Почались ці вимоги з проведення технічної експертизи вказаних вище наказів заявою потерпілого [PERSON] 10 червня 2014 року, а продовжились 03 жовтня 2014 року і завершились на його думку кримінальним злочином, коли слідчий Фролов І.А. 02 березня 2015 року надав для проведення технічної експертизи Полтавському відділенню ХНДІСЕ так званий оригінал наказу №599 (стор. 216-217 справи №2-26/09), а замість копії наказу №599 з оригіналом печатки ХК «АвтоКрАЗ», яка зберігалась на сторінці 54 матеріалів справи №2-26/09, слідчий Фролов І.А. надав для проведення технічної експертизи підроблену копію наказу, так званий суржик - текст копії наказу №599 - це оригінал наказу №599 (стор. 216-217), а оригінал печатки перенесений з копії наказу №599, який зберігався на сторінці 54 матеріалів справи №2-26/09, використавши технічні засоби копіювання. Знищивши кримінальну справу від 20 лютого 2012 року №121315018, позбавивши його статусу представника потерпілого, не допустивши його до матеріалів кримінального провадження і до участі у розслідуванні, слідчий Фролов І.А. таким чином сподівався закрити кримінальне провадження. За здійснення підробки при наданні матеріалів для проведення технічної експертизи проти слідчого Фролова І.А. прокуратурою міста Кременчука порушене кримінальне провадження від 13 серпня 2015 року №42015170090000111. І хоч слідчий Полтавської обласної прокуратури [PERSON] постановою від 30 жовтня 2015 року закрив кримінальне провадження №42015170090000111, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави Чувановою A.M. закриття кримінального провадження було скасоване. 13 січня 2015 року чітко зазначено в супровідному листі (ця дата від 21.01.2015 року) №7/П-6, а в самій постанові здійснено поправку від руки, слідчий слідчого відділу Кременчуцького міськвідділу міліції [PERSON] зазначив, що він хоч і має право згідно наданої довіреності від 24 лютого 2012 року представляти інтереси свого сина [PERSON], водночас він не має права представляти ці інтереси на підставі статті 58 КПК України в редакції 2012 року, тобто йде мова про замовчування існування кримінальної справи від 20 лютого 2012 року №121315018. На дві його заяви від 13 липня та 05 серпня 2015 року на ім'я уже сьомого слідчого Кременчуцького міськвідділу поліції [PERSON] та на ім'я слідчого управління Полтавської обласної міліції він так і не отримав відповіді, а від Полтавського слідчого управління міліції [PERSON] 12 серпня 2015 року отримав листа №8/П-322/ОП, 8/П-718, в якому зазначено, що кримінальна справа №121315018 існувала, але в зв'язку з вступом 19 листопада 2012 року в дію нового КПК України, цій кримінальній справі автоматично присвоєно №12013180090000346, а відповідно до статті 214 КПК України в редакції 2012 року досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР, а без внесення відомостей до ЄРДР розпочинати розслідування кримінальної справи під №121315018 не можливо. Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 19.11.2012 року №1050, зареєстрований в Мінюсті України 17 грудня 2012 року за №2095/22407, затверджує інструкцію про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інші події, та положень про комісії. Отже, наказ МВС №1050 стосується тільки тих порушень, які зареєстровані після 19 листопада 2012 року, тобто після вводу в дію КПК України в редакції 2012 року, і не має ніякого відношення до кримінальних справ, відкритих до 19 листопада 2012 року. 12 листопада 2015 року своїм листом на ім'я начальника слідчого відділу КМВ УМВС України в Полтавській області [PERSON] він вимагав від слідства КМВ міліції відновити кримінальну справу від 20.02.2012 року №121315018 в її початковий стан, скасувати протиправно відкрите кримінальне провадження від 05.03.2013 року №12013180090000346 та відновити його статус представника потерпілого [PERSON] Однак постановою слідчого Чернова В. Л. від 15 листопада 2015 року йому відмовлено в задоволенні клопотання, посилаючись на безпідставні, надумані вимоги, які на його думку не ґрунтуються на законі. На вищевказану постанову слідчого Чернова В.Л. від 15.11.2015 року він подав скаргу до суду. Ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Пальчик О.О. від 14 грудня 2015 року по справі №524/2429/14-к було відмовлено в скасуванні постанови слідчого Чернова В.Л. Апеляційний суд Полтавської області за його апеляційною скаргою відмовив відкрити провадження. Більше того, своїм листом від 09.03.2016 року про надання інформації, за підписом начальника КМВ поліції [PERSON], він в черговий раз отримав відписку замість відповіді стосовно його статусу та повноважень у питанні кримінальної справи №121315018 та кримінального провадження №12013180090000346. Крім цього, на його клопотання від 09 березня 2016 року щодо поновлення його процесуальних прав, він отримав чергову відмову у виді постанови слідчого Чернова В.Л. та начальника [PERSON] в Полтавській області [PERSON] та керівника Кременчуцької місцевої прокуратури [PERSON] - відписки та протизаконні рішення. На його думку ці обставини свідчать про цілеспрямовані та обдумані дії слідчого відділу КМВ поліції з метою не допустити до завершення розслідування кримінального провадження №12013180090000346 і передачі матеріалів в суд. Тому, на підставі вищевикладеного він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом для захисту порушених прав та інтересів. В судовому засіданні позивач [PERSON]Н позовні вимоги підтримав, в їх обґрунтування пояснив так, як викладено вище в описовій частині рішення та додатково пояснив, що більше чотирьох років моральних страждань не пройшли для нього безслідно, особи, дії яких спричинили йому ці страждання, на його думку діяли протиправно, а їх протизаконна бездіяльність викликали у нього тяжкі моральні переживання, нервову напругу, безсоння, психологічні розлади і як наслідок погіршення його стану здоровя, тому він просив суд зобовязати Державну казначейську службу України списати у безспірному порядку з відповідного казначейського рахунку державного бюджету України на його користь 200 000 гривень моральної шкоди. Представник відповідача слідчого відділу Кременчуцького міського відділу поліції ГУНП в Полтавській області в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові розписки на а.с.220 том 1, а.с.54 том 2. Суд розяснював позивачу відповідно до статей 10,33 ЦПК України його право клопотати про заміну неналежного відповідача СВ Кременчуцького МВП ГУНП в Полтавській області, який не є юридичною особою та одночасно розяснено зміст статті 80 Цивільного кодексу України, але позивач своїм правом не скористався та наполягав, що відповідачем має бути саме слідчий відділ поліції, як ним було зазначено у позові. Представник відповідача Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області в судове засідання не зявився, від в.о. голови суду [PERSON] надійшло письмове заперечення, в якому він вважав позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України,

Outcome: dismissed