Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Волинській області про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання протиправною та скасування відмови Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Волинській області, зобов'язання вчинити дії. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 вересня 2017 року в даній справі залишено без розгляду вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання протиправною та скасування відмови Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Волинській області, зобов'язання вчинити дії. А тому, на вирішення суду залишилася вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, яка підлягає розгляду судом в порядку окремого провадження. Заявники свої вимоги обґрунтовують наступним. [PERSON] зазначає, що її баба [PERSON] по національності була німкенею. Батьками її бабусі були [PERSON], 1887 року народження, німець, та [PERSON], 1888 року народження. У 1952 році її бабуся одружилася з [PERSON], а тому змінила прізвище на [PERSON]. Зазначає, що від даного шлюбу народився її батько [PERSON], [INFO]. В зв'язку зі вступом на навчання до німецького вузу, бажає встановити своє німецьке коріння, оскільки надасть їй пільги при навчанні. В ході виготовлення документів, які підтверджують походження та родинні відносини, було виявлено помилки та розбіжності, а тому у неї виникла необхідність у встановленні фактів, що мають юридичне значення в судовому порядку. Вважає, що має право на відновлення національності своїх предків. З врахуванням наведеного, просить встановити факт належності до німецької національності [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судове засідання заявники не з'явилась, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Луцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Волинській області, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні справи покладався на думку суду. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва серії [NUMBER] про народження заявника (а.с.7) батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON]. З копії свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). З дослідженої в судовому засіданні копії витягу з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища вбачається, що дошлюбним прізвищем [PERSON] було прізвище «[PERSON]» (а.с.6). Судом досліджено копію свідоцтва серії [NUMBER] про народження [PERSON], [INFO], виданого 17 липня 1979 року Луцьким міським відділом ЗАГСу Волинської області (Гнідавська церква), актовий запис №4, відповідно до якого її батьками є: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.5). Разом з тим, встановлено, що в даному свідоцтві про народження в графа «національність» батька/матері не заповнена. Факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] та [PERSON], 1887 року народження, як доньки та батька, встановлено і рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 вересня 2015 року (а.с.10). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2016 року в справі №161/13634/16-ц встановлено помилковим відсутність запису про національність батька [PERSON] в актовому записі № 4 про народження [PERSON], який вчинений Гнідавською церквою. Таким чином встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за національністю були відповідно «німець» та «німкеня». Відповідно до ст. 35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 300 ЦК України, право на національність є особистим немайновим правом. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. Згідно ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом, а відповідно до ст. 271 цього ж кодексу, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно положень ст.1 та ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. До національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно ст.11 Закону України від 26 червня 1992 р. «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно ч.2 ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. З огляду на наведе, суд дійшов висновку, що заявники [PERSON] та [PERSON] за походженням належать до німецької національності, оскільки матір [PERSON], - [PERSON] за національністю «німкеня». А тому, вимога заявників про встановлення факту належності до німецької національності [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], підлягає до задоволення. Частиною 7 статті 235 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved