Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON] 03 серпня 2018 року звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про поновлення строку за на звернення до суду та визнання права на земельну частку (пай). В судовому засіданні представник позивача, яка діє на підставі довіреності, просила позов задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу, якої входить земельна частка (пай) в розмірі 5.32 в умовних кадастрових гектарах. Спадкоємцями після його смерті є позивачка та її брат [PERSON], який спадщину прийняв фактично, бо був зареєстрований разом зі спадкодавцем, але оформити не встиг бо [INFO] року помер. Заповіту спадкодавці не залишили. Після смерті брата спадкоємцем першої черги є позивач, яка прийняла та оформила право влсності на спадкове майно брата. Спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 5.32 в умовних кадастрових гектара, яку її брат [PERSON] фактично успадкував після смерті батька, оформлена не була, оскільки в документах був відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай). Про належне право батькові на земельну частку (пай) позивачу стало відомо лише в червні 2018 року. Після смерті спадкодавців оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) виявлений не був, про втрату якого було зроблено оголошення в районній газеті «Краєвид». З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, позивач звернулася до нотаріуса, де їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та рекомендувала звернутися до суду. З метою досудового врегулювання спору вона зверталася до відділу Держгеокадастру, Шевченківської райдержадміністрації Харківської області, але в адміністративному порядку дане питання не вирішила. Тому звернулася до суду та просить поновити строк на звернення до суду та визнати право на земельну частку (пай) розміром 5.32 в умовних кадастрових гектарах, із земель колективної власності реформованого КСП «Фрунзе», розташованої на території Петрівської сільської ради Шевченківського району Харківської області. В судове засідання представник відповідача Петрівської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився надав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за своєї відсутності проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Представник Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності. Також надав відзив (заперечення) в якому просив в задоволенні позовних вимог [PERSON], відмовити та застосувати строки позовної давності. Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа згідно ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про народження ([NUMBER], виданого Петрівською сільською радою Шевченківського района Харківської області від 6 лютого 1955 року) вбачається, що [INFO] року народилася позивач за справою, її батьками відповідно вказані: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (серія [NUMBER], виданого Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківскього району Харківської області від 11 січня 1975 року) позивач 11 січня 1975 року одружилася та набула прізвища - [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] виданого відділом РАГС Шевченківскього РУЮ Харківської області від 27 червня 2003 року) [INFO] рок, у помер батько позивача - [PERSON]. За життя [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) згідно сертифікату (серія [NUMBER] ,зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на зщемельну частку (пай) за [NUMBER]), який був отриманий власником 13 грудня 1996 року, державний акт не видавався, що підтверджується наданим повідомленням та копією Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), наданою відділом у Шевченківському районі ГУД у Харківській області за №72/150-18 від 05 червня 2018 року. Після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняв його син, а позивача брат - [PERSON], який на час смерті проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою №277 Петрівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 02 липня 2018 року. Відповідно до свідоцтв про смерть (серія [NUMBER] ,виданого виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 26 вересня 2014 року), брат позивача - [PERSON], помер [INFO] року. Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно яке успадкувала його сестра - позивач за справою [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 липня 2015 року. Сертифікат на право на земельну частку (пай), після смерті спадкодавців: [PERSON] - батька позивача та [PERSON] - брата позивача, виявлено не було, про його втрату, зроблено повідомлення в районну газету «Краєвид» №№35-36 (1861-1862) від 04 травня 2018 року (а.с.12-13). Відповідно до відповіді №190/01-16 наданої приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 21 червня 2018 року вбачаєтся, що позивачу відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавців в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу (сертифікату на земельну частку (пай) ) та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду. Згідно відповіді Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області відділу у Шевченківському районі від 5 червня 2018 року сертифікат серія [NUMBER] про право на земельну частку (пай) реформованого КСП ім. Фрунзе отримано [PERSON] особисто. У зв'язку зі змінами у законодавстві щодо регулювання даних правовідносин запропоновано звернутися до судових органів. Також інформаційними довідками зі Спадкового реєстру від 10 жовтня 2018 року наданих вищевказаною нотаріальною конторою зазначено, що після смерті [PERSON], померлого [INFO] року була заведена спадкова справа та видано свідоцтво про право на спадщину за законом - [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON], померлого [INFO] року заповітів не залишилось, спадкові справи не заводилися. Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чине законодавство, зокрема, і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року . Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу УРСР предмети звичайної обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. За правилами ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він- фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Виходячи , з аналізу зазначених норм закону ,що діяв на час смерті [PERSON] , фактичним спадкоємцем після його смерті став його син - [PERSON], який прийняв спадщину проживаючи разом зі спадкодавцем ,у тому числі і стосовно права на земельну частку ( пай) згідно сертифікату. В свою чергу після смерті останнього у 2014 році , спадщину прийняла позивач у справі, що підтверджується належними доказами. Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, передбачено ,що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємиців). За положеннями ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. Згідно ст.1262 Цивільного кодексу України у першу чергу на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця його баба та дід як з боку батька так і з боку матері. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Стосовно застосування строку позовної давності, заявленого представником Шевченківської РДА , суд вважає за можливим його поновити. Матеріали справи містять свідоцтво про отримання спадщини за законом видане на ім'я [PERSON] від 21 липня 2015 року. Виходячи з цього , позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори та отримала спадщину на частину майна ,що належала спадкодавцю. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу , а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) , зміна в законодавстві ,щодо отримання його дублікату ,позбавило позивача своєчасно оформити спадщину ,що а даному випадку є непереборною обставиною і тому суд визнає це поважної причиною. Окрім того з пояснень позивача вбачається ,що вона дізналась про своє право на спадщину лише в 2018 році ,що було підтвердилось в судовому засіданні. Протилежного представником Шевченківської РДА суду не надано. За правилами ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем другої черги, оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що визнання за позивачем ним права не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та підлягають задоволенню. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що позивачі є спадкоємцями першої черги, визнання за ними права не порушає нічиїх інтересів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved