overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

[PERSON] 28 березня 2014 року звернулася до суду з позовом до Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись, що [PERSON], який помер [INFO] належав житловий будинок з господарським будівлями в [ADDRESS], спадщину після якої прийняла [PERSON], але не отримала свідоцтво про право власності, померла [INFO]. Вона являється спадкоємцем її майна за законом. Нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області 18 березня 2014 року їй відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS]. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставин якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач Потоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та прийняти рішення на власний суду. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши надані матеріали справи та оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 7 відкрилася спадщина. Згідно довідки Потоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17 березня 2014 року за № 26-05/174 [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS], який відповідно до технічного паспорта виданого 17 листопада 2008 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» складається із житлового будинку літ. «А», погрібу під частиною будівлі літ. «Дп», сараю літ. «Б», убиральні літ. «Г», погрібника літ. «Д», вимощення літ. «І», колонки питної літ. «к», інвентаризаційна вартість якого складає 26 728 грн. Отже, спадковою масою був житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS]. Спадщину прийняла [PERSON], яка не отримала свідоцтво про право власності, померла [INFO], свідоцтво про смерть видане Потоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 53. Позивач [PERSON] є спадкоємцем її майна, але їй 18 березня 2014 року нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивуючи відмову тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями, чим були порушені її законні права і інтереси, які необхідно поновити і на підставі ст. 328 ЦК України, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] 28 березня 2014 року подала до суду заяву про надання їй права на шлюб зі [PERSON] У обґрунтування заяви посилалася на те, що зі [PERSON] познайомилася у 2013 році та між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, вони полюбили один одного і в даний час вона, заявник, вагітна та очікує народження дитини від [PERSON] З метою створення сім'ї і спільного виховання дитини вони зі [PERSON] вирішили одружитися та створити сім'ю. Однак, коли вони звернулися до Чукв'янської сільської ради Самбірського району Львівської області із спільною заявою про реєстрацію шлюбу, їм було відмовлено по тій причині, що вона, заявник, не досягла шлюбного віку. Будь-яких інших перешкод для реєстрації шлюбу не має. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання заяви посилалася на викладені у ній обставини. Законний представник неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви та просила надати її дочці право на шлюб. Заінтересована особа [PERSON] просив задовольнити заяву [PERSON], так як він бажає зареєструвати з нею шлюб. Представник органу опіки та піклування пояснила, що перешкод у реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] немає. Заслухавши пояснення заявника, її законного представника та заінтересованої особи [PERSON], дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 цього Кодексу право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заявник [PERSON] народилася [INFO] року, тобто досягла шістнадцяти років, що видно із її паспорта (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] мають намір зареєструвати шлюб і створити сім'ю, що вбачається з їх пояснень, [PERSON] в іншому шлюбі не перебуває, обставин, які перешкоджали б укладенню між ними шлюбу, не встановлено. Із довідки, виданої жіночою консультацією Самбірської міської дитячої лікарні, відомо, що [PERSON] вагітна 9-10 тижнів (а.с. 5). Отже, надання [PERSON] права на шлюб відповідає її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

[PERSON] 28 березня 2017р. звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони мають спільну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], однак відповідач дитину не утримує, тому слід стягувати аліменти на його утримання в розмірі ? частки від доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольни, з вище наведених підстав. Відповідач звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], однак батько матеріальної допомоги на його утримання не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дитини [PERSON] №І-БВ №076084 від 21.04.2008р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 75, 180, 182, 183 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

[PERSON] 28 березня 2019 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 травня 2009 року, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між сторонами протягом тривалого часу склались неприязні стосунки. Сімейні стосунки припинені у червні 2018 року та більше не поновлювались, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягала, повідомила про неможливість примирення сторін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Допитавши позивачку, прийнявши до уваги позицію відповідача, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітніх дітей. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами був зареєстрований 16 травня 2009 року Білогородською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] ,[PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких додані до матеріалів справи, поясненнями позивачки. Подружні стосунки між сторонами припинені у червні 2018 року, спільне господарство не ведеться, що підтверджується доводами, викладеними позивачкою, проти чого не заперечував відповідач. Шлюб сторін фактично розпався, сім`я існує формально, збереження її неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що підтверджується поясненнями позивачки, що повністю визнає відповідач.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008р. Під час перебування у шлюбі у них народився син: [PERSON], 23.09.2008року народження, утриманням якого займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку не надає . Посилаючись на наведене, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], у твердій грошовій сумі 1000грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття . В судове засідання позивач не зявилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно з якою зменшила позовні вимоги до 600грн. В судове засідання відповідач не зявився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно з якою не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 600грн., щомісячно. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2008року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕГ №083747, виданим 30 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2311(а.с.3). Судом встановлено, що дитина на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, слід стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 487,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2017 року предявив позов до [PERSON] міського територіального центру соціального обслуговування (далі [PERSON] територіальний центр) про відновлення угоди на предмет надання допомоги вдома, надання йому примірника угоди та відшкодування моральних збитків в розмірі 5 000 грн. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що він 25 листопада 2016 року уклав угоду із відповідачем на предмет надання допомоги вдома, але листом від 15 вересня 2017 року № 168 Центр повідомив про несвоєчасне внесення плати за отримані послуги та про те, що йому буде припинено надання соціальної послуги, хоча за період дії Угоди заборгованості з його боку не було. 27 вересня 2017 року соціальний працівник [PERSON] повідомила, що його примірник Угоди знаходиться в архіві. Крайні протиправні дії Центру призвели до різкого погіршення його, позивача, здоровя. Також, 10.05.2018 та 14.06.2018 [PERSON] подав заяви про доповнення підстав позову та збільшення розміру позовних вимог, які відповідно до ухвал суду від 14 травня 2018 року та 25 вересня 2018 року повернуті заявнику як такі, що подані з порушенням ч. 5 ст. 49 та ч. 4 ст. 183 ЦПК України. Відповідач [PERSON] міський територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у встановлений строк подав відзив про заперечення позову, посилаючись на те, що [PERSON] 22.11.2016 звернувся до територіального центру про надання йому соціальних послуг на платній основі, так як у нього є працездатні діти, місце проживання яких зареєстровано за місцем проживання позивача і 25.11.2016 згідно наказу № 67 з [PERSON] було укладено за його підписом угоду про надання йому платних соціальних послуг, за які він зобовязався платити. [PERSON] не виконував своїх зобовязань згідно укладеної угоди. Так, згідно доповідних соціального робітника [PERSON] [PERSON] повністю обходиться без обслуговування соціальним робітником відділу соціальної допомоги, до нього часто приїжджають син з невісткою, забезпечують продуктами харчування, прибирають в квартирі, він їздить до них у м. Тернопіль. Дочка, яка проживає в Іспанії, допомагає йому матеріально. Із березня по вересень 2017 [PERSON] лише числився на обслуговуванні відділом соціальної допомоги вдома без надання йому будь-яких соціальних послуг, від яких постійно відмовлявся та звертався із заявами у різні інстанції про надання йому безкоштовних соціальних послуг та отримав компетентні відповіді. Тому адміністрація територіального центру прийшла до висновку, що вагомих причин перебування на обліку (без надання соціальних послуг) [PERSON] немає та довела до його відома про те, що

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2017 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 травня 2003 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що їхнє подружнє життя не склалося із самого початку одруження, після реєстрації шлюбу вона, позивач, помітила, що відповідач має схильність до надмірного вживання алкогольних напоїв, що привело до того, що спільне проживання стало неможливим. Відповідач ніде не працював, а деякі роботи виконував за алкогольні напої, і перебуваючи у нетверезому стані, влаштовував сварки, скандали, під час яких ображав її нецензурними словами, принижував її людську гідність, наносив побої, погрожував фізичною розправою. На неодноразові прохання змінити таку поведінку відповідач не реагував. Унаслідок цього вона втратила до відповідача почуття поваги та любові і припинила з ним подружні відносини. Під час судового розгляду [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 травня 2013 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей ( а. с. 4, 5, 6 ). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У жовтні 2016 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, відповідач залишила сімю, проживає окремо. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Наслідки визнання позову відповідачу розяснено. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2018 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що [INFO] року померла його мати [PERSON], яка проживала в с. Романівка Ананьївського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,71 га, яка знаходиться на території Романівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що він пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Строк для прийняття спадщини ним пропущений з поважної причини. На момент відкриття спадщини йому не було відомо про існування правовстановлюючого документа на спадкове майно. Сам державний акт він виявив випадково 07 серпня 2018 року під час звільнення будинку матері від старих речей, у зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з'явився, однак в позовній заяві просить справу розглянути у його відсутність(а.с.2). Представник відповідача в судове засідання також не з'явився, однак надав заяву(а.с.18), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач - [PERSON], [INFO], уродженець та зареєстрований в с. Вербове Ананьївського району Одеської області(а.с.3-4). Батьками позивача вказані [PERSON] та [PERSON](а.с.6). Спадкодавець була зареєстрована та проживала в с. Романівка Ананьївського району Одеської області по день своєї смерті (а.с.7). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини(а.с.8). У спадковому реєстрі відносно спадкодавця не зареєстровані спадкові справи та заповіти(а.с.9-10). На ім'я спадкодавця було видано державний акт на право власності на земельну ділянку(а.с.11) Щодо смерті спадкодавця наявний актовий запис №414 від 13 жовтня 2017 року(а.с.21). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2018 року звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що у листопаді 2016 року вона познайомилась та почала зустрічатись із [PERSON], між ними склалися теплі і щирі стосунки, які згодом переросли у кохання і в даний час заявниця вагітна та очікує народження дитини від [PERSON] З метою створення сімї і спільного виховання дитини [PERSON] та [PERSON] вирішили одружитися, однак заявниця ще не досягла шлюбного віку. Будь-яких інших перешкод для реєстрації шлюбу не має. [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини зазначені у заяві. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON], мати заявниці, не заперечували проти задоволення заяви. Представник служби у справах дітей Самбірської районної державної адміністрації [PERSON] пояснила, що перешкод у реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] немає, і за обставин, що склалися, надання права на шлюб відповідатиме інтересам заявниці. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст. 23 цього ж Кодексу, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Встановлено, що [PERSON] народилася 1 січня 2002 року. Вона з листопада 2016 року зустрічається із [PERSON] На даний час [PERSON] перебуває на 17 тижні вагітності. [PERSON] та [PERSON] мають намір зареєструвати шлюб і створити сімю. Вказані обставини підтверджуються поясненнями [PERSON], [PERSON] та [PERSON], копією паспорта заявниці, копією витягу з протоколу ЛКК № 57 КП «Рудківська лікарня планового лікування» від 21 вересня 2018 року, іншими доказами. Беручи до уваги усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] необхідно надати право на шлюб з метою створення сімї, оскільки це повністю відповідає її інтересам.

Outcome: approved