Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] 24 березня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку за місцем реєстрації мотивуючи свої вимоги тим, що їй належить житловий будинок в [ADDRESS], в якому зареєстрована відповідач [PERSON], де ніколи не проживала, речей своїх там не утримує, добровільно знятись з реєстрації не бажає, чим перешкоджає їй повноцінно користуватись своєю власністю. Просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] адвокат Гуцалюк А.М. в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить направлення судової повістки за адресою місця її проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, яка вважається врученою їй належним чином відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України. З заявою про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, про причину неявки не повідомила. Треті особи: Кременчуцький районний сектор Управління Державної міграційної служби в Полтавській області, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовими розписками про отримання судових повідомлень. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок в [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченим 07 липня 1999 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 2-1200, в якому зареєстрована відповідач [PERSON]. Відповідач понад вісім років не користується житловим приміщенням без поважних причин. Поважності причин, з яких відповідач не користується спірним житлом, в судовому засіданні встановлено не було, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи її законні права та інтереси, які необхідно поновити. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, оскільки була відсутньою в ньому без поважних причин понад встановлений законом термін, що підтверджується актом обстеження від 05 березня 2015 року. Даних про наявність домовленостей між сторонами про більш тривалий термін користування житлом не має. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову, тому його задовольняє, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved