Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] 25 лютого 2013 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі вказаним позовом, в якому зазначив, що 22.01.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав у борг суму в розмірі 240 000 грн. Вказані обставини підтверджуються договором позики та договором застави. Відповідач, отримавши вказану суму, скористався грошима, однак борг у встановлений договором строк не повернув, і ухиляється від його повернення до сьогодні. Позивач просив стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 240 000 грн. 23 квітня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання недійсними договору позики та договору застави. В обґрунтування позову зазначив, що він не укладав з [PERSON] договір позики від 22.01.2012 року та договір застави від 22.01.2012 року, та вказані договори, які надані позивачем, підписані не [PERSON], а іншою особою. Просив визнати недійсними договір позики від 22.01.2012 року та договір застави від 22.01.2012 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі та заперечував проти їх задоволення. Зустрічні позовні вимоги просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як вказав в судовому засіданні представник позивача, 22 січня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики із заставним забезпеченням, згідно умов якого [PERSON] отримав у борг суму в розмірі 240 000 грн., яку зобов'язався повернути до 22 листопада 2012 року. В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором 22 січня 2012 року між сторонами був укладений договір застави. На підтвердження вказаних обставин були надані договір позики із заставним забезпечення та договір застави від 22 січня 2012 року (а.с.4-8). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України підтвердженням укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як зазначав в судовому засіданні представник позивача, [PERSON], отримавши у борг грошову суму, скористався грошовими коштами, але на даний час так і не виконав своїх зобов'язань щодо повернення грошей. Натомість, відповідач категорично заперечував проти задоволення позовних вимог, свої заперечення обґрунтовував тим, що не підписував договір позики від 22.01.2012 року та договір застави від 22.01.2012 року та в судовому засіданні відповідачем було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 26 червня 2013 року по справі була призначена та проведена судова почеркознавча експертиза для визначення чи виконаний підпис на договорі застави від 22.01.2012 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], в графі «позичальник» [PERSON] або іншою особою; чи виконаний підпис на договорі позики із заставним забезпеченням від 22.01.2012 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], в графі «позичальник» [PERSON] або іншою особою. Так, згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 1697-13 від 18 листопада 2013 року, експертом було визначено, що підписи від імені [PERSON] в графі «Позичальник» та під текстом на першому аркуші договору позики із заставним забезпеченням від 22.01.2012 р. виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису; підпис від імені [PERSON] в графі «Позичальник» договору застави від 22.01.2012 року - виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а.с.113-119). Не погодившись з вказаним висновком, представником позивача у судовому засіданні було заявлено клопотання про призначення повторної почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити іншому експерту. Проте, жодних обґрунтованих доводів, стосовно необґрунтованості висновку, або суперечливості матеріалам справи, як це передбачено ч. 2 ст. 150 ЦПК, суду не надано. У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Отже, за своїми ознаками договір позики є реальним правочином і вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, що виступають предметом зазначеного договору, що випливає з наведеного п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК. Таким чином, суду не надані докази, які б підтверджували наявність відносин між сторонами по договору позики. А відтак, аналізуючи у справі докази в їх сукупності та їх належна оцінка дають підстави суду дійти висновку, що гроші за договором позики від 22.01.2012 року не передавались і відповідно договір позики між сторонами не укладався. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог по первісному позову необхідно відмовити в повному обсязі. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання недійсними договір позики від 22.01.2012 року та договір застави від 22.01.2012 року, то вказані вимоги не підлягають задоволенню за нижченаведеним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України «Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Таким чином, недійсність правочину може бути визнана, вже на укладений правочин. Згідно з п.8 Постанови пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», «Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК ( 435-15 ) не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Таким чином, оскільки суд вважає, що договір позики та договір застави між [PERSON] та [PERSON] не були укладені, то вказані договори є нікчемними, а тому визнання таких правочинів недійсними судом не вимагається (ч.2 ст.215 ЦК України), у в зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені сторонами, судом залишено без задоволення, позивач та відповідач не звільнені від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed