Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON], в особі представника адвоката [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати земельну ділянку [NUMBER] для ведення садівництва площею 0,06 га., що знаходиться в м.Бердянськ Запорізької області садове товариство «Гроно», належну [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Бердянською міською радою 04 червня 2002 року, спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки [NUMBER] для ведення садівництва площею 0,06 га., що знаходиться в м.Бердянськ Запорізької області садове товариство «Гроно», належну [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Бердянською міською радою 04 червня 2002 року. Зазначив, що 29 жовтня 1983 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. За час шлюбу за спільні кошти 18 травня 2002 року ними придбано земельну ділянку [NUMBER] площею 0,06га., що знаходиться на території м.Бердянська у садовому товаристві «Гроно» для ведення садівництва. Право власності на земельну ділянку зареєстровано на ім'я дружини. Шлюб розірвано 16 червня 2009 року. Вказує, що ще до розірвання шлюбу між ним та дружиною в добровільному порядку вирішено питання про поділ майна, за яким земельна ділянка залишалася йому. Тому 15 січня 2008 року відповідач видала йому доручення на відчуження земельної ділянки та оригінали правовстановлюючих документів. Земельну ділянку він мав подарувати синові. До цього часу він не проводив оформлення, оскільки бажав уникнути зайвих витрат. 11 жовтня 2013 року йому стало відомо, що відповідач 13 серпня 2013 року припинила дію довіреності та навесні 2014 року виявила намір її продати. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали. Додатково до зазначеного в позовній заяві вказали, що за домовленістю з дружиною про добровільний розподіл майна він та син [PERSON] подарували кожний по ? належних їм частин квартири [ADDRESS] [PERSON]. Взамін [PERSON] залишала належну їй земельну ділянку [NUMBER] в садовому товаристві «Гроно» синові - [PERSON]. Для того, щоб уникнути зайвих витрат нею оформлено довіреність на ім'я [PERSON] для того, щоб він зміг оформити договір дарування земельної ділянки на ім'я сина. Коли в жовтні 2013 року він звернувся до нотаріуса для оформлення договору дарування нотаріус повідомила про те, що дію доручення припинено відповідачкою. Позивач не претендує на всю земельну ділянку, вважає, що вона є спільною сумісною власністю подружжя та просить визнати за ним право власності лише на ? частину. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що за час шлюбу придбано декілька земельних ділянок, в тому числі й земельну ділянку [NUMBER] в садовому товаристві «Гроно». Ця земельна ділянка придбана на її ім'я. Шлюб вирішили розірвати в березні 2009 року, шлюб розірвано в червні 2009 року. Вона залишила чоловікові будинок, два гаражі, два автомобілі, причеп, меблі. Він та син подарували ? частину квартири (по ? частині кожний) на її ім'я. Домовленості про те, що ця земельна ділянка залишається чоловікові не було. В 2007 році вона вирішила виїхати до Чеської республіки та в зв'язку з цим видала довіреність на ім'я чоловіка на продаж або дарування земельної ділянки на ім'я їх сина - [PERSON]. Аналізуючи докази, суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 9-11, 22-24, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який діяв на час виникнення правовідносин, майно, що придбане подружжям підчас шлюбу, є їхньою загальною спільною власністю. Майно, що належало кожному з подружжя до вступу в шлюб, а також отримане ним підчас шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. В разі розділу майна, що є загальною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.ст. 20, 57, 60, 61, 68, 70, 71 Сімейного кодексу України, який діє на час розгляду справи, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 року № 11 про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 29 жовтня 1983 року. За час шлюбу придбано земельну ділянку [NUMBER] площею 0,06га, що знаходиться на території міста Бердянська садове товариство «Гроно», передана для ведення садівництва. Зазначене визнано сторонами в судовому засіданні та ними не оспорюється. Спірна земельна ділянка придбана за договором купівлі-продажу, укладеним 18 травня 2002 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), та посвідченим державним нотаріусом Бердянської держнотконтори [PERSON] (реєстр. № 3-1027). На підставі вказаного договору купівлі-продажу на ім'я [PERSON] видано Державний акт на право приватної власності на землю (серія [NUMBER]) на земельну ділянку площею 0,06га., розташовану на території міста Бердянськ садове товариство «Гроно», земельна ділянка [NUMBER] для ведення садівництва. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 04 червня 2002 року за № 2884. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16 червня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (актовий запис від 16 червня 2009 року № 199). Відповідно до показів свідків [PERSON] та [PERSON] вони є сусідами по дачній земельній ділянці з [PERSON]. Земельною ділянкою [NUMBER] останні 3-5 років користується [PERSON], він там проживає. [PERSON] розповідав про те, що з дружиною була домовленість по розподілу майна - квартира залишилася [PERSON], а йому залишалася земельна ділянка. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що земельна ділянка [NUMBER] площею 0,06 га. для ведення садівництва, розташована в садовому товаристві «Гроно» в м.Бердянськ є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та їх частки визнаються рівними, оскільки зазначене майно придбано ними за час шлюбу. Доказів в підтвердження обставини, що земельна ділянка набута нею або ним до шлюбу; або про те, що зазначене майно, набуте нею або ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; або про те, що зазначене майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй чи йому особисто, сторонами не надано. Зазначена земельна ділянка не належала кожному з подружжя до вступу в шлюб, а також не отримана ними підчас шлюбу в дар або в порядку спадкування. Доводи [PERSON] про те, що між подружжям існувала домовленість про поділ спільного майна, набутого в шлюбі, суд не приймає до уваги, оскільки належних доказів в підтвердження зазначеної обставини не надано. Крім цього, для вирішення спору в межах заявлених позовних вимог зазначена обставина значення не має, оскільки [PERSON] вимог про визнання спірної земельної ділянки його особистою власністю не заявляє. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірну земельну ділянку належить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та поділити, визнавши на земельну ділянку право власності по ? частці за кожним з подружжя.

Outcome: approved