Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

[PERSON] 21.10.2016 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 18.10.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1903. Крім того, позивач просить, з урахуванням змінених позовних вимог, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовується тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, між подружжям втрачене почуття взаєморозуміння та поваги. Шлюбні відносини припиненні з серпня 2014 року і сторони проживають окремо і спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами є неможливим. Дитина повністю утримуються позивачем, але вона не має можливості у повному обсязі та належним чином матеріально її забезпечити, так як має незначний розмір заробітної плати. До судового засідання від сторін надійшли заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, позивач позов підтримує, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідач змінені позовні вимоги визнав. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] підтверджені належними та допустимими доказами. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб зареєстрований 18.10.2008 року у виконкомі Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1903, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії «[NUMBER] /а.с.8/ Свідоцтва про народження серії «[NUMBER] свідчить, що у сторін за час шлюбу народилось дочка - [PERSON], [INFO] /а.с.9/ Згідно довідки виконкому Боромиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №03-22/949 від 18.10.2016 року позивач разом з дитиною та чоловіком зареєстровані і проживають [ADDRESS]. /а.с.10/ З довідки про доходи Управління поліції охорони в Чернігівській області №256 від 19.10.2016 року вбачається, що [PERSON] працює в Управлінні на посаді чергового пульту і її заробітна плата за серпень - вересень 2016 року загалом склала 5456,03 грн. /а.с.11/ Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру і наполягає на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та її неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Отже шлюб між сторонами підлягає розірванню. Окрім того, у відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. З урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, відсутності у відповідача на утриманні інших неповнолітніх дітей, зважаючи на те, що позивач також має приймати участь у матеріальному забезпечені своєї дочки, суд враховуючи положення п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.06 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не може перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. За таких підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved