Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі - відповідач-1, ПАТ «Кредитпромбанк»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON] ), в якому просить визнати припиненою поруку за Договором поруки № 49.28/12-П1/07-In від 22.06.2007 року, укладеним між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк», визнати припиненою поруку за Договором поруки № 49.28/41/П1/07-Сна від 13.12.2007 року, укладеним між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк». В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22.06.2007 року між ним та ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», був укладений договір поруки № 49.28/12-П1/07-In на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 49.28/12/07-In від 22.06.2007 року. 13.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», був укладений договір поруки № 49.28/41/П1/07-Сна на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № 49.28/41/07-Сна від 13.12.2007 року. 12.06.2009 року ВАТ «Кредитпромбанк» були направлені [PERSON] та [PERSON] повідомлення-вимоги № 18726/49.28-7249-49.54 про вимогу погашення кредитної заборгованості як за кредитним договором № 49.28/12/07-In від 22.06.2007 року, так і за кредитним договором № 49.28/41/07-Сна від 13.12.2007 року, в яких вимагалось дострокове погашення кредитної заборгованості в загальному розмірі 475 292,88 доларів США в строк до 12.07.2009 року. Оскільки вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором банк повинен був пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто в строк до 12.01.2010 року, а банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 49.28/12/07-In від 22.06.2007 року в солідарному порядку з [PERSON] лише 23.05.2011 року, а з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 49.28/41/07-Сна від 13.12.2007 року лише 25.11.2010 року, то порука є припиненою. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2018 року в порядку загального позовного провадження було відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] про припинення поруки та підготовче засідання у справі призначено на 29.03.2018 року. Протокольною ухвалою суду від 29.03.2018 року у зв`язку із клопотанням представника позивача, згідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 03.05.2018 року. 03.05.2018 року справу було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному та перепризначено на 23.05.2018 року. Протокольною ухвалою суду від 23.05.2018 року у зв`язку із клопотанням представника позивача, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.07.2018 року. Протокольною ухвалою суду від 05.07.2018 року у зв`язку із клопотанням представника позивача, згідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, у розгляді справи було оголошено перерву до 02.08.2018 року. 02.08.2018 року на адресу суду надійшли письмові заяви представника позивача та представника третьої особи про розгляд справи за їх відсутності. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.08.2018 року за заявою представника позивача, відповідно до ст..ст. 50, 51 ЦПК України, до участі у справі в якості співвідповідача залучено Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - відповідач-2, ПАТ «Дельта Банк»), у зв`язку із чим, згідно п. 2 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 17.09.2018 року. 17.09.2018 року справу було знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді в порядку чергування та перепризначено на 13.11.2018 року. 24.09.2018 року на адресу суду надійшов відзив ПАТ «Дельта Банк» на позовну заяву про визнання договору поруки припиненим у якому останнє просило в позові відмовити, оскільки він є необґрунтованим. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва 13.11.2018 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду на 29.01.2019 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив позов задовольнити. Представник відповідача-1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві від 02.08.2018 року просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача-2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у заяві від 02.08.2018 року просив розглядати справу за його відсутності. Вислухавши вступне слово представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, заважаючи на наступне. Судом встановлено, що 22.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 49.28/12/07-In, згідно умов якого ВАТ «Кредитпромбанк» відкриває [PERSON] невідновлювальну мультивалютну кредитну лінію у національній валюті України та/або в іноземній валюті в межах загальної суми 552 900,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату надання кожного кредиту, а [PERSON] зобов`язується повернути не пізніше 21.06.2017 року надані кредити на умовах та у порядку, що передбачені цим договором. 22.06.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений договір поруки № 49.28/12-П1/07-In в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед ВАТ «Кредитпромбанк» за договором № 49.28/12/07- In. Відповідно до п. 1.2 договору поруки № 49.28/12-П1/07-In від 22.06.2007 року, поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору. Згідно п. 1.3 договору поруки № 49.28/12-П1/07-In від 22.06.2007 року, поручитель бере на себе зобов`язання відповідати перед банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. 13.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 49.28/41/07-Сна, згідно умов якого ВАТ «Кредитпромбанк» відкриває [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 560 000,00 грн. строком до 09.12.2016 року. 13.12.2007 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» був укладений договір поруки № 49.28/41/П1/07-Сна в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед ВАТ «Кредитпромбанк» за договором № 49.28/41/07-Сна. Відповідно до п. 1.2 договору поруки № 49.28/41/07-Сна від 13.12.2007 року, поручитель ознайомлений з умовами кредитного договору. У п. 1.3 договору поруки № 49.28/41/07-Сна від 13.12.2007 року сторони погодили, що поручитель бере на себе зобов`язання відповідати перед банком в тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» передало, а ПАТ «Дельта Банк» отримало право вимоги за кредитними договорами, в тому числі, № 49.28/12/07-In від 22.06.2007 року та № 49.28/41/07-Сна від 13.12.2007 року. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ст. 513 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу викладеного вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ПАТ «Кредитпромбанк», отже, є кредитором у зобов`язанні. Згідно ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Отже, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Тобто, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. Отже, строк для пред`явлення вимоги до поручителів повинен обраховуватись з дня настання строків виконання основних зобов`язань, якими, на думку суду, є визначені кредитними договорами строки - 21.06.2017 року та 09.12.2016 року. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку (статті 61, 64 Господарського процесуального кодексу України, стаття 122 Цивільного процесуального Кодексу України) протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Зазначена позиція була висловлена і Верховним судом України у його постанові від 17.09.2014 року у справі № 6-53цс14. Отже, правові підстави вважати, що відповідачем-1 або відповідачем-2 порушено строки звернення з позовом до суду в розумінні ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України і, як наслідок, втрачено право вимоги до поручителя щодо виконання основного зобов`язання, відсутні. Більш того, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.08.2011 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16.11.2011 року, позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» про стягнення солідарно боргу з [PERSON] та [PERSON] задоволено, а в зустрічному позові [PERSON] до ПАТ «Кредитпромбанк» про визнання поруки припиненою відмовлено. Тобто, дані правовідносини уже були предметом судового розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніх, належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78, 80 Цивільного процесуального кодексу України, на підтвердження своїх обґрунтувань позивач не надав. Відтак, позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Як визначено у ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Так, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 409,60 грн., що підтверджується квитанціями від 27.02.2018 року. Оскільки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то згідно із ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати у вигляді судового збору відшкодуванню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed