Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] 05.08.2014 року звернулася з позовом у суд про стягнення з відповідача пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення - в загальному розмірі 6199,99 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 06.03.2014 року рішенням Залізничного районного суду м.Львова, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30.04.2014 року, її позов до [PERSON] задоволено, з відповідача стягнуто 500 грн. аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] до закінчення нею навчання та 750 грн. аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] до досягнення ним повноліття. Зазначила, що з 06.03.2014 року відповідач розпочав сплачувати поточні аліменти в сумі 1250 грн. щомісяця, однак судом визначено, що аліменти сплачуються, починаючи з 25.09.2013 року, відтак відповідач не сплатив аліменти за період з 25.09.2013 року до 06.03.2014 року, заборгованість за цей період складає 6458,33 грн. Розмір пені, розрахований на підставі ст.196 СК України, становить 6199,99 грн., яку й просить стягнути з відповідача. Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду, що стверджується оголошенням, опублікованим в газеті «Високий замок», яке знаходиться в матеріалах справи, в судове засідання повторно не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 06.03.2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 30.04.2014 року позов [PERSON] задоволено, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі по 750 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2013 року до досягнення ним повноліття, та аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2013 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2016 року (а.с.3). Як безспірно встановлено, відповідач належним чином був обізнаний із судовим рішенням, оскільки брав участь в судовому засіданні, знав про свій обов'язок сплачувати аліменти, відтак почав сплачувати аліменти з дня винесення рішення судом першої інстанції, тобто з 06.03.2014 року, в сумі 1250 грн. щомісяця. Таким чином, відповідачем не сплачено аліменти за період з 25.09.2013 року до 06.03.2014 року, заборгованість за цей період складає 6458,33 грн. З огляду на наведені положення закону, платник аліментів несе відповідальність за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), а враховуючи, що суду не надано доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин, не з його вини, то [PERSON] має право вимагати пеню за несплату аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За період прострочення з 01.05.2014 року до 05.08.2014 року сума пені складає 6199,99 грн. Це підтверджується розрахунком, наведеним позивачем у позовній заяві, з таким розрахунком суд погоджується, оскільки він є коректним. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обгрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 6199,99 грн. пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору, сплаченого позивачем, а також 75 грн. витрат, пов'язаних із опублікуванням оголошення в пресі про виклик відповідача.

Outcome: approved