Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з даним позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» (далі - «Відповідач»), треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. У січні місяці 2021 року на адресу місця проживання Позивача надійшов лист від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. з постановою про відкриття виконавчого провадження, постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постановою про стягнення з боржника основної винагороди, від 05.01.2021 року. Як з`ясувалось із вказаних постанов, виконавче провадження №64037521 відкрито на виконання виконавчого напису №42976, виданого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Згідно з виконавчим написом звернуто стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором 10703/0008XSGF від 12.09.2013 року та плати за вчинення виконавчого напису в загальному розмірі 37 859,58 грн. на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Товариство пред`явило до виконання виконавчий напис до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. Позивач вважає дії Відповідача незаконними та необґрунтованими а виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, Позивач просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 42976 від 08.09.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість за кредитним договором 10703/0008XSGF від 12.09.2013 року в сумі 37 359,58 грн. - таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути на її користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 25.01.2021 року було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.28-29). 21.04.2021 року у судовому засіданні представник позивача адвокат Федоренко В.С. підтримав заявлені позовні вимоги, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. 21.04.2021 року в судове засідання представник відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» та треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.31, 32, 42-43, 45, 46, 47-48). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на окремому нотаріальному бланку було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №42976, відповідно до якого запропоновано стягнути заборгованість на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором 10703/0008XSGF від 12.09.2013 року. Сума, що підлягає стягненню складає - 37 359,58 грн., з урахуванням: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 31 173,71 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам - 6185,87 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису 500,00 грн. (а.с.8). У той же час, згідно з приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічна норма міститься й у п.3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. За приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України: від 21.03.2017 року №23, від 24.11.2017 року №92. Враховуючи викладене, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що даний виконавчий напис було вчинено нотаріусом помилково, на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим, а також не на самому договорі, а окремим документом. Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Окрім цього, згідно з ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Як вбачається з виконавчого напису борг стягнуто за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року, тобто за 7 днів, що є неможливим, зважаючи на суму стягнення. При цьому, кредитна угода підписана 12.09.2013 року, тобто більш як 7 років тому, і невідомо, коли саме виникло право вимоги у відповідача. За таких обставин є всі підстави вважати, що з дня виникнення права вимоги минуло більше, ніж три роки. Сума, яка зазначена у виконавчому написі не є безспірною, та не визнається Позивачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме таких висновків дійшов Верховний суд у постанові від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність, обґрунтованість та законність вимог Позивача. Наявні всі правові підстави для задоволення її вимог та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 454,00 грн. необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved