Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ними право власності на частки в майні колишнього колгоспного двору - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Зокрема, [PERSON] просить визнати за нею право власності на 5/12 часток, [PERSON] просить визнати за нею право власності на 3/12 часток. Позовні вимоги мотивують тим, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 04 серпня 1988 р. виконкомом Городенківської районної Ради, житловий будинок та господарські будівлі і споруди по [ADDRESS] належать колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS]. Станом на 15.04.1991 р. в цьому будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON],[INFO], його дружина [PERSON], [INFO] р.н., син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], онуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Рашківської сільської ради № 321 від 31.3.2017 р. Згідно положень Закону України «Про власність» з 15.04.1991 р. відбулось усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність, тому позивачам належало по 1 /6 частці домоволодіння по [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] року, після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1 /6 частку колгоспного двору по [ADDRESS]. Спадщину фактично прийняли спадкоємці першої черги, які проживали з спадкодавцем та вступили в управління спадковим майном: дружина спадкодавця [PERSON] - 1/12 частку, син спадкодавця [PERSON] - 1 /12 частку. З цього часу позивачці [PERSON] в загальному належить 3 /12 частки домоволодіння. [PERSON], який помер [INFO] року, згідно заповіту від 05.12.2012 р., посвідченого секретарем Рашківської сільської ради, все своє майно заповідав своїй дочці - позивачці [PERSON]. Остання постійно проживала з спадкодавцем, не відмовлялась від спадщини, у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця подала в Городенківську районну державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримала Постанову нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори від 07.04.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що частки членів колгоспного двору не визначені. Позивачка [PERSON] просить визнати право власності на належні їй 1 /6 частку колгоспного двору по [ADDRESS] та успадковані після смерті батька 3 /12 частки домоволодіння, а всього - 5/12 часток. Мати позивачки [PERSON] - [PERSON] померла [INFO], свою частку в будинку заповіла своєму синові (братові позивачки) - [PERSON], тому позивачі зазначили його відповідачем по даній справі. Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися. Позивачі [PERSON] та [PERSON], їх представник [PERSON], - подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності, в заявах зазначили, що позов підтримують та просять задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду поступила заява про те, що він відмовляється від своєї частки в майні колгоспного двору по [ADDRESS] після смерті свого батька [PERSON] та після смерті матері [PERSON], в користь його сестри [PERSON]; не заперечує щоб за останньою визнати право власності на житловий будинок по [ADDRESS], 16 і просить справу слухати в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи 08.09.2017 р. судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Оскільки всі особи, які беруть участь у справі не з'явились в судове засідання, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 04.08.1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів 30 липня 1988 р., посвідчено, що в цілому домоволодіння, що складається із житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS], - належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Будинковолодіння зареєстровано Коломийським МБТІ 04.08.1988 р., записано в реєстрову книгу за № 81. Довідкою № 232 від 31.03.2017р., виданою виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, доводиться що [ADDRESS] в с. Рашків була перейменована на [ADDRESS], нумерація будинків не змінилась. Отже, спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], складеного 06.03.2017 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1983 р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1983,1989 р., їх інвентаризаційна вартість - 223696 грн. Згідно даних погосподарської книги № 6, особового рахунку № [NUMBER], [NUMBER], станом на 15.04.1991 р. в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] р.н., дружина; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], невістка; [PERSON], [INFO], онук; [PERSON], [INFO], онука, що підтверджується довідкою № 231, виданою 31.03.2017 р. виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 р. (на день набрання чинності Законом України «Про власність») в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали шість членів колгоспного двору: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Ці шість членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки проживали однією сім'єю в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили, вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/6 частині. Отже, кожному члену колгоспного двору належало по 1/6 частці. [PERSON] помер [INFO] року у віці 77 років в селі Рашків Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 від 28.01.2000 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 28.01.2000 року Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]; разом з ним на час його смерті проживали: [PERSON], [INFO] р.н., дружина; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO], невістка; [PERSON], [INFO], онук; [PERSON], [INFO], онука; [PERSON], [INFO], онук, що підтверджується довідкою № 640, виданою 07.08.2017 р. виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р., згідно з ст. 524 якого спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 згаданого кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину - належну йому 1 /6 частку в домогосподарстві по [ADDRESS], фактично прийняли спадкоємці першої черги, які проживали разом з спадкодавцем на час його смерті та вступили в управління спадковим майном: дружина спадкодавця, позивачка [PERSON] - 1/12 частку, син спадкодавця [PERSON] - 1 /12 частку. Отже, з цього часу сину спадкодавця [PERSON] та дружині спадкодавця, позивачці [PERSON] належало по 3 /12 частки домоволодіння по [ADDRESS]. [PERSON] помер [INFO] р. у віці 62 років в селі Рашків Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 від [INFO] р., що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За заповітом, посвідченим 05 грудня 2012р. секретарем виконавчого комітету Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів своїй дочці [PERSON], [INFO] Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]; разом з ним на час його смерті проживали: [PERSON], [INFO], дружина; [PERSON], [INFO], дочка; [PERSON], [INFO], син; [PERSON], [INFO] р.н., мати, що підтверджується довідкою № 50, виданою 16.01.2017 р. виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Наведене свідчить про те, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, до спадкового майна померлого [PERSON] належить 3 /12 частки домоволодіння по [ADDRESS]. Дружина [PERSON], яка одночасно є мамою позивачки [PERSON] та відповідачів [PERSON], [PERSON], померла [INFO] р. в [ADDRESS] Івано-Франківської області, актовий запис № 16 від 24 грудня 2016р., що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 травня 2017 р. Надвірнянським відділом ДРАЦС. В позовної заяви слідує, що свою частку в майні колишнього колгоспного двору по [ADDRESS] вона заповіла [PERSON]. Виконуючи вимоги ч.1 ст.1297 ЦК України позивачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори від 07.04.2017 р. № 715/02-31 слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] р., на житловий будинок [ADDRESS], оскільки не визначені частки членів колгоспного двору в господарстві де головою був [PERSON]. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на частку в спірному будинковолодінні на ім'я спадкодавців [PERSON] та [PERSON] перешкоджає позивачам [PERSON] та [PERSON] в отриманні свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, слід визнати за ними право власності на частки житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності, зокрема: - за [PERSON], на 3/12 часток, в т.ч.: з підстав належності їй 1/6 частки (2 /12) на праві спільної сумісної власності та 1/12 - у порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON]; - за [PERSON] на 5/12 часток, в т.ч.: з підстав належності їй 1/6 частки (2 /12) на праві спільної сумісної власності, та 3/12 - у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], яка включає успадковану ним за законом 1/12 частку після померлого його батька [PERSON]. На підставі ст.ст. 120,123,524, 529, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1217, 1221-1223, 1233, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved