Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

[PERSON] 04 серпня 2020 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] , який з 2009 року у будинку не проживає, не вносить плату за житлово-комунальні послуги, добровільно знятись з реєстрації не бажає, чим перешкоджає їй повноцінно користуватись своєю власністю. Просила визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, де просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення на вебсайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, з заявою про відкладення судового засідання не звертався, причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Виходячи з положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Установлено, що позивачу [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.06.2018 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 15.09.2020 року за № 1315/02-20 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно акта обстеження від 30 липня 2020 року, складеного комісією в складі депутата Недогарківської сільської ради Зінченко Л.М., свідків [PERSON] , [PERSON] та затвердженого Недогарківським сільським головою Пащенко В.К., відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає. Отже, з 2009 року і по даний час відповідач не користується спірним жилим приміщенням без поважних причин. Поважності причин, з яких він не користується спірним житлом, в судовому засіданні не встановлено. Добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи її законні права та інтереси, які необхідно поновити. Вищенаведене є підставою для визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З огляду на викладене, суд позов задовольняє. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved