Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з утримання паркінгу у розмірі 9 632, 41 грн, збитки від інфляції у розмірі 1 246, 45 грн, три проценти річних у сумі 589, 61 грн, а всього 11 468, 47 грн, та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є власником машиномісця № [NUMBER] у паркінгу за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з утримання паркінгу, надання яких забезпечується позивачем. Відповідач своєчасно не сплачувала кошти за спожиті послуги з утримання паркінгу території з 01 серпня 2018 року по 01 жовтня 2019 року, у результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 9 632, 41 грн. Від відповідача до суду не надходив відзив. II. Процесуальні дії та рішення суду. 15 червня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 09 липня 2021 року Управлінням соціального захисту населення надано відповідь, що за реєстраційним номером облікової картки платника податків [NUMBER] , згідно з Єдиною інформаційною базою даних внутрішньо переміщених осіб з 23 липня 2015 року на обліку в управлінні перебуває [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Луганськ Луганської області, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 16 серпня 2021 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків III. Фактичні обставини справи. 01 вересня 2006 року сторонами укладено договір б/н про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з яким відповідач як власник машиномісця у паркінгу по [ADDRESS] , є споживачем послуг з утримання паркінгу, надання яких зобов`язується надавати позивач. 01 березня 2011 року між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про участь у витратах на утримання паркінгу № 457, якою з 01 березня 2011 року змінили розмір щомісячної оплати, встановлений пунктом 4.1. договору, у сумі 300, 00 грн (у тому числі ПДВ). 10 серп ня 2015 року наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» № 60, з метою недопущення збитковості в роботі паркінгів, з 01 вересня 2015 року введено в дію нові розрахунки витрат на місяць за утримання паркінгів, зокрема, по [ADDRESS] , у розмірі 400, 00 грн за одне паркомісце (машиномісце). 31 січня 2017 року наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» № 9, у зв`язку з виробничою необхідністю, з 01 лютого 2017 року введено в дію нові розрахунки витрат за утримання паркінгів, зокрема, по [ADDRESS] , у розмірі 496, 59 грн за одне паркомісце (машиномісце). 27 грудня 2017 року наказом Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» № 129, у зв`язку з виробничою необхідністю, з 01 січня 2018 року введено в дію нові розрахунки витрат за утримання паркінгів, зокрема, по [ADDRESS] , у розмірі 687, 42 грн за одне паркомісце (машиномісце). Відповідно до довідки розрахунку заборгованості, наданої стороною позивача, відповідачу за період 01 грудня 2006 року по 30 вересня 2019 року нараховано всього 51 260, 31 грн за наданні послуги з утримання паркінгу. За цей період останнім сплачено 41 627, 90 грн. Залишок заборгованості за наданні послуги станом на 01 жовтня 2019 року складає 9 632,41 грн. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Судом встановлено, що позивач з відповідачем як власником машиномісця № [NUMBER] у паркінгу за адресою: [ADDRESS] , укладено договір про участь у витратах на утримання паркінгу № 457 від 01 вересня 2006 року, до якого, крім того, було внесено зміни додатковою угодою від 01 березня 2011 року про те, що з 01 березня 2011 року розмір щомісячної плати за договором становить: послуги 250, 00 грн, ПДВ 50, 00 грн, всього - 300, 00 грн, грошові зобов`язання, що існували до внесення цією угодою змін у договір, не припиняються і діють до повного їх виконання. Позивач надає послуги утримання вказаного паркінгу, вартість яких неодноразово збільшувалася у зв`язку із виробничою необхідністю та з метою недопущення збитковості у роботі паркінгів, відповідно до наказів КП «Житло-Сервіс». Згідно з розрахунком позивача, відповідач сплачує кошти нерегулярно і не у повному обсязі за надані послуги з утримання машиномісця у паркінгу, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що становить 9 632, 41 грн станом на 01 лютого 2021 року. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги, надсилає споживачу платіжні документи на їх оплату, а споживає здійснює оплату виставлених рахунків. Така позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, згідно з якої факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Згідно із частиною першою ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої ст. 901, частини першої ст. 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша ст. 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Окрім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій ст. 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а відповідачем вони не спростовані. Таким чином з розрахунку суми заборгованості у розмірі 9 632, 41 грн за період з 01 серпня 2018 року по 28 лютого 2021 року інфляційне збільшення становить 589, 61 грн, а три проценти річних від простроченої суми - 589 ,61 грн. Позивач з Адвокатським об`єднанням «Шенлі» 02 лютого 2021 року уклав договір про надання правничої допомоги № 17-21, відповідно до п. 2.1. Додатку № 1 до якого, за підготовку і подання заяви до суду про видачу судового наказу або підготовку і подання позову до суду про стягнення боргу у порядку спрощеного позовного провадження із заявою про розгляд справи за відсутності позивача (що включає нарахування інфляції та три відсотки річних на суму боргу за житлово-комунальні послуги) КП «Житло-Сервіс» сплачує АО «Шенлі» 1 500, 00 грн. На підставі викладеного, позивач за підготовку і подання заяви про видачу судового наказу щодо стягнення боргу із [PERSON] сплатив АО «Шенлі» кошти у сумі 1 500, 00 грн, за подання позовної заяви у порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 270, 00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, та на правову допомогу у розмірі 1 500, 00 грн, згідно з ст. 137 ЦПК України, покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved