Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 06.04.2020 року звернулася до суду з позовом до ПрАТ «СКМЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди. \~ \~ \~ \~08.04.2020 року судом була постановлена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та відкриття провадження у цивільній справі. \~ \~ \~ \~13.05.2020 року представником відповідача надані до суду письмові пояснення з доданими доказами, що містять позицію відповідача з приводу висунутого позову, тобто фактично відзивом. \~ \~ \~ \~Згідно позову, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «СКМЗ» з 03.08.2010 року по 02.01.2020 року. Наказом №2 від 02.01.2020 року позивачку було звільнено з роботи з посади бухгалтера 1 категорії на підставі ст.36 п.1 КЗпП України. В порушення ст.116 КЗпП України відповідач не провів з нею повний розрахунок у день звільнення, а саме не виплатив заборгованість по зарплаті за грудень 2019 року в сумі 9831,64 грн. та за січень 2020 року в сумі 211,40 грн., а всього 10\~043,04 грн. З огляду на вказане [PERSON] просить стягнути з ПрАТ «СКМЗ» вказану заборгованість по зарплаті, а також на підставі ст.117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на день винесення судового рішення. Стосовно заборгованості по зарплаті та розміру середньоденного заробітку надає довідку ПрАТ «СКМЗ». На підставі ст.237-1 КЗпП України позивачка просить суд стягнути грошове відшкодування заданої моральної шкоди в розмірі 4000 грн., у зв`язку з моральними стражданнями через невиплату їй зарплати, вжиттям додаткових заходів для організації свого життя. \~ \~ \~ \~Згідно відзиву, відповідач ПрАТ «СКМЗ» визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по зарплаті за грудень 2019 року січень 2020 року в сумі 10\~043,04 грн. Щодо середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні просить врахувати накази про встановлення простою на підприємстві, викликаних відсутністю роботи та карантином, викликаним гострою респіраторною хворобою COVID-19. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди заперечень відповідачем не наведено. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши позов, відзив та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що остання працювала ПрАТ «СКМЗ» з 03.08.2010 року по 02.01.2020 року. Наказом №2 від 02.01.2020 року позивачку було звільнено з роботи з посади бухгалтера 1 категорії на підставі ст.36 п.1 КЗпП України. В порушення ст.116 КЗпП України, в якій зазначено, що при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, з позивачкою [PERSON] не було проведено повного кінцевого розрахунку. Довідками ПрАТ «СКМЗ» від 10.03.2020 року та від 12.05.2020 року підтверджується наявність заборгованості перед [PERSON] по зарплаті, яка за грудень 2019 року становить 9831,64 грн., за січень 2020 року - 211,40 грн., а всього 10\~043,04 грн. Вказана сума заборгованості відповідачем не спростовується. На підставі наведеного та у відповідності до ст.116 КЗпП з відповідача на користь позивачки слід стягнути вищевказану заборгованість по зарплаті. Також позивачка [PERSON] просить про стягнення середнього заробітку за весь час затримки з моменту звільнення з роботи по день ухвалення судом рішення. Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, за положеннями ст.117 КЗпП України\~обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку проте, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини у невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Для розрахунку вищевказаного середнього заробітку суд керується положеннями Постанови КМУ від 05.02.1995 року №100. Згідно довідки ПрАТ «СКМЗ» від 10.03.2020 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 354,88 грн. (без відрахування податків та зборів). За період з 03.01.2020 року по 13.05.2020 року кількість робочих днів становить (20+20+21+21+7) 89 днів. Середня заробітна плата за затримку розрахунку при звільненні становить (354,88х89) 31\~584,32 грн. з відрахуванням при виплаті податків та обов`язкових платежів, передбачених законодавством України. Суд не приймає до уваги надані відповідачем копії наказів про встановлення простою, викликаного відсутністю роботи, оскільки вказані заходи вчинялися для не для всього підприємства, а для окремих категорії працівників (відділів, структурних підрозділів) та не стосувалися простою працівників бухгалтерії. На підставі наведеного та у відповідності до ст.117 КЗпП з відповідача на користь позивачки слід стягнути вищевказаний середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. На підставі ст.237-1 КЗпП України з відповідача на користь позивачки слід стягнути грошове відшкодування заданої моральної шкоди в сумі 4000 грн., у зв`язку з моральними стражданнями через невиплату їй зарплати, вимушеним вжиттям нею додаткових заходів для організації свого життя. Вказаний розмір грошової компенсації моральних страждань суд вважає розумною та справедливою. На підставі ст.430 ч.1 п.2 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» за рахунок відповідача позивачці слід відшкодувати витрати по сплаті судового збору в сумі 840 грн., які остання понесла при зверненні з позовом до суду в частині позовних вимог немайнового характеру. Крім того з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн. в частині задоволених позовних вимог майнового характеру. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved