overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

[PERSON] 10.02.2017р. звернувся до суду із заявою, в якій просить надати йому право на шлюб з громадянкою [PERSON] до досягнення ним шлюбного віку. [PERSON] зазначив, що більше року тому назад, під час новорічних свят у 2016 році він познайомився із [PERSON], вони покохали один одного, стали зустрічатися. Він навчається у Ясенівській ЗОШ 1-3 ступенів Бродівського району, в 11 класі, а його дівчина закінчила Золочівський коледж Національного університету «Львівська політехніка», отримала спеціальність економіста та заочно навчається в Тернопільському національному економічному університеті на 3-у курсі. На час канікул він тимчасово працював в м. Львові. В близьких інтимних стосунках вони перебувають із літа 2016 року. Біля трьох місяців тому назад його дівчина завагітніла від нього і має намір народити дитину. Вони люблять один одного, він має намір надавати їй матеріальну допомогу, забезпечити житлом. На перших порах матеріально допомагатиме його батько, який є приватним підприємцем. В лютому цього року вони вирішили офіційно одружитися і звернулися до Золочівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Однак у реєстрації шлюбу їм було відмовлено у зв'язку з тим, що він не досяг шлюбного віку. Заявник в судове засідання не з'явився, однак подав суду письмову заяву, в якій свою просить заяву задовольнити, постановити рішення, яким надати йому право на укладення шлюбу з [PERSON] Заінтересована особа - [PERSON], в судове засідання не з?явилася, однак подала суду письмову заяву, у якій підтримала заяву, просить її задовольнити. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з?явився, однак подав суду заяву, в якій просить заяву [PERSON] задовольнити. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у стані вагітності (а.с.9). Згідно паспортних даних (а.с.3) заявник не досяг шлюбного віку. Відповідно до ч. 1 ст.23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків і жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки заявник досяг сімнадцяти років і станом на 01.02.2017 р. вагітність [PERSON] становить 13 тижнів, то реєстрація ним шлюбу відповідатиме його інтересам, забезпечить стабільність відносин між подружжям та охорону інтересів майбутньої дитини. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно надати право на шлюб до виповнення шлюбного віку. На підставі ст.23 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

[PERSON] 10.03.2015 року звернувся до суду із даним позовом. В обґрунтування позову, зіслався на те, що він 05.12.2014 р. придбав у [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою, [ADDRESS]. Йому стало відомо, що у його квартирі зареєстрований [PERSON], який у добровільному порядку не знявся з реєстрації у квартирі, а його реєстрація у вказаній квартирі, створює перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном позивача. Тому останній просить суд визнати [PERSON] такими, що втратив право на користування даним житловим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача, позов підтримав. Суду пояснив, що вказана квартира належить [PERSON] на праві приватної власності, згідно договору купівлі продажу квартири від 05.12.2014 р.. Відповідач добровільно не виписався, у квартирі тривалий час не проживає, чим порушує його право власності. [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився про день та час слухання справи у суді належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України був повідомлений, а саме виклик останнього був здійснений шляхом розміщення оголошення у газеті «Львівська пошта» від 6 червня 2015 року. Тому, суд на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Червоноградського міського сектору ГУ ДМС України у Львівській області подав заяву у якій просить розглядати справу без його присутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази суд встановив слідуюче. Позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно за №30559761 від 05.12.2014 року, який виданий на підставі договору купівлі-продажу, №1185, приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON]. Як вбачається із довідки виданої відділом АДР ГУ ДМС України у Львівській області від 17.03.2015 року, [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS], є колишнім власником та не є членом сім'ї позивача. Відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Оскільки, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] і заперечує, щодо перебування у ній відповідача, а останній протягом тривалого часу у квартирі не проживає, тому суд дійшов до висновку, що [PERSON], втратив право на проживання у [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] 10.03.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває з 15.08.2014 року в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Романківецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №17. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Спільним сімейним життям з відповідачем прожили до листопада 2014 року, після чого їхня сім`я розпалася і вони проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є те, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу та почуття кохання одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Миритися з відповідачем не бажає. Їхній шлюб носить формальний характер та створює їм проблеми, які заважають використовувати їх законні права та позбавляють можливості проживати спільно. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». У судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її присутності. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 15.08.2014 року виконавчим комітетом Романківецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, 15.08.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №17. Згідно змісту позовної заяви сторони з листопада 2014 року фактично припинили сімейні відносини та спільне проживання у зв'язку з відсутністю взаємопорозуміння. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості примирення та збереження сім`ї. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивачки розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки у відповідності до положень ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

[PERSON] 10.03.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває з 27.08.2011 року в шлюбі, зареєстрованому міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №2186. Шлюб для обох перший. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Спільним сімейним життям сторони прожили до грудня 2013 року. Сім`я розпалася по тій причині, що в них різні погляди на життя, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, подружніх стосунків не підтримують. Проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Вважає, що збереження реєстрації шлюбу між нею та відповідачем є неможливим та суперечить її особистим інтересам. Миритися не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне - «[PERSON]». У судове засідання позивачка не з`явилася, однак поданій до суду позовній заяві зазначила про розгляд справи без її присутності, оскільки проживає у м. Львові. Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак повідомив суд про те, що може не з'явиться на судове засідання, оскільки перебуває у зоні проведення антитерористичної операції, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення, справу просить розглядати без його присутності. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.08.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №2186. Шлюб для обох перший. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Сторони з грудня 2013 року припинили спільне проживання, не вбачають можливості примирення та збереження сім'ї в зв'язку з різними поглядами на сімейне життя. За таких обставин та у відповідності до положень ст. 112 СК України, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] 10.03.2016р звернувся до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 22.12.2008р перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що з 10.01.2016р він з відповідачкою припинив шлюбні відносини по причині непорозуміння один одного, та з цього часу відповідачка разом із сином стала проживати окремо. Вказує, що цей шлюб у нього та у [PERSON] перший. Зазначає, що рішенням Краматорського міського суду від 02.03.2016р з нього стягнуті аліменти на утримання сина на користь відповідачки. Вважає, що збереження їх сімейних відносин неможливе, у зв'язку з чим, просить шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Позивач [PERSON] підтримав свої вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, та надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] позов визнала цілком, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та в заяві просила після розірвання шлюбу її прізвище залишити «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 02.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області, убачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2008 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 21.11.2008р Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краматорського МУЮ у Донецькій області, актовий запис № 1130). З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримав свій позов, а відповідач його повністю визнала. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони не проживають однією сім'єю з 10 січня 2016 року, живуть окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, у зв'язку з чим суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, які живуть окремо, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх малолітньої дитини. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище відповідачки після розірвання шлюбу за її клопотанням залишити теж «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] 10.03.2017 року звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що 15.08.2010 року помер його батько [PERSON], якій на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є позивач. Інших спадкоємців немає. До смерті матері позивач постійно проживав з нею за адресою [ADDRESS]. квартирі [ADDRESS]. Позивач не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки, тяжко переніс смерть батька та через юридичну необізнаність вважав, що наявність заповіту складеного на його користь і є правом власності на спадкове майно. 17.02.2017 року [PERSON] звернувся до Першої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском встановленого законом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини. У звязку з тим, що пройшов встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити. Представник відповідача просила винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи до судового засідання не зявився заяв та клопотань від нього не надходило Перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Факт смерті [PERSON] 15.08.2010 року підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.08.2010 року (а.с.6). Єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON], син спадкодавця. Інших спадкоємців після її смерті не має. Згідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що строк подання заяви про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважних причин, тому його позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

[PERSON] 10.04.2015р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 20.07.2007р. він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO] З лютого 2014 року вони з відповідачем почали жити окремо з огляду на розбіжність поглядів на стосунки, інтереси та життєві цінності. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. На теперішній час спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та збереження сім'ї вважає неможливим, наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності наполягав на задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, погодилась розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 20 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 285. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з 21 січня 2015 року припинили подружні стосунки, стали проживати окремо один від одного. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] 10. 04. 2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.10.2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 1946. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося. В сім'ї немає порозуміння. Сім'я розпалася ще в 2007 році і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Розподіл спільного майна подружжя проведе в добровільному порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують з 2007 року і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] 10.04.2017 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.12.2008 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що від шлюбу мають двох дітей. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, сім`ю та побут, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї неможливе, суперечить їхнім інтересам. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, судові витрати покласти на неї. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 26 грудня 2008 року(арк. справи 9), мають двох дітей: Анастасію, [INFO] та [PERSON], [INFO](арк.. справи 7-8). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved