Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] 11 серпня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування посилаючись, що 22 червня 2016 року померла його сестра [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Берегова, буд. 12 Кременчуцького району Полтавської області. Він є спадкоємцем її майна за законом та у встановлений законом строк звернувся до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори полтавської області з заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину, але 15 червня 2017 року отримав відмову у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Берегова, 12 Кременчуцького району Полтавської області, який складається з житлового будинку літ. «А,а», сараю літ. «Б, б, б1», літньої кухні літ. «В», вбиральні літ. «Г», вимощення літ. «І», огорожі № 1,2, колодязя літ. «К» після померлої 22 червня 2016 року [PERSON]. Позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Третя особа Кременчуцька районна державна адміністрація Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 22 червня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 325810 виданим 23 червня 2016 року Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 74. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся [PERSON], який є спадкоємцем за законом. Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за номером 59324663. 15 червня 2017 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, порушивши його законні права і інтереси, які необхідно поновити. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 11 січня 2017 року за № 76 згідно запису погосподарської книги сільської ради за № 00163 [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями, 1949 року забудови в с. Піщане вул. Берегова, 12 Кременчуцького району Полтавської області на приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га. Це також підтверджується довідкою Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 19 січня 2017 року № 61/200 та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27 червня 2008 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до повідомлення Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 19 червня 2017 року за № 636 видати дублікат Свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя [PERSON] немає можливості із-за відсутності оригінала документа. Згідно технічного паспорта виданого 19 січня 2017 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради», інвентаризаційна справа № 496, зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», веранди літ. «а», сараю літ. «б», сараю літ. «Б», сараю літ. «б1», літньої кухні літ. «В», убиральні літ. «Г», вимощення літ. «І», колодязя питного літ. «К», огорожі № 1, 2, інвентаризаційна вартість якого становить 72 025 грн. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Берегова, 12 Кременчуцького району Полтавської області належав померлій 22 червня 2016 [PERSON], тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved