Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому вказала, що з 25.10.2008 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.05.2012 року було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.05.2012 року у справі №2-1903/2012 вирішено стягнути з відповідача аліменти у твердій сумі у розмірі 300 грн. на утримання [PERSON] до досягнення ним повноліття. На підставі вказаного рішення позивач отримала виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Києво-Святошинському РВДВС ЦМУМЮ (м. Київ), виконавче провадження №53411145. Відповідач своїх зобов`язань по сплаті аліментів не виконує взагалі, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 01.02.2021 року становить 32100 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний нести витрати по її утриманню, однак, відповідач в добровільному порядку аліменти у розмірі визначеному рішенням суду не сплачує, тим самим фактично намагається перекласти свій обов`язок піклуватись та матеріально забезпечувати сина виключно на позивача, що є порушенням норм чинного сімейного законодавства України. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 31800,00 грн. за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року. Ухвалою суду від 17.03.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 17.03.2021 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 23.03.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №080010549540 (а.с. 37). Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду будь-яких клопотань та відзиву на позовну заяву не подав. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-2160/12 від 30.05.2012 року, яке набрало законної сили 11.06.2012 року, шлюб зареєстрований 25.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 28). За час перебування у шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження а.с. 8). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-1903/2012 від 17.05.2012 року, яке набрало законної сили 28.05.2012 року, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій сумі у розмірі 300 грн. на утримання їх дитини - [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття (а.с. 27). На підставі вказаного рішення суду позивач 17.05.2012 року отримала виконавчий лист, відповідно якого державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Долженком Д.О. своєю постановою від 01.03.2017 року відкрив виконавче провадження №53411145 (а.с. 11). Згідно Довідки-Розрахунку Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області №6219 від 05.02.2021 року (а.с. 13), у виконавчому провадженні №53411145 заборгованість по аліментах станом на 01.03.2018 року становить 21600,00 грн., сукупний розмір заборгованості станом на 01.02.2021 року становить 32100,00 грн. Як вбачається із довідки про склад сім`ї №7, виданої 21.01.2021 року Макарівською селищною радою (а.с. 12), [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять - [PERSON] , [INFO] , - син. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Вирішуючи вимоги за позов суд виходить з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання зі сплати аліментів не виконує, у зв`язку з чим у нього виникла вказана вище заборгованість, розмір якої відповідно до вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» визначений державним виконавцем за місцем виконання рішення суду та відображений у відповідній Довідці-Розрахунку (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Разом з тим, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів в порядку ст. ст. 76 - 81 ЦПК України про те, що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від нього причин, суду не надав, доводів позивачки не спростував, а відтак, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на стягнення пені за прострочення сплати відповідачем аліментів. Розраховуючи розмір пені, суд виходить з такого. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення в кожному місяці. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи наведене, суд не бере до уваги розрахунок пені, наданий позивачем, який помилково розрахував суму пені, виходячи із загальної суми заборгованості по аліментах, а не за кожен із прострочених платежів - 300 грн. (за кожен місяць). Враховуючи, що суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог, сукупний розмір заборгованості пені за період з 01.03.2018 року по 01.02.2021 року, розрахований за вищезазначеною методикою розрахунку становить 3288 грн., що є меншим, а ніж заявлена до стягнення позивачем сума 31800 грн., а відтак позов підлягає частковому задоволенню в розмірі 3288 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати не стягуються, оскільки позивача звільнено від їх сплати і відсутні особи, які їх понесли. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial