Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] 06.12.2013 року звернувся до суду з позовом, вимоги якого підтримав у судовому засіданні, просить визнати за ним права забудовника в порядку спадкування після [PERSON], померлого [INFO]. Вимоги мотивує тим, що він є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті батька. За життя той мав право власності на будинок [ADDRESS], отримав дозвіл на його знесення та будівництво нового, однак не встиг збудувати будинок, помер. Позивач вважає, що він успадкував права забудовника, свідоцтво на які нотаріусом не видається і іншого способу захисту крім судового він не має. Представник Джанкойської міської ради залишив вирішення спору на розсуд суду, звернувши увагу на те, що дозвіл на будівництво у спадкодавця закінчився у 1987 році, а помер він у 1996 році. Відповідач ІДАСК у судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, заперечень проти позову не надав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи|речі|, суд вважає|лічить| вимоги позову обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статей 524, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, спадкування здійснюється за законом. Часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця. При спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є діти померлого. Для придбання спадщини потрібно, щоб спадкоємець його прийняв. Прийнята спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав в державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). За життя [PERSON] за договором купівлі-продажу від 11.03.1983 року придбав житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 10-11), 13.07.1984 року отримав від виконкому Джанкойської міської ради дозвіл на знесення ветхого цього житлового будинку та будування у термін до 13.07.1987 року нового за типовим проектом (рішення № 369, а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). Позивач, який є спадкоємцем 1 черги, прийняв спадщину, оскільки звернувся до нотаріальної контори (а.с. 30). Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що відсутній правовстановлюючий документ на новостворене майно (а.с. 8). Суд погоджується з доводами позивача і вважає, що він успадкував від батька права забудовника, які той мав за життя і які існували на час його смерті, з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 90, 91 Земельного кодексу УРСР від 08.07.1970 року, який діяв на момент придбання будинку, на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Аналогічне положення міститься й у п. 25 Положення про землі міст і селищ міського типу Української РСР, затверджене постановою Ради Міністрів Української РСР від 20 березня 1984 р. N 136. Згідно п. 13 цього положення надання земельних ділянок у користування провадиться виконавчими комітетами міських, селищних Рад народних депутатів. Вилучення земельних ділянок виконавчими комітетами міських, селищних Рад народних депутатів, якщо при цьому зносяться жилі будинки, належні громадянам на праві особистої власності, провадиться при наявності в кожному окремому випадку дозволу виконавчого комітету обласної, міської /міста республіканського підпорядкування/ Ради народних депутатів на знесення цих будинків. Пунктом 28 Положення передбачено, що при зруйнуванні будинку внаслідок стихійного лиха /пожежі тощо/ або ветхості право користування земельною ділянкою за власником будинку зберігається, якщо протягом трьох років він розпочне відбудову будинку, за винятком масивів, де індивідуальне житлове будівництво генеральним планом міста, селища міського типу не передбачене. У цьому разі земельна ділянка надається в місцях, відведених під індивідуальне житлове будівництво. З огляду на викладені норми вбачається, що до [PERSON] при придбанні ним будинку перейшло й право користування земельною ділянкою, на якій будинок розташований. Оскільки доказів того, що протягом трьох років після отримання дозволу на будівництво нового замість ветхого будинку [PERSON] не здійснював будівельні роботи не надано, а в порядку п. 13 Положення земельну ділянку не вилучено, суд вважає, що [PERSON] зберіг за собою право користування земельною ділянкою під забудову. Тому, з огляду на те, що ані Положенням, ані ЗК УРСР не передбачено імперативне встановлення термінів закінчення будівництва на земельній ділянці, а посилання на трирічний строк у п. 28 Положення стосується лише початку будівельних робіт (а не їх закінчення), враховуючи, що після закінчення строку, встановленого Рішенням № 269 від 13.07.1984 року, орган власних повноважень не здійснив жодних дій, передбачених Положенням, щодо вилучення земельної ділянки через нецінове її використання, суд погоджується з доводами позивача про те, що з мовчазної згоди виконкому міськради за [PERSON] визнавалось право забудовника, тобто він його не втратив після 13.07.1987 року.. Таким чином, приймаючи до уваги, що спадкуванням є перехід прав померлого, які він мав на момент смерті до спадкоємця, який прийняв спадщину, враховуючи, що на момент смерті [PERSON] мав права забудовника, надані йому Рішенням № 269 від 13.07.1984 року, а [PERSON] прийняв спадщину, за позивачем має бути визнано у судовому порядку право забудовника, оскільки іншим шляхом (нотаріально) підтвердити своє право позивач не в змозі. На підставі ст. 524,525,548,549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved