Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

[PERSON] в червні 2017 року заявила позов, за яким просила припинити право власності [PERSON] на ј квартири №[ADDRESS], з виплатою їй грошової компенсації, та визнати за нею право власності на цю частку квартири. На забезпечення позову позивачем внесено на депозит суду 51250 грн. Позов мотивований тим, що сторони є співвласниками квартири, відповідач в квартирі не проживає, участі в її утриманні не приймає, частка відповідача в праві власності на квартиру не значна, виділити цю частку в натурі неможливо. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали суду від 11.09.2017 року. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надіслала. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. Сторони є співвласниками квартири №[ADDRESS]: [PERSON] належить 1/2 частка квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 30 липня 2013 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №6-978, та ј частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 18 травня 2017 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим №3-315, а [PERSON] належить решта квартири, тобто ј частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, що видане органом приватизації Ленінградської районної державної адміністрації м. Києва 28 грудня 1993 року, згідно з розпорядженням №4854. За технічним паспортом, квартира №[ADDRESS] є трьохкімнатною, загальною площею 62.1кв.м., житловою 42,7 кв.м. Вартість квартири, згідно зі звітом, що виконаний оцінювачем [PERSON] 06.06.2017 року на замовлення позивача, становить 204991 грн. без ПДВ. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України в постанові від 15.05.2013р. (справа №6-37цс13) висловив правову позицію про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. З огляду на технічні характеристики, частка квартири належна [PERSON] є незначною, виділ цієї частки є неможливим. Позивач в заяві вказує, що відповідач з 1994 року в квартирі не живе, участі в утриманні квартири не приймає, наміру відчужити чи іншим чином розпорядитись майном не виявляла. За таких обставин та вимог закону, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов [PERSON] обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі ст. 365 ЦК України,

Outcome: approved