Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх доньки [PERSON], [INFO] Вимоги мотивовані тим, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 03.10.2017 серія [NUMBER] гр. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов та викладені у ньому доводи підтримали з підстав викладених у позові. Проти розгляду справи в порядку заочного провадження позивач та її представник не заперечували. Відповідач [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень до позову та відзив на позовну заяву не надіслав. Третя особа свого представника в суд не направили. Від третьої особи надійшло письмове клопотання про розгляд справи без участі їх представника, в якому було вказано, що позов з її боку підтримується у повному обсязі. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Між сторонами було зареєстровано шлюб 21.11.2009 року, який було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2014 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір'ю за згодою відповідача. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. З серпня 2016 року відповідач будь-якої участі в утриманні, вихованні дитини не приймає, життям доньки не цікавиться, на зв'язок з позивачем та дитиною не виходить, телефонних дзвінків не здійснює, не вітає зі святами, не дарує подарунків, не допомагає матеріально. Згідно з ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з листа Святошинського УП Головного управління Національної поліції в м. Києві від 29.12.2017 №16721/125/54/13-2017 відносно [PERSON] в 2014 році було відкрито кримінальне провадження згідно ч. 1 ст. 125 ККУ, а також 02.06.2017 був складений адміністративний протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Згідно Акту обстеження умов проживання від 04.12.2017, затвердженого начальником Служби у справах дітей Святошинської РДА м. Києва було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та встановлено, що такі житлово-побутові умови проживання створені належним чином. Під час обстеження малолітня [PERSON] сказала, що свого батька вона не пам'ятає, з днем народження батько не вітає. Згідно інформації, наданої Приватним навчальним закладом «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів «Креативної Міжнародної Дитячої Школи», м. Київ, замовником освітніх послуг навчання для [PERSON], [INFO], за договором №2017К-2/30 від 15.05.2017 є її мати, гр. [PERSON]. З батьком дитини гр. [PERSON] адміністрація навчального закладу не знайома і не має змоги вести комунікації з питань навчання [PERSON]. В інформації, наданій КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» Святошинського району міста Києва зазначено, що медична документація знаходиться на руках у матері. 13.02.2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації був присутній гр. [PERSON] у стані, схожому на стан алкогольного сп'яніння, поводив себе агресивно та не зміг надати чітких відповідей на запитання членів комісії стосовно позбавлення його батьківських прав. Таким чином, з метою захисту малолітньої дитини на засіданні 13.02.2018 комісії з питань захисту прав дитини Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації було прийнято Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], від 19.02.2018 №107-40/1154. Згідно пояснень, наданих в судовому засіданні, позивачка повідомила, що під час спільного проживання з гр. [PERSON] він систематично вживав алкогольні напої та в стані алкогольного сп'яніння застосовував по відношенню до неї фізичне насильство, що відбувалось на очах у малолітньої [PERSON]. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи в повному обсязі. За таких фактів та відповідних їм правовідносинам, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить за можливе задовольнити позов, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Отже, позивач вправі вимагати покладення на відповідача аліментних зобов'язань. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, його дохід є нерегулярним і мінливим, то визначення аліментів в твердій грошовій сумі узгоджується з приписами ст. 184 СК України. Разом з тим, суд вважає, що позивачем дещо завищений заявлений до стягнення розмір аліментів. Так позивач в обґрунтування розміру аліментів послалась лише на потреби дитини, проте поза її увагою залишилось те, що обов'язок утримання дитини лежить рівною мірою на обох батьках. Тому, з аналізу наведених вище обставин, з урахуванням віку дитини, стану її здоров'я, як про це повідомила позивач, виходячи з засад розумності суд вважає, що встановлення аліментів в сумі 2000 грн. на місяць на утримання дочки [PERSON] буде необхідним і достатнім для врегулювання спору по суті. Отже, позов може бути задоволений частково. Витрати у справі суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст.141ЦПК України.

Outcome: partial