Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] 18.03.2019 р. звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначивла, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Власником житлового приміщення [ADDRESS] є [PERSON] [INFO] у другій половині дня її квартиру було залито гарячою водою з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Через контакт центр 1580 нею була зроблена заявка за номером 347368 від 16.12.2018 р., о 20:06 бригада КП Запоріжремсервіс МАС не змогла потрапити і обстежити квартиру відповідача, через не надання доступу. 17.12.2018 р. в її квартирі було проведено обстеження представниками ОСББ «Брюллова 11», складений комісійний акт, згідно якого затоплення відбулося внаслідок пошкодження трубопроводу опалення в квартирі відповідача. Внаслідок затоплення її квартири, були залиті усі приміщення, а саме: кімната площею 20 м.кв., кухня 7,5 м.кв., коридор 4,8 м.кв., вбудована шафа 0,6 м.кв., балкон. На момент складання акту води на підлозі не було, але стелі та стіни мали сліди намокання та вологі на дотик. Вона неодноразово зверталася до відповідача щодо вирішення питання стосовно компенсації та усунення наслідків залиття квартири, проте відповідач відмовлявся вирішити це питання і навіть не надав доступу до своєї квартири. 29.12.2018 р. її квартиру повторно оглянуто комісією, про що було складено акт. При повторному огляді було встановлено, що окрім слідів намокання у вигляді плям на стелях, шпалери частково відклеїлись, сильно пошкоджені двері у кімнату, кухню та туалет. Деформовано лутки та двері, частково пошкоджена шафа та кухонні меблі. Через ненадання доступу до квартири [ADDRESS] головою ОСББ [PERSON] було направлено письмову вимогу відповідачу, і запропоновано дату огляду квартири, а саме - 11.02.2019 р. При огляді квартири [ADDRESS] було виявлено, що на балконі встановлені додаткові радіатори ЦО, вхідні трубопроводи закриті гіпсокартоном, виконане переобладнання трубопроводів. Відсутня дозвільна та проектна документації. Складений відповідний акт. На підтвердження того, що у відповідача відсутня дозвільна та проектна документація, надано відповідь від 07.02.2019 р. Концерну Міські теплові мережі, з якої вбачається, що власник квартири [ADDRESS] не звертався із заявами про зміну опалювальної площі. Згідно звіту про оцінку збитку нанесеного майну - однокімнатної квартири [ADDRESS] від 17.12.2018 р., складеного оцінювачем [PERSON] , складає 59284,25 грн. Посилаючись на ст.ст.386, 1166 ЦК України, за позовом позивач просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 59284,25 грн., витрати на проведення експертизи - 2700 грн., та судові витрати в сумі 768,40 грн., що разом складає 62752,65 грн. Ухвалою від 27.03.2019 р. було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.04.2019 р. 25.04.2019 р. підготовче судове засідання відкладено на 30.05.2019 р. через зайнятість судді в іншому провадженні. 30.05.2019 р. підготовче судове засідання було відкладено на 18.06.2019 р. на підставі п.3 ч.2 ст.198 ЦПК України. В підготовчому судовому засіданні 18.06.2019 р. було задоволено клопотання відповідача та у справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. 02.09.2019 р. провадження у справі відновлено, призначено підготовче судове засідання на 21.10.2019 р. 21.10.2019 р. підготовче судове засідання було відкладено на 11.11.2019 р. за клопотанням відповідача на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 11.11.2019 р. закрито підготовче провадження, призначено судове засідання на 18.12.2019 р. 18.12.2019 р. розгляд справи відкладено на 27.02.2020 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті. 27.02.2020 р. розгляд справи було відкладено на 30.04.2020 р. за клопотанням відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. 30.04.2020 р. в судовому засідання було оголошено перерву до 25.05.2020 р. для виклику свідків на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України. Позивач подала до суду заяву в якій просить провести судове засідання 25.05.2020 р. без її участі, позов підтримує, просить задовольнити. В процесі розгляду справи надала пояснення по суті позову. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник відповідача направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи через його зайнятість у іншому провадженні. П.2 ч.2 ст.223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час та місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Враховуючи, що судове засідання 27.02.2020 р. вже відкладалося за клопотанням відповідача через зайнятість його представника в іншому процесі, суд не встановив підстав для повторного відкладення розгляду справи, яка перебуває в провадженні суду з 2019 р. та в рамках проведено підготовче провадження, під час якого сторонами надані певні докази в обґрунтування позову та заперечень проти нього. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу 25.05.2020 р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення позивача та її представника, допитавши свідка, приймаючи до уваги позицію відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.10.2013 р. (а.с.34). Квартира [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.68). 16 грудня 2018 року відбулося залиття квартири позивача. Комісією у складі голови комісії - голови правління ОСББ «Брюллова-11» [PERSON], членів комісії - головного інженера ООО «R.E.M» [PERSON] та інженера ООО «R.E.M» [PERSON] було складено акт про залиття квартири [ADDRESS] від 17 грудня 2018 року та встановлено, що залиття вказаної квартири виникло 16 грудня з вини мешканців вище розташованої квартири [ADDRESS] зазначеного житлового будинку, а саме - пошкодження трубопроводу опалення. В акті зазначено, що в квартирі [ADDRESS] залито всі приміщення: кімната площею 20 м.кв., кухня 7,5 м.кв., коридор 4,8 м.кв., вбудована шафа 0,6 м.кв., балкон. На момент складання акту води на підлозі не було, але стелі та стіни мали сліди намокання та вологі на дотик. Пошкоджені меблі та міжкімнатні двері. Електропостачання квартири тимчасово відключено. У даному акті також зазначено, що на момент складання акту власники квартири [ADDRESS] відсутні (а.с.29). 29.12.2018 р. квартиру позивача повторно було оглянуто комісією, про що було складено акт (а.с.30). При повторному огляді було встановлено, що окрім слідів намокання у вигляді плям на стелях, шпалери частково відклеїлись, сильно пошкоджені двері у кімнату, кухню та туалет. Деформовано лутки та двері, частково пошкоджена шафа та кухонні меблі. Відповідно до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Як вбачається з актів від 17 та 29 грудня 2019 року вони за формою та змістом відповідають вимогам вказаного Додатку №4, у ньому відображено: дату та місце залиття, конкретні пошкодження квартири. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив обставини, що викладені в актах. Згідно Звіту про оцінку збитку нанесеного майну - однокімнатна квартира та кухонні меблі, меблі передпокою, що розташовано за адресою: [ADDRESS] , який складений оцінювачем [PERSON] вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню оздоблення нерухомого майна - однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що зазнало ушкоджень однокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та кухонної меблі і меблі передпокою зазнало ушкоджень внаслідок залиття жителями квартири на четвертому поверсі № [ADDRESS] з причини пошкодження трубопроводу опалення складає з урахуванням ПДВ 59284,25 грн. (а.с.7-24). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно з ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ч.1 ст.10 ЖК України громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечити його схоронність, проводити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені цивільним законодавством. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч.2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Так, відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода та упущена вигода) відшкодовується в повному обсязі. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір. Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт залиття належної позивачу квартири з вини відповідача та розмір завданої шкоди підтверджується письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: актами про залиття та Звітом про оцінку збитків. Відповідачем не спростовано презумпцію його вини у заподіянні шкоди майну позивача та не надано доказів того, що шкода була спричинена саме не з його вини. Встановивши, що [PERSON] довела завдану їй шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд дійшов висновку про те, що завдані позивачу збитки викликані залиттям квартири підлягають відшкодуванню [PERSON] у розмірі 59284,25 грн. За проведення оцінки матеріальних збитків після залиття квартири [ADDRESS] позивачем було сплачено ФОП [PERSON] 2700 грн., що підтверджується рахунком та квитанцією (а.с.67). В обґрунтування заперечень проти позову, відповідач надав звіт про незалежну оцінку визначення ринкової вартості розміру відшкодування, завданого залиттям однокімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.93-101), відповідно до якого загальна вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню оздоблення нерухомого майна - однокімнатної квартири та кухонні меблі, вбудовану шафу складає з ПДВ 37170 грн. Як вбачається з досліджених судом звітів, заданням оцінювачів було визначити саме вартість матеріального збитку, завданого пошкодженому в результаті залиття квартири майна позивача. За ст. 12 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов`язків доказування і подання доказів регулює ст. 81 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що належними доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приймаючи при постановленні рішення звіт, який був наданий позивачем, суд виходив з того, що останній є більш розширеним та обґрунтованим, в тому числі в частині опису ушкоджень об`єкту дослідження, визначення ринкової вартості майнового збитку нерухомості та вартості матеріалів, на підставі чого оцінювач, який безпосередньо дослідив об`єкт дослідження, дійшов відповідного висновку. Окрім того, за клопотанням відповідача було призначено судову будівельно-технічну експертизу, яка не була виконана через несплату стороною, яка заявила клопотання, витрат на її проведення. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved