Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

[PERSON] 01.09.2014 року (згідно штампа на конверті) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої сина, який продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.11.2012 р. з відповідачки на його утримання стягувались аліменти в розмірі 1/4 частки від її доходів на час його навчання у Жмеринському ВПУ. На даний час він закінчив навчання у Жмеринському ВПУ та вступив до Барського гуманітарно-педагогічного коледжу ім. М.Грушевського, який закінчує 30.06.2017 р. Сам він не в змозі забезпечити собі достатній рівень проживання, окрім того, через навчання в іншому місті збільшились і витрати. На теперішній час він перебуває на обліку з приводу таких захворювань: дитячий невроз, синдром дефіциту уваги з гіперактивністю, дистальна міодистрофія, складний гіперметропізм, астигматизм обох очей. Йому протипоказані психоемоційні та стресові навантаження, через ці захворювання він також потребує додаткових коштів на лікування. Відповідачка працює провідником у вагонній дільниці станції Жмеринка ДТГО «Південно-Західна залізниця» та отримує заробітну плату в середньому 3850 грн., але матеріальної допомоги не надає. Просить стягувати з відповідачки на своє утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно і до закінчення ним навчального закладу. В судове засідання позивач [PERSON] не з’явився, однак у позовній заяві зазначив, що свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без його участі, оскільки хворіє та не має можливості бути присутнім в судовому засіданні. (а.с. 1-зворот) Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача відповідно до ст. 158 ч. 2 ЦПК України, враховуючи що сторона скористалась своїми процесуальними правами. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, не заперечила проти стягнення із неї на користь повнолітнього сина аліментів у розмірі 1/8 частки її доходів. При винесенні рішення просила врахувати, що окрім [PERSON] у неї на утриманні є ще один син [PERSON], якого відповідачка утримує самостійно, оскільки є матір»ю одиначкою. Вона працює провідником вагонів ВЧ-2 Жмеринка ДТГО «ПЗЗ» та отримує заробітну плату відповідно до наданих суду довідок та допомогу як мати одиначка у розмірі 385 грн. Однак вказаних коштів їй із сином [PERSON] не вистачає. [PERSON] на даний час виповнилось 14 років, збільшились його потреби, він займається спортом та їздить на змагання, а тому відповідачка не може сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у такому ж розмірі як сплачувала за попереднім рішенням суду, тобто в 1/4 частці. Сама відповідачка та її син [PERSON] хворіють. Крім того відповідачка вважає, що сукупний дохід позивача вищий за її, а також їх із сином [PERSON] прожитковий мінімум нижчий за мінімальний. Поставила під сумнів довідки з місця навчання та про стан здоров»я позивача, просила витребувати довідки про дохід позивача. Крім того позивач зареєстрований у її житлі, за комунальні послуги не оплачує, а їх несе повністю відповідачка. Вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши позовну заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка є матір’ю повнолітнього [PERSON], [INFO] – позивача. (а.с. 2- 3) Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10.07.2012 р. відповідачку [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.11-12) Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 06.11.2012 р. стягнуто з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 21.09.2012 р. і до закінчення ним навчання у Жмеринському ВПУ. За даним рішення суду видано виконавчий лист, який перебував на виконанні у Державній виконавчій службі та 26.06.2014 р. виконання завершено на підставі п.8. ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 10) В даний час позивач навчається на 2 курсі Барського гуманітарно-педагогічного коледжу ім. М.Грушевського з денною формою навчання за спеціальністю «Правознавство», навчання здійснюється за державним замовленням. Термін навчання до 30.06.2017 р. (а.с. 7) Даний факт також встановлено у рішенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.10.2014 року по цивільній справі №2/130/946/2014 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, де із батька позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки його доходу до закінчення навчання у Барському гуманітарно-педагогічному коледжі ім. Грушевського, тобто до 30.06.2017 року, а тому в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Також факт навчання позивача на 2 курсі Барського гуманітарно-педагогічного коледжу ім. М.Грушевського з денною формою навчання за спеціальністю «Правознавство» з 1 вересня 2014 року, навчання здійснюється за державним замовленням. Термін навчання до 30.06.2017 р. підтверджується довідкою, що надійшла на запит суду (а.с.46) За місцем навчання позивач отримує стипендію як дитина-сирота, в розмірі 1760 грн., проживає в гуртожитку №1 по вул. Святого Миколая,11 в м.Бар. Позивач перебуває на обліку у відділковій лікарні станції Жмеринка з приводу: дитячий невроз, синдром дефіциту уваги з гіперактивністю, дистальна міодистрофія, прогресуюча м»язова дистрофія та потребує постійного медикаментозного лікування, протипоказані перенавантаження та стреси. (а.с. 8, 9, 44) Позивач [PERSON] на обліку в УПФ України в м.Жмеринці та Жмеринському району, в Управлінні праці та соціального захисту населення ЖМР Вінницької області не перебуває, державних пенсій, соціальних допомог та компенсацій не отримує (а.с.43, 45) Відповідачка [PERSON] працює провідником вагонів у ВЧ-2 Жмеринка ДТГО «ПЗЗ» та отримує заробітну плату, із якої до серпня 2014 року вираховувались аліменти (а.с.29-30), проживає в [INFO], із нею зареєстровані син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], однак останній не проживає, на утриманні позивачки знаходиться син [PERSON] (а.с.31-32, 26-27), [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН ЖМР Вінницької області як одержувач допомоги – одинока мати на дитину [PERSON], [INFO] (а.с.28) аліменти на утримання повнолітнього сина не надає. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідачки від обов’язків утримувати повнолітного сина, який продовжує навчання, судом не встановлено. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв’язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов’язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В роз’ясненнях, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов’язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов’язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв’язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров’я та матеріальне становище дитини; стан здоров’я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги стан здоров`я та матеріальний стан повнолітнього сина – позивача: [PERSON] є студентом, навчається в населеному пункті відмінному від місця проживання, отримує стипендію, проживає у гуртожитку, однак для покриття всіх витрат його доходів не вистачає, має хворобливий стан здоров’я, що потребує постійного медикаментозного лікування, однак протягом 2014 року за медичною допомогою не звертався; добрий стан здоров`я та матеріальний стан відповідачки, яка працює і має стабільний заробіток, має на утриманні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], не може надавати матеріальну допомогу у розмірі, у якому просить позивач, а позивач не має достатніх доходів на своє утримання, та у зв»язку із навчанням потребує допомоги; те, що відповідачка позов визнала частково, а отже може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Також судом враховується, що відповідно до рішення суду від 22.10.2014 року кошти у розмірі 25% заробітної плати батька позивача [PERSON] стягуються як аліменти на утримання [PERSON] до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2017 року. Таким чином суд приходить до висновку про наявність сукупності юридичних фактів за яких виникає обов’язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, а тому розмір аліментів у виді 1/6 частки доходу відповідача щомісяця, що буде стягуватись на утримання позивача, буде обґрунтованим та законним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідачки на користь держави. Слід допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 182, 191, 192, 199 –200, 201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial