Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] (далі - заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності її батьку [PERSON], який помер [INFO], державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 17 грудня 2001 року. Свою заяву мотивує тим, що вона є спадкоємцем свого батька [PERSON] До складу спадщини останнього входить право власності на земельну ділянку площею 6,81 гектари. Водночас у державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER] від 17 грудня 2001 року, який посвідчував вказане право, помилково зазначено прізвище батька як «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». Відповідно встановлення факту належності її батьку зазначеного вище документа необхідне їй для прийняття спадщини останнього. У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав та просив її задовольнити повністю з підстав, вказаних у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 17 грудня 2001 року Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією на ім'я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER], яким посвідчено право власності останнього на земельну ділянку площею 6,81 гектари в межах Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 7). [INFO] в с. Печенюги Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 січня 2005 року (а.с. 6). Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 грудня 2017 року, яке набрало законної сили 19 грудня 2017 року встановлено факт, що [PERSON], тобто заявниця, є донькою [PERSON] (а.с. 5). Згідно довідки виконавчого комітету Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 21 грудня 2017 року [PERSON] постійно проживала разом зі своєю донькою [PERSON], тобто заявницею, та співмешканкою [PERSON] (а.с 4). Вказане свідчить, що заявниця відповідно до вимог статті 1268 ЦК України належним чином прийняла спадщину свого батька [PERSON] фактом постійного проживання разом з ним. З довідки виконавчого комітету Печенюгівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 25 січня 2018 року вбачається, що особа з анкетними даними [PERSON] в с. Печенюги не зареєстрована та не проживала, при цьому у вказаному селі проживав [PERSON] (а.с. 16). Аналіз відомостей, що містяться у дослідженому судом державному акті на право приватної власності на землю, та відомостей про те, що особа з анкетними даними [PERSON] не проживала і не була зареєстрована у с. Печенюги, при цьому у вказаному селі проживав [PERSON] свідчить, що державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] від 17 грудня 2001 року належить саме [PERSON], при цьому під час його заповнення в ньому помилково було вказано прізвище [PERSON] як «[PERSON]». Відповідно до пункту 6 частини першої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки в ході судового розгляду встановлено факт належності [PERSON], спадкоємцем якого є заявниця, державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 17 грудня 2001 року, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved