Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє Мишинчук В.В. , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з даною позовною заявою, яку мотивує тим, що відповідно до договору позики від 08.09.2017 р. та додаткового договору позики від 31.10.2017 р., [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в позику суму грошових коштів в розмірі 1090000 грн., що на день отримання відповідало еквівалентові 35 000 Євро, за комерційним курсом АТ «Комерційний інвестиційний банк». З них, 780 000,00 грн. за Договором позики від 08.09.2017 року та 310 000,00 грн. за додатковим договором позики від 31.10.2017 р. до договору позики від 08.09.2017. Факт отримання [PERSON] грошових коштів, підтверджується підписами відповідача на Договорі позики від 08.09.2017 р. та додатковому договорі позики від 31.10.2017 р. до договору позики від 08.09.2017 р. і їх змістом (п.1 договорів). За вказаним договором, [PERSON] взяла на себе ряд зобов`язань, а саме: згідно п.2 Договору кошти повинні повертатися щомісячно платежами не менш як 9266,40 грн., а повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми в Євро за комерційним курсом АТ «Комерційний інвестиційний банк». Виконання зобов`язання за договором має бути здійснено у межах міста Ужгорода (за домовленістю сторін) або за іншою адресою, вказаною Позикодацем. На протязі дії Договору, [PERSON] здійснила лише одну оплату в розмірі 400,00 Євро, жодних інших платежів нею здійснено не було. На даний час суму позики [PERSON] не повернула. За таких обставин, позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь 1 077 600 гривень, заборгованості за договором позики від 08.09.2017 року із додатковим договором позики від 31.10.2017 року до договору позики від 08.07.2017 року, вказані договори позик розірвати та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, з повідомленням та за участю сторін. Згідно даної ухвали відповідачу встановлений строк не менше п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали для подання відзиву на позов. [PERSON] та його представник-адвокат Мишинчук В.В. в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи наявна заява Мишинчук В.В. про розгляд справи у їх відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України, а тому суд, в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору позики від 08.09.2017 р. посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованого в реєстрі №1751 та додаткового договору позики від 31.10.2017 р. до договору позики від 08.09.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованого в реєстрі №2131, відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в позику суму грошових коштів в розмірі 1 090 000,00 грн., що на день отримання відповідало еквівалентові 35 000 Євро, за комерційним курсом АТ «Комерційний інвестиційний банк». З них 780 000,00 грн. за Договором позики від 08.09.2017 року та 310 000,00 грн. за додатковим договором позики від 31.10.2017 р. до договору позики від 08.09.2017 року. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів підтверджується її підписами на Договорі позики від 08.09.2017 р. та додатковому договорі позики від 31.10.2017 р. до договору позики від 08.09.2017 р. та п.1 Договорів. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно п.2 Договору позики, кошти повинні повертатися щомісячними платежами не менш як 9266,40 грн., що на день передачі грошей відповідала еквівалентові сумі 297,00 Євро, а повна сума позики, що підлягає на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми в Євро за комерційний курсом АТ «Комерційний інвестиційний банк». Виконання зобов`язання за договором має бути здійснено у межах міста Ужгорода або за іншою адресою, вказаною Позикодавцем. Згідно п.4 Договору позики від 08.09.2017 р. та додаткового договору позики від 31.10.2017 р. до договору позики від 08.09.2017р. при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 08.06.2024р. по додатковому договору до 31.10.2024р.) Позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строк і у порядку, передбачені чинним законодавством України (в тому числі звернутись до органів нотаріату за вчиненням виконавчого напису), та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Позивач посилається, на неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань, посилаючись на те, що на протязі дії Договору, останньою здійснена лише одна оплата в розмірі 400,00 Євро, що підтверджується копією переказу грошей, що мало місце 14.11.2017р. через CHANGECENTER MoneyGram. Жодних інших платежів відповідачем [PERSON] не здійснювалось, що є істотним порушенням, оскільки позивач [PERSON] при укладанні договору розраховував на вчасне і добросовісне повернення коштів відповідачем. З наданого позивачем розрахунку курсу гривні слідує, що станом на 14.11.2017 р. в АТ «КомінвестБанк» по відношенню до Євро встановлено такий курс 1 Євро в гривневому еквіваленті - 31,00 грн. Відтак, оскільки відповідачем [PERSON] сплачено позивачу 12400,00 грн. (400 Євро х 31,00 грн.), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в загальному розмірі 1077600,00 грн., а саме : 780000 грн. (сума за договором позики від 08.09.2017 року) + 310000,00 грн. (сума за додатковим договором позики від 31.10.2017 року до договору позики 08.09.2017 року) - 12400,00 грн. (сплачена відповідачем [PERSON] сума ) = 1077600,00 грн. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частинами позики, що залишилася. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов`язання є розірвання договору. Виходячи з аналізу наведених вище правових норм та фактичних обставин справи, за яких відповідачка [PERSON] свої боргові зобов`язання, згідно договорів позик не виконала, суму боргу по даний час не повернула та допустила істотні порушення умов договорів, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо стягнення судових витрат, то варто зазначити наступне. Відповідно до вимог ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представником [PERSON] - адвокатом Мишинчук В.В. надано суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 гривень, що підтверджується розрахунком виконаних робіт (наданих послуг), які підлягають стягненню з відповідача. Крім цього, у відповідності до вимог ч.1ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 9 605,00 грн. сплаченого судового збору. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved