Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] 10 липня 2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за оплату житлово-комунальних послуг. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 2 жовтня 2013 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено [PERSON] 2 грудня 2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги було частково задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 5 лютого 2014 року заочне рішення було скасовано, а справу призначено до розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 квітня 2014 року позовні вимоги в частині вимог про стягнення коштів за оплату послуг з надання водопостачання було залишено без розгляду. Позивач у своєму позові посилався на те, що він проживає за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON], кожному з них належить по 1/2 частині. Відповідач зареєстрована у зазначеній квартирі з моменту її придбання, володіє та користується нею. Шлюб між ними було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2007 року. Особові рахунки для оплати житлово-комунальних послуг оформлені на [PERSON] Відповідач участі в оплаті комунальних послуг щодо утримання її частки у квартирі не приймає, усі житлово-комунальні послуги по утриманню належної їм квартири, сплачує позивач. У період часу з 2006 по 2013 роки ним було оплачені послуги по утриманню квартири у розмірі 5 361 грн., з 2010 по 2013 роки - послуги теплопостачання у розмірі 7 608 грн. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з [PERSON] на його користь борг за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6 484 грн. 50 коп. та судові витрати по справі. Позивач у своїй заяві до суду справу просив розглядати за його відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача та третьої особи у своїй заяві, наданій на адресу суду, просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги визнавала частково. У своїх запереченнях на позов відповідач [PERSON] зазначала, що шлюбні відносини між нею та [PERSON] було фактично припинено у 2002 році. Позивачем грошові кошти на утримання сім'ї та їх спільного сина [PERSON] не надавалися, комунальні платежі, витрати, пов'язані з квартирою, не сплачувалися, у зв'язку з чим в квартирі неодноразово відключалася електроенергія. Не зважаючи на те, що квартира знаходиться у їх спільній сумісній власності, [PERSON] вважав себе одноосібним власником, виганяв відповідача з сином з квартири та робив спільне життя нестерпним, що підтверджується неодноразовими зверненнями відповідача до міліції. Крім того, позивачем жодного разу не були сплачені аліменти на утримання їх сина [PERSON], які були стягнуті з нього за рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у 2005 році. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2005 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири. Вирішити питання щодо поділу спільної квартири позивачу та відповідачу не вдалося. З кінця 2007 року [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають та не мають можливості користуватися належною відповідачу частиною квартири. Позивач перешкоджає відповідачу в користуванні квартирою. Заперечуючи проти позовних вимог про стягнення витрат на утримання квартири за період часу з 2006 року по 2013 рік у розмірі 5 361 грн., відповідач зауважила, що довідкою об'єднання власників будинку квартир багатоквартирного житлового будинку «Ініціатива-2» від 26 листопада 2013 року підтверджується розмір та оплата членських внесків за період з 2009 року по 2013 рік у сумі 3 993 грн., під час розрахунку суми в цій частині позовних вимог позивачем не було враховано загальний трирічний строк позовної давності, з урахуванням якого розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 1 069 грн., разом з тим, хоча в квартирі протягом усього часу і було зареєстровано три особи, але з грудня 2007 року відповідач та третя особа в ній не проживають, тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача витрат на утримання квартири слід відмовити. Позовні вимоги про стягнення витрат за теплову енергію за період з 2010 року по 2013 рік у сумі 7 608 грн., відповідач визнала частково та зазначила, що відповідно до розрахунку, наданого МКП «ДМТМ», у період з липня 2010 року по липень 2013 року до сплати було нараховано лише 6 028 грн. 81 коп., а сума, яку просив стягнути позивач, у розмірі 7 608 грн. нічим не обґрунтована. Також, враховуючи, що у спірній квартирі зареєстровано троє осіб, то [PERSON] не заперечувала щодо стягнення з неї заборгованості за надані послуги теплопостачання у розмірі 2 009 грн. 60 коп. Таким чином, відповідач не заперечувала проти позовних вимог щодо стягнення з неї на користь позивача виплат на оплату теплової енергії у розмірі 2 009 гривень 60 коп, у задоволенні інших позовних вимог просила позивачу відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, у своїй заяві до суду представник третьої особи справу просила розглянути за її відсутності. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2005 року 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 6). На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 1 квітня 2009 року 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 8). Право власності 7 квітня 2009 року у встановленому порядку було зареєстровано в КП «ДМБТІ»Дніпропетровської обласної ради (а.с. 7 зворот). Відповідно до довідок про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОВБЖБ «Ініціатива-2» від 12 жовтня 2013 року та 26 листопада 2013 року у зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 38, 95). Згідно довідки ОВБЖБ «Ініціатива-2» № 24/12 від 15 червня 2013 року у період з 2006 року по 2013 рік [PERSON] були сплачені членські внески з утримання будинку у розмірі 5 361 грн. (а.с. 9). Довідкою від 26 листопада 2013 року голова правління ОВБЖБ «Ініціатива-2» підтвердив оплату членських внесків, розмір яких зазначено в довідці № 24/12 від 15 червня 2013 року, за період з 2009 року по 2013 рік (а.с. 97). Згідно наданих квитанцій, у період з 2010 року по 2013 рік позивачем було оплачено послуги з теплопостачання у розмірі 7 300 грн. (а.с. 12-18). Статтею 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно ст. 160 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Частиною 3 статті 156 ЖК України передбачено, що повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. На підставі абз. 3 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінет Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до підабз. 5 абз 1 п. 10 Правил мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Згідно підабз. 4 абз. 2 п. 10 Правил у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар). На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач у своїх вимогах ставить питання про стягнення з відповідача на свою користь витрат по оплаті на утримання квартири за період з 2006 року по 2013 рік та витрати по оплаті послуг з теплопостачання за період з червня 2010 року по 5 вересня 2012 року. Позов до суду [PERSON] було подано 10 липня 2013 року, у своїх запереченнях на позовну заяву [PERSON] ставить питання про застосування строку позовної давності щодо заявлених позивачем вимог. Як вбачається з довідок про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ОВБЖБ «Ініціатива-2» від 12 жовтня 2013 року та 26 листопада 2013 року у належній сторонам квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 38, 95). За період з липня 2010 року по 2013 рік позивачем було сплачено членські внески з утримання будинку у розмірі 3 207 грн. (330 грн. + 984 грн. + 1 263 грн. + 630 грн. = 3 207 грн.) (а.с. 9). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 1 069 грн. з урахуванням трьох зареєстрованих осіб (3 207 грн. : 3 = 1 069 грн.). У задоволенні інших вимог в цій частині позивачу слід відмовити. Не заслуговують на увагу заперечення відповідача в цій частині позову стосовно того, що відповідно до довідки ОВКБЖБ «Ініціатива-2» від 26 листопада 2013 року вона з сином не проживала в квартирі з 9 грудня 2007 року, тому не повинна сплачувати членські внески з утримання будинку, оскільки увесь цей час [PERSON] та [PERSON] залишалися зареєстрованими в квартирі, зберігали за собою право користування нею, тому повинні нести зазначені витрати нарівні з позивачем. Відповідно до виписки з особового рахунку 804085 за надані послуги з теплопостачання у період часу з липня 2010 року по липень 2013 року з урахуванням загального строку трирічної позовної давності до сплати було нараховано суму у розмірі 6 155 грн. 56 коп. (а.с. 98). Протягом цього строку позивачем за надані послуги з теплопостачання було сплачено 8 500 грн. (а.с. 98). З урахуванням того, що позивачем протягом строку з липня 2010 року по липень 2013 року сплачено було більшу суму, ніж була нарахована, судом приймається до уваги нарахована до сплати сума, оскільки усі інші кошти позивачем сплачувалися в рахунок погашення вже наявної станом на липень 2010 року заборгованості, і вони не підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, за надані послуги з теплопостачання у період часу з липня 2010 року по липень 2013 року з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 051 грн. 85 коп (6 155 грн. 56 коп : 3 = 2 051 грн. 85 коп). Інші вимоги в цій частині позову задоволенню не підлягають. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] складає 3 120 грн. 85 коп. (1 069 грн. + 2 051 грн. 85 коп. = 3 120 грн. 85 коп.). На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 229 грн. 41 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 229 грн. 40 коп. Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] складає 3 350 грн. 25 коп. (3 120 грн. 85 коп. + 229 грн. 40 коп. = 3 350 грн. 25 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial