Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

[PERSON] \~(далі\~ позивач)\~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~про розірвання\~шлюбу та визначення місця проживання дитини, в якій вказує, що вона перебуває у зареєстрованому\~ шлюбі\~ з [PERSON] (далі відповідач). Шлюб зареєстровано 29 жовтня 2011 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 2190. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через взаємні непорозуміння, відсутність поваги один до одного, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Подружні відносини між ними припинені з грудня 2017 року. З того часу спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу позивачка вважає неможливим. При обговоренні питання щодо визначення місця проживання дитини сторони дійшли згоди, що після розлучення дитина буде проживати з позивачем, проте на даний час думка відповідача змінилась і між ними з даного приводу виник спір. Позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу просить прізвище залишити їй «Литвинчук», неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач та її представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Попільнянської РДА [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що у дитини є належні умови для проживання та розвитку, не заперечує щодо задоволення позову. Суд, вислухавши позивача та її представника, відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 жовтня 2011 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 2190, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на «Литвинчук», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП № 162195. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії І-ТП № 227290, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки про доходи виданої Житомирською регіональною державною лабораторією державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів Головного управління держпродспоживслужби в Житомирській області, [PERSON] дійсно працює в даній лабораторії на посаді провідного лікаря, загальна сума її доходу за період з січня 2018 року по травень 2018 року становить 23\~475 гривень 76 копійок. Відповідно до Характеристики № 233 від 06.07.2018 року виданої Житомирською регіональною державною лабораторією державної служби України Головного управління держпродспоживслужби в Житомирській області [PERSON] характеризується з позитивної сторони. Довідками № 233 від 23.06.2018 року та від 05.07.2018 року виданих Корнинською селищною радою Попільнянського району Житомирської області передбачено, що за адресою в селі Лисівка по вулиці Толкачова, 40 зареєстровані та постійно проживають [PERSON] (власник будинку), [PERSON] - дочка, [PERSON] внук, дитина [PERSON], [INFO] дійсно відвідує Лисівський ДНЗ «Казка» з 28.03.2018 року. Як вбачається з [PERSON] обстеження умов проживання виданого 04.07.2018 року комісією Попільнянської РДА Житомирської області, в сімї [PERSON] створені належні умови для розвитку та подальшого проживання малолітнього [PERSON] Дитина має місце для сну та відпочинку, в наявності є особисті предмети першої необхідності. На момент обстеження дитина мала охайний та здоровий вигляд. Відповідно\~\~ до частини другої статі 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання\~\~ шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~\~ інтересам\~\~ їхніх\~\~ дітей,\~\~ що мають істотне значення.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~ Згідно зі статтею 24 СК України,\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Частиною другою статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з частиною третьою статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що мати дитини має постійне місце проживання, має стабільний дохід, створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. При цьому суд не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матірю. Відтак, враховуючи вік дитини, а також обставини того, що малолітній син сторін на даний час проживає разом з матірю, яка має де проживати і остання виявляє більшу увагу та турботу про нього, належним чином виконує свої батьківські обовязки по вихованню та утриманню дитини, веде звичний спосіб життя, а також зважаючи на те, що розлучення малолітньої дитини з матірю негативно впливає на психічний розвиток дитини і є виправданим лише у виняткових випадках, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матірю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матірю. Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Вказана правова позиція відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 14.12.2016 року у справі № 6-2445цс16. Зазначені обставини у їх системному звязку свідчать, що є всі підстави для задоволення позову. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved