Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах Приватного акціонерного товариства «Український Страховий Дім» ([PERSON] «Український Страховий Дім») звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про відшкодування завданих збитків. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Банк) та [PERSON] було укладено договір № 954 про видачу та обслуговування платіжної картки за дебето-кредитною схемою (для пенсій та інших виплат), згідно з яким Банк відкрив [PERSON] картковий і кредитний рахунок, а остання зобовязалася погашати кредит і відсотки за його користування. 25.08.2011 р. між Банком та [PERSON] «Український Страховий Дім» (Страховик) було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 № 0025, предметом якого є майнові інтереси Банка, повязані з невиконанням або неналежним виконанням позичальником Банка своїх зобовязань за кредитними угодами договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебето-кредитною схемою, і у рамках якого Страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежного виконання [PERSON], як позичальником Банку, своїх договірних зобовязань. У березні 2012 року Банк звернувся до Страховика із заявою про настання страхового випадку та вимогою виплати страхового відшкодування у звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитною угодою, а саме виникнення заборгованості у звязку з її смертю, простроченої заборгованості за її картковим рахунком. У звязку з цим, відповідно до умов договору страхування, Страховиком було визнано заявлену подію страховим випадком і здійснено виплату Банку страхового відшкодування у розмірі 2847, 55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 747 від 10.05.2012 р. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст.ст. 1216, 1218, 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Виходячи зі змісту листа Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори № 2253/01-16 від 19.12.2012 р. спадкоємцями [PERSON], що прийняли спадщину, є її сини [PERSON] та [PERSON]. Звернення позивача до відповідачів з вимогою відшкодування суми завданих збитків залишені без задоволення, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, однак подав заяву з проханням розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідачів, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. З матеріалів справи судом встановлено, що 06.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір № 954 про видачу та обслуговування платіжної картки за дебето-кредитною схемою (для пенсій та інших виплат), згідно з яким Банк відкрив [PERSON] картковий і кредитний рахунок, а остання зобовязалася погашати кредит і відсотки за його користування. 21.07.2011 року між Банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 954 від 06.07.2011 р. про видачу та обслуговування платіжної картки за дебето-кредитною схемою (для пенсій та інших виплат). 25.08.2011 року між Банком та [PERSON] «Український Страховий Дім» було укладено договір добровільного страхування кредитів КР-11 № 0025, предметом якого є майнові інтереси Банка, повязані з невиконанням або неналежним виконанням позичальником Банка своїх зобовязань за кредитними угодами договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебето-кредитною схемою, і у рамках якого Страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежного виконання [PERSON], як позичальником Банку, своїх договірних зобовязань. Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 316025, виданим 01.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, позичальник [PERSON] померла 30.01.2012 року, про що в Книзі реєстрації смертей 01.02.2012 р. зроблено відповідний актовий запис № 131. Згідно з листом № 70/01-267 від 13.03.2012 р. Територіально відокремлене безбалансове відділення № 10012/07 І типу Луганського обласного управління філії ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до [PERSON] «Український Страховий Дім» із заявою про відшкодування заборгованості по картковому рахунку [PERSON] у звязку з настанням страхового випадку. Страховим актом № КР-11/025/ГО-Лг1, затвердженим 07.05.2012 р. начальником Управління з врегулювання збитків з майнового страхування, випадок, зазначений в заяві Банка, було визнано страховим і визначено суму страхового відшкодування у розмірі 2847,55 грн. Згідно з платіжним дорученням № 747 від 10.05.2012 р. [PERSON] «Український Страховий Дім» перерахувало на рахунок Луганського ОУ ПАТ «Державний Ощадний банк України» суму страхового відшкодування у розмірі 2847, 55 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який віплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи викладене, суд вважає. що до [PERSON] «Український Страховий Дім» перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, на суму страхового відшкодування. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 17.08.2012 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-1280, спадкоємцем 1/2 частки майна [PERSON], яке складається з 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Танкістів, 7/61, є її син [PERSON]. Вартість спадкового майна складає 33 261, 50 грн. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори 17.08.2012 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1-1282, спадкоємцем 1/2 частки майна [PERSON], яке складається з 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Танкістів, 7/61, є її син [PERSON]. Вартість спадкового майна складає 33 261, 50 грн. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Відповідно до ч. 4 ст. 1231 ЦК України майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке одержано ними у спадщину. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтований предмет позову наявність збитків, наявність права вимоги у позивача про їх відшкодування, прийняття відповідачами спадщини, достатність для цього спадкового майна. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Як встановлено судом, листом № 70/01-267 від 13.03.2012 р. Територіально відокремлене безбалансове відділення № 10012/07 І типу Луганського обласного управління філії ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до [PERSON] «Український Страховий Дім» та повідомило про відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Тобто, днем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є 30.01.2012 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЕД № 316025, виданим 01.02.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції. Вказане свідоцтво було надіслано Банком позивачу, згідно з додатком до зазначеного вище листа, який позивач отримав 19.03.2012 року, вх. № 79/18, згідно наявного штампу. Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] «Український Страховий Дім» безпосередньо до спадкоємців не була предявлена у встановлений законом строк. Надані позивачем копії вимог про відшкодування збитків, адресовані відповідачам, не можуть свідчити про належне предявлення вимоги, оскільки даних про їх надіслання та, тим паче, отримання, суду не надано. Належним доказом надсилання вимоги претензії є оригінал фіскального чеку з доданими до нього повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення та бланком опису вкладення, оформленими відповідно до Правил надання послуг поштового звязку, затверджених Постановою КМУ від 05.03.2009 р. № 270. З позовом до суду позивач звернувся тільки 20.02.2013 року Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляються права вимоги. Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що строки предявлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів. Ці строки не призупиняються, не перериваються та не поновлюються. Процедура наступництва спадкоємцями обовязків спадкодавця передбачена ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, через що відповідні вимоги кредитора, якщо вони не заявлені спадкоємцям в порядку, встановленому ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, не можуть бути задоволені судом з посиланням на ч. 1 ст. 1231 ЦК України, відповідно до якої до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем (ухвала судової палати в цивільних справах ВСУ від 02.04.2008 р.). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] «Український Страховий Дім» пропущено преклюзивний строк предявлення вимог про відшкодування збитків до [PERSON], [PERSON], а отже його пропущення позбавляє позивача права вимоги. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у сукупності, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed