Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] 05 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики посилаючись, що 01 вересня 2016 року з відповідачем був укладений договір позики, за умовами якого він передав йому грошові кошти в сумі 53 650 доларів США, що підтверджується розпискою, а відповідач зобовязувався їх повернути до 31 грудня 2016 року. До обумовленої дати відповідач коштів не повернув і до цього часу ухиляється від виконання взятих на себе зобовязань. Вважає, що крім основної суми боргу 53 650 доларів США з відповідача підлягають стягненню 3 % річних в сумі 1225 доларів США 87 центів та 9150 доларів США 64 центи відсотки за користування грошовими коштами, а всього 64 026 доларів США 51 цент. Враховуючи, що офіційний курс гривні щодо долару США згідно даних Національного Банку України станом на 05.12.2017 року складає 1 долар США = 27,21 грн., то просив стягнути з [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 1 742 161 грн. 33 коп. та 8000 грн. судових витрат. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ст.1 ЦПК України). Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст.4 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 01 вересня 2016 року [PERSON] і [PERSON] уклали договір позики, згідно умов якого відповідач отримав кошти в сумі 53 650 доларів США, які зобовязувався повернути до 31 грудня 2016 року, що підтверджується розпискою та визнано сторонами і не потребує доказуванню згідно з вимогами ч.1 ст.61 ЦПК України, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, кошти не повернув, чим порушив права та інтереси позивача, які необхідно поновити. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Аналізуючи зазначені норми права та встановлені в судовому засідання обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач кошти за договором позики не повернув, тому необхідно стягнути з нього борг в сумі 53 650 доларів США, що по курсу НБУ станом на 05 грудня 2017 року 1 долар США = 27грн. 21 коп. становить1 459 816 грн. 50 коп., 3% річних в сумі 1 225 доларів США 87 центів, що становить 33 355 грн. 92 коп., відсотки 9 150 доларів США 64 грн., що становить 248 988 грн. 91 коп., всього 64 026 доларів США 51 цент, що становить 1 742 161 грн. 33 коп. Отже, позовні вимоги законні та обґрунтовані , підтверджені належними доказами і тому суд їх задовольняє. В відповідності до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8 000 грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved