Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] 01.07.2020 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що він є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . У даному будинку також зареєстрований батько позивача - відповідач [PERSON] , однак з листопада 2018 року в даному будинку він не проживає. У зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований за даною адресою у позивача виникають труднощі з оформленням соціальних виплат та субсидії. Будь-які домовленості щодо подальшого проживання відповідача у вказаному будинку відсутні. 19.02.2020 року рішенням виконавчого комітету Кулішівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за №7 йому було відмовлено у знятті з реєстраційного обліку відповідача та рекомендовано звернутись до суду. Просить винести рішення, яким визнати відповідача [PERSON] втратившим право на користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та належить позивачу на праві приватної власності. Просить також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити. Допитаний як свідок, позивач надав суду наступні пояснення. Відповідач [PERSON] є його рідним батьком, з яким він більше трьох років перебуває у неприязних відносинах. Зокрема, відповідач разом з старшим братом позивача побили його та його дружинку, вивезли з будинку майно у зв`язку з чим позивач неодноразово звертався до поліції. Позивач став власником будинку на підставі укладеного між ним та відповідачем 11.04.2006 року договору дарування. При цьому, ні під час укладення договору дарування, ні пізніше між сторонами не було будь-яких домовленостей щодо проживання відповідача у даному житловому приміщенні. З листопада 2018 року відповідач не проживає у даному будинку, оскільки він розірвав шлюб з матір`ю позивача та почав проживати з іншою жінкою Відповідач фактично купив собі інший житловий будинок, який оформив на старшого брата позивача. На неодноразові пропозиції позивача відповідач відмовляється у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та погрожує позивачу тим, що пошкодить або вивезе майно, яке позивач зберігає у належному йому на праві власності житловому будинку. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав до суду відзив на позов. 27.07.2020 року відповідачем [PERSON] через поштове відділення до суду було подано клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду судових рішень щодо визнання договору дарування житлового будинку недійсним у касаційному порядку. Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.08.2020 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у даній цивільній справі відмовлено, оскільки касаційне провадження по вищезазначеній справі не є переглядом судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. У судовому\~засіданні позивач\~та його\~представник не заперечували щодо заочного розгляду справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача та його представника, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, а також пояснень позивача, допитаного як свідка, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування жилого будинку, посвідченого 11.04.2006 року державним нотаріусом Сокирянської державної нотаріальної контори Чернівецької області Панасюк В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №898, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №111772334 від 25.01.2018 року. Відповідач [PERSON] є батьком позивача та був попереднім власником даного житлового будинку, в якому зареєстрований по даний час. Згідно довідки за вих. №612, виданої 04.09.2020 року виконавчим комітетом Кулішівської сільської ради, відповідач [PERSON] на території с. Кулішівка згідно погосподарського обліку власного майна (житлового будинку) немає. Відповідач оспорює у судовому порядку вищезазначений договір дарування, однак рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.10.2018 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування було відмовлено (єдиний унікальний номер 722/721/18, номер провадження 2/722/265/18). Постановою Чернівецького апеляційного суду від 29.01.2019 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Ухвалою судді Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Олійника А.С. від 06.03.2019 року було відкрито касаційне провадження у даній справі. Згідно пояснень\~позивача,\~допитаного як\~свідка та\~акту від\~14.02.2020\~року,\~складеного депутатом\~сільської ради\~Казиміровою Г.М.,\~за участю\~свідків [PERSON] \~та [PERSON] ,\~судом встановлено,\~що \~відповідач [PERSON] \~не проживає\~з листопада\~2018\~року за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~При цьому,\~з пояснень\~позивача судом\~встановлено,\~що ні під час укладення договору дарування, ні пізніше між сторонами не було будь-яких домовленостей щодо проживання відповідача у даному житловому приміщенні. Відповідач відмовляється у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку, чим порушуються законні права та інтереси власника майна. З копії рішення виконавчого комітету Кулішівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області №7 від 19.02.2020 року встановлено, що на звернення [PERSON] до виконавчого комітету сільської ради щодо зняття відповідача [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , позивачу було відмовлено та щодо вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільний кодекс України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом на підставі досліджених доказів встановлено обставину не проживання батька позивача - відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved