Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 09 лютого 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає та перебуває на її вихованні. Позивачка мотивує свій намір розірвати шлюб тим, що в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відповідач часто зловживає спиртними напоями, що негативно впливає на розвиток дитини, залишив сім»ю і тривалий час з ними не проживає, що призвело до розпаду сім'ї та стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, малолітнього сина залишити на проживанні з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, судові витрати по справі не стягувати з відповідача. Відповідач в судовому засіданні вказав, що позов визнає і згідний на розлучення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Про те, що сторони одружились 09.02.2010 року, свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 09.02.2010 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 116. Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2011 року встановлено, що від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відповідач не приймає належної участі у веденні домашнього господарства, сімейні конфлікти в них носять постійний характер, останній часто зловживає спиртними напоями, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сім'ї. Позивачка наполягає на розлученні, що свідчить про те, що шлюб між ними носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідним позов задовольнити, шлюб розірвати, прізвище позивачці не змінювати, дитину залишити проживати з матір'ю. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved