Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] 28.01.2020р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] , оскільки відповідач більше року за вказаною адресою не проживає без поважних причин, участі в утриманні житла не приймає, що підтверджується актами про не проживання, не оплачує комунальних послуг. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, її представник, адвокат Бень Б.З., подав на адресу суду заяву, в якій просив судове засідання провести без участі позивачки та її представника, позов підтримав, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Відповідач в судове засідання не з`явився, на адресу суду поштою надійшла заява відповідача, у якій він позовні вимоги визнав, просив розглянути справу у його відсутності. У відповідності до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивачки. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 27.04.2018р. Квартира [ADDRESS] на праві власності належить позивачці [PERSON] . Даний факт стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14051709 від 025.12.2013р. У квартирі [ADDRESS] зареєстровано четверо осіб: власниця [PERSON] , [INFO] , її колишній чоловік [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Даний факт стверджується довідкою ОСББ «Явір-18» з місця проживання про склад сім`ї №03/20 від 21.01.2020р. Квартира складається з двох житлових кімнат площею 28,5кв.м. Загальна площа квартири становить 52,00кв.м. Судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі за місцем своєї реєстрації більше року, оплати за комунальні послуги не проводить, участі в її утриманні не приймає, його речей у квартирі немає. Факт не проживання відповідача у квартирі впродовж цього часу підтверджується складеними комісією ОСББ «Явір 18» актами про факт непроживання, а саме: акт від 07.03.2019 року; акт ОСББ «Явір 18» від 08.04.2019 року; акт ОСББ «Явір 18» від 07.05.2019 року; акт ОСББ «Явір 18» від 07.06.2019 року; акт ОСББ «Явір 18» від 05.07.2019 року; акт ОСББ «Явір 18» від 07.08.2019 року; акт ОСББ «Явір 18» від 31.12.2019 року; акт ОСББ «Явір 18» від 21.01.2020 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 11.05.2005 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд приймає до уваги заяву відповідача про визнання позову, враховує те, що відповідач понад один рік у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин. Відтак, його слід визнати таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved