Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] 11 грудня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], третя особа: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про визначення частки у спільній сумісній власності, визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла [PERSON]. Спадкоємцем всього належного померлій майна, згідно заповіту, посвідченого 23 березня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Красотою Т.О. реєстровий номер 229, номеру у Спадковому реєстрі 57257321 є [PERSON]. 12 серпня 2015 року позивач звернулась до Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Інших спадкоємців у померлої [PERSON] ані за законом, ані за заповітом немає. До складу спадщину входить належна померлій частина квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2016 № 1927/02-3, виданою державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю необхідних документів. Відповідач по справі [PERSON] є колишнім чоловіком померлої [PERSON]. В період шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні сумісні кошти подружжя придбано квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.07.2010р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Плахотіним М.П. реєстровий номер 531. Право власності на вказану квартиру зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за відповідачем [PERSON] під № 30898673. Вказана квартира, придбана за час шлюбу, належить [PERSON] та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Зважаючи на приписи ст. 60, 70 СК України, ст. 368, 370 ЦК України, частки кожного із співвласників є рівними і дорівнюють 1/2 частці квартири. Таким чином, зважаючи на рівність часток відповідача по справі та померлої [PERSON] в їх спільному сумісному майні, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частку квартири. Оригінал правовстановлюючого документу на квартиру знаходиться у відповідача, і останній відмовляється надати його нотаріусу або позивачу для передачі нотаріусу для приєднання до матеріалів спадкової справи. На підставі вищезазначеного, просить визнати квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], спільною сумісною власністю подружжя, та визначити, що частка [PERSON], померлої [INFO], у праві спільної сумісної власності на вказану квартиру становить Ѕ частку квартири; визнати право власності на Ѕ частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2018 року витребувано від Новокодацького районного у місті Дніпрі відділу РАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області витяг з Державного реєстру актів цивільного стану щодо наявності актового запису про шлюб відносно [PERSON] з [PERSON]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 серпня 2018 року витребувано від Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідченого 13.07.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Плахотіним М.П., реєстровий номер 531, та копію технічного паспорту на вказану квартиру. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про день, місце та час проведення судового засідання повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Від представника третьої особи Другої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 3088 (а.с. 4). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] був складений заповіт від 23 березня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Красотою Т.О., яким [PERSON], заповідала все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось на випадок своєї смерті [PERSON] (а.с. 5). Матеріалами спадкової справи № 686/2015, заведеної після смерті [PERSON], померлої [INFO] встановлено, що 12 серпня 2015 року [PERSON] звернулася до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини(а.с. 25 на звороті). 31 серпня 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], після реєстрації шлюбу її прізвище змінено на «[PERSON]» (а.с. 32). 04 червня 2016 року [PERSON] звернулася до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 31) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.06.2016 № 1927/02-3, виданою державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю необхідних документів (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] 06 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 44). З відповіді КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР від 11 липня 2018 року № 9971 вбачається, що станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Плахотіним М.П. реєстровий номер 531, зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» та зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 30898673 (а.с. 55). Згідно із ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружи та чоловіка є рівними. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Оскільки квартира, придбана за час шлюбу, то належить [PERSON] та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Зважаючи на приписи ст. 60, 70 СК України, ст. 368, 370 ЦК України, частки кожного із співвласників є рівними і дорівнюють 1/2 частці квартири. Таким чином, зважаючи на рівність часток подружжя в їх спільному сумісному майні, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частку квартири. Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з пп. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі. з зазначенням місця та часу складання заповіту. заповіт має бути підписаний заповідачем. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На основі повного і всебічного з'ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved