Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 04.03.2017 року приблизно о 12:30 год. в дворі будинку [ADDRESS] між Відповідачем та Позивачем виникла сварка на ґрунті триваючих неприязних відносин з приводу наміру Відповідача забрати з рук її дочки - [PERSON] малолітню дитину. В той час коли Відповідач намагався забрати дитину, Позивач не давала цього зробити та намагалася припинити сварку, на що Відповідач діючі з метою заподіяння тілесних ушкоджень Позивачу, умисно наніс близько чотирьох ударів кулаками в верхню частину лівої та правої руки, після чого наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя Позивача. В подальшому під час сварки, коли Позивач продовжувала тримати за рукав Відповідача, останній наніс один удар коліном правої ноги у верхню частину лівої ноги та один удар коліном правої ноги у верхню частину правої ноги Позивача, після чого Відповідач наніс один удар правою ногою у верхню частину лівої ноги Позивача. В результаті вказаних умисних дій Відповідача Позивачу було заподіяно легкі тілесні ушкодження. 04.03.2017 року внаслідок вчинення даного злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості №12017110030001233 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а пізніше обвинувальний акт за обвинуваченням Відповідача був скерований до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. В рамках даного кримінального провадження Позивач подала цивільний позов до Відповідача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину. 03.02.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №12017110030001233 від 04.03.2017 року закрито. В свою чергу, цивільний позов Позивача залишено без розгляду та їй роз`яснено право звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Внаслідок неправомірних та суспільно-небезпечних дій Відповідача, Позивачу завдано суттєвих немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни в її житті. Окрім цього, наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання її життєвого часу, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають значних зусиль задля їх подолання. За таких обставин Позивач була вимушена звернутися до суду та просила стягнути з Відповідача на її користь відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 30 000,00 грн. У зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] , відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 29.09.2020 року, справу передано на розгляд даному складу суду. Ухвалою суду від 02.10.2020 року було прийнято до свого провадження цивільну справу даним складом суду, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.104). У встановлений судом строк на адресу суду від Відповідача надійшов відзив, в якому той зазначив, що з позовними вимогами не погоджується, у задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с.30-35). На адресу суду від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій та зазначила, що не погоджується з відзивом та просить суд задовольнити позов у повному обсязі (а.с.93-94). 12.01.2021 року ухвалою суду було задоволено клопотання сторін про витребування у Білоцерківської місцевої прокуратури матеріалів кримінального провадження №12017110030001233 від 04.03.2017 року за обвинуваченням [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення щодо [PERSON] за ч.1 ст.125 КК України (а.с.117-118). Також судом витребувано в канцелярії Білоцерківського міськрайонного суду Київської області матеріали кримінального провадження №357/4395/17 1-кп/357/242/20 відносно [PERSON] обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ст.125 КК України (а.с. 121). 14.01.2021 року через канцелярію суду Відповідачем були подані письмові пояснення по справі в яких той зазначив, що в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі (а.с.125-131). 06.04.2021 року в судовому засіданні допитана за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона була свідком злочину, вчиненого [PERSON] 04.03.2017 року. В цей день вона поїхала з дітьми до матері щоб зробити їй укол, оскільки та лікувалася. Після цього, мати проводжала їх на маршрутне таксі і коли вони йшли по дитячому майданчику, до них з криками вибіг Відповідач. На той час у них з Відповідачем вже були судові процеси, він їй погрожував знайомим депутатом, який допоможе запроторити її в психіатричну лікарню. Тому вона почала тікати від нього. Вона залишила сумку, старша дочка залишилася там же, а молодша була у неї на руках. Свідок тікала до будинку, але не змогла попасти до під`їзду, її наздогнав [PERSON] . Він почав бити її та її мати, яка намагалася їх захистити. Маму той бив умисно кулаком в лобну частину голови, в плечі також бив ногами по ногах. В цей час з балкону йому кричала [PERSON] , що викликає поліцію. Просила людей допомогти, але вони не зважали на неї, тому вона з дитиною на руках побігла до дороги, щоб зупинити машину. Але машини не зупинялися. Тоді вона побігла до гаражів, де він її все одно наздогнав. Мама також бігла за ними та намагалася його зупинити. Біля гаражів побиття та сварка продовжилася, при цьому Відповідач намагався силою забрати дитину, яка була налякана та плакала. Потім вона знов побігла до дороги, де нарешті, на її прохання зупинилася машина, в яку вона сіла і яка водій якої відвіз її з міста події. 25.05.2021 року в судовому засіданні допитаний за клопотанням Відповідача у якості свідка [PERSON] пояснив суду, що навесні 2017 року у подвір`ї будинку [ADDRESS] він став свідком того, як між [PERSON] , його колишньою дружиною та її матір`ю відбулась сварка. Він чув слова Відповідача, що у нього є рішення виконкому, що йому не дають бачитися з дитиною та слова: «викликайте поліцію». При цьому свідок знаходився на балконі загального користування 9-го поверху цього будинку. При цьому він не бачив ударів або бійки, а бачив лише штовханину між сторонами. Вони знаходилися на дитячому майданчику та рухалися у напрямку під`їзду. Наразі він не пам`ятає до якого моменту він бачив цих людей. Він зі своєї відстані пошкоджень на обличчі жінок не бачив. Працівниками правоохоронних органів у межах будь-якого кримінального провадження він не допитувався. Він познайомився з Відповідачем коли повертався від батьків дружини навесні 2017 року приблизно через тиждень після вказаних подій. [PERSON] ходив по вулиці та шукав свідків цих подій. Він звернувся до свідка та спросив чи не бачив той події та чи не погодиться дати свідчення в суді, на що він погодився. У судових засіданнях Позивач та представник Позивача вимоги позову підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили її задовольнити. Позивач пояснила, що Відповідач є її колишнім зятем. Станом на 04.03.2017 рік шлюб між ним та її дочкою було розірвано. Судовим рішенням було встановлено графік побачень Відповідача та їхньої дитини - [PERSON] , [INFO] . В цей день мало відбутися побачення Відповідача з дитиною, але дитина доліковувалася та її батьки домовилися, що Відповідач не приїде. Вона проводжала дочку з онукою на зупинку громадського транспорту приблизно о 12 годині дня. При цьому до них підбіг Відповідач з криками «віддай дитину». На дитячому майданчику він почав відбирати у Позивача дитину та вдарив її кулаком в голову. При цьому, дитина знаходилася на руках у її доньки і сильно плакала. Позивач розпочала відтягувати Відповідача від своєї дочки та онуки, намагалася захистити їх, але Відповідач вдарив її в голову та у плече, також бив ногами по її ногах. Ці події Відповідач знімав на відеокамеру свого мобільного телефону, але коли наносив удари, то відводив об`єктив камери у сторону. Потім вона почула крик жінки, це була [PERSON] , вона знаходилася на балконі своєї квартири. Позивач звернулася до неї щоб та викликала поліцію. Тим часом дочка вирвалася та почала тікати. Це бачило багато людей. Вона бігла вдовж дороги та просила людей захистити її, але люди не розуміли, що відбувається. В цей час Позивач намагався наздогнати її дочку, поставити їй підніжку. Пробігши мимо гаражів, дочка вибігла на дорогу та почала зупиняти машини. Після того, як одна із машин зупинилася, Відповідач почав погрожувати її водію, фотографувати номери його машини, але дочка з дитиною сіла в машину та поїхала. Позивач залишилася, оскільки їй треба було забрати речі, які залишилися на дитячому майданчику із якими знаходилася старша дочка [PERSON] від іншого шлюбу - [PERSON] , [INFO]. Відповідач йшов разом з нею та всіляко погрожував їй відібрати дитину, ображав її нецензурними словами. Після цього Позивач поїхала до поліції, написала заяву та за порадою поліцейського поїхала до травмпункту, де зафіксувала побої. Її оглянув також нейрохірург та запропонував лягти на стаціонарне лікування. Оскільки у неї не було коштів на таке лікування, вона відмовилася та лікувалася самостійно. Після лікарні вона ще раз приїжджала до слідчого давати пояснення. Свідками цих подій була її онука [PERSON] , її дочка [PERSON] та [PERSON] . Оскільки Позивач є інвалідом ІІІ групи довічно, має багато захворювань в т.ч. три вади серця, про що Відповідач знав, то її стан значно погіршився. У неї розпочалися ще більші головні та серцеві болі. Після тих ударів у неї й досі шумить в голові, відбуваються запаморочення, але коштів щоб лікуватися у неї немає. Вона й досі перебуває у пригніченому стані, постійно думає про цей випадок. 25.05.2021 року у судовому засіданні Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, надавав пояснення, аналогічні викладеним у своїх письмових поясненнях, у задоволенні позову просив відмовити. Пояснив, що ніякої бійки між ним та Відповідачем не було, доводи Позивача надумані, а позов безпідставний та необґрунтований. На закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав він погодився оскільки воно тривало занадто довго, а йому необхідно було працевлаштуватися на роботу. В судових засіданнях представник Відповідача підтримала заперечення проти позову, у його задоволенні просили відмовити повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної справи, матеріали кримінального провадження №12017110030001233 та обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно [PERSON] , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.125 КК України, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12017110030001233 від 04.03.2017 року, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 03.02.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Відповідача [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №12017110030001233 від 04.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито (а.с. 9). Відповідно до вищевказаної ухвали суду цивільні позови [PERSON] , [PERSON] про стягнення з [PERSON] відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. Як убачається з копії довідки до акту огляду МСЕК №355479, яка міститься в матеріалах справи, Позивач має третю групу інвалідності від загального захворювання. Із Висновку експерта №73, який суд приймає як доказ у справі, убачається, що при судово-медичній експертизі гр. [PERSON] , [INFO], знайдені наступні ушкодження: синець на чолі справа; синці на верхніх та нижніх кінцівках. Описані ушкодження заподіяні тупими предметами можливо в строк та при обставинах вказаних у постанові й обстежуваною. Дані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Локалізація та характер ушкоджень дають змогу вважати, що мало місце не менш ніж п`ять точок прикладення сили. Всі перераховані в пункті 1 підсумків тілесні ушкодження, не вкладаються в механізм їх виникнення в результаті падіння з висоти власного зросту без прискорення на тверду поверхню (асфальтобетонне земляне та інше покриття). Зазначені Позивачем фактичні обставини підтверджуються й показаннями допитаних в ході досудового розслідування у якості свідків [PERSON] , [PERSON] , а факт безпосереднього нанесення Відповідачем Позивачу тілесних ушкоджень підтверджується показаннями допитаної у ході досудового розслідування у якості свідка [PERSON] . Підтвердила й такі обставини допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] . Показання свідка [PERSON] підтверджують факт конфлікту між сторонами у вказаний день, втім не спростовують доводів Позивача, оскільки знаходячись на 9-му поверсі багатоквартирного будинку, свідок був обмежений у можливості бачити всі події від початку до кінця так, як вони дійсно відбувались. Інші допитані в ході досудового розслідування свідки та відомості, відображені на наданому суду Відповідачем DVD-RW компакт диску факту нанесення Відповідачем Позивачу тілесних ушкоджень не спростовують. Більш того, наданий Відповідачем відеозапис на вказаному компакт диску в цілому підтверджує події, повідомлені суду Позивачем та свідком [PERSON] , а саме: факт переслідування Відповідачем Позивача та доньки Позивача - [PERSON] , на руках якої знаходиться малолітня дитина, факт намагань Відповідача силою відібрати дитину, яка була налякана та плакала, факт образ Відповідача на адресу Позивача та [PERSON] , факт подальшого переслідування Відповідачем Позивача. При цьому, відеокамера телефону Відповідача періодично відхилялася від зображення Позивача в сторону, що може підтверджувати її доводи про те, що саме в цей час Відповідач наносив їй тілесні ушкодження. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. В силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч.1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Судом встановлено, що 03.02.2020 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звільнено Відповідача [PERSON] , від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №12017110030001233 від 04.03.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України закрито. В силу вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.7 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Враховуючи предмет спору, обставини виникнення спірних правовідносин і як наслідок питання відшкодування завданої злочином моральної шкоди, суд вважає, що ухвалою суду від 03.02.2020 року про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, іншими вищенаведеними доказами у справі доводяться повідомлені Позивачем суду обставини завдання їй [PERSON] легких тілесних ушкоджень. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.9 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з ч.5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4- під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, маральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до вимог ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з пояснень Позивача та матеріалів справи, їй як потерпілій внаслідок дій Відповідача, завдано моральну шкоду. Моральна шкода полягає у тому, що тривалі страждання стали для неї наслідком образ та фізичних ушкоджень. Від протиправних дій Відповідача Позивач досі морально пригнічена через постійні переживання. При цьому, Відповідач вчинивши такі протиправні дії, впевнений в своїй безкарності, адже з часу цих подій так і не попросив вибачення та не відшкодував завданої шкоди. Беручи до уваги встановлені в ході судового розгляду справи обставини, факт спричинення Позивачу Відповідачем фізичних та моральних страждань, у суду сумнівів не викликає. Суд вважає доведеним, що дії Відповідача у даному випадку були неправомірними і цими неправомірними діями Позивачу було завдано моральну шкоду, між діями Відповідача, що призвели до порушення законних прав Позивача, та наслідками в вигляді завдання моральної шкоди, яка виразилася у перенесенні фізичного болю, моральних стражданнях у зв`язку з цим - є причинно-наслідковий зв`язок. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня завданих потерпілому тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених Позивачем моральних страждань, що були викликані перенесенням ним фізичного болю, істотністю вимушених змін у його житті. Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з урахуванням характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнала Позивач, необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача відшкодування завданої їй моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування моральної шкоди, закон не передбачає. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просила стягнути на її користь 30000,00 грн. Втім, позовні вимоги судом задоволено частково - у розмірі 10000,00 грн., що становить 33,33% від розміру заявлених вимог. А тому, розмір судового збору, який необхідно стягнути з Відповідача на користь Позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, складає 302,64 грн. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного способу захисту права, на підставі поданих сторонами (витребуваних судом) доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial