overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] 27 серпня 2015 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 15 квітня 2010 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, з яким мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. З весни 2015 року вони припинили шлюбні відносини. Спору про поділ майна немає, дитина буде мешкати з нею. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з'явилась, в заяві на ім'я суду просила розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просив розглянути справу за його відсутністю, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 15 квітня 2010 року перебувають у шлюбі, мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. З весни 2015 року вони припинили шлюбні відносини, сім'я розпалася остаточно та відповідно до ст.112 СК України шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] 27 серпня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] В цьому будинку зареєстрований її син [PERSON], але не проживає в ньому з 2010 року. Добровільно знятися з реєстраційного обліку син відмовляється, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 березня 2018 року (а.с. 9), витягу з Державного реєстру речових прав (а.с. 10) [PERSON] є власником [ADDRESS]. Відповідно до домової книги (а.с. 11-12), характеристики обстеження житлово-побутових умов (а.с. 13), довідки про склад сім'ї (а.с. 14) [PERSON] зареєстрований у якості члена сім'ї в будинку позивача за адресою: [ADDRESS] але за вказаною адресою не проживає з 2010 року. Згідно бланку повідомлення (а.с. 25), довідки про склад сім'ї (а.с. 26) [PERSON] є громадянином Російської Федерації та з 03 лютого 2017 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Оскільки відповідач у добровільному порядку з реєстрації за адресою позивача не знявся, є громадянином Російської Федерації та має інше місце реєстрації, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] 27 серпня 2019 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що його дружина [PERSON] померла [INFO] в м. Голубівка /минула назва м. Кіровськ/ Луганської області на тимчасово окупованій території, причина смерті - хронічна ниркова недостатність, гломерулярне ураження при цукровому діабеті. Алчевський МВ ДРАЦС відмовив йому у видачі свідоцтва про смерть у зв`язку з видачею документу невстановленої форми на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, у заяві на ім`я суду просить справу розглянути за його відсутністю. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, у заяві на ім`я суду просить справу розглянути за його відсутністю, заперечень проти вимог не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є чоловіком громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Кіровська Луганської області, якабула зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-9). Відповідно до медичного свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №55 від 12 серпня 2019 року, виданої «Державною установою «Кіровська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 10), [PERSON] померла [INFO] в лікарні в м. Кіровськ, причина смерті - хронічна ниркова недостатність, гломерулярне ураження при цукровому діабеті. Алчевський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми (а.с. 15). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] 27 серпня 2019 року звернулась до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і відповідачем та відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . У обгрунтування заявлених вимог зазначила, що сторони уклали шлюб [INFO] року та є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна немає, подальше збереження шлюбу є неможливим. 21 жовтня 2019 року судом отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та підтримку заявлених вимог. Відповідач у підготовче та судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб [INFO] (а.с.4) та є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Зважаючи на те, що сторони разом не проживають та не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивача щодо відновлення дошлюбного прізвища підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] 27 серпня 2020 року звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб посилаючись, що у 2019 році познайомилася з [PERSON] , з яким перебуває у фактичних шлюбних відносинах, вагітна та бажає з ним одружитися і проти цього не заперечує її мати, але вона не досягла віку з якого можна реєструвати шлюб. Просила суд надати їй право на шлюб з [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 17 вересня 2020 року залучено до участі у справі заінтересованою особою [PERSON] . В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якої пояснили так, як це викладено в заяві. Заінтересована особа [PERSON] , в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Заінтересована особа: Кременчуцький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у відсутність їх представника. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, і оцінюючи все в сукупності вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В відповідності до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Установлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Кременчук Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 22 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Автозаводського районного управління юстиції м. Кременчука, актовий запис № 188, їй 16 років, є неповнолітньою та такою, що не досягла шлюбного віку. З жовтня 2019 року проживає з [PERSON] в фактичних шлюбних відносинах. Відповідно до довідки від 18 серпня 2020 року за № 56Ю, [PERSON] спостерігається у лікаря акушера-гінеколога жіночої консультації КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», строк вагітності 16-17 тижнів. З огляду на викладене, суд приходить до думки, що надання неповнолітній [PERSON] права на шлюб відповідає її інтересам і тому заяву задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись, що вони з відповідачем від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання сина. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю позивачем [PERSON] і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Всупереч вимогам ст.180 СК України, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідач сина матеріально не утримує, тому необхідно стягнути з нього аліменти на його утримання в розмірі, на підставі ст.183 СК України, що частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом 1/4 ч. з усіх видів його заробітку до повноліття дитини, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2014 року звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 29 вересня 2007 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя між сторонами не склалося, вони з відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені з грудня 2013. На примирення не згодна. Зберегти сім'ю вважає неможливим. Спору щодо місця проживання дитини та поділу сумісно нажитого майна немає. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивачка просила позов задовольнити, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, у зв'язку із чим, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України справа розглянута без участі сторін. Цивільна справа розглядається у порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що 29 вересня 2007 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що Золотополенською сільською радою Кіровського району Автономної Республіки Крим в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Від спільного проживання сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження дитини (а.с.11), при цьому спору щодо місця проживання дитини та поділу майна, що є спільною власністю подружжя, на теперішній час між ними не має. У відповідності до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені у грудні 2013 року, примирення між подружжям не можливо та це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі вищенаведеного, ст. 51 Конституції України, статями 18, 51, 56, 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2015 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 23.01.2010 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у зв'язку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з вересня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивачка подала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності в заочному порядку, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, ніяких заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 23.01.2010 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 10 (а.с.3). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2015 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за його позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», [PERSON] про стягнення шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою посилаючись, що 16 жовтня 2014 року рішенням Кременчуцького районного суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 10 грудня 2014 року, задоволено його позов та стягнуто на його користь з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 27 100,42 грн. і пеню 2 594,96 грн., а всього 29 695,38 грн. Однак при винесенні рішення не було вирішено питання про судові витрати. Просив ухвалити додаткове рішення та стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» судові витрати в сумі 2 806,95 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що в відповідності до ч. 3 ст. 220 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, по справі необхідно ухвалити додаткове рішення і до такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. В відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Так, позивачем [PERSON] при зверненні до суду був сплачений судовий збір в сумі 346,95 грн. та оплачено за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 12 серпня 2014 року кошти в сумі 2 460 грн. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» судовий збір в сумі 346,95 грн. та витрати, пов'язані з розглядом справи в сумі 2 460 грн. на користь [PERSON], про що постановити додаткове рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2015 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що вони є батьками [PERSON] та [PERSON], які перебувають на утриманні позивачки, відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивачка не з'явилась, надіслала заяву до суду, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2016 року звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини його доходів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем має спільну дитину - [PERSON], [INFO], а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Представник позивача звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явивсь хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, але повідомив суду, що не заперечує проти розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги - визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], однак батько - відповідач по справі, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] від 15.05.2000р. та визнаються відповідачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] на утримання спільної дитини - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 27.01.2016р. та до досягнення дитиною повноліття. Також, відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 551,2 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved