Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] 09 серпня 2018 року звернувся із позовом до [PERSON] , в якому просить звільнити його частково, на суму 56803,60 грн., від сплати заборгованості, яка виникла, станом на дату звернення до суду, за аліментами, що стягнуті з позивача на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2012 року по справі № 1915/1868/2012; змінити спосіб стягнення та зменшити розмір аліментів, що визначені вказаним рішенням суду; стягнути з нього на користь відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 900 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття; припинити з дня набрання законної сили рішення суду стягнення аліментів із позивача на користь відповідача на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2012 року, а також виконавчого листа по справі № 1915/1868/2012, виданого на його виконання, відкликавши виконавчий лист з виконання. Позов мотивовано тим, що на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2012 року з нього на користь відповідача стягнуто на утримання дитини аліменти у розмірі ј частки з усіх доходів щомісячно, починаючи з 02 лютого 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що станом на час звернення до суду з даним позовом у нього наявна заборгованість за аліментами в розмірі 66802,60 гривень, однак позивач не має можливості сплатити вказаний борг, тому просить звільнити його від його сплати. Вважає, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи наведене, вказує, що розмір аліментів, встановлений рішенням суду на даний час є значним, просить змінити розмір аліментів та стягувати їх у твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень. Під час визначення розміру аліментів та звільнення від сплати боргу за аліментами просить врахувати наступні обставини: наявність у нього непрацездатних батьків; його участь у проведенні АТО; незначний розмір його доходів у 2017 році; стан його здоров`я. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому остання проти позову заперечила та вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, позивачем не доведено утримання непрацездатних батьків. Участь позивача в АТО, в якій він брав участь згідно контракту, належним чином оплачувалась, і він мав змогу оплачувати аліменти на дитину. З 02 березня 2012 року та до підписання контракту він працював та міг сплачувати аліменти; за період з березня 2017 року по серпень 2017 року дохід позивача становив 36\~442,70 гривень, за виключенням аліментів. З приводу стану здоров`я позивача вказує, що витрати на лікування позивача відшкодовуються за державні кошти, оскільки є учасником бойових дій. Від-так, зміна матеріального стану позивача не доведена. Згідно відповідей відповідача, наданих у порядку ч. 2 ст. 93 ЦПК України, на запитання позивача, поставлених ним у позовній заяві, [PERSON] вказує, що з 05 березня 2012 року кошти на дитину від позивача практично не отримувала, лише у вересні 2018 року [PERSON] погасив заборгованість по аліментах. Дитина від [PERSON] отримувала подарунки на день народження та [PERSON] (зимовий костюм, взуття, мобільний телефон, планшет). Не вважає це допомогою, оскільки це подарунки для дитини. На постійні потреби дитини харчування, одяг, побутова хімія, шампуні, ліки та ін. допомоги не отримувала. Щодо забезпечення дитини санаторно-курортним лікуванням та оздоровленням, вказує, що у 2017 році син по пільгах, наданих дітям учасників АТО безкоштовно їздив в Угорщину в табір на 10 днів, у 2018 році в м. Одеса у табір «Молода гвардія», однак вона понесла витрати у розмірі 30 % від вартості поїздки 2479,05 грн. та 600 грн. на дорогу та екскурсії; у 2017-2018 роках син, користуючись вказаними пільгами, безкоштовно ходить у спортивну школу на плавання, однак додаткові витрати, в тому числі спортивний одяг, оплачує вона. З 2017 року син користується пільгами по харчуванні в школі безкоштовно один раз на день. Харчування дитини в школі у 2016 році оплачувала вона як мати 2 рази в день 400 гривень/місяць, та додаткові потреби класу. Ухвалою судді від 13 серпня 2018 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, зазначених у заявах по суті справи (позовній заяві, відповіді на відзив), та просили його задовольнити. При цьому, позивач вказав, що незважаючи на те, що заборгованість по аліментах ним погашена, він просить зарахувати сплачені ним кошти в рахунок погашення майбутніх платежів, звільнивши його від сплати наявної заборгованості, яка виникла, станом на дату звернення до суду. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов, та просила відмовити у його задоволенні. Судом встановлено наступні обставини. Сторони з 14 листопада 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 10 жовтня 2011 року. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 29 березня 2010 року. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2012 року вирішено стягувати з [PERSON] , 1979 року народження, жителя [ADDRESS] , працюючого охоронцем ПТОРТ «Рута-Тур» в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи із 02 лютого 2012 року до досягнення дитиною повноліття. 28 березня 2012 року на підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, проведеного старшим державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Климчук Г.І., заборгованість [PERSON] станом на 01 серпня 2017 року становить 66\~802,60 гривень. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 26 вересня 2018 року вбачається, що зпереплата [PERSON] станом на вересень 2018 року становить 15\~272,59 гривень. Як вбачається з довідки № 1144 від 06 серпня 2018 року, виданої ДП «Фаворит-1» ПП «Дружба сервіс-житло 1», [PERSON] проживає в [ADDRESS] , разом з батьками: [PERSON] та [PERSON] . Останні, як встановлено з їх пенсійних посвідчень, є пенсіонерами за віком. [PERSON] в період з 30 жовтня 2016 року по 25 листопада 2016 року, з 14 грудня 2016 року по 19 грудня 2016 року брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України № 5474 від 28 грудня 2016 року. Згідно довідок військово-лікарської комісії № 833/1 від 30 травня 2017 року та № 1334/1 від 22 серпня 2017 року, встановлено, що [PERSON] було проведено операцію комбіновану флебектомію в системі великої підшкірної вени правої нижньої кінцівки з приводу варикозно розширених вен, хронічної венозної недостатності другого ступеня. З повідомлень Військово-медичного клінічного центру Західного регіону від 09 лютого 2017 року № 1216 та від 23 серпня 2017 року № 8524, встановлено, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в ВМКЦЗР з 02 лютого 2017 року по 09 лютого 2017 року, та з 15 серпня 2017 року по 23 серпня 2017 року. Наявність захворювання у [PERSON] також підтверджується медичними довідками, виданих на його ім`я, та випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 08498. З довідки про доходи [PERSON] № 3141 від 31 серпня 2017 року, виданої Військовою частиною [NUMBER] , встановлено, що загальна сума доходу останнього за період з березня 2017 року по серпень 2017 року, за виключенням аліментів становить 36\~442,70 гривень. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він перебуває з позивачем у дружніх відносинах, декілька раз передавав кошти відповідачці від позивача, оскільки останні між собою не спілкуються. Знає його як хорошого батька, разом купляли іграшки для дитини, ходили в аква-парк з сином. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами\~статті 180 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом\~ст. 141 Сімейного кодексу України\~батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів - в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів. Відповідно до\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі(частина 1\~статті 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~статті 182 СК України, так і положень ст. ст.\~183,\~184 СК України. Відповідно до вимог\~ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина 3\~статті 181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається із позовної заяви, позивач просить змінити спосіб стягнення та зменшити розмір аліментів, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 900 гривень щомісячно, замість їх стягнення у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку, як це встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2012 року. Разом з тим, платник аліментів не наділений таким правом щодо зміни способу стягнення аліментів, оскільки у відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, спосіб стягнення аліментів, визначених за рішенням суду, змінюється тільки за позовом одержувача аліментів, а не самого платника. При цьому, суд враховує, що визначений за рішенням суду від 05 березня 2012 року розмір аліментів прямо залежить від доходів платника аліментів, оскільки встанволений у частці від його доходу. Від-так, у разі зменшення доходів позивача, відповідно зменшиться розмір аліментів, яка підлягає стягненню. За таких обставин, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, який визначений рішенням суду від 05 березня 2012 року в розмірі ј частки від заробітку платника аліментів, не є обтяжливим способом стягнення аліментів для позивача. При цьому позивачем не доведено обставин, передбачених ст. 192 СК України, а саме, що його матеріальне чи сімейне становище настільки змінилося, чи настільки погіршилося його здоров`я, що позбавляло б його можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному вищевказаним рішенням суду. Тому вимога про зміну способу та зменшення розміру стягнення аліментів до задоволення не підлягає. Стосовно позовної вимоги про звільнення позивача частково, на суму 56803,60 грн., від сплати заборгованості, яка виникла, станом на дату звернення до суду, за аліментами, що стягнуті з позивача на користь відповідача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 березня 2012 року, суд вважає, що вказані вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як вбачається з позовної заяви, як на підставу звільнення від сплати аліментів позивач посилається на наступні обставини: наявність у нього непрацездатних батьків; його участь у проведенні АТО; незначний розмір його доходів у 2017 році; стан його здоров`я. З аналізу положень ч. 2 ст. 197 СК України вбачається, що підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами є обставини, які мають істотне значення, у зв`язку з якими виникла така заборгованість та які перешкоджають платнику погасити таку заборгованість. Такими обставинами, відповідно до положень даної статті є, зокрема, тяжка хвороба та ін. Разом з тим, як встановлено судом, наявність у позивача захворювання не перешкоджало йому отримувати дохід, а інші обставини, на які посилається позивач як на підставу звільнення від заборгованості, на думку суду, не є істотними обставинами в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України. При цьому, як слідує з розрахунку заборгованості за аліментами станом на 26 вересня 2018 року заборгованість [PERSON] станом на час розгляду справи в суді погашена. Однак, позивач наполягав на задоволенні даної позовної вимоги, а сплачену суму просив зарахувати в рахунок майбутніх платежів за аліментами. Разом з тим, сплативши заборгованість за аліментами, позивач тим самим підтвердив відсутність істотних обставин, у зв`язку з якими б могла виникнути така заборгованість та які б могли перешкодити платнику її погасити. Від-так, у відповідності до ч. 2 ст. 197 СК України, підстави для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості за аліментами, відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Окрім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed