Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 18.08.2017 №12057, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (далі відповідач) грошових коштів у сумі 128 807,93 гривень таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначено таке. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса вчинений з численним порушенням законодавства. Так, приватний нотаріус [PERSON] при вчиненні виконавчого напису не витребував оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В оскаржуваному виконавчому написі приватний нотаріус посилається на те, що відповідач надав для вчинення виконавчого напису розрахунок заборгованості за договором станом на 31.05.2017 грошових коштів у сумі 128 807,93 грн., а не засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, приватний нотаріус [PERSON] вчинив виконавчий напис не на документі, який встановлює заборгованість, а виклав його на окремому аркуші, який не прикріплений до цього документу. Законодавством України передбачено, що виконавчий напис вчиняється на документі, що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він має бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріального документа. Також, приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився в безспірності заборгованості по кредитному договору, а саме, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Кредитний договір №б/н від 17 квітня 2011 року, укладений між позивачем та відповідачем строком на один рік, це підтверджується розрахунком, наданим відповідачем, в якому зазначено кінцевий термін сплати чергового платежу 17.04.2012, отже, право вимоги у відповідача до позивача про стягнення заборгованості виникло 17.04.2012. Відповідач звернувся до нотаріуса з вчиненням виконавчого напису 18.08.2017, тобто після спливу майже 6 років, що перевищує строк, встановлений законодавством. Щодо безспірності заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач зазначає, що сума є спірною, оскільки до неї включені пеня та штраф, а враховуючи приписи Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 та те, що позивач проживає в м.Покровську, який відноситься до населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, пеня та штраф підлягали списанню. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (попередня назва Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», далі відповідач, банк) проти задоволення позову заперечував, надіславши на адресу суду відзив, за змістом якого банк посилається на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, банком нотаріусу наданий обґрунтований розрахунок заборгованості, в якому відображено всі проплати, що надходили на погашення заборгованості, та міститься вся наявна заборгованість за кредитним договором. Відповідач вказує на те, що позивачем не доведено факт належного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором та не надано відповідний розрахунок суми заборгованості, яким частково або повністю спростований розрахунок банку. На думку відповідача, виконавчий напис є правомірним та вчинений відповідно вимог ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». З приводу безпідставного нарахування пені та штрафів банком зауважено, що позивач до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався, хоча банком налаштовано прийняття таких заяв як через відділення банку, так і шляхом подачі заяви через сайт Банку http://credithelp.privatbank.ua/. Після отримання достовірної інформації про адресу реєстрації, проживання/ перебування боржника-позивача, банком буде виконано вимоги, передбачені ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також відповідач зазначив, що позивачу була направлена вимога (копія листа та поштовий реєстр відправки надається) про необхідність виконання зобовязань та була надана можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але позивач не висловив своєї незгоди. Представник відповідача в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи без його присутності. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2018 заява позивача про забезпечення позову задоволена, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №55117003 за постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 05.01.2018 з виконання виконавчого напису нотаріуса №12057, вчиненого 18.08.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 130 607,93 грн. до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі №235/2687/18. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторонами визнано, що між ними укладений кредитний договір №б/н від 17.04.2011. За вказаним договором, відповідно до наданого банком розрахунку, позивач станом на 31.05.2017 має заборгованість в розмірі 128\~807,93 грн., яка включає: - заборгованість за тілом кредиту 14\~137,69 грн, - заборгованість за відсотками 104 702,87 грн., - заборгованість з пені та комісії - 3357,47 грн., - заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн., - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 6109,90 грн. Банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] з метою проведення стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, надавши: - заяву від 09.08.2017, копію кредитного договору, розрахунок заборгованості за договором від 17.04.2011 станом на 31.05.2017, письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором від 17.04.2011 на імя [PERSON], розрахунковий документ про оплату послуг поштового звязку, опис-вкладення в цінний лист, довіреність представника банку, паспорт представника банку (а.с.54). За результатом такого звернення приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис від 18.08.2017 №12057, за змістом якого нотаріусом пропонується стягнути на підставі цього виконавчого напису на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON], [INFO], заборгованість, не сплачену в строк за кредитним договором №б/н від 17.04.2011; строк, за який проводиться стягнення 2236 днів, а саме: з 17.04.2011 по 31.05.2017 (а.с.8). На підставі оскаржуваного виконавчого напису від 18.08.2017 постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 05.01.2018, в рамках виконавчого провадження ВП №55117003, звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.7). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідного до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.50 вказаного Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Умови вчинення виконавчих написів визначені в ст.88 Закону України «Про нотаріат». Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок). Відповідно до Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі Перелік документів №1172). Для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Приписами пп.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). На підставі наведених законодавчих приписів можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Викладене відповідає позиції Верховного Суду, наведеній в постанові від 25.07.2018 по справі № 127/15911/17 (провадження № 61-10565св18, http://reyestr.court.gov.ua/Review/75690633). Як вбачається з документів, наданих банком нотаріусу для вчинення останнім оскаржуваного виконавчого напису, такий напис вчинений на підставі копії кредитного договору, а не оригіналу, та на підставі розрахунку заборгованості за вказаним договором, а не на підставі засвідченої стягувачем виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, як того вимагає Перелік документів №1172. Також суд зазначає, що відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобовязані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Позивач зареєстрований та постійно проживає в м.Покровську (попередня назва Красноармійськ) Донецької області. За змістом п.18 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням КМУ від 02.12.2015 № 1275-р на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», місто Красноармійськ (нова назва Покровськ) Донецької області визначено КМУ у вказаному Переліку. Відтак, на позивача поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та в силу вищенаведених імперативних приписів вказаного закону банк зобовязаний був не нараховувати та списати позивачу пеню та штрафи, суми за якими увійшли до суми заборгованості, щодо яких вчинений оскаржуваний виконавчий напис. Доводи банку з приводу того, що позивач не звертався до банку з відповідною заявою про списання пені та штрафів, не заслуговують на увагу, оскільки законодавець, по-перше, забороняє банкам нараховувати такі пеню та штрафи на основну суму заборгованості з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у відповідних населених пунктах, а по-друге, не повязує таку заборону із наявністю від такого громадянина України відповідної заяви. За таких обставин, сума заборгованості, щодо якої банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, не може вважатись безспірною. Також, суд зазначає, що за змістом розрахунку заборгованості за кредитним договором між банком та позивачем від 31.05.2017 сальдо простроченої заборгованості є стабільним з червня 2014 року (зворот а.с.7), до нотаріуса банк звернувся в серпні 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Наведене вказує на вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог, визначених ст.88 Закону України «Про нотаріат», за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для врахування доводів відповідача та доходить висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису від 18.08.2017 №12057 таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача (704,80+352,40). З приводу стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у виді витрат на правничу допомогу в розмір 10\~000 грн. суд зазначає таке. ЦПК України не містить положень щодо обмеження або граничного розміру компенсації витрат на правничу допомогу. Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» визнано таким, що втратив чинність. Отже, розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу на сьогодні не обмежений, але, враховуючи приписи ст.137 ЦПК України, він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або ) значенням справи для сторони. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009,\~\~п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Позивачем надана копія квитанція в підтвердження понесення витрати на правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн, проте не надано: - детального опису робіт, виконаних адвокатом, часу, витраченого на виконання цих робіт (надання послуг), зокрема, як зазначено в акті приймання-передачі наданих послуг від 16.04.2018, щодо ознайомлення з документами, надання консультації, підготовки позовної заяви; - детального опису витрат, понесених адвокатом для виконання цих робіт (надання послуг); - розрахунку вартості складових наданих відповідних послуг (робіт). Суд також відмічає, що участі в судовому засіданні з розгляду даної справи, як зазначено в акті приймання-передачі наданих послуг, представник позивача не приймала. При визначенні розміру компенсації за правничу допомогу суд виходить з того, що справа про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є справою невеликої складності, враховує обєм виконаних адвокатом робіт (складення позовної заяви, заяви про забезпечення позову 7 аркушів, зняття копій документів), співмірність витрат із ціною позову та значенням справи для позивача, та доходить висновку, що з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації за правничу допомогу підлягає стягненню сума в розмірі 2 000 грн. З приводу вжитого судом заходу забезпечення позову - зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом, суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України в разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved