Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

[PERSON], від імені якого діє [PERSON], звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.05.2017 року був укладений договір дарування житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянською М.М. та зареєстрований за № 478, між дарувальником [PERSON] та обдарованим [PERSON], від імені якого діяла мати [PERSON]. Даний правочин був вчинений при важких обставинах для дарувальника, зокрема при його важкій хворобі. Так, з 18 по 27 січня 2017 року він знаходився на лікуванні в Снятинській ЦРЛ з діагнозом: гострий панкреатит; з 24 лютого по 13 березня 2017 року знаходився на лікуванні в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні та йому проведено оперативне втручання ІІІ ступеня важкості із застосуванням загального наркозу, при якому спостерігається після оперативна когнітивна дисфункція, що супроводжується в різній мірі зниженням пам`яті, уваги, реактивності та виникають порушення функції координації, впродовж 10 місяців; з 21 по 28 березня 2017 року перебував на лікуванні в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні з діагнозом: гострий панкреатит; з 19 квітня по 22 травня 2017 року проходив огляд медико-соціальної комісії і йому було встановлено ІІІ групу інвалідності; з 28 травня по 09 червня 2017 року знаходився на лікуванні в Снятинській ЦРЛ з діагнозом: гострий панкреатит. В перервах між стаціонарним лікуванням він проводив лікування по місцю проживання. За весь час лікування бувша дружина та родичі його не відвідували. До підписання договору відповідачка обіцяла примиритися та налагодити добрі відносини, навіть відносини спільного проживання. Він погано пам'ятає підписання договору, лише пам'ятає, що до нотаріуса його заводили двічі. Після підписання договору зі сторони відповідачки та її родичів мали місце телефонні погрози та погрози щодо позбавлення його батьківських прав. З підстав, передбачених ст.233 ЦК України, просив визнати вказаний договір дарування недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги з наведених підстав, вказуючи також, що на час подання позову мали місце передбачені ст.233 ЦК України обставини для визнання договору дарування недійсним. При укладенні такого договору мали бути подані заяви від обох батьків і мало було рішення - розпорядження на вчинення такого правочину на користь неповнолітнього. Дарі оцінено у 42000 гривень, проте така оцінка є невірною, оскільки значно занижена. Позивач на час укладення договору перебував у край важких умовах, оскільки його хвороба є важкою, він переніс операцію та йому встановлена ІІІ група інвалідності. Представник відповідача [PERSON] позову не визнав, заперечуючи тим, що волевиявлення позивача було добровільним, він ініціював передати в дар своєму синові житловий будинок, договір підписаний позивачем та з його змістом він ознайомлений. Наявності тяжких обставин позивачем не доведено, ІІІ група інвалідності не являється вкрай важкою обставиною. На час укладення договору позивач на лікуванні не знаходився. Третя особа приватний нотаріус Троянська М.М. в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 12.05.2017 року між дарувальником [PERSON] та обдарованим [PERSON], від імені якого діяла мати [PERSON], був укладений договір дарування житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянською М.М. та зареєстрований за № 478. Позивач [PERSON] з 18 по 27 січня 2017 року знаходився на лікуванні в Снятинській ЦРЛ з діагнозом: гострий панкреатит; з 24 лютого по 13 березня 2017 року знаходився на лікуванні в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні та йому проведено оперативне втручання ІІІ ступеня важкості із застосуванням загального наркозу, при якому спостерігається після оперативна когнітивна дисфункція, що супроводжується в різній мірі зниженням пам`яті, уваги, реактивності та виникають порушення функції координації, впродовж 10 місяців; з 21 по 28 березня 2017 року перебував на лікуванні в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні з діагнозом: гострий панкреатит; 22 травня 2017 року проходив огляд медико-соціальної комісії і йому було встановлено ІІІ групу інвалідності; з 28 травня по 09 червня 2017 року знаходився на лікуванні в Снятинській ЦРЛ з діагнозом: гострий панкреатит. Отже, судом не встановлено зазначеної позивачем обставини щодо проходження огляду МСЕК в період з 19 квітня по 22 травня 2017 року, оскільки довідка СМЕК за № 796370 видана 22 травня 2017 року. Позивачу [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності загального захворювання і у довідці МСЕК не зазначено про повне його обмеження у працездатності. Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у постанові від 06.04.2016 року при розгляді справи № 6-551цс16, за змістом передбачених ст.ст. 203, 233, 717 ЦК України норм матеріального права при укладенні договору дарування волевиявлення дарувальника має бути спрямоване на добровільне, безоплатне, без будь-яких примусів (життєвих обставин або впливу сторонніх осіб) відчуження належного йому майна на користь обдаровуваного. Разом з тим правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини і на вкрай невигідних умовах, а тому волевиявлення особи не вважається вільним і не відповідає її внутрішній волі. Як роз'яснив Верховний Суд України у п.23 постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Судом не було встановлено на підставі належних і допустимих доказів, що договір дарування було вчинено позивачем під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах, чим скористалась інша сторона правочину, а також, що правочин вчинений позивачем не добровільно, за наявності насильства, обману чи помилки. Крім того позивачем не доведено і судом не встановлено, що за відсутності тяжкої обставини, на яку посилається позивач, правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Таким чином, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позов. Враховуючи наведене, ст.ст. 203, 233, 717 ЦК України,

Outcome: dismissed