Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), звернувся до суду з цивільним позовом до Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач), третя особа - [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 листопада 2003 року померла його баба по лінії матері [PERSON]. Відповідно до заповіту [PERSON] від 4 лютого 2000 року позивач є спадкоємцем права на земельну частку (пай). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказану спадщину прийняв позивач, оскільки вступив у фактичне управління спадковим майном [PERSON] Третя особа, яка є дочкою померлої, спадщину не приймала. Перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом була та обставина, що третя особа не бажала успадковувати майно після смерті [PERSON], і заяву про відмову від спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини в нотаріальну контору не подала. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просив визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав заяву, в якій просив слухати справу без його участі, а позовні вимоги задоволити повністю (а.с. 25). Від відповідача надійшов лист, в якому останній просив розгляд справи провести без участі його представника та не заперечував проти позову (а.с. 30). Третя особа подала заяву, в якій просила справу провести без її участі, в зв'язку з погіршенням стану здоров'я, заявлені позовні вимоги визнала повністю, не заперечила проти задоволення позову (а.с. 29). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 13 листопада 2003 року померла баба по лінії матері позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 13 листопада 2003 року серії 1-СР № 226872 (а.с. 5). При житті [PERSON], а саме 4 лютого 2000 року, склала заповіт, посвідчений Богодухівською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 4 лютого 2000 року та зареєстрований у книзі для запису нотаріальних дій за № 14, відповідно до якого належне їй право на земельну частку (пай), заповіла позивачу (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Зокрема, згідно з копією державного акта на право приватної власності на землю від 5 лютого 2003 року серії ІІ-ЧР № 047481 [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 2,87 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (а.с. 7), що також підверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 червня 2017 року № НВ-7105658952017 (а.с. 8). Відповідно до довідки Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 18 серпня 2017 року № 1602 (а.с. 10), [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. Разом з нею в будинку проживали: дочка - [PERSON], зять - [PERSON], онук [PERSON], онука [PERSON], правнука [PERSON] Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Отже часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, а саме 13 листопада 2003 року. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР). Судом встановлено, що померла [PERSON] склала заповіт, відповідно до змісту якого заповіла позивачу право на земельну частку (пай). Третя особа відповідно до приписів ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР є спадкоємцем першої черги за законом. Разом з тим, згідно із заявою від 18 серпня 2017 року, посвідченої секретарем виконавчого комітету Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та зареєстрованої в реєстрі за № 58 (а.с. 12), третя особа відмовилася від прийняття спадщини [PERSON] на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], що підтверджується довідкою Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 18 серпня 2017 року № 1603 (а.с. 11). Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 вересня 2017 року (вих. № 1121-01/16) (а.с. 24), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 20), після смерті [PERSON] заяви про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 26 серпня 2017 року (вих. № 1080/02-16) позивачу повідомлено про відсутність у спадковій справі [PERSON] правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що в силу вимог підпункту 4.15 п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування (а.с. 13). Отже відсутність у позивача правовстановлюючого документу на земельну ділянку, яка входить до складу спадщини, фактично унеможливлює отримання ним свідоцтва про право на спадщину і, як наслідок, призводить до порушення його права власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Тому, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved