Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

[PERSON] 30.03.2015 р. звернулася до суду з заявою про визнання громадянина безвісно відсутнім. В обґрунтування своїх позовних вимог заявник вказує, що з 05.07.2013 р. вона перебуває у шлюбі з [PERSON], у них є спільна дитина [PERSON], [INFO] В лютому 2013 р. її чоловік поїхав з дому, сказав, що поїде закордон на роботу, періодично, приблизно один, два рази на місяць він телефонував, а починаючи з листопада 2013 р. жодних звісток про нього немає. Заходів щодо розшуку чоловіка вона не вживала, з його родичами звязків не підтримує. В звязку з відсутністю її чоловіка та неможливістю встановити його місцезнаходження вона немає можливості належним чином оздоровити та культурно збагатити свою дитину, зокрема виїхати за кордон з метою розширення її кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя. Просить суд визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Заявник в судове засідання не зявилася, про час, день та місце слухання справи повідомлена належним чином. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Центрально-Міський районний відділ у м.Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, надав суду заяви про розгляд справи в його відсутність, просить суд прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.07.2003 р., після одруження дружина взяла прізвище [PERSON], в період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO] а.с.4, згідно довідки Центрально-Міського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 12.05.2015 р. № 21/4217, розшукові заходи відносно [PERSON] не проводилися а.с.20. Допитана в судовому засіданні свідок, [PERSON] пояснила що [PERSON] її сусідка, [PERSON] в 2013 р. поїхав на роботу за кордон, після чого не повертався, не телефонував. Свідок [PERSON], брат заявника, суду пояснив, що [PERSON] в останнє бачив близько двох років назад, йому відомо, що той їздив на роботу за кордон, після чого з ним було втрачено звязок, де зараз [PERSON] невідомо. Свідок [PERSON], мати [PERSON] пояснила, що в останнє спілкувалася з сином в листопаді 2012 р., куди він поїхав незнає. [PERSON], батько [PERSON], пояснив, що син проживав з дружиною [PERSON], їздив на роботу в Росію, в листопаді 2013 р. поїхав на роботу за кордон, з тих пір йому нічого про сина невідомо. Згідно\~ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць перше січня наступного року. Таким чином, суд вважає, що у відповідності зі\~ст. 43 ЦК України, заяву [PERSON] необхідно задовольнити і визнати [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки в місці його постійного проживання немає повідомлень про місце його перебування протягом одного року. Оскільки в судовому засіданні однозначно не було встановлено день та місяць одержання останніх відомостей про місце перебування [PERSON], тому суд вважає необхідним визнати [PERSON] безвісно відсутнім з першого січня 2014 року. На підставі\~ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved