Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] співвідповідача ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення матеріальної шкоди (збитків), завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому вказав, що 19 листопада 2018 року об 06 год. 30 хв. в селі Копилів Макарівського району траса Київ - Чоп, 45 кілометр в напрямку м. Київ, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ДЕУ ЛАНОС з номерним знаком [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля АУДІ А4 з номерним знаком [NUMBER] , що належить, [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 01.04.2017р. В результаті ДТП автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Як було встановлено на місці ДТП співробітниками поліції ДТП сталося через невиконання [PERSON] вимог правил дорожнього руху. Крім, того відповідач перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що складений відповідний висновок. Згідно Постанови Макарівського районного суду Київської області від 13.12.2018р., справа №370/3318/18, [PERSON] визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення передбаченої статтями 124 та ч.1 ст. 130 КпАПП України. Відповідно до ч. 1 ст 168 КпАПП України, потерпілим є особа, якій адміністративним - правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. В результаті неправомірних дій [PERSON] , позивачу, як власнику- автомобіля Ауді А4 з номерним знаком [NUMBER] , завдано матеріальної шкоди. Цивільно-правова відповідальність Відповідача-2, як власника автомобіля ДЕУ ЛАНОС з номерним знаком [NUMBER] , застрахована у Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (надалі по тексту) згідно Полісу АМ/2914147. Проте, в силу правової позиції Верховного суду України, що викладена у справі 954цс16 позивач (потерпілий ) має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, завдала шкоду. На момент подачі позовної заяви ремонтні роботи по відновленню автомобіля не проводилися і в подальшому проводитися не будуть через економічну недоцільність проведення. Так, відповідно до Висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 6127 від 02.01.2019 р проведеної експертом автотоварознавцем Крутінь В.І., вартість матеріального збитку нанесеного позивачу становить 923 293,00грн (дев`ятсот двадцять три тисячі двісті дев`яносто три гривні 00 коп.). Варто відзначити, що оцінка розміру матеріальної шкоди, що викладена в висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №6127 від 02.01.2019р, проводилася відповідно до Методики товарознавчої експертизи з оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджена Наказом Міністерства юстиції України' в Фонду державного майна від 24.11.2003р. № 142/5/2092. (надалі по тексту - Методика), яка є єдиною спеціальною правовою нормою, яка встановлює порядок оцінки (визначення вартості колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки оціночні процедури визначення вартості КТЗ (п. 1.2. Методики). Згідно до п.1.3. Методики, її вимоги є обов`язковими під час проведення товарознавчу досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз, а також всіма суб`єкта оціночної діяльності під час оцінки ДТЗ у випадках, передбачених законодавством України або угодами суб`єктів цивільно-правових відносин. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачу в результі неправомірних дій відповідача становить 923 293,00грн (дев`ятсот двадцять три тисг двісті дев`яносто три гривні 00коп.). Відповідно до п. 15 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею ЗО Закону № 1961-IV. який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди. Попри не бажання надалі використовувати належний мені автомобіль АУДІ А4 з номерним знаком [NUMBER] він не вважає його фізично знищеним. Маючи на меті максимальну вигоду для себе, 31.05.2019р., за наявності найбільш вигідної пропозиції, він продав належний йому автомобіль за 167875,75грн (сто шістдесят сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 75 коп.), що підтверджується договором купівлі-продажу №1242/2019/1493771 від 31.05.2019р., що оформлений в ТСЦ МВС №1242. (копія додається). Тож розмір раніше заявлений позовних вимог в сумі 923 239,00грн (вартість матеріального збитку в результаті ДТП) необхідно зменшити на 167875,75грн (вартість автомобіля після ДТП). В результаті вищевикладеного, вартість матеріального збитку завданого позивачу при пошкоджені його майна неправомірними діями [PERSON] становить 755 417,25 (сімсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста сімнадцять гривень 25 копійок). До матеріальних збитків, що були спричинені позивачу [PERSON] в результаті ДТП, також відносяться: -Вартість послуг евакуації належного позивачеві автомобіля з місця ДТП (траса Київ-Чоп Макарівський р-н Київської області) до місця його проживання (м. Дніпро), що склала 9000,00грн (дев`ять тисяч гривень 00коп.), що підтверджується відповідною квитанцією (копія додаються) -Вартість виконання товарознавчої експертизи в розмірі 7000,00грн. (сім тисяч 00коп..), що підтверджується відповідною квитанцією №6127 від 18.12.2018р. (копія додаються) Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової-) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Так, [PERSON] перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння грубо порушив правила дорожнього руху, що спричинило ДТП. І лише найнадійніші засоби активної та пасивної безпеки автомобіля та вправність, як водія, відвернули неминучу загибель всіх людей, що перебували на момент ДТП як в автомобілі позивача так і в автомобілі винуватця ДТП. (удар прийшовся на задню бокову частину автомобіля Відповідача та передню частину мого автомобіля). Цей факт, постійно перед очима позивача, до сих пір він не може оговтатися від тієї страшної аварії. Дуже погано спить вночі. Здобув страх перед автомобілями, але змушений використовувати їх через спосіб життя, через свою роботу. Після ДТП залишився без автомобіля і змушений добиратися на роботу з м. Дніпро в інше місто - м. Новомосковськ, де він працював і нині працює на посаді директора ТОВ «Талисман Лтд» (всі дані наявні в ЄДР), на позичених у друзів автомобілях (то у одних то у інших). А це призводить до незручностей та погіршень у побуті. Крім того, після ДТП, перебуваючи в шоковому стані позивач відмовився від госпіталізації. Лікарі, що прибули на місце ДТП, констатували лише садини на руках. Однак по приїзду додому його почав турбувати сильний біль в кістях обох рук. Як з`ясувалося в результаті ДТП він їх зламав. Знадобилося здійснювати операцію та проводити тривале лікування. Даний факт підтверджується відповідними знімками, епікризом, довідками та виписками. На даний час кісті обох рук деформовані. Позивач не взмозі як раніше тримати руками різні предмети, підіймати важкі речі. Це йому завдає постійних незручностей, фізичного болю та моральних страждань. Тіло не таке як раніше. І все це з вини [PERSON] . Враховуючи зазначені факти, беручи до уваги дії [PERSON] , який в стані сп`яніння ледь не позбавив життя людей, який за весь час з моменту ДТП жодного разу не запропонував допомоги, не вибачився, який добровільно не намагається відшкодувати шкоду, через страждання з приводу фізичного болю, через душевші страждання з приводу втрати майна вважаю справедливим вимагати відшкодувати завдану мені моральну шкоду в розмірі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч гривень). Відповідач [PERSON] у встановленому процесуальним законом порядку та встановленим судом строком, подав відзив на позов, де проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач вказав, що відповідачка [PERSON] перебуває із відповідачем [PERSON] у законному шлюбі з 11 листопада 1988 року, який зареєстрований Київським палацом реєстрації шлюбів та новонароджених, про що складено актовий запис №5986 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Джерело підвищеної небезпеки - автомобіль «ДЕУ ЛАНОС» д.н. [NUMBER] був придбаний сім`єю у 2005 році, при цьому [PERSON] була зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу як титульний власник, а [PERSON] був зазначений у технічному паспорті, як особа із правом керування. Даний транспортний засіб нами придбаний у період перебування у шлюбі і до даного часу ми являємося подружжям. У відповідності із положеннями ст. 60-61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. При цьому об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного із цивільного обороту. У відповідності із п. 2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Виходячи із вказаного, відповідач [PERSON] являється співвласником вказаного транспортного засобу в тій же мірі, що і відповідач [PERSON] . На момент ДТП та заподіяння шкоди [PERSON] мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, що давало йому право керувати вказаним транспортним засобом і він повністю підпадає під визнання особи, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана зокрема неправомірними діями майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, тільки у випадку, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності із ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана зокрема з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На момент скоєння ДТП відповідальність [PERSON] та [PERSON] як співвласників транспортного засобу (джерела підвищеної небезпеки) була застрахована, що підтверджується полісом № АМ/2914147, страховиком являється ПрАТ «Київський страховий дім» (код ЄДРПОУ 25201716, адреса 04053, м. Київ вул. Січових стрільців (Артема) 37-41. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно п. 17 Постанови Пленуму ВССУ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортним засобом, є настання страхового зипадку (події внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, яка застрахована за договором). Відповідно до п. 16 цієї ж Постанови, оскільки обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну потерпілих внаслідок ДТП, так і захисту майнових інтересів страхувальника, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від її згоди на таке відшкодування та виконання або не виконання нею обов`язку щодо письмового надання страховику або у передбачених випадках Моторному (транспортному) стразовому бюро України, повідомлення про ДТП встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди, завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах страхового відшкодування. Наявність такої згоди у формі відповідної заяви та виконання нею обов`язку про повідомлення, зясовуються судом першої інстанції, у зв`язку із чим до участі у справі може бути залучений страховик. Таким чином відшкодування завданих позивачу збитків має відбуватися за рахунок страховика в межах страхової суми, а саме у розмірі 100 000 гривень. Як вбачається із матеріалів справи, а саме висновку № 6127 експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку, нанесеного позивачеві пошкодженням його автомобіля Ауді А4 д.н. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту зазначеного колісного транспортного засобу, перевищує його ринкову вартість. Зокрема у відповідності до зазначеного висновку ринкова вартість та вартість матеріального збитку складає 923 239 грн.. в той час як вартість відновлювального ремонту становить 1 231 795 грн. У відповідності із п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» транспортний засіб зважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічного неможливим або економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом, звітом чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Положення ст. 30 Закону можуть бути застосовані судом до правовідносин сторін на підставі ст. 8 ЦК України в порядку аналогії закону, на що також вказується у п. 15 Постанови Пленуму ВССУ № 4. Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Відповідач звертає увагу суду, що поданим до матеріалів цивільного позову висновком експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 6127 не досліджувалося та не встановлено питання про вартість автомобіля позивача у стані після дорожньо-транспортної пригоди. Тому із врахуванням положень п. 30.2 ст. 30 Закону винна сторона у такому випадку має виплатити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а не ту суму яка зазначена у позовних вимогах. Відповідачка [PERSON] у встановленому процесуальним законом порядку та встановленим судом строком, подала відзив на позов, де проти задоволення позовних вимог заперечила, просила суд у задоволенні позову відмовити. Відповідачка вказала, аналогічні заперечення як і відповідач [PERSON] , та вказала, що вона ніяким чином не має нести солідарну юридичну відповідальність спільно із відповідачем [PERSON] , оскільки у даному випадку чітко зрозуміло, що власне [PERSON] зобов`язаний відшкодовувати завдану ним шкоду майну позивача. Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що на момент подання позовної заяви в нього були відсутні докази про правомірність використання відповідачем-1 автомобіля, право власності на який оформлено за відповідачем- 2. Також йому не було відомо, що відповідачі перебувають у шлюбі, а автомобіль, керуючи яким Відповідач-1 скоїв ДТП, придбаний ними у шлюбі, а відтак є їх спільною власністю. За такий обставин він визнає доводи відповідачів, щодо безпідставності солідарного відшкодування ними завданої йому шкоди. Надані у відзиві відповідачами пояснення та докази дають, йому підстави змінити позовні вимоги, про що була подана окрема заява. У відзиві відповідачі зазначили, що їх відповідальність як співвласників автомобіля була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», згідно полісу №АМ/2914147. Ліміт відповідальності по матеріальним збиткам - 100 000,00 грн. франшиза - 0,00грн. А відтак, Відповідачі вважають, що збитки завдані йому в результаті ДТП 100 000,00 грн має відшкодувати ПрАТ «Київський страховий дім» та просив суд залучити його в якості співвідповідача. Так, відповідно до п. 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у цьому Законі, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового (регламентної виплати) та виплатити його. В кінці листопада 2018р. позивач звернувся в офіс ПрАТ «Київський страховий Дім» Дніпро, вул.. Набережная Січеславська, 15А офіс 206) де заповнив відповідні повідомленя про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування, а також надав всі необхідні документи (крім рішення суду про встановлення вини Відповідача-1). Із сплином часу ПрАТ «Київський страховий дім», не виконувало свої обов`язки відповідно до закону. Тому, для підтвердження факту подачі заяви про виплату страхового відшкодування та всіх інших документів необхідних для страхової виплати, він змушений направити на адресу страховика цінний лист з описом вкладення (підтверджується від 14.03.2019 р., квитанцією та описом вкладення до цінного листа (копії додаються). Документи ПрАТ «Київський страховий дім» отримано 19.03.2019р. Тобто, враховуючи вимоги ст. 36 Закону право вимоги виплати с відшкодування за полісом у судовому порядку у нього виникне через 90днів з дня отримання ПрАТ «Київський страховий дім» всіх документів, тобто з 18.06.2019 р. і не раніше. ПрАТ «Київський страховий дім» 10.08.2018 р. оголосила про свою ліквідацію (постання на сайт http://ksd.Net.иа ) . Відповідні відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, строк пред`явлення вимог кредиторів - до 10.10.2018р. На даний час процедура банкрутства не розпочата. ПрАТ «Київський страховий дім» не виплачує страхові виплати. Тож є очевидним, що від ПрАТ «Київський страховий дім» страхової виплати за полісом АМ/2914147 він не отримає. Крім того, згідно Постанови Макарівського районного суду Київської області від 03.12.2018р. справа №370/3318/18, Відповідач-1 скоїв ДТП у стані алкогольного сп`яніння. А цей факт вказує на те, що він у будь-якому випадку буде відшкодовувати завдані ним збитки в повному обсязі, оскільки відповідно до п. 38.1. ст.. 38 Закону України «Про обов`язкове врахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) подають регресивний позов до винуватця ДТП, якщо той скоїв його в стані алкогольного сп`яніння. Щодо зменшення суми позовних вимог на вартість його пошкодженого автомобіля (його залишків). Дійсно, у висновку експертного дослідження №6127 встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість. А отже, згідно методики вартість матеріального збитку завданого позивачу Відповідачем-1 в наслідок ДПТ складає 923 239,00грн. Автомобіль АУДІ А4 з номерним знаком [NUMBER] було продано 31.05.2019р. за 167875,75грн (сто шістдесят сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 75 коп.), що підтверджується договором купівлі-продажу №1242/2019/1493771 від 31.05.2019р., що оформлений в ТСЦ МВС №1242. 05.06.2019 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог в якій враховуючи вище викладене, просив: Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , проживає: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) завдану в результаті дорожньо - транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі: 755417,25 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста сімнадцять гривень 25 коп.) - за пошкодження майна; 7000, 00 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.) - вартість експертного дослідження пошкодженого майна; 9000, 00 грн. (дев`ять тисяч гривень 00 коп.) - вартість послуг евакуатора. Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , проживає: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) завдану в результаті дорожньо - транспортної пригоди моральну шкоду в розмірі 150 000, 00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.) Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , проживає: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) судовий збір сплачений позивачем в розмірі 9232,93 грн. (дев`ять тисяч двісті тридцять дві гривні 93 коп.) Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 09.04.2019 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 21.05.2019 року. Вказаною ухвалою також встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Підготовче засідання у справі неодноразово відкладалося та оголошувалася перерва. Ухвалою суду від 11.11.2019 року залучено до участі у даній справі співвідповідача ПрАТ «Київський страховий дім». Вказаною ухвалою також встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 11.11.2019 року ухвалено з занесення до протокол судового засідання, виключити з числа відповідачів [PERSON] . Ухвалою суду від 11.11.2019 року клопотання відповідача задоволено та призначено у даній справі авто-товарознавчу експертизу. Провадження на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою суду від 19.12.2019 року провадження в даній справі відновлено та призначено судове засідання на 28.01.2020 року. Ухвалою суду від 13.07.2020 року клопотання представника відповідача задоволено та призначено у даній справі повторну авто-товарознавчу експертизу. Провадження на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою суду від 02.10.2020 року провадження в даній справі відновлено та призначено судове засідання на 17.11.2020 року. Ухвалою суду від 06.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 28.05.2021 року. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити із вказаних у позовній заяві підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив із вказаних у відзиві на позов підстав. Відповідач ПрАТ «Київський страховий дім» представника у судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином з урахуванням вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, що не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши учасників справи, дослі дивши її матеріали, суд встановив наступне. 19 листопада 2018 року об 06 год. 30 хв. в селі Копилів Макарівського району траса Київ - Чоп, 45 кілометр в напрямку м. Київ, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ДЕУ ЛАНОС з номерним знаком [NUMBER] , який належить [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля АУДІ А4 з номерним знаком [NUMBER] , що належить, [PERSON] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 01.04.2017р. В результаті ДТП автомобілі отримали значні механічні пошкодження. Згідно постанови Макарівського районного суду Київської області від 13.12.2018р. справа №370/3318/18, [PERSON] визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення передбаченої статтями 124 та ч.1 ст. 130 КпАП України. Відповідно до Висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ №6127 від 02.01.2019 р., проведеної експертом автотоварознавцем Крутінь В.І. , вартість матеріального збитку нанесеного позивачу становить 923 293,00грн (дев`ятсот двадцять три тисячі двісті дев`яносто три гривні 00 коп.). Відповідно до договором купівлі-продажу №1242/2019/1493771 від 31.05.2019р., що оформлений в ТСЦ МВС №1242. [PERSON] продав автомобіль Ауді А4 за 167875,75 грн 75грн (сто шістдесят сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять гривень 75 коп.) Згідно Полісу АМ/2914147 автомобіль ДЕУ ЛАНОС з номерним знаком [NUMBER] , власник [PERSON] , застрахований у Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім». ПрАТ «Київський страховий дім» 10.08.2018 р. оголосила про свою ліквідацію (постання на сайт http://ksd.Net.иа ) . Відповідні відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, строк пред`явлення вимог кредиторів - до 10.10.2018р. Відповідно до довідки ортопеда - травматолога від 25.11.2018 року діагноз [PERSON] , косо-спиральні переломи 3-4 правих п' ястних кісток, 4 лівої, рекомендації іммобілізація протягом 6 тижнів, оперативне лікування 29.11.2018 року, кінезиотейпування. Відповідно до виписки із медичного стаціонарного хворого [PERSON] , діагноз перелом 3-4 променю правої кисті, перелом 4 променю лівої кисті. Вирішуючи вимоги за даним позовом суд керується наступним. Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, частино 5 вказаної статті передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, необхідними підставами цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, що має довести позивач є: наявність протиправної поведінки; прямої дійсної шкоди; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою. Крім цього, відсутність непереборної сили чи умислу потерпілого, що має довести відповідач. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18), де вказано, що зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою. Відповідно до п. 15 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV. який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо- транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди. Крім того, правовим висновком Верховного суду України, що зроблений у справі №6-954цс16 встановлено, що відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлення статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або кодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент шкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами делікатного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність часників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності часників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-ІТ (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу 'стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим з відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якрї застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особ щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на, користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із сутті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдана шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, aлe не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодує договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов 'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди: б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала коди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності. Враховуючи викладене, відповідач, як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за завдану шкоду, завдану таким джерелом, а тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Що ж до вимог про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Вказана позиція є аналогічною і у вирішенні інших справ Європейського суду: рішення від 15 жовтня 2009 року у справі «Антипенко проти Російської Федерації», постанова у справі від 14 лютого 2008 року «Пшеничний проти Російської Федерації». Суд вважає, що діями відповідача позивачу однозначно завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та через душевші страждання з приводу втрати майна, позбавлення можливості позивача повноцінно вести усталений йому спосіб життя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно актуальної позиції Верховного Суду, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Враховуючи викладене, визначаючи розмір відшкодування, суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині частково у розмірі 100 000 грн., що буде відповідати принципами розумності, справедливості, співмірності і буде достатнім. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 9232,93 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial