Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що домовленості з питань утримання дітей з відповідачем не досягнуто, самостійно забезпечити належний рівень розвитку дочок позивач не спроможна, тому просить вирішити в судовому порядку питання про стягнення з відповідача аліментів. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.10). Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечує. Правом на подачу відзиву не скористався (а.с.21). Третя особа [PERSON] в судове засідання\~ не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.16). Згідно із частиною третьою статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною першою статті 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних мотивів та підстав. Відповідно до статті\~ 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що від спільного проживання з відповідачем позивач має доньку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в свідоцтвах про народження дітей серії [NUMBER] \~ від 16.01.2019 та серії [NUMBER] від 16.01.2019, сторони вказані батьками (а.с.6,7). 22.09.2018 між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Конотопським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №353, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.09.2018 (а.с. 5). Неповнолітні діти проживають з позивачем, яка потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний, і має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей. Крім того, відповідач згідно рішення Конотопського міськрайонного суду від 12.07.2017 сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі 900 гривень щомісячно до\~ досягнення\~ сином\~ повноліття. Частиною другою статті 51 Конституції України визначено обов`язок батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитину. Відповідно до статті 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі. За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (стаття 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Тому, враховуючи вік дітей, стан їх здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, послуг, ліків, одягу для дітей, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів (1/3 частина заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідач не подав суду доказів на підтвердження існування обставин для визначення розміру аліментів в меншому розмірі. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 05 травня 2020 року. В силу пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідач позовні вимоги визнав, що стверджується його письмовою заявою від 15.10.2020 (а.с. 21). Враховуючи зазначене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення повністю. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved