Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з 2005 року позивач почав проживати з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу в належному їй на праві власності будинку. У 2007 році відповідач народила сина - [PERSON], батьком якого є позивач. Однак, в порядку ст. 135 СК України запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері (відповідача), а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою. З часу народження сина і до теперішнього часу позивач визнав своє батьківство, опікується ним, дбає про його майновий і духовний стан, приймає участь у його вихованні та навчанні. У зв'язку з цим позивач просив визнати його батьком дитини та змінити відомості про батька у актовому записі про народження дитини. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач позовні вимоги визнала повністю. Допитана у якості свідка [PERSON], яка є сусідкою позивача і відповідача, показала, що відповідач приїхала разом з позивачем у село, будучи вагітною. З моменту народження дитини сторони проживають однією сім'єю, позивач, як батько дитини, опікується сином, займається його вихованням. Батько з сином дуже схожі, а тому сумнівів у батьківстві позивача в неї немає. Свідок [PERSON], яка також є сусідкою сторін у справі, дала покази про те, що відповідач поїхала працювати у м. Київ, а повернулася в село разом з відповідачем, будучи вагітною. Протягом всього часу сторони проживають разом у домоволодінні відповідача, ведуть спільне господарство. При цьому позивач виконує всі батьківськи обов'язки. Дитина завжди доглянута. Опитаний у присутності представника служби у справах дітей Чорнобаївської РДА малолітній [PERSON] повідомив суду, що вважає позивача своїм батьком, останній займається його вихованням. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 лютого 2007 року [PERSON] народився [INFO]; матір'ю записана [PERSON] (відповідач), а батьком записано [PERSON] (а.с. 8). Аналогічні відомості внесені до актового запису про народження № 1 від 22 лютого 2007 року [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України відомості про батька [PERSON], [INFO], записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 9). При цьому позивач, [INFO], є уродженцем Азербайджану та не має документу, що посвідчує особу, та не перебуває на обліках Чорнобаївського РС УДМС України в Черкаській області, про що свідчать копія довідки про особу від 7 листопада 2017 року № 131-1544 (а.с. 6), та лист Чорнобаївського РС УДМС України в Черкаській області від 16 квітня 2019 року № 7131-496/7131.1-19 (а.с. 26), надісланий у відповідь на запит суду (а.с. 21). Водночас судом встановлено, що позивач з 2005 року проживає без реєстрації однією сім'єю з відповідачем та сином за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 2 листопада 2018 року № 1697 (а.с. 10) та актом від 1 листопада 2018 року, підписаним депутатом сільської ради Прядкою В.В. і сусідами [PERSON] та [PERSON], затвердженим сільським головою Квіткою В.В. (а.с. 11). Судом також встановлено, що відповідач не заперечує та фактично визнає твердження позивача про те, що він є біологічним батьком [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 496 ЦПК України іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п 4. ч. 1. ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб'єктності та основних прав і свобод людини. Відповідно до ст 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття «сімейне життя» має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини (Keegan v. Ireland, § 44; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30). З норм ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливають і позитивні зобов'язання держави. Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, у разі встановлення існування сімейного зв'язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв'язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім'ї (Kroon and Others v. the Netherlands, § 32). Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу За таких обставин, суд, враховуючи визнання відповідного факту відповідачем, тобто матір'ю дитини, вважає доведеним наявність сімейного зв'язку між позивачем та дитиною - [PERSON] Однак позивач позбавлений можливості встановити юридичний зв'язок з дитиною у позасудовому порядку, що становить перешкоду у реалізації ним свого права на повагу до сімейного життя. В абз. 2 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Нормами ст. 134 СК України передбачено, що на підставі, зокрема рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, (далі - Правила) передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно з п.п. 2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Крім того, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, враховуючи досліджені судом докази у їх сукупності, а також покази свідків, беручи до уваги пояснення малолітнього [PERSON], та з огляду на визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved