Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

[PERSON], [INFO], з 03.02.1997 року перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду та отримує пенсію за віком, призначену йому відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Звертаючись до суду з позовом до [PERSON] про повернення надмірно отриманої пенсії, КЦО УПФУ Дніпропетровської області предявлені вимоги мотивувало тим, що в ході проведення моніторингу з питань нарахування та виплати пенсій населенню, спеціалістами КЦО УПФУ Дніпропетровської області вивчено матеріали пенсійної справи [PERSON] із співставленням відомостей, наданих ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з інформацією в автоматизованих системах, в результаті чого виявлено розбіжності, а саме ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» щомісяця двічі надавалися звітності, що призвело до повтору відомостей, внесених до персоніфікованого обліку. За результатами проведеного перерахунку здійснено розрахунок переплати пенсії з 01.01.2008 року по 31.12.2015 року на суму 17904,48 грн., в підтвердження чому надано довідку №666 від 21.03.2017 року (а.с.10). Оскільки, на переконання представника позивача, отримана відповідачем пенсія є безпідставно набутим майном, тому вона підлягає поверненню відповідачем. Однак, суд не може погодитись з такими доводами позивача, з огляду на наступне. Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій регламентовано ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 року (далі Порядок), відповідно до яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з п.3 Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до\~ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи\~інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сімї тощо. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові №6-151цс13 від 22.01.2014 року, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат, встановлених абз.2 ч.1 ст.1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у\~\~ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум та наявність рахункової помилки покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Системним аналізом вказаних норм суд приходить до висновку, що повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум у випадку наявності двох умов: 1) така виплата є результатом рахункової помилки органу, який здійснював нарахування та виплату пенсії; 2) така надмірна сплата відбулась з вини та недобросовісності пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації чи її приховання. У п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України законодавець чітко визначає характер помилки, яка може бути підставою для повернення коштів, а саме рахункова помилка, тому можна дійти висновку, що не всі помилки є підставою для повернення надміру сплачених пенсій, а лише ті, які пов'язані з помилками у розрахунках (арифметичні). Як вбачається з п.п.1 п.24 Постанови Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», до лічильних\~\~помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.71 рішення №29979/04 від 20.01.2012 року у справі «Рисовський проти України», «... потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються…». Так, в ході судового розгляду судом не встановлено доказів, які б свідчили про те, що під час нарахування та виплати [PERSON] пенсії КЦО УПФУ Дніпропетровської області діяло не добровільно та з допущенням будь-якої рахункової помилки, зокрема відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування, запити на отримання первинної документації з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зроблені в порядку ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», безпосередньо така документація підприємства, по інформації яких можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з'ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою. Крім того, перевірені докази у справі, яким судом надано відповідну правову оцінку, очевидно вказують на відсутність у відповідача недобросовісності в нарахуванні та отриманні пенсії, оскільки розрахунок пенсії здійснювався управлінням пенсійного фонду за документами та відомостями, що надавались ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», за достовірність яких відповідно до ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідач відповідальності не несе. Доказів зловживань з боку відповідача [PERSON], що стверджували б про його недобросовісність при нарахуванні розміру пенсії та отриманні надмірної суми пенсії, позивачем всупереч ст.10 ЦПК України в рахунок доведеності вимог не надано. Самі по собі доводи позивача щодо виявлення розбіжностей, які за хронологічністю їх виявлення суперечать з дійсними обставинами та доводами представника позивача, не підтверджені належними доказами, а тому не є достатніми для стягнення з відповідача пенсійних виплат, які [PERSON] добросовісно отримав на підставі фактичного складу доведених обставин та відповідно до ст.1215 ЦК України поверненню не підлягають, у звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яке є правонаступником, КЦО УПФУ Дніпропетровської області. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, з огляду на ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, діючій на момент звернення до суду, тому витрати по сплаті судового збору підлягають компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed