Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] 13 грудня 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини від всіх видів доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В позові [PERSON] вказала, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Спільно вони проживали до осені 2013 року. Відносини між ними не склалися у зв'язку з відсутністю спільних інтересів. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Їхня дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у виховані та утриманні дитини не приймає. Позивач подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 20 листопада 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який було зареєстровано Дзержинському відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 955. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши докази у справі, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, а саме те, що сторони фактично не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим та суперечить їх інтересам. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 07 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Неповнолітній [PERSON] мешкає разом з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що не заперечується сторонами. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом. Судом встановлено, що відповідач не виконує своїх обов'язків по утриманню дитини, хоча має таку можливість і повинен це здійснювати, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved