Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявив позов до [PERSON], за яким з урахуванням наступних уточнень, просив визнати недійсними договір позики та договір іпотеки, що були укладені 17.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] і посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. за реєстровими №1050, та №1052, відповідно, а також скасувати рішення державного реєстратора КП Новопетрівської сільської ради «Результат» Коровайко О.С. про державну реєстрацію прав та обтяжень щодо квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що він є спадкоємцем до майна [PERSON], померлого [INFO], при прийнятті спадщини дізнався про наявність спірних договорів, вважає що дані договори укладені [PERSON] під тиском, кошти за договором позики не передавались, умови договорів є несправедливими, перехід права власності на предмет іпотеки є незаконним. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді Святошинського районного суду м. Києва [PERSON]. від 18.04.2017 року. В зв'язку з відстороненням судді [PERSON]. від здійснення правосуддя, справа прийнята до провадження цього складу суду, про що суддею 28.09.2017 року постановлено відповідну ухвалу. Ухвалою суду від 10.05.2017р. на забезпечення позову накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] та його представник в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, останній надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в заяві. [PERSON] та його представник просили в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. в суд не з'явився. Судом встановлено таке. 17.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав, а [PERSON] прийняв безпроцентну позику в сумі 276134, 40 грн, що на день укладення цього договору становило еквівалент 10880 дол. США, на умовах повернення позики щомісяця по 240 доларів США, та повернення 17 травня 2017 року залишку позики в сумі 8240 доларів США. Договір посвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. за реєстровим № 1050. Факт отримання коштів сторони договору оформили розпискою. Того ж дня, на забезпечення зобов'язань за договором позики [PERSON] передав [PERSON] в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS], про що між ними було укладено іпотечний договір, який також було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Клименком Д.Б. за реєстровим № 1047. [INFO] [PERSON] помер (див. свідоцтво про смерть). Спадщину за померлим прийняв його батько [PERSON], якому державний нотаріус Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. 07.02.2017 року видав Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, що складається з квартири [ADDRESS] (а.с. 5). [PERSON] 20.02.2017 року через приватного нотаріуса КМНО Ткаченко В.Л. направив на адресу [PERSON] заяву з вимогою погасити в тридцятидений строк заборгованість за договором позики в сумі 10380 доларів США та сплатити неустойку в сумі 532820 грн. 97 коп., що станом на 20.02.2017р. становить еквівалент 19410,60 доларів США, за підстав порушення позичальником [PERSON] зобов'язань за договором позики. 05.04.2017 року державним реєстратором КП Новопетрівської сіьської ради «Результат» Коровайко О.С., на підставі договору іпотеки від 17.05.2016 року, договору позики від 17.05.2017 року було прийняте рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS], тобто було звернуте стягнення на предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження, що міститься в договорі іпотеки (п. 5.1, п.5.2.1 договору). Доводи позивача про недійсність спірних правочинів не підкріплені належними та допустимими доказами, за своєю суттю є припущеннями, а тому позов в цій частині вимог визнається судом необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає. Разом з тим, суд погоджується з позивачем, що підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідача не було. Так, статтею 23 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять обов'язки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки, але тільки у разі порушення боржником основного зобов'язання. Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема в постанові Судової палати у цивільних справах ВСУ від 2 березня 2016 у справі №6-1286цс15. Відповідач у своїй вимозі до позивача посилався на порушення позичальником зобов'язань за договором позики, що відповідно до п.5.1. Договору іпотеки надає іпотекодержателю право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, [PERSON], за життя, не порушувались умови договору позики, оскільки платежі за червень, липень 2016 року, тобто за місяці що передували смерті, в загальній сумі 480 доларів США ним було здійснено завчасно, що підтверджується розпискою відповідача про отримання 500 доларів США на повернення позики, датованою 18.05.2016р. Про інші порушення відповідачем не заявлялось. Той факт, що залишок позики не повернуто позивачем, не слугує підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного застереження. До того ж між сторонами існує спір про розмір заборгованості за договором. Отже, виходячи з того, що достатніх правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки не було, суд приходить до висновку, що рішення державного реєстратора про реєстрацію за [PERSON] права власності на предмет іпотеки є незаконним і підлягає скасуванню на підставі ст.ст. 16, 393 ЦК України, що з огляду на приписи Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дозволить відновити права позивача на належне йому майно. Виходячи з того, що основна вимога за позовом задоволена, витрати понесені позивачем на розгляд справи у виді сплати судового збору в сумі 1600 грн., мають бути йому компенсовані відповідно і на підставі ст.141 ЦПК України. Оскільки позивачем не заявлялось клопотання про скасування заходів забезпечення позову, то такі заходи продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: partial