Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] в інтересах яких діє адвокат Колотуха І.О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що з матеріалів кримінальної справи №6106801, відкритої по факту подвійного вбивства батьків позивачів 01.09.2001 року, стало відомо, що [PERSON] уклав договір позики грошей з батьком позивачів та станом на серпень 2001 року боргував 3000 доларів США. Зазначає, що суму боргу [PERSON] визнав та підтвердив це своїми показами по кримінальній справі, які зафіксовані в письмових поясненнях в протоколі допиту свідка від 27.09.2001 року та підписані власноруч ним, однак ніяких коштів ні опікуну ні дітям повернуто не було. Вказує, що на момент смерті батьків, позивачі були малолітні, та після прийняття спадщини має право на звернення з даним позовом. 28.02.2017 року в рамках кримінальної справи визнано [PERSON] та [PERSON] потерпілими та їх захисник отримав доступ до матеріалів справи. Саме з матеріалів кримінальної справи позивачам стало відомо про покази [PERSON] та наявність його позикового зобов`язання перед батьком. Оскільки відповідач не погашає наявну в нього заборгованість, просять суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] суму коштів в розмірі 72\~000 грн. Окрім того, представник позивачів [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти заочного розгляду справи та просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З матеріалів справи, зокрема з матеріалів кримінальної справи №6106801, які витребовувались Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області згідно ухвали від 28.05.2020 року, з копії допиту свідка [PERSON] та у вказаному протоколі допиту свідка зафіксовано, що [PERSON] визнав той факт, що він брав гроші для придбання автомобіля 5000 тисяч доларів США, потім 2000 доларів США повернув. Проте, згодом потрапив у аварію та попросив [PERSON] відстрочити термін повернення грошей на декілька місяців без плати відсотків, на що останній погодився. Вказав, що боргує [PERSON] 3000 доларів США, борг визнає і має намір повернути дітям [PERSON] . Відповідно до приписів\~ст. 374 ЦК УРСР\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Договір позики на суму понад п`ятдесят карбованців повинен бути укладений у письмовій формі (ст.375 ЦК УРСР). Згідно з ч.1\~ст. 45 ЦК УРСР\~недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Статтею 46 ЦК УРСР\~передбачено, що недодержання простої письмової форми, що вимагається законом (стаття 44 цього Кодексу), позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу. Із даних норм слідує, що саме по собі недодержання письмової форми при укладенні договору позики не тягне за собою недійсність такої угоди. Сама по собі відсутність розписки не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні позову. Сторони можуть підтверджувати факт існування боргових зобов`язань будь-якими іншими доказам, крім показань свідків. В протоколі допиту зафіксовано факт визнання [PERSON] існування боргу перед [PERSON] в розмірі 3000 тисяч доларів США та його зобов`язання повернути такий борг дітям померлого, тобто весь склад боргового зобов`язання. Кожна сторінка даного протоколу допиту підписана [PERSON] , а тому такий слід вважати письмовим доказом. За змістом положень\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що станом 01.09.2001 року між [PERSON] та [PERSON] існували правовідносини, що випливають з договору позики, тобто фактично між сторонами було укладено договір позики. Як вбачається з наданих суду доказів, а саме з постанови Закарпатського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року у справі № 308/2160/17, винесеної за наслідками розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою [PERSON] на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 11 серпня 2017 року, головуючий суддя Данко В.Й., у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, судом апеляційної інстанції було апеляційну скаргу\~ [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення\~Ужгородського міськрайонного суду від 11 серпня 2017 року\~скасоване. Позов\~ [PERSON] задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] (ідентифікаційний номер суду невідомий), мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), мешканця [ADDRESS] , Ѕ частину заборгованості за договором позики в сумі 676 026 грн., яка складається із заборгованості за боргом в розмірі 459 000грн. та 3% річних в розмірі 217 026 грн. В решті заявлених вимог відмовлено. При цьому, судом апеляційної інстанції було встановлено наступне. Син загиблих [PERSON] 28.02.2017 року в рамках даної кримінальної справи визнаний потерпілим. З витребуваної судом апеляційної інстанції копії спадкової справи №870/2004 року, заведеної за померлим [PERSON] , вбачалося, що спадкоємцями, які прийняли спадщину за померлим [PERSON] , в рівних долях по Ѕ частці є позивач [PERSON] та його брат [PERSON] , а тому до них обох перейшло і право вимоги в рівних частках до [PERSON] про повернення заборгованості. Суд констатує, що постанова Закарпатського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року була змінена тільки в частині стягнення 3% річних за прострочення грошового зобов`язання постановою Верховного Суду від 09.01.2020 року. За приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи викладене, суд приймає до уваги твердження позивачів про те, що вони прийняли спадщину за померлим батьком [PERSON] , а відтак, до них перейшло право вимоги до [PERSON] щодо повернення заборгованості. Відповідно до абзацу 2 пункту 4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~(у редакції від 16 січня 2003 року) до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~ЦК України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно із\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час (частина друга\~статті 530 ЦК України). Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Аналізуючи вищенаведені норми матеріального права можна дійти висновку про те, що якщо строк повернення позики договором не встановлений, то застосуванню підлягають положення частини другої статті\~530\~та частини першої статті\~1049 ЦК України. Відповідно до\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями\~статті 611 цього Кодексу\~передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності ч. 4\~ст.1268 ЦК України\~малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою\~статті 1273 цього Кодексу. Враховуючи, що право вимоги до [PERSON] про повернення заборгованості за договором перейшло до обох спадкоємців в рівних частках, позивачі, мають право на стягнення з відповідача заборгованості за договором позики в сумі 3000 доларів США , що становить за курсом НБУ на час звернення з позовом до суду 72000 грн. З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 72000 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] судові витрати в сумі 840, 80 гривень судового збору.

Outcome: approved