Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] акціонерне товариство Дельта Банк (далі - позивач) звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення з нього заборгованості у сумі 78901 грн 89 коп, з яких: тіло кредиту: 0,00 грн; прострочене тіло кредиту: 49226,62 грн.; заборгованість за відсотками: 29675,27 грн.; заборгованість комісіями: 0,00 грн, у звязку із неналежним виконанням відповідачем умов, укладеного сторонами 06.09.2013 року кредитного договору № 005-14518-060913, а також про стягнення судових витрат у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 06.09.2013 року позивач [PERSON] Акціонерне Товариство «Дельта Банк» та відповідач [PERSON], шляхом акцептування Банком пропозиції Клієнта, уклали кредитний договір № 005-14518-060913. Згідно з п.п. 2.1; 2.2; 2.5 частини 1 вищевказаного договору, позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26255909523358 в національній валюті України гривні та відповідно до п.2.3 частини 3 договору, встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 50000,00 грн. Посилаючись на порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредиту, відсоткам за користування ним, що станом на 29.11.2017 складає 78901 грн 89 коп. У судове засідання представник позивача, належним чином повідомленого про судове засідання, не з'явився, з поданого до суду одночасно з позовною заявою клопотання вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] без повідомлення причин у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим за місцем своєї реєстрації про час, дату і місце судового засідання; відзив не подавав. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 06.09.2013року між сторонами укладено договір № 005-14518-060913, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] був встановлений встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 50000,00 грнна картковий рахунок № 26255909523358. Згідно з п.1 частини 3 договору, обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. На підставі п. 2.4 частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Свої зобов'язання за кредитною лінією банк виконав. Згідно з положеннями ст.629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 001-14544-210513 від 06.09.2013 року, відповідач порушив умови договору, в зв'язку з чим станом на 29.11.2017 року утворилася заборгованість на суму 78901 грн 89 коп, яка складається з наступного: тіло кредиту: 0,00 грн.; прострочене тіло кредиту: 49226,62 грн.; заборгованість за відсотками: 29675,27 грн.; заборгованість за комісіями: 0,00 грн. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України прямо передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні та інші нарахування, передбачені договором. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. За таких обставин вимоги позивача є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1600 грн. 00 коп., сплачений позивачем за платіжним дорученням№ 7808565 (#1764278301) від 19 грудня 2017 року.

Outcome: approved