Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] 17. 10 .2013 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про участь у додаткових витратах на дитину- інваліда, утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01. 12. 1994 р. до 18. 09. 2002 року. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Син є дитиною-інвалідом. Згідно медичного висновку, дитина страждає на важку розумову відсталість, у зв'язку з чим потребує постійного стороннього догляду, що передбачає особливий режим харчування, необхідність заміни підгузків тощо. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.02.2012 року присуджено стягнення з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте відповідач свої зобов'язання по аліментах належним чином не виконував, у зв'язку з чим їй довелося звернутися до відповідного управління соціального захисту населення для отримання тимчасової державної допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. У зв'язку із особливостями перебігу хвороби сина, вона не може залишити його одного ні на хвилину, тому вона фізично не може ні працевлаштуватися на роботу, ні навіть оформити необхідні документи, у разі виникнення такої потреби. Дохід їхньої сім'ї у середньому складає 1950 грн., однак цієї суми не вистачає на місяць на проживання. Просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача аліменти на її утримання, у зв'язку із проживанням та здійсненням догляду за дитиною-інвалідом [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи з дні пред'явлення позову до суду і на весь час проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач позов не визнав посилаючись на те, що не має змоги платити аліменти, так як по рішенням судів з нього стягнуто 50 % заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2002 року визнано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01.12.1994 року у Черкаському міськвідділі РАГСу, актовий запис № 2278 - недійсним. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно медичного висновку № 40 від 11. 07. 2003 року дитина страждає на важку розумову відсталість та перебуває на диспансерному обліку в психоневрологічному диспансері. Згідно ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їж фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивач не виконала вимог ст. 60, 61 ЦПК України в звязку з чим суд вважає необхідним визначити аліменти в частці від заробітку. Зі змісту п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. За правилами ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною - інвалідом, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Шлюб між сторонами визнано недійсним. Як зазначено у психолого-педагогічній характеристиці дитина [PERSON] потребує постійного догляду, контролю з боку дорослих, любові та тепла. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial