Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] 23.02.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментних платежів на утримання неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 36% від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. Свій позов мотивувала тим, що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області 03.07.2012 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Під час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. На даний час подружжя знаходиться в конфліктних стосунках, шлюбні відносини між сторонами, спільне проживання та ведення спільного господарства припинено. За час окремого проживання відповідач уникає виконання батьківського обов'язку з утримання неповнолітніх дітей, не надає дружині належної матеріальної допомоги, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач працює офіційно, отримує стабільну заробітну плату, сплачує аліменти на утримання сина від попереднього шлюбу в розмірі 1/7 частки від всіх видів доходу (заробітку), він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, позивач просить визначити аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 36% від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з наведеним вище позовом до відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала з підстав, що наведено у позовній заяві, просила позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій зазначив, що він офіційно працює у ПАТ «Вінницька кондитерська фабрика», отримує заробітну плату в розмірі 3500-5500 гривень щомісяця, позов визнав в частині стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу (заробітку), просив справу розглядати у його відсутність. Враховуючи зазначені обставини, зважаючи на зміст заяв позивача та відповідача, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року у позивача та відповідача народилася донька [PERSON], [INFO] народився син [PERSON], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження, в яких в графі «Батько» вказано відповідача [PERSON] (а.с.6-7). Позивач разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS], що вбачається з довідки №560/Д з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію, виданої 23.02.2016 року МКП «Житлово-експлуатаційна контора №15» (а.с.6). Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. У цьому зв'язку судом встановлено, що відповідач по справі офіційно працює, а тому аліменти з нього слід стягувати у відповідній частці від його заробітку (доходу). Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача суд враховує те, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/7 частки від всіх видів його доходу (заробітку)на утримання сина [PERSON] відповідно до виконавчого листа, виданого у справі №130/2381/13-ц (а.с.8), та те, що спільні діти фактично перебувають на повному утриманні матері, що потребує значних коштів. Зважаючи на вказані обставини, а також на розмір заявлених вимог, враховуючи часткове визнання відповідачем позову, виходячи із принципу, взаємного обов'язку батьків по утриманню дітей, суд вважає можливим встановити аліменти на рівні 1/3 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на встановлені судом обставини справи. При цьому, суд звертає увагу, що такий розмір стягуваних аліментів визначено судом з урахуванням вимог ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої розмір відрахувань із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати сімдесяти відсотків. Призначений судом розмір аліментів сукупно з розміром аліментів, який відповідач сплачує на утримання неповнолітнього сина [PERSON] згідно виконавчого листа виданого у справі №130/2381/13-ц, становитиме 10/21 часток, що складає 48% від доходу відповідача, а отже не перевищуватиме встановлену ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» граничну межу. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 23.02.2016 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial