Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] 14 червня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2018 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2018 року судовий розгляд було відкладено та визначено іншу дату розгляду справи. Позивач у своєму позові посилається на те, що їй на праві спільної сумісної власності належить 5/6 часток житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується витягом з Держреєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. 1/6 частина вказаного домоволодіння належить відповідачеві. За вказаною адресою у спірній квартирі з позивачем зареєстрована її донька - відповідач [PERSON], але вона не проживає у вказаному будинку з 1987 року. Фактичне місце проживання [PERSON] позивачеві не відоме. Її особистих речей у будинку немає, участі в оплаті комунальних послуг відповідач не бере. Позивач зазначила, що реєстрація відповідача перешкоджає їй у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. [PERSON] просила суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Відповідачеві [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпровської держнотконтори Олехнович Л.Ю. 14 березня 2018 року та зареєстрованого в реєстрі за № 3-255, [PERSON] належить ? частка домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 7). Право власності позивача зареєстроване у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25228970 від 14 березня 2018 року (а.с. 8). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 14 березня 2018 року державним нотаріусом Другої дніпровської держнотконтори Олехнович Л.Ю. та зареєстрованим в реєстрі за № 3-256, позивачу належить 2/3 частки майна, яке складається з ? частини домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 9). Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку 14 березня 2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25229000 (а.с. 10). Право на спадщину на 1/3 частку майна, яке складається з ? частини домоволодіння [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON], про що зазначено у свідоцтві про право на спадщину, видане державним нотаріусом Другої дніпровської держнотконтори Олехнович Л.Ю. 14 березня 2018 року (а.с. 9). Також зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку вказаного майна ще не видано. Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб № 5778, виданою 23 квітня 2018 року Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, у спірному домоволодінні зареєстровані позивач та її донька - відповідач [PERSON] (а.с. 11). Висновком ДОП СП Новокодацького ВП ДВП від 14 червня 2017 року встановлено, що останній зв'язок позивача з відповідачем був у вересні 2015 року, пошуковими заходами встановити місце знаходження [PERSON] не виявилося можливим (а.с. 15) На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 1 ст. 361 ЦК України встановлено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Посилання позивача на те, що відповідач не проживає у спірному домоволодінні з 1987 року, не можуть бути підставою для визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки відповідач згідно з відомостями, зазначеними у свідоцтві про право на спадщину за законом від 14 березня 2018 року є спадкоємцем 1/3 частини спірного домоволодіння, а після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом і реєстрації свого права власності, стане його співвласником, тому підстав для задоволення позовних вимог на теперішній час немає. Обґрунтування позивачем своїх вимог положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки даною нормою права регулюються інші правовідносини, а саме: між власником житла та членами його сім'ї. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у розмірі 704 гривні 80 коп. слід віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed