Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] 29.12.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 22.01.20113 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від цього шлюбу в позивача та відповідача є спільна дитина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини подружжя припинені з січня 2015 року. Сімейні стосунки не склалися у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а також тим, що відповідач не цікавиться життям сина. Спільне господарство не ведеться, досягнуто угоди щодо утримання дитини, спору про поділ спільного майна немає. Подальше збереження шлюбу та спільне проживання неможливі. На підставі цього [PERSON] просить розірвати шлюб [PERSON] а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, однак в позові зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224\~ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 22.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу було змінено на [PERSON], про що 22.01.2013 року складено відповідний актовий запис № 75, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 184140 від 22.01.2013. 13.11.2014 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], про що 27.11.2014 року складено відповідний актовий запис № 522, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 405843 від 27.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області. Згідно довідки № 2051/02.01.23 від 01.12.2015 року, виданої Виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та до складу її сімї входить: син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружжя не проживає сумісно з серпня 2015 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду позивачем було сплачено 487,20 гривень судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією №19 від 29.12.2015 року. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487,20 гривень, понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved