Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Безух М.І., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про\~усунення перешкод у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою шляхом встановлення земельного сервітуту, який в подальшому уточнила. Свої вимоги мотивувала тим, що вона була власником ј частки домоволодіння по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 06.12.2017р., іншими співвласниками домоволодіння є [PERSON] , якому належить Ѕ частка домоволодіння, та [PERSON] , якій належить ј частка. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2019р. виділено в натурі належну їй ј частку цього домоволодіння та визнано за нею право власності на виділене майно, а також припинено право спільної часткової власності між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , з іншого боку на вищезазначене домоволодіння; виділено у власність [PERSON] в рахунок 1/2 частки спільного майна в натурі майно та визнано право власності на цілий об`єкт нерухомості з припиненням права спільної часткової власності на це домоволодіння, крім того, визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за вищезазначеною адресою, площею 798 кв.м., згідно часток співвласників у домоволодінні та згідно варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи №237/239 від 21.01.2019 року. Після цього у вересні 2019 року відповідач [PERSON] почав будівництво капітального паркану впродовж частини земельної ділянки, яка була надана їй у користування та яка є проходом до її домоволодіння. Внаслідок цього будівництва прохід значно зменшився, закрився частково доступ до воріт, у самому вузькому місці прохід складає десь 60-65 сантиметрів. В зв`язку з цим, вона не може вільно експлуатувати своє домоволодіння, обмежена у проході, не має змоги навіть пронести до свого домоволодіння диван чи іншу крупну побутову техніку, не може забезпечити безперешкодний доступ для служб, які обслуговують комунікаційні та житлово-комунальні. мережі, не кажучи вже про створення реальної небезпеки через неможливість проходу рятувальними службами під час надзвичайних подій, пожару чи отримання швидкої медичної допомоги, навіть санітарні носилки не зможуть вільно пройти, оскільки їх стандартний розмір складає від 54см до 65см. Добровільно та за принципами добросусідства відповідач не бажає поступатися проходом та спільно його використовувати, тому вона вимушена звернутися до суду. Просила суд усунути перешкоди в користуванні приватною власністю, шляхом встановлення їй безоплатного безстрокового земельного сервітуту земельної ділянки з кадастровим номером 2310400000:12:008:0216, яка знаходиться в користуванні [PERSON] у вигляді трикутника розмірами 7,62м., 7,62 м., 0,34 м. вздовж розподільчої межі у північній частині земельної ділянки для проходу та проїзду, відповідно до питання ІІІ висновків судової земельно-технічної експертизи № 218/08-20 від 04.08.2020р.; зобов`язати [PERSON] знести (перенести) частину паркану, відповідно до питання IV висновків судової земельно-технічної експертизи № 218/08-20 від 04.08.2020р., який розташований вздовж господарських будівель та споруд, які позначені літ. «Е», «Д», «Б» у І варіанті висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2019р. за №237/239 на межі, протяжністю 15,27 метрів між частиною земельної ділянки, що знаходиться у користуванні [PERSON] та позначена зеленим кольором, та яка знаходиться у користуванні [PERSON] та позначена зеленим кольором. Позивачка та її представник адвокат Безух М.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник адвокат Бзаров Р.В. в судовому засіданні позов не визнали, також надали відзив на позов, в якому зазначено, що на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року було, зокрема, визначено порядок користування спірною земельною ділянкою. Дане рішення суду набрало законної сили та сторони його не оскаржували. [PERSON] , виконуючи зазначене рішення суду, за власні кошти встановив паркан, огородивши земельну ділянку, яка йому була виділена в користування. Позивачка навмисно відмовилася від варіанту № 2, який був визначений у судово-будівельній експертизі №237/239 від 21.01.2019р., де вона мала можливість зробти собі вихід з [ADDRESS] . Право сервітуту не можливо виконати у варіанті, який просить позивачка у зв`язку з находженням там паркану та фундаменту до нього. Також позивачка у позовної заяві не вказує, що він зайняв частину земельної ділянки, яку йму виділено в користування, а саме, відповідно до рішення їй виділена земельна ділянка розміром (шириною) не 0,65 м., як вона вказує, а 1,35м на вході та 1м при вході на територію свого домоволодіння. Крім того, позивачка просить безкоштовно передати їй земельну ділянку у сервітут, але це порушує конституційні права відповідача тому, що він сплачує за дану земельну ділянку податок, також це зменшить розмір його земельної ділянки, тому при встановленні сервітуту ділянка не може бути передана безкоштовно, а відповідно до діючого законодавства повинна бути передана на платній основі. Просили в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради (залучені до участі у справі за ухвалою суду від 19 березня 2021 року) в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та у разі не доведення обставин того, що без встановлення сервітуту у позивача не існує іншого способу для задоволення потреби у користування своїм майном, проти позову заперечують. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона також мешкає в цьому домоволодінні, в її присутності міряли рулеткою цей спірний прохід, там явно більше 60 см, також по цій спірній земельній ділянці проходять комунікації, там є спільна газова труба. Щодо своєї земельної ділянки вона зробила кадастровий номер. Чоловік позивачки ставив сітку-рабицю, до неї позивачка не зверталася щодо проходу по її частині ділянки. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що він складав експертний висновок, проводив фактичне обстеження та накладав на земельну ділянку, яка зареєстрована, спір у них виник за прохід, відстань від будинку до сараю та до паркану 1,60 + 0,15 = 1,75. По факту є зміщення на 15 см у північному напрямку. Будинок утеплений, тому цей розмір може й інший. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що він проводив попередній висновок, заміри проводив в їх присутності, там був зазначений розмір, він пропонував можливі варіанти й суд виніс своє рішення. Позивачу необхідно уточнити межі, в самому вузькому місці був прохід, який відповідає всім технічним та будівельним нормам. Також на виконання ухвали суду від 29.04.2020р., ним у присутності сторін по справі було проведено візуальний огляд земельної ділянки, було виконано виміри лінійних промірів між поворотними точками. Лінійний промір ширини проходу, яким користується позивач [PERSON] , в самому вузькому місці складає не менше 0,95м., що відповідає вимогам діючих будівельних правил, тому відсутня технічна необхідність у встановленні земельного сервітуту. Вислухавши пояснення позивачки та відповідача, їх представників, свідків, експертів, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 06 грудня 2017 року [PERSON] є власником ј частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , розташованого на не приватизованій земельній ділянці, площею 0,0798га, кадастровий номер 2310400000:12:008:0216 (а.с.8). Як зазначила позивачка, і це не оспорюється відповідачем, іншим співвласниками домоволодіння є [PERSON] , якому належить Ѕ частина вказаного домоволодіння, та [PERSON] , якій належить ј частка. Відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19 квітня 2019 року по справі №310/3476/19, яке набрало законної сили 04.06.2019 року, [PERSON] в рахунок Ѕ частки спільного майна та [PERSON] в рахунок ј частки спільного майна виділено у власність майно та визнано право власності на це майно, припинено право спільної часткової власності між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] , а також визначено порядок користування земельною ділянкою, кадастровий номер 2310400000:12:008:0216, площею 798 кв.м., розташованою\~за адресою: [ADDRESS] , згідно часток співвласників у домоволодінні та згідно варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи №237/239 від 21.01.2019 року, шляхом виділення [PERSON] , в рахунок її 1/4\~частки у праві власності на житловий будинок, земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівель та споруд (присадибної ділянки), загальною площею 0,0207 га,\~забарвлена червоним кольором та має лінійні проміри між поворотними\~точками\~по периметру від [ADDRESS] за годинниковою стрілкою: 26,35\~м., 8,72 м..,\~7,54 м., 1,64 м., 6,48 м., 2,19 м., 3,76 м., 0,64 м., 3,82 м., 0,36 м., 2,93 м., 3,55 м.,\~2,93 м, 7,59\~м., 0,12 м., 2,18 м., 0,26 м., 10, 57 м., 1,31 м., 3,40 м., 1,00 м., 15,27 м., 1,35\~м., з окремим\~входом (виходом) за адресою [ADDRESS] , згідно до 1-го варіанту висновку судової будівельно-технічної\~експертизи від 21.01.2019\~за №\~237/239 (а.с.25-28). Відповідно до висновку експерта № 218/08-20 від 04 серпня 2020 року встановлено: 1.Невідповідність фактичного землекористування ділянкою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відомостям з технічної документації із землеустрою про цю ділянку з кадастровим номером 2310400000:12:008:0216, а саме: - Північна межа ділянки зміщена вбік суміжної ділянки по [ADDRESS] , на 0,15м (накладання фактичної ділянки по [ADDRESS] , на кадастрову ділянку по [ADDRESS] , фактична довжина північної межі перевищує зареєстровану на 0,37м; - Західна межа (збоку вул. Гоголівська) зміщена вбік проїжджої частини вул. Гоголівська на відстань від 0м (південний кут) до 0,36м (північний кут), фактична довжина західної межі перевищує зареєстровану на 0,16м; - Фактична площа ділянки перевищує зареєстровану на 9,5 кв.м., в тому числі за рахунок суміжної ділянки по [ADDRESS] 1 4,0 кв.м, за рахунок земель комунальної власності 5,5 кв.м.. Загальна перевищення фактичної площі ділянки відносно зареєстрованої становить 1,2%. 2.Невідповідність фактичного порядку користування ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] порядку користування ділянкою, визначеного рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2019р. у справі №310/3476/18, а саме варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2019р.. Невідповідність полягає у наступному: частина розподільчої межі зі встановленим спірним парканом, розташованим в районі входу на ділянку від [ADDRESS] до сараю літ. «Б», зміщена в північному напрямку відносно визначеного рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2019р. у справі №310/3476/18, а саме варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2019р. № 237/239. Наведений у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 237/239 розмір між сараєм літ. «Б» та північною межею ділянки 2,05м., не відповідає фактичному розміру 1,60м., що унеможливлює встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до рішення суду у справі №310/3476/18 згідно до 1-го варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2019р. № 237/239. 3.Експерт вважає технічно можливим встановлення земельного сервітуту на ділянці, яка знаходиться в користуванні [PERSON] для проходу до ділянки, яка знаходиться в користуванні [PERSON] та пропонує на розгляд суду, для забезпечення проходу шириною 1,0м, встановлення сервітуту площею 1,30 кв.м. у вигляді трикутника розмірами 7,62м., 7,62м., 0,34м. вздовж розподільчої межі у північній частині ділянки. 4.Експерт вважає неможливим встановлення земельного сервітуту, наведеного у відповіді по третьому питанню без знесення частини спірного паркану, який встановлено по межі землекористування, визначеного рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 19.04.2019р. у справі №310/3476/18. Вартість витрат з перенесення частини паркану для можливості встановлення земельного сервітуту становить 2791,00 грн., в тому числі вартість матеріалів 747,00грн. (а.с.112-131). Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до ч. 1 ст. 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). За таких обставин та враховуючи, що порядок користування спірною земельною ділянкою вже був визначений рішенням суду від 19.04.2019р. по справі №310/3476/19, відповідно до якого судом із запропонованих експертом варіантів було обрано найбільш оптимальний варіант для сторін (варіант № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.01.2019р. за № 237/239), який передбачає наявність окремого входу/виходу на територію домоволодіння для всіх співвласників, проте відповідачем [PERSON] визначений судом порядок користування земельною ділянкою було порушено, що встановлено висновком експерта № 218/08-20 від 04.08.2020р. (п.2), тому позовні вимоги [PERSON] в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зобов`язання відповідача знести частину паркану підлягають задоволенню. При цьому, необхідність встановлення сервітуту позивачем мотивовано саме тим, що відповідачем було порушено цей визначений порядок користування земельною ділянкою, тому після усунення цих перешкод між сторонами буде порядок користування, який був визначений судом за їх згодою, за обраним ними варіантом, яким передбачено прохід відповідно до вимог діючих будівельних норм і правил, тому відсутні підстави для встановлення сервітуту та задоволення позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: partial