Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

[PERSON] акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі ПАТ «Альфа Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало,\~що 16\~липня 2007\~року Акціонерним\~комерційним промислово-інвестиційним\~банком (у\~подальшому змінив\~назву на\~публічне акціонерне\~товариство «Акціонерний\~комерційний промислово-інвестиційний\~банк» -\~далі ПАТ\~«Промінвестбанк»)\~та [PERSON]\~було укладено\~кредитний договір\~№ 1927 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 71000 доларів США. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та «Альфа Банк» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними зобовязаннями, в тому числі за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Оскільки відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, за ним, станом на 26 серпня 2015 року утворилася заборгованість на загальну суму 480578, 94 грн. яку Банк просив стягнути з останнього та судовий збір. Відповідач [PERSON] подав суду зустрічну позовну заяву за якою просив визнати недійсним кредитний договір від 16 липня 2007 року №1927 зі змінами від 18 вересня 2008 року № 1134 з підстав того, що позивачем при укладення спірного кредитного договору не було отримано згоди його дружини, а також Банком не було надано необхідний обсяг інформації при укладенні договору, через що порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління Національного банку України 10 травня 2007 року № 168 В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» підтримав посилаючись на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яка підлягає примусовому стягненню з останнього. Зустрічні позовні вимоги відповідача вважає такими, що заявлено безпідставно, оскільки усю інформацію про умови кредитування відповідач отримав безпосередньо, з умовами кредитного договору погодився, власноруч підписав його та протягом декілька років здійснював погашення за кредитом. Так як кредитний договір за своєю формою не потребує нотаріального посвідчення, то і згоди другого з подружжя не вимагається. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав частково з посиланням на те, що Банк фактично в односторонньому порядку змінив відсоткову ставку за кредитом скориставшись його безвихідністю через неможливістю погасити кредит.. Попри таке, до 2013 року у обумовлені договором строки сплачував Банку суму кредиту, тому вважає, що заборгованість за кредитом є значно меншою ніж ту яку вимагає повернути позивач. Водночас підтримав свої вимоги за зустрічним позовом з мотивів наведених у ньому. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] просили задовольнити зустрічний позов відповідача з підстав про які зазначені у позові та відмовити у задоволенні вимог позивача. Залучене до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» свого представника в судове засідання не направив, будь-які заяви (клопотання) від нього до суду не надходило, у звязку із чим розгляд справи було проведено за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити про наступне. За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Судом встановлено, що 16 липня 2007 року акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком правонаступником якого є ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1927, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 71000 доларів США та зобов'язався повертати кредит, сплачувати відсотки за користування отриманими коштами згідно з графіком погашення кредиту, який є додатком № 1 до кредитного договору та його невідємною частиною. Останній платіж за графіком 14 липня 2017 року (Т.1 а. с. 3-8). 17 грудня 2012 року між ПАТ «Промінвестбанк» та «Альфа Банк» укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними зобов'язаннями (Т.1\~а.с.\~16-27). Відповідно до пунктів 4.1, 4.3 цього договору сторони підписують реєстр позичальників (додаток № 1), який є підтвердженням відступлення прав вимоги за кредитними зобовязаннями, в тому числі за кредитним договором № 1927 щодо зобов'язання [PERSON] перед кредитором (Т.1 а.с. 27). Заперечуючи проти вимог позивача відповідач просив визнати недійсним кредитний договір від 16 липня 2007 року №1927 зі змінами від 18 вересня 2008 року № 1134. Відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.13, 5 та 6 ст.203 цього кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК, іншим актам цивільного законодавства. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. Як вбачається зі змісту спірного договору він підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, при цьому сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. ПАТ «Промінвестбанк», тобто первинний кредитор за спірним договором надав відповідачу документи, які передували укладенню договору споживчого кредиту, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; додаток до договору споживчого кредиту «Графік погашення кредиту», який підписаний відповідачем. Відтак, спірний договір та зміни до нього містять повну інформацію стосовно умов кредитування.\~ Відповідно до змісту статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» на які послався відповідач як підставу недійсності спірного договору, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Отже, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.\~ При наведених вище обставинах коли між сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, самі умови договору містять необхідну інформацію, прийнятті відповідачем та виконанні ним протягом майже шість років, то суд не знаходить підстав що вказаний договір суперечить вимогам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та скупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління Національного банку України 10 травня 207 року № 108. Безпідставним є й посилання відповідача на необхідність отримання згоди дружини при укладенні спірного кредитного договору. Так, ч.3 ст. 65 СК України передбачено, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. З огляду на те, що спірний кредитний договір не потребує нотаріального посвідчення або державної реєстрації, то відповідно і згоди дружини при його укладанні не вимагається. Окрім того, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого добросовісність. Про таку\~добросовісність відповідача\~свідчить його\~заява яка\~додана до\~спірного договору\~за якою\~він підтвердив,\~що на\~момент укладення\~даного договору\~був одружений,\~про що\~свідчить відмітка\~щодо сімейного\~стану (Т.1 а.с. 9-11). Такі обставини у своїй сукупності дає можливість суду для висновку про відсутності правових підстав для визнання кредитного договору № 1927 від 16 липня 2007 року зі змінами недійсним. Тому, у задоволенні зустрічного позову відповідача слід відмовити. Нормою ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). В разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому (ст. 1050 ЦК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 26 серпня 2015 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором на суму 480578, 94 грн., яка складається із : 414279,90 грн. заборгованості за кредитом, 38275,87 грн. заборгованості за відсотками, 4142,80 грн. комісії за користування кредитом та 23880,37 грн. пені за останній календарний рік (Т.1 а.с. 14-15) Судом також встановлено, що в період із серпня 2015 року (час звернення позивача до суду) до дня розгляду справи судом [PERSON] не здійснював платежі відповідно до умов кредитного договору. Ураховуючи, що на день розгляду справи судом не здобуто доказів про виконання відповідачем свого обов'язку перед позивачем в частині погашення заборгованості за кредитним договором, то вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та підлягаючими до задоволення. Посилання відповідача та його представника [PERSON] на висновок судово-економічної експертизи № 146 за твердженням яких ним спростовується доводи представника позивача про наявність заборгованості відповідача перед Банком, суд до уваги не приймає через його неналежність як доказ в контексті положень ст. 77 ЦПК України, так як вказаний висновок не містить інформацію щодо предмета доказування, а саме, виконання відповідача своїх зобовязань за вищевказаним кредитним договором. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved