Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

[PERSON] 05 квітня 2017 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON], що продовжує навчання. Позивач свої вимоги мотивує тим, вона перебувала з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 1995 року. Від спільного проживання у них народилося четверо дітей серед яких і дочка [PERSON], [INFO], котра на даний час навчається на третьому курсі стаціонарного навчання в Університеті [PERSON] Вишинського у Варшаві на факультеті канонічного права, і їй, позивачу, тяжко утримувати ще трьох неповнолітніх дітей . Вказує, що несе витрати пов»язні не тільки з навчанням, але й з утриманням дочки : харчування, придбання підручників, проїзд до навчального закладу та інші. Відповідач на даний час офіційно не працює, є молодим та працездатним чоловіком і таким, що взмозі сплачувати аліменти. Не заперечує факт отримання дочкою [PERSON] взимку 2017 року від відповідача 2\~000 євро. Оскільки дочка знаходиться на її утриманні і потребує матеріальної допомоги, яку вона сама не взмозі надавати в достатньому розмірі, так як їй необхідно ще утримувати неповнолітніх дітей, тому змушена звернутися з даним позовом в суд. Просить позов задоволити, стягнути з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в сумі 700 грн щомісячно до закінчення навчання. Крім того зазначила, що дочка [PERSON] отримує стипендію, однак не бажає розголошувати розмір отримуваної стипендії. Позивач [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обємі з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнав, суду пояснив, що на даний час не працевлаштований, являється інвалідом другої групи і отримує пенсію. Крім того, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 26.04.2017 року присуджено стягувати з нього аліменти у розмірі ? частки усіх видів доходу щомісячно на утримання трьох малолітніх дітей від шлюбу з позивачкою. Також, взимку він добровільно надав на утримання дочки 2\~000 євро. Вказав, що можливості платити аліменти на навчання повнолітньої дочки [PERSON] на сьогоднішній день не має, що отримувана стипендія дочкою [PERSON] в декілька раз перевищує отримувану ним пенсію по інвалідності. Вказує, що при прийнятті судом рішення в даній справі на користь позивача позбавить його можливості утримувати себе за рахунок пенсії, тобто у нього немає можливості утримувати крім трьох неповнолітніх дітей, повнолітню дочку, яка навчається. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, представлені ними на виконання вимог\~ст.60 ЦПК України\~і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.1995 року, і який між ними розірвано, що стверджується заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23.12.2016 року (а.с.3,5 ).\~\~ У шлюбі в сторін народилися дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка є студенткою факультету Права Канонічного, Університет [PERSON] Вишинського у Варшаві, що стверджується довідкою виданою вищезгаданим університетом(а.с.6) Правовідносини щодо утримання батьками повнолітньої дочки регулюються\~главою 16 Сімейного Кодексу України\~(статті 198 - 201). Згідно зі\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За правилами\~статті 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Статтею 201 СК України\~передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм\~СК України\~батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач є молодим працездатним чоловіком і таким, що взмозі сплачувати аліменти . Однак в судовому засіданні встановлено, що згідно довідки № 1734 від 19.04.2017 року відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Коломийському обєднаному управління ПФ України і отримує пенсію по інвалідності внаслідок захворювання інвалідам другої групи (а.с.15) Крім того, встановлено, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 26.04.2017 року з відповідача присуджено стягувати ? частки його усіх доходів щомісячно на утримання малолітніх дітей (.с.17) У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Згідно вимог\~статті 10 ЦПК України, яка наділяє сторін рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; зобов'язує кожну із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2, 3) та вимоги\~статті 60 ЦПК України, яка зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу; зобов'язує сторін надати докази, зазначаючи, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір і таке доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та визнано позивачем, що \~дочка навчається на денній платній формі навчання в м.Варшава( Польша), отримує стипендію, до позивача приїжджає на канікули, або вихідні, а також, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка навчається. Не доведено позивачем і понесення нею інших витрат на утримання дочки. Відповідно до частини 1ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Суд звертає увагу на те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину одного з батьків до іншого обумовлено лише спільним проживанням позивача (одного з батьків) з дитиною, тоді, коли позивач несе всі витрати з утримання житла, сплачує житлово-комунальні послуги й за повнолітню дитину, забезпечує її продуктами харчування, іншими речами, а додатково ще й сплачує витрати на її навчання. Якщо дитина постійно проживає в іншому місці, допомога одного з батьків охоплюється виконанням обов'язку, передбаченогост. 199 СК України, і не надає права на звернення до суду. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] М є повнолітньою, дієздатною особою, навчається у місті Варшава стаціонарно , проживає у м. Варшава , що відповідно до вимог ст. 29 ЦК є її місцем проживання, хоча і тимчасовим, що відповідач посильно допомагає позивачу в утриманні дочки [PERSON], а також враховуючи майновий стан відповідача , його стан здоров»я , суд доходить висновку, що [PERSON] з матір'ю не проживає, у разі необхідності вправі самостійно звернутись до суду з такими вимогами, тому суд визнає, що у позивача [PERSON] не виникло право на звернення до суду з таким позовом і в задоволенні її позову слід відмовити. На підставі наведеного та ст. ст. 199, 200 СК України та

Outcome: dismissed