Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] 25.10.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 5 0000 гривень щомісячно, почавши стягнення з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що сторони по справі з 16.03.2012 року по 04.04.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Донька проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання дитини, участі у її вихованні не приймає, до недавнього часу офіційно працював менеджером в ТОВ ВП «Маріо» та був зареєстрований приватним підприємцем, отримував заробітну плату в розмірі 10 000-12 000 гривень. Відповідач припинив офіційну підприємницьку діяльність, однак продовжує працювати. Позивач працює на посаді директора ТОВ «Лун Україна», її щомісячний дохід становить 5 100 гривень, чого не достатньо для задоволення матеріальних потреб на утримання дитини, позивач потребує допомоги батька дитини в її утриманні. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, зазначила, що її заробітної плати в розмірі 5 000 гривень не вистачає на утримання дитини: 4000 гривень на місяць вона витрачає на оренду квартири, 400 гривень на місяць - плата за дитячий садочок, 370 гривень на місяць - плата за «Дошколярик», 2 500 гривень на місяць - харчування, одяг. Додала, що з відповідачем вона з донькою перестали проживати в лютому 2017 року, з того часу жодної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідача не надавав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Цепляєва С.В. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з тих підстав, що наведено у позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково на 900 гривень, зазначив, що 15.02.2017 року позивач та відповідач припинили спільне проживання, в березні 2017 року - розірвали шлюб, коштами дитині він допомагав 1 раз в сумі 400 гривень. У нього на утриманні є ще одна дитина від попереднього шлюбу з [PERSON] Відповідач на утримання цієї дитини щомісячно добровільно надає 1 200 -1 400 гривень, інколи дає кошти на купівлю одягу. На даний час відповідач офіційно не працює, протягом останніх 4 місяців працює на ремонтних роботах на різних об'єктах будівництва, розмір його заробітної плати - 3-4 тисячі гривень на місяць. Протягом останніх двох місяців відповідач проживає з [PERSON], спільних дітей вони не мають, відповідач має кредит в Приватбанку в розмірі 3 500 гривень, інших утриманців у нього немає, нерухомості у власності немає, має у власності автомобіль Таврію, вартістю 600 доларів (повністю не розрахувався), має борг перед невстановленою особою в розмірі 2 600 доларів США. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є колишньою дружиною відповідача, що він надає їй матеріальну допомогу на 2-х дітей в розмірі 1 200 гривень. Старшій дитині в 2016 році виповнилося 18 років, однак відповідач продовжує надавати матеріальну допомогу вже на одну дитину в наведеному вище розмірі, в тому числі шляхом купівлі шкільного приладдя, одягу тощо. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживає спільно з відповідачем 2,5 місяці, дохід відповідача становить 3-4 тисячі на місяць, будь-яких інших доходів відповідач не має. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, заслухавши позивача та її представника, відповідача, свідків, встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 16.03.2012 року до 04.04.2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.4). [INFO] у сторін по справі народилася донька [PERSON]. Відповідач є батьком [PERSON], про що свідчить запис у свідоцтві до народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, в якому в графі «Батько» вказаний [PERSON] (а.с.5). Позивач разом з дитиною зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проживають вони за адресою: [ADDRESS], яку орендують (а.с.10-11). Позивач утримує дитину самостійно. Позивач працює директором ТОВ «Лун Україна», за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року отримала дохід 30 500 гривень (середньомісячний дохід 5 100 гривень) (а.с.14). Дитина [PERSON] відвідує ДНЗ №51, позивач здійснює щомісячну батьківську плату в розмірі в середньому 250-350 гривень (а.с.48-54). Відповідач до 15.08.2017 року працював в ТОВ «Торговий дім «Аквамастер» на посаді менеджера збуту, отримував щомісячний дохід в розмірі 3 200 гривень (а.с.33). 13.01.2017 року відповідач припинив ведення підприємницької діяльності (а.с.12-13). На даний час відповідач офіційно не працює, має неофіційний дохід від ремонтних (підсобних) робіт на будівництві. Розмір отримуваного відповідачем щомісячного неофіційного доходу судом не встановлено, разом з тим відповідач визнав обставину, що такий щомісячний дохід в будь - якому разі становить не менше 3000 - 4000 грн. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів(надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільна дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Суд зважаючи на розмір заявлених вимог, матеріальне становище позивача та відповідача, вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1 300 грн. щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей. Суд не приймає до уваги позицію позивача, що розмір аліментів має становити не менше 5 000 грн. щомісячно, оскільки нею не доведено перед судом того, що відповідач має реальну змогу сплачувати аліменти в такому розмірі. При вирішенні справи суд не враховує докази на підтвердження заперечень відповідача стосовно того, що мати відповідача [PERSON], яка є інвалідом 3 групи та має статус жертви нацистських переслідувань, як підставу для призначення аліментів в розмірі 900 грн., оскільки такий доказ не свідчить про надання відповідачем своїй матері будь - якого матеріального утримання. (а.с.58). Аналогічно в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи відповідача з приводу того, що він має кредитні зобов'язання, оскільки такі доводи не підтверджені жодними доказами. При цьому, суд звертає увагу, що, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 25.10.2017 року. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи; до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Адвокат Цепляєв С.В. здійснював представництво інтересів позивача [PERSON] на підставі ордеру серії ВН №040854 (а.с.35-36), надав суду квитанцію №000273 від 23.10.2017 року про оплату [PERSON] юридичних послуг на суму 3 000 гривень (а.с.55) та розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу згідно договору №23/10-02 на суму 3 265 гривень (а.с.56). Враховуючи складність спору, обсяг наданих адвокатом позивачу послуг та часткове задоволення позову суд визначає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial