Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

[PERSON] в грудні 2014 року заявила позов до Київської міської ради, за яким просила визнати за нею право власності на садовий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Позов мотивований тим, що спадкодавець, за життя, не встиг зареєструвати право власності на садовий будинок у відповідних органах, що в свою чергу позбавляє позивача (спадкоємця) прийняти це майно в загальному порядку. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, просила їх задовольнити за обставин та підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач свого представника в суд не направив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень до позову не надходило. Представник Головного управління юстиції у м. Києві надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Садового товариства «Весна» в суд також не зявився. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає за можливе постановити заочне рішення. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. За довідкою Садового товариства «Весна» від 03.06.2014р. №5, [PERSON] з 1992р. був членом товариства, згідно з рішенням загальних зборів членів товариства від 12.05.1991р. (протокол №2) йому було надано в користування земельну ділянку [ADDRESS], сума внесків ним була сплачена в повному обсязі. Рішенням виконкому Київської міської ради від 12.04.1966р. №538 вказана земельна ділянка була відведена для будівництва садового (дачного) будинку. На підставі рішення Київської міської ради від 29.10.1998р. №25\\126, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,0579 га (ділянка [ADDRESS]), для ведення садівництва, і йому 02.04.1999р. було видано державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER]. З наданих документів вбачається, що [PERSON] в 2007 році господарським способом збудував дачний будинок. Даний будинок було введено в експлуатацію відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що затверджена Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м.Києві 07.09.2012р. за № КВ 18212159803. [INFO] [PERSON] помер, на що вказує свідоцтво про смерть. До майна померлого в Одинадцятій київській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа. Єдиним спадкоємцем, за матеріалами спадкової справи, є дружина померлого [PERSON] (позивач у справі). Нотаріусом після розгляду зібраних документів, було видано спадкоємиці свідоцтво про права на спадшину за законом на земельну ділянку [ADDRESS], а у видачі свідоцтва на право власності на садовий будинок, було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, про що 11.09.2014 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач в судовому засіданні пояснила, що її чоловік, за життя, не встиг зареєструвати належне йому право власності на садовий будинок. За таких обставин, суд визнає відмову нотаріуса у вчиненні відповідної дії щодо майна померлого [PERSON] правомірною. Разом з тим, статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виходячи з того, що [PERSON] збудував будинок на замельній ділянці, що була відведена в тому числі і для будівництва, набув права власності на цю ділянку, і будинок у відповідності до діючого законодавства введено в експлуатацію, суд приходить до висновку, що він за життя набув речові права на будинок, а саме право володіння та право користування ним (ст. 317 ЦК України). Єдине чого він не набув - це право розпорядження будинком, оскільки таке право виникає з часу державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Відповідно до судової практики, що висвітлена, в листі ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суди можуть визнати за спадкоємцями право власності на об'єкти самочинного будівництва виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім'я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію. Згідно з ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, за таких фактів та відповідних їм правовідносин суд визнає позов обґрунтованим і таким, що може бути задоволеним.

Outcome: approved