Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] 01 липня 2014 року звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати його батька, [PERSON], [INFO], надієздатним, а також призначити його опікуном. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що його батько, [PERSON], з травня 2014 року по теперішній час перебуває на стаціонарному лікуванні в 19-му відділенні Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3 з діагнозом «недоумство». Раніше, рік тому, з квітня по травень 2013 року він перебував на лікуванні у 8-му відділені Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні №3, з травня по серпень 2013 року в 2-му відділені, а з травня по березень 2014 року у 8-му відділені. Раніше його батько неодноразово проходив лікування в лікувально-трудовому профілакторії. До госпіталізації батько мешкав разом з ним та його сестрою. Внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує опіки. Заявник в судове засідання не з'явилася, подав до суду заяву, в якій просив вимоги задовольнити в повному обсязі та справу розглядати за його відсутності. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явилися. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №882 від 25.09.2014 року підтверджується, що у [PERSON], на даний час виявляються ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді деменції внаслідок вживання алкоголю. За своїм психічним станом [PERSON] на даний час не здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Такими чином, оскільки [PERSON] внаслідок стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є підстави для прийняття рішення про визнання його недієздатним. Як убачається з подання опікунської ради адміністрації Московського району Харківської міської ради, Опікунська рада вважала можливим призначити опікуном над [PERSON] [PERSON] З наданих до подання матеріалів убачається, що [PERSON] є сином [PERSON], згідно медичного висновку стан його здоров'я задовільний. Крім того, дочка [PERSON] [PERSON] надала згоду на призначення [PERSON] опікуном. З підстав, передбачених ст.ст. 41, 58, 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною та за поданням органу опіки та піклування призначає опікуна. Розглядаючи заяву про призначення опікуна, суд враховуючи положення ст.ст. 63, 64 ЦК України, не встановив обмежень щодо можливості призначення [PERSON] опікуном. На підставі викладеного та

Outcome: approved