Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

[PERSON] 23 квітня 2019 року пред`явив до [PERSON] позов про визнання недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації, інформацію, поширену [PERSON] в повідомленні, яке надійшло на адресу Національного антикорупційного бюро України від 16.12.2018, та яке було направлено для розгляду в межах компетенції до Міністерства оборони України і Головного управління Національної поліції у Львівській області та спростування такої інформації. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що 15 січня 2019 року йому стало відомо про поширення щодо нього, Стойки, який працює на посаді начальника фінансово-економічної служби військової частини [NUMBER] , [PERSON] недостовірної інформації шляхом надіслання повідомлення на електронну адресу Національного антикорупційного бюро України про корупцію, яка відбувається у військовій частині [NUMBER] у м. Новий Калинів та злочинні дії начальника фінансової служби, за згодою якого не виплачується матеріальна допомога військовослужбовцям, тобто, виплачується не всім, а лише обраним «своїм». Інформація щодо нього була поширена відповідачкою шляхом викладення в електронному листі негативної інформації, адресованого Національному антикорупційному бюро України, а в подальшому така інформація стала відома Головному управлінню Національної поліції у Львівській області та Міністерству оборони України, чим порушено його немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію, як офіцера Збройних Сил України та посадової особи військової частини [NUMBER] . Згідно ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 23 грудня 2019 року. На підставі ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 лютого 2020 року, який відкладено на 13 березня 2020 року. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] позов визнала, про що подала письмову заяву. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. [PERSON] 16 грудня 2018 року направила на електронну адресу Національного антикорупційного бюро повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, а саме, про те, що просить розібратися з корупцією, яка відбувається у в/ч [NUMBER] у м. Новий Калинів та злочинні дії командира військової частини і начальника фінансової служби, за згодою яких не виплачується матеріальна допомога військовослужбовцям, тобто виплачується не всім, а лише обраним «своїм». Вона, дружина військовослужбовця, зараз у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у них є троє дітей, середній хворів чотири місяці і лікування було довготривалим та коштовним. Її чоловік пред`явив довідку на отримання матеріальної допомоги, на що отримав відповідь про відсутність грошей. Отже, для одних військових є гроші, а для них та таких самих сімей, що мовчать, немає. Але ж Президент України [PERSON] стверджує, що міністерство Оборони України фінансується в повному обсязі. Національне антикорупційне бюро України скерувало за належністю повідомлення [PERSON] до Міністерства оборони України та Головного управління Національної поліції у Львівській області з інформуванням [PERSON] про те, що розгляд порушеного нею питання не належить до компетенції НАБУ. Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України та роз`яснень, викладених у п. 15 вказаної Постанови, однією із підстав для задоволення позову є, зокрема, поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. [PERSON] 23 грудня 2019 року подала письмові пояснення про те, що в грудні 2018 року у соціальній мережі Фейсбук на сайті Калинівської об`єднаної громади був викладений фотоскрін документа про отримання матеріальної допомоги за минулий рік у військовій частині [NUMBER] на основі якої зробила поспішні висновки та погарячкувала, звернувшись до НАБУ. Після отримання листа від тимчасового виконувача обов`язків начальника армійської авіації Командування сухопутних військ Збройних сил України, у якому було роз`яснення виниклої ситуації, зрозуміла, що викладена інформація не відповідала дійсності, визнала, що потрапила під вплив емоцій і принесла свої вибачення. Отже, інформація, викладена у письмовому повідомленні та надісланому [PERSON] на електронну адресу НАБУ 16 грудня 2018 року про злочинні дії командира військової частини та начальника фінансової служби не відповідає дійсності в цілому. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема на повагу до гідності та честі, яке відноситься до особистих немайнових прав. Згідно ст.ст. 297 та 299 цього Кодексу кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації і може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ст. 276 ЦК України фізична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Статтею 277 цього Кодексу встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Способом захисту законних прав та інтересів позивача буде визнання такою, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] у повідомленні, яке надійшло від [PERSON] на адресу Національного антикорупційного бюро України 16 грудня 2018 року та зобов`язання відповідачки спростувати вказану інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідачці роз`яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved