Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої державної соціальної допомоги. У своєму позові позивач просить суд стягнути з [PERSON] на їх користь та перерахувати на їх рахунок надмірно виплаченої щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат проживання , в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг у розмірі 38 194,98 грн. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що відповідач перебувала на обліку в управлінні. Відповідно до її заяви від 30.05.2016 року, щомісячно одержувала адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі й на оплату житлово-комунальних послуг. Допомога була призначена на періоди з 24.11.2014 року по 23.05.2015 року щомісячно, з 24.05.2015 року по 23.11.2015 року щомісячно, з 09.12.2015 року по 24.05.2016 року щомісячно. Виплати здійснювались за рахунок коштів Державного бюджету. Після надходження файлів-запитів щодо проведеної верифікації внутрішньо переміщених осіб виявлено, що у відповідача, згідно відомостей з державного реєстру прав на нерухоме майно, починаючи з 17.09.2006 року у власності знаходиться квартира за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що відповідач у наданій заяві не вказала, що має у своїй власності житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого виникла переплата бюджетних коштів за період з 01.12.2014 року по 24.05.2016 року в розмірі 38194,98 грн. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третіх осіб. В судове засідання представник позивача не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутністю представника. Представник відповідача надав до суду відзив на позов в якому зазначає, що відповідач власницею квартири із - за якої відмінили виплату стала в 2006 році і 1/3 частки, частку вона отримала в дар, а тому безпідставно позивач відмінив матеріальну допомогу. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. III. Процесуальні дії по справі. 20 травня 2019 року ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Нельгою Д.В. матеріали позову направлені до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. 26 липня 2019 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області відкрито провадження по справі. 25 січня 2020 р. ухвалою справу призначено до розгляду по суті. 18 грудня 2019 р. винесено заочне рішення Слов`янським міськрайонноим судом Донецької області. Представником відповідача 24.06.2020 р. подана заява про перегляд заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2020 р. заочне рішення скасовано. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Рішенням УСЗН Костянтинівської міської ради від 25.11.2014 року [PERSON] призначена допомога на період з 24.11.2014 року по 23.05.2015 року в розмірі 2210,00 грн. на родину, на період з 24.05.2015 року по 23.11.2015 року в розмірі 2210,00 грн. на родину, на період з 09.12.2015 року по 24.05.2016 року в розмірі 2210,00 грн. на родину. Загальна сума отриманих відповідачем [PERSON] грошових коштів у якості щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, становить 38194,98 грн. На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 № 136 «Про затвердження Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування» та листа Міністерства соціальної політики України від 13 вересня 2016 № 13408/0/14-16/5 Міністерством фінансів України здійснено верифікацію виплат грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам. Після надходження файлів-запитів щодо проведеної верифікації внутрішньо переміщених осіб виявлено, що за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 60784917 від 07.06.2016 року встановлено, що [PERSON] має у приватній власності 1/3 частку житлової квартири за адресою: [ADDRESS] з 2006 року, за договором дарування, реєстраційний номер 15883502 від 17.09.2006 року. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено поняття внутрішньо переміщеної особи, а саме: внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до ч 1.ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково. Разом із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини. Відповідно до п. 2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (надалі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року за № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Відповідно до п.6 Порядку, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім`ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Як встановлено в судовому засіданні місто Костянтинівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювався антитерористична операція, а тому дії відповідача були правомірними під час подання відповідних заяв до позивача. Відповідно до п. 10 Порядку, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Відповідно до п. 11 вказаного Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, та те, що нерухоме майно позивача знаходиться у місті Костянтинівка Донецької області, яке віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювався антитерористична операція, а тому суд приходить до висновку, що дії відповідача були правомірними під час подання відповідних заяв до позивача. VI. Розподіл судових витрат. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed