Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

[PERSON] 30 липня 2014 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення грошових коштів (а.с.1-3). В обґрунтування позовних вимог вказала, що 31 травня 2013 року між нею та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у відділенні № 128 було укладено договір банківського вкладу «Англійський «Перший» «Тринадцяти місячний» №590779/2013, у валюті - долар США, загальною сумою вкладу 60 000,00 доларів США. Дата вимоги вкладу була встановлена 30.06.2014 року. У зв'язку із закінченням строку дії вкладу позивачка зверталась до відповідача із заявами про повернення суми вкладу, але до теперішнього часу відповідачем повернуто [PERSON] лише 11 173,09 доларів США. На вимоги про повернення всієї суми вкладу відповідач не реагує, у зв'язку із чим, посилаючись на викладені обставини, позивачка просила суд стягнути із відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 49 300,00 доларів США. Заочним рішенням суду від 24 вересня 2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі (а.с.18-20). Не погодившись із заочним розглядом справи, відповідач подав до суду заяву про скасування заочного рішення суду від 24.09.2014р.(а.с.26-28). Ухвалою суду від 02 грудня 2014 року скасовано заочне рішення суду від 24.09.2014 року (а.с.35). Позивачка в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. У попередньому судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги. До суду надала заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути із відповідача суму вкладу у розмірі 34 446,14 доларів США та суму пені у розмірі 531,49 доларів США (а.с.80). Відповідач в особі свого представника в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить реєстр відправки рекомендованої кореспонденції від 22.01.2015 року та поштове повідомлення з відміткою про вручення адресату 26.01.2015 року в матеріалах справи (а.с.78,79). Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без присутності свого представника до суду не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Суд, з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обов'язків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. В ході судового розгляду справи встановлено, що 31 травня 2013 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було укладено договір банківського вкладу «Англійський «Перший» Тринадцяти місячний» №590779/2013 (в доларах США). Відповідно до умов договору [PERSON] розмістила в банку строковий вклад на умовах депозитного продукту «Англійський «Перший», сума якого становить 60 000,00 доларів США, строком на 13 місяців, із щомісячною виплатою процентів, розмір яких становить 9% річних. Дата вимоги повернення вкладу - 30 червня 2014 року (а.с.4). Позивачка звернулась до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» із письмовою вимогою про повернення їй суми вкладу разом з нарахованими відсотками (а.с.5). Відповідачем на її рахунок було перераховано грошові кошти вкладу в сумі 11 173,09 доларів США (а.с.9). Так, 09 лютого 2015 року відповідачем перераховано на рахунок позивачки грошові кошти в сумі 200 000,00 грн., що за курсом НБУ станом на 09.02.2015 року становить - 8 014,04 доларів США (а.с.81,82,83,84). За ст..2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ст.. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ст.. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. На неодноразові звернення позивачки до відповідача повернути всю суму вкладу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» жодних дій не проводило, грошові кошти так і не повернуто, що свідчить про те, що відповідач свої зобов'язання по договору банківського вкладу «Англійський «Перший» Тринадцяти місячний» №590779/2013 (в доларах США) від 31.05.2013 року не виконав, на вимогу позивачки суму вкладу не повернув (а.с.6,7,8). Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованим, законними, в повному обсязі доведеними з її боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь позивачки грошові кошти в сумі 34 977,63 доларів США. Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст.24 Закону України «Про захист прав споживачів», і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial