overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[PERSON] 09.08.2018 року (згідно поштового штампу ) звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, вказавши, що з [PERSON] перебувають у шлюбі з 15 вересня 2007 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені з жовтня 2016 року через наявність різних поглядів на життя, втрату взаєморозуміння. Оскільки примирення неможливе, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати . В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив , відзив на позов не надав , в звязку з чим на підставі ч.2 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 15 вересня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як вбачається з пояснень , викладених позивачем в позовній заяві, вона не бажає більше підтримувати шлюбні стосунки з [PERSON]. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, на примирення не згодна. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. На підставі ст. ст. 105, 110-112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

[PERSON] 09.09.2014 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 червня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по Уманському району Уманського міського управління юстиції, актовий запис № 11. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні стосунки припинені. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують з лютого 2014 року і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] 09.09.2014 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.181-184 СК України, батьки забов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них стягуються аліменти в твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку . Судом встановлено, що сторони по справі мають сина - [PERSON], [INFO]. Батько дитини - [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги повністю, таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] 09.09.2014 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 вересня 2014 року і до повноліття дитини. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.ст.181-184 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них стягуються аліменти в твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Батько дитини - [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. На підставі викладеного, відповідач має сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно. В частині стягнення аліментів з 01.09.2014 року, суд відмовляє в задоволенні, оскільки відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

[PERSON] 09.09.2014 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, яким просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] зареєстрований 08 червня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 551, мотивуючи позовні вимоги тим, що після місяця сумісного проживання, вона змушена була переїхати від чоловіка проживати до її батьків оскільки [PERSON] почав вживати наркотичні засоби. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Зазначає, що шлюбні відносини вони із відповідачем не підтримують з липня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позов визнав та просила задовольнити позовні вимоги. Просила після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть з липня 2012 року. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі ст. ст. 105, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] 09.09.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває з 04.10.2011 року в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №09. Від спільного проживання дітей не мають. Спільним сімейним життям з відповідачем прожили до початку липня 2014 року, після чого їхня сім`я розпалася і вони проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є те, що вони не знайшли взаємного порозуміння, втратили повагу одне до одного, у них різні погляди на сімейне життя. Миритися з відповідачем не бажає. Їхній шлюб носить формальний характер та створює їм проблеми, які заважають використовувати їх законні права та позбавляють можливості проживати спільно. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне «[PERSON]». У судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 04.10.2011 року виконавчим комітетом Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №09. Сторони з початку липня 2014 року фактично припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості примирення та збереження сім`ї. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивачки розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки у відповідності до положень ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] 09.09.2015 р. звернувся до суду із позовом до [PERSON]. про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання втратившею право користування житловою площею в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказав наступне. Він є власником зазначеної квартири; у квартирі разом з ним зареєстрована [PERSON] Але, відповідачка з 1998 р. в квартирі не проживає, оскільки, виїхала за межі України (до США) та вийшла там заміж; зазначеним житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе, своїх речей в ній не має та відсутня у квартирі триваий час. Позивач в суді позовні вимоги підтримав; просив справу розглянути у його відсутності, постановивши заочне рішення, про що надав письмову заяву. Відповідач та представник 3 особи в судове засідання не з*явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином і суд розглянув справу за їх відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.10.2013 р., копіями договорів куплі-продажу від 11.10.2013 р. та дарування від 18.10.2013 р. У зазначеної квартири, крім власника, зареєстрована відповідачка [PERSON], що підтверджується довідкою дільниці №33 КП Жилкомсервіс від 31.08.2015 р. За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; та своїми правами щодо предмету спору розпоряджається на власній розсуд. Суд може продовжити строк зберігання права користування житловим приміщенням за особою в разі, колі причини відсутності цієї особи поважні або викликані неправомірною поведінкою наймача, або проживаючих там членів сім'ї. Як вбачається з документів, які містяться у матеріалах справи, відповідачка уклала шлюб з іноземцем, з березня 2013 р. є громадянкою США та перебуває на території цієї держави. В спірної квартирі з 1998 р. відповідачка не проживає; витрати по утриманню житла несе лише власник квартири (позивач). Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. З оглядом на вишевикладене, суд має правові підстави для задоволення позову та визнання [PERSON] втратившею право користування жилим приміщенням, оскільки, остання не проживає в квартирі понад установленого законом терміну без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

[PERSON] 09.09.2015 р. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі по 1/4 частині усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Сторони до суду не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] 09.09.2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про стягнення аліментів а малолітню дитину, та на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] участі у виховання сина не бере, коштів на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом з позивачкою та находиться на повному її утриманні. У Шевченківському районному суді м.Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на їх спільну дитину Владислава, [INFO]. [PERSON] просить суд стягнути на користь їх спільного сина ? частину від заробітку відповідача, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працює на ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.. [PERSON]», має постійний дохід, добровільно не бажає піклуватися про матеріальне забезпечення дитини, ухиляється від своїх обовязків по утриманню дитини, тому просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] 09. 09. 2015 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15. 01. 2014 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 58. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина, Данила 25. 08. [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з 21. 10. 2014 року. Сімя розпалася і примирення не можливе, спільного господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, відмовилась від стягнення судових витрат . Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Позивачу після розірвання шлюбу поновити прізвище Шевчук. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору становить 487,20 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

[PERSON] 09.09.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15.08.2013 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за актовим записом №10. Позивачка та відповідач неповнолітніх дітей не мають. На даний час сторони подружніх стосунків не підтримують та спільно не проживають. Причиною припинення подружніх відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння. Можливості примирення та збереження сім`ї не вбачає. Оскільки їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам, просить його розірвати. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак представник позивачки [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи без його присутності та присутності позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.08.2013 року виконавчим комітетом Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, 15.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано виконавчим комітетом Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області шлюб за актовим записом №10. Згідно змісту позовної заяви позивачка та відповідач неповнолітніх дітей не мають, сторони на даний час припинили подружні відносини та спільне проживання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості збереження сім`ї, а також вважає, що їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивачки розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивачки у відповідності до положень ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Оскільки позивачка не бажає стягувати з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі наведеного та

Outcome: approved