Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що з 07 серпня 2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - Відповідач). Шлюб зареєстровано 07 серпня 2010 року Андрушківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 2. Від даного шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], батьком якої в Свідоцтві про народження зазначений Відповідач. Спільне життя Позивача з Відповідачем не склалося з причин несходження життєвих інтересів, між ними виникають суперечки, що призвело до відчуження та втрати почуттів. Подружні стосунки між сторонами припинено з осені 2015 року, спільне господарство не ведеться. Подальше збереження шлюбу Позивач вважає недоцільним. Позивач просить, шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій позов підтримала, просила справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позов визнав, не заперечував проти його задоволення, просив справу слухати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися. Судом встановлено, що 07 серпня 2010 року Андрушківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 2, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Як вбачається з копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до частин другої статі 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини другої статі 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved