Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON].), в якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, укладений 22.10.2010 року і зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї про що було зроблено актовий запис № 3269 в книзі реєстрації актів одруження. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 22.10.2010 року він одружився з відповідачем, від спільного шлюбу мають малолітнього сина, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх двох років проживають окремо один від одного. Збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, у письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позов. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 22.10.2010 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 3269. Позивач бажає розірвати шлюб, строк на примирення просив не надавати, на розірванні шлюбу наполягає. Як визначено у ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 487,20 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved