Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 31 серпня 2015 року звернулися до суду із позовними вимогами (а.с. 4-8 т. 1), які вони змінили 28 жовтня 2015 року (а.с.162 т. 1), частину яких залишено судом 17 грудня 2015 року без розгляду (а.с.21 т.2), в обґрунтування позову посилаються на те, що вони є власниками земельних ділянок №№ 428, 429, 430, 432, 431 відповідно. Ділянки розташовані в Кремінському районі в межах Михайлівської сільської ради за межами населеного пункту та були передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вони 15 жовтня 2010 року уклали з Приватним сільськогосподарським підприємством «Агро-98» /далі ПСП/ договори оренди земельних ділянок строком на 5 років зі сплатою орендної плати до 31 грудня поточного року. Проте орендна плата за 2014 рік відповідачем виплачена не була, на їхні листи з вимогою сплати вказаних коштів відповідач не відповів. В січні 2015 року відповідач надіслав на їхню адресу лист з вимогою розірвати договір оренди у звязку з невиконанням умов договору та передачі земель в незадовільному стані. З вимогою відповідача не згодні, оскільки земельні ділянки на момент передачі недоліків не мали, орендар користується їхніми землями на протязі 5 років, за 3 роки сплачував орендну плату. Тому просять витребувати з відповідача на їхню користь орендну плату в розмірі 1\~000 кг. зерна пшениці та 100 кг. соняшника кожному. ПСП 06 жовтня 2015 року звернулося до суду із зустрічним позовом (а.с. 66-73 т. 1), в обґрунтування якого посилається на те, що між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та ним 15 жовтня 2015 року було укладено договори оренди землі. Однак орендодавці земельні ділянки в тижневий строк після державної реєстрації вказаних договорів орендарю за актами прийому-передачі не передали, що позбавило його можливості їх використовувати, на них розташовуються багаторічні насадження, тому договори оренди фактично укладені не були. Після встановлення вказаних фактів 23 січня 2015 року було звернення до орендодавців з вимогою про розірвання договору та відшкодування орендної плати за 2010-2013 роки, але вони відмовилися. Тому просить розірвати договори оренди землі та стягнути з відповідачів збитки, а саме з [PERSON] - в розмірі 5\~998 грн.14коп., а з інших відповідачів в розмірі по 5 988 грн.14 коп. з кожного, що відповідає отриманій власниками земель орендної плати, яка помилково їм нарахована. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги не визнав. Представник ПСП [PERSON] навпаки первісні позовні вимоги не визнала, наполягає на задоволенні зустрічного позову. Представник третьої особи в особі в.о. начальника Кремінського районного управління юстиції [PERSON] в судове засідання не зявилася, у заяві на імя суду просила розглянути справу за її відсутності. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне первісні позовні вимоги задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч. 1 ст. 93 ЗК України(в редакції, яка діяла на момент укладення договорів), право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною 4 ст. 124 цього Кодексу (в редакції, яка діяла на момент укладення договорів) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Відповідно до ст. 125 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент укладення договорів), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року зі змінами (в редакції, яка діяла на момент укладення договорів), орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. В ч. 1 ст. 15 цього Закону (в редакції, яка діяла на момент укладення договорів) зазначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент укладення договорів) передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 32 цього Закону (в редакції, яка діяла на момент укладення договорів), на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону (права та обовязки орендаря і орендавця) та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У разі розірвання договору оренди землі з ініціативи орендаря орендодавець має право на отримання орендної плати на землях сільськогосподарського призначення за шість місяців, а на землях несільськогосподарського призначення - за рік, якщо протягом зазначеного періоду не надійшло пропозицій від інших осіб на укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки на тих самих умовах, за винятком випадків, коли розірвання договору було обумовлено невиконанням або неналежним виконанням орендодавцем договірних зобов'язань. Стаття 651 ЦК України передбачає розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною…Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Докази, які надано суду, показання свідків, свідчать про наступне. Згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку (а.с. 9-13 т. 1) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками земельних ділянок №, № 428, 429, 430, 432, 431 відповідно. Сторони 15 жовтня 2010 року уклали договори оренди (а.с.22-33 т. 1), відповідно до яких орендодавці передали орендарю вказані земельні ділянки, рілля в задовільному стані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з умовою дотримання вимог протиерозійної організації території. Орендна плата була обумовлена в натуральній формі у вигляді: 1 000 кг зерна та 100 кг соняшника. Невідємними частинами договорів було також визначено: план або схема земельної ділянки, кадастровий план, акти визначення меж ділянок, акти прийняття-передачі цих обєктів, місце розташування, розміри земельних ділянок та державні акти на право власності на них. З пояснень свідка [PERSON] вбачається, що у 2010 році на прохання [PERSON] він з директором ПСП [PERSON] домовились укласти договори оренди землі, на яких були невеликі самосівні насадження. Останній погодився переорати ці паростки. Згодом було укладено договори оренди та акти прийому-передачі землі, які залишилися у відповідача. Зерно у вигляді орендної плати він деякий час вивозив транспортним засобом. У 2015 році він побачив, що земельна ділянка 432 кинута на призволяще, на 428 є самосівні насадження. Частиною 4 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент укладення договорів) передбачено, що невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості; акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом. З показань свідка [PERSON] вбачається, що договори оренди земельних ділянок між сторонами у 2011 році було зареєстровано у відділу держкомзему (зараз відділу держгеокадастру) без наявних актів прийому-передачі, які повинні надаватися для держреєстрації. ПСП впродовж 2010-2013 років сплачувало орендодавцям оренду плату у вигляді грошових коштів, пшениці та соняшника, що підтверджується видатковими касовими ордерами, накладними, платіжними відомостями (а.с. 74-87, 95-106 т. 1). З податкових декларацій фіксованого сільськогосподарського податку на ім'я податкової інспекції (а.с. 3-20 т. 2) вбачається, що відповідач надавав звіти за 2012-2014 роки щодо знаходження у нього як субєкту господарської діяльності в оренді земельних ділянок позивачів. Зміни до податкових декларацій про виключення земель позивачів від податкового звіту (а.с. 26-46 т. 2), що відбулися ПСП під час розгляду цієї справи, суд приймає як штучне створення доказів на свою користь. З огляду на те, що раніше ПСП сплачувало позивачам оренду плату у вигляді пшениці та пояснень [PERSON] про сплачення останнім часом орендодавцям орендної плати у вигляді пшениці, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на їх користь цей вид зерна. Згідно довідок ПСП (а.с.107-110 т. 1), у 2014 році сільськогосподарська продукція позивачам не відпускалася. З посиланням представника відповідача [PERSON] на відсутність акту прийому-передачі земельних ділянок, державної реєстрації права оренди, як на підставу розірвання договорів оренди, суд не може погодитися. Землі були передані ПСП для ведення сільськогосподарського виробництва в задовільному стані (з чим погодився орендар, підписавши договори оренди), підприємство на протязі трьох років сплачувало орендодавцям орендну плату, що також підтверджує фактичну передачу вказаних земельних ділянок. Відповідно до акту обстеження зелених насаджень від 21 жовтня 2015 року (а.с. 176 т. 1) за участю [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] на земельних ділянках позивачів є самосівні насадження породного складу (берест) віком від 3 до 10 років, що також у судовому порядку підтвердили вказані свідки, але суд ці докази не приймає до уваги, оскільки акт складено без участі позивачів, свідки не змогли ідентифікувати земельні ділянки, які відповідно до схем (а.с. 144-146) належать позивачам. Вимоги ПСП щодо розірвання договорів оренди землі з посиланням на ст. 638 ЦК України, ст.ст. 13, 15, 18, 20, 35 Закону України «Про оренду землі» та стягнення збитків у вигляді сплаченої орендної плати суперечить правовідносинам, які склалися між сторонами, а тому не підлягають задоволенню. Відсутність у справі актів прийому-передачі земельних ділянок при наявності усталених відносин на протязі декількох років свідчить, що кожна сторона виконувала свої зобовязання. Договори оренди (а.с.22-33 т. 1) укладені 15.10.2010 року на 5 років з посиланням на задовільний стан земельних ділянок. Вони є чинними на момент предявлення позовів та містять дані про наявні державні акти від 17.06 2010 року, в яких відсутні умови про розірвання договорів у односторонньому порядку, на які в тому числі посилається ПСП. Відповідно до п.п. 37, 38 вказаних договорів, дія останніх може бути припинена у тому числі за рішенням суду з підстав невиконання стороною обовязків, передбачених договорами та випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає їх використанню, а також з інших підстав, зазначених законом, що не відповідає обставинам, на які посилається представник відповідача [PERSON] та також суперечить ст.ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі». Відсутність у матеріалах справи актів прийому передачі земельних ділянок, даних про державну реєстрацію договорів оренди є підставою для визнання їх недійсними, про що вимоги не заявлялися, а не для їх розірвання. Позивачі [PERSON]П при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 365 грн. 40 коп., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 243 грн. 60 коп., який відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України повинен бути стягнутий з відповідача на їх користь.

Outcome: approved