Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

[PERSON] 19 листопада 2018 року звернувся до суду із позовом, який уточнив 30 листопада 2018 року, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстрована [PERSON]., що не є його родичкою, яка з 1999 року в ньому не проживає. Місце фактичного проживання або перебування [PERSON]. невідомо, добровільно вона з реєстрації не знімається, тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач, місцезнаходження якої невідоме, суд неодноразово викликав судовою повісткою та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з'явилася, тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вона вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Отже суд вирішив розглянути справу за її відсутністю заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно до ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 163 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Статтею 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право власності від 24 червня 2004 року (а.с. 6-7), технічного паспорту (8-10) [PERSON] є власником 1/3 частини будинку за адресою: [ADDRESS]. Інші співвласники цього будинку [PERSON] та [PERSON] померли (а.с. 13-13а). Відповідно до довідки про склад сім'ї (а.с.11), акту про встановлення фактичного місця проживання (а.с. 12) [PERSON]., яка не є членом сім'ї власника [PERSON], зареєстрована у будинку позивача за вищевказаною адресою, але не проживає в ньому з 1999 року. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду повідомили, що відповідач [PERSON]. за адресою: [ADDRESS], ніколи не проживала і не проживає, підстави її реєстрації за вказаною адресою їм невідомі. Оскільки відповідач не проживає в будинку позивача більше 6 місяців, добровільно з реєстрації не знялася, отже є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved