Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Ковальчук Олеся Василівна, звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: відділ реєстраційних дій Чопської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації. У позовній заяві представник позивачки посилається на те, що [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить позивачці на праві особистої приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.08.2008 року № 6346596. Зазначає, що на даний момент в будинку прописані син позивачки: [PERSON] , [INFO] , його колишня дружина [PERSON] , 1985 р.н., та їхні спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] Вже тривалий час [PERSON] не проживає в даному помешканні по причині того, що будь-які відносини між нею та сином позивачки, в тому числі спільне проживання, спільний побут, тощо, були припинені. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.03.2017 року шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було розірвано. Відповідачка жодним чином в утриманні квартири, оплаті комунальних послуг участі не приймає, оскільки там фактично не проживає вже більше одного року. Вказує, що комунальні служби, що надають послуги по утриманню квартири позивачки за адресою: [ADDRESS] , в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців 4 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які позивачка має сплачувати таким службам за надані їй послуги. Позивачка не бажає оплачувати комунальні платежі за відповідачку, оскільки вона не проживає в квартирі, а наявність реєстрації відповідачки в даній квартирі змушує позивачку сплачувати за неї комунальні платежі, в той час коли вона не користується та не проживає в квартирі. Крім того, зауважує, що відповідачка в добровільному порядку знятись з реєстрації не збирається. Позивачка змушена звернутись до суду, сподіваючись усунути перешкоди у користуванні нею житловим приміщенням шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації відповідачки. На підставі викладеного позивач просить суд визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати відділ реєстраційних дій Чопської міської ради зняти відповідачку [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] . Позивач у дане судове засідання не з`явилася, при цьому її представник подала до суду клопотання, згідно з яким просять провести слухання справи у їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у дане судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомлено. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником в цілому квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 07.08.2008 року та довідкою від 06.08.2009 року за № 851, виданою Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна. З довідки від 31.08.2017 року за № 489, виданої відділом реєстраційних дій Чопської міської ради [PERSON] , 1985 р.н., вбачається, що останній дійсно зареєстрований і мешкає за адресою: [ADDRESS] , і має склад сім`ї: [PERSON] , 1985 р.н.; [PERSON] , 2008 р.н.; [PERSON] , 2013 р.н. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2016 року (справа № 308/1719/16-ц) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області 13.07.2006 року за актовим записом № 65. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, починаючи від дня пред`явлення позову до суду 19.02.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується письмовим повідомленням відділу обліку та моніторингу інформації місця проживання ГУ ДМС України в Закарпатській області від 20.09.2017 року за № 3.1.8/9258. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України). Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як зазначає представник позивача у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, відповідач вже тривалий час не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що будь-які відносини між нею та сином позивача, в тому числі спільне проживання, спільний побут, тощо, були припинені. Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст. ст. 76, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). На доведеність заявлених вимог позивачем надано лише копії витягу з Державного реєстру правочинів, договору купівлі-продажу квартири, технічного паспорту на квартиру, довідки від 06.08.2009 року за 851, довідки від 31.08.2017 року за № 489, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.05.2016 року (справа № 308/1719/16-ц). Однак, жодних доказів на підтвердження не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , позивачем не надано. При цьому, як вбачається з довідки від 31.08.2017 року за № 489, виданої відділом реєстраційних дій Чопської міської ради, [PERSON] зареєстрований і мешкає за адресою: [ADDRESS] , і має склад сім`ї, до якого, серед інших, входить і відповідач [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про розірвання шлюбу між ними ухвалено 11.05.2016 року. Тобто, з наведеного випливає, що після розірвання шлюбу відповідач проживала у квартирі, що належить позивачеві. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про відмови у задоволенні позовних вимог позивача, оскільки останньою не доведено суду належними і допустимими доказами обставини, на які вона посилаються як на підставу своїх вимог. З урахуванням зазначеного суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed