Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] 08 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 12 серпня 2003 року по 21 листопада 2014 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] року та [PERSON], народження [INFO], які проживають разом зі своєю матір'ю та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей та колишньої дружини до досягнення дитиною трирічного віку не надає, хоча зобов'язаний та може надавати таку допомогу, так як має нерегулярні доходи, позивач просить суд стягти з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500 гривень . У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб. Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних у ній доказів. Згоди на постановлення заочного рішення в справі позивач не надала. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2003 року по 21 листопада 2014 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] року та [PERSON], народження [INFO], які проживають разом зі своєю матір'ю та повністю знаходяться на її утриманні. (а.с. 9-12, 15, 16). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей та позивача до досягнення дитиною трирічного віку не надає, хоча має таку можливість та зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 184 СК, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нерегулярний, мінливий дохід відповідача, а тому, на думку суду, аліменти на утримання дітей необхідно визначати в частині заробітку відповідача. Приписами частинами 1 та 2 ст. 183 СК установлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Приписами ст. 84 СК установлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, із якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: partial