Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

[PERSON] 25 лютого 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] та Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа КВЖ РЕП Ленінського району про визнання права користування житловим приміщенням та визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2020 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотримання вимог п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 13 березня 2020 року позивачем подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року позивачеві повернуто надмірно сплачений судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року у задоволенні заяви про виклик свідків позивачеві відмовлено. Позивач у своєму позові посилався на те, що на підставі ордеру № 349 від 16 листопада 1982 року, виданого Виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, його батькові [PERSON] , а також члену його сім`ї дружині [PERSON] , було надано право на зайняття квартири [ADDRESS] . Рішенням Виконавчого комітету № 590 від 22 листопада 1985 року, було змінено умови договору найму і право на зайняття зазначеного житлового приміщення надано [PERSON] . Пізніше було змінено адресу і присвоєно адресу: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Позивач зареєстрований та проживає в квартирі з 23 вересня 1999 року. Також, окрім нього, у квартирі зареєстровано відповідачів. У житловому приміщенні вони ніколи не проживали та не проживають, перешкод їм у проживанні позивач не чинить, місце їх проживання на теперішній час не відоме, квартирою вони не цікавляться, комунальні послуги не сплачують, з власної ініціативи відповідачі з реєстраційного обліку не знімаються. Позивач у своїх вимогах просив суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідачам [PERSON] і [PERSON] встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачами відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 липня 1975 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 6). Відповідно до ордеру серії 3 № 349 від 16 листопада 1982 року, який було видано Виконкомом Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська, відповідальним квартиронаймачем квартири [ADDRESS] був [PERSON] , сім`я якого складається з дружини [PERSON] (а.с. 7). Згідно з розпорядженням Міськвиконкому № 139/2р від 25 травня 1984 року квартирі [ADDRESS] було присвоєно адресу: квартира [ADDRESS] (а.с. 7). Рішенням Виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська № 590 від 22 листопада 1985 року договір найма житлового приміщення [ADDRESS] було змінено і визначено відповідальним квартиронаймачем [PERSON] (а.с. 8). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 9). Відповідно до довідки № 791 від 17 січня 2020 року, виданої ЦНАП Дніпровської міськради, у спірній квартирі зареєстровано позивача та відповідачів [PERSON] і [PERSON] (а.с. 10). Згідно з актами про не проживання від 22 червня 2019 року, 28 вересня 2019 року та 14 грудня 2019 року відповідачі [PERSON] і [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають та ніколи не проживали (а.с. 11-16). На підставі ч. 1 ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. На підставі ч. 4 ст.\~9\~ЖК України житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 2 ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з матеріалі справи, договір найму житлового приміщення [ADDRESS] ) від 22 листопада 1982 року було укладено з [PERSON] , а рішенням Виконкому Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська № 590 від 22 листопада 1985 року договір найму зазначеного житлового приміщення було змінено в частині наймача на [PERSON] , померлу [INFO] , та після смерті якої позивач не набув статусу наймача, договір найму житлового приміщення з ним укладено не було. Приписами ст. 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в у будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Таким чином, [PERSON] є лише зареєстрованим користувачем спірного житлового приміщення., його право як наймача квартири [ADDRESS] за відсутності укладеного з ним договору не виникло, тому суд приходить до висновку, що він є неналежним позивачем. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог позивачеві слід відмовити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивачеві у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. слід віднести за його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed