Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі «Відповідач»), третя особа - [PERSON] міська державна нотаріальна контора\~ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні\~ обставини.\~ 04 квітня 2004 року у віці 73 років померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ №430895, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області на підставі актового запису №572. Станом на день смерті Позивач з померлою [PERSON] зареєстрована не була, заяву про прийняття спадщини не подавала. 15.08.2018 року Позивач звернулась до Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 27.07.2018 року, №1771/02-31 Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини. Оскільки вона не була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то була\~ зобовязана відповідно до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України, подати в шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, з поважної причини цього не зробила. Позивач\~ відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 15.02.2001 року по 03.01.2007 рік. У 2018 році зясувалось, що право на спадщину за законом син Позивача Відповідач [PERSON] не оформив на своє імя. Спадкова справа у нотаріальній конторі за заявою [PERSON] відкрита, але свідоцтво про право на спадщину за законом йому не видавалось. Вважає, що наведені нею обставини є обєктивними і істотними оскільки, помилково вважала, що спадщину було оформлено на її сина - Відповідача [PERSON] Посилаючись на приписи ст.1216, ст.1221, ст.1269-1270, ст.1272 ЦК України Позивач просила визначити їй\~ додатковий строк терміном три місяці для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті\~ її матері [PERSON], яка померла 04 квітня 2004 року. В судовому засідання Позивач підтримала заявлені вимоги. Пояснила суду, що з поважної причини пропустила строк для прийняття спадщини, оскільки відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 15.02.2001 року по 03.01.2007 рік. У 2018 році зясувалось, що право на спадщину за законом син Позивача Відповідач [PERSON] не оформив на своє імя. Спадкова справа у нотаріальній конторі за заявою [PERSON] відкрита, але свідоцтво про право на спадщину за законом йому не видавалось. В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні Відповідач позовні вимоги визнав, та просив задовольнити. Додатково пояснив, що Позивач є його матірю, причини з яких вона пропустила строк для подання заяви є поважними, бо вона знаходилась у місцях позбавлення волі та думала, що спадщина переоформлена на нього. В судове засідання представник третьої особи - Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Суд, вислухавши пояснення Позивача, повно, обєктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 04 квітня 2004 року у віці 73 років померла мати Позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ВЛ №430895, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області на підставі актового запису №572 (а.с.7). Згідно із довідкою №3673\~ від 24.05.2018 року, виданою Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управлінням ДМС України в Київській області на запит державного нотаріуса Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], інформації про місце проживання померлої 04.04.2004 року [PERSON] не значиться (а.с.109). Станом на день смерті Позивач з померлою [PERSON] зареєстрована не була. Згідно із довідкою №273971 від 03.01.2007 року, виданою Державним департаментом України з питань виконання покарань,\~ [PERSON] відбувала покарання в місцях позбавлення волі з 15.02.2001 року по 03.01.2007 рік (а.с. 63). 15.08.2018 року Позивач звернулась до Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Постановою державного нотаріуса Другої [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 27.07.2018 року №1771/02-31 Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку із пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 115-116). Оскільки Позивач не була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то була\~ зобовязана відповідно до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК України, подати в шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак, цього не зробила. При цьому вказані нею причини суд визнає поважними. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що наведені Позивачем обставини є обєктивними і істотними труднощами, які від нього не залежали і фактично зашкодили вчасно звернутись до нотаріуса. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому, враховуючи позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні у справі «Будченко проти України» від 24.04.2014 року, суд приходить до висновку про те, що Позивач у цій справі має майновий інтерес щодо спадкового майна, як легітимне очікування, яке є достатньо конкретним та передбачуваним відповідно до національного закону. У той же час, в рішенні у справі «Буланов і Купчик проти України» від 09.12.2010 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обовязків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й в рішенні у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 року та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно із\~ ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що заяву про прийняття спадщини нею не було своєчасно подано до нотаріальної контори з поважної причини. Такі обставини дійсно є обєктивними та істотними труднощами, які не залежали від Позивача та зашкодили їй вчасно звернутися з такою заявою.\~ Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Судові витрати у справі необхідно залишити за позивачем, відповідно до його заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved