Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] 02.10.2013 р. звернулась до Московського райсуду м. Харкова з позовом до ПАТ „КБ Надра» (далі Банк), в якому просила визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В ході судового розгляду 02.12.2013 р. представник позивача вточнив позовні вимоги, в обґрунтування вказав наступне. 28 травня 2008 р. [PERSON] уклала з Банком кредитний договір №6/4/35/2008/840-К-128 і отримала від Банку кредит в сумі 58 705, 72 доларів США. Цільове призначення кредиту- придбання нерухомого майна (квартира). У той же день між [PERSON] та Банком з метою забезпечення належного виконання обов*язків по кредитному договору був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО за реєстровим №2144, згідно якого Банку передано в іпотеку квартиру [ADDRESS], що належить позивачки на праві власності на підставі договору купівли-продажу від 23.05.2008 р. 29.09.2013 р. позивачка отримала постанову державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ про відкриття виконавчого провадження, з якої дізналась, що Банк вчинив виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог в розмірі 96 308,33 долара США, що становить 771492 гр.24 коп. Вважають, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки: Банком не надано нотаріусу жодного документу, що підтверджує безспірність заявлених вимог (1); повідомлення про наявність суми заборгованості та її розрахунок позивачка не отримувала (2), сам напис вчинений не на документах, що встановлюють заборгованість, а на окремому листі (3); звернення стягнення на предмет іпотеки суперечить статті 47 Конституції України (4), що свідчить про порушення ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» та абз.4 п.283 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій. Представник відповідача позов не визнав, вказав суду, що нарахування суми заборгованості передбачено п.1.1,1.3 Кредитного договору №6/4/35/2008/840-К-128, укладеного 28 травня 2008 р. між Банком та [PERSON], а звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено договором іпотеки №6/4/35/2008/840-І/130. Оскільки, позивачка не виконувала свої обов*язки по поверненню кредиту належним чином, їй була нарахована заборгованість, яка станом на час звернення до нотаріуса складала 96 308,33 долара США, що становить 771492 гр.24 коп. Боржнику цінним листом 11.04.2013 р. надіслано повідомлення-вимога про усунення порушень щодо сплати платежів; після чого, 23.05.2013 р. Банк звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивачка суму заборгованість не оспорює, тому, підстав для задоволення позову немає. Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] позовні вимоги не визнала, надала суду письмові пояснення де зазначила, що позивачка не обґрунтувала відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказала сум, що нею було сплачено, не підтвердила факт погашення заборгованості, отже, ніяк не спростувала розмір заборгованості, зазначений у виконавчому напису. Вчинення виконавчого напису 23.05.2013 р. здійснено з суворим дотриманням чинного законодавства: на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди, що передбачає право звернення стягнення Банка (кредитора) на заставлене майно; розрахунків заборгованості; в межах строків позовної давності та письмової вимоги від 05.04.2013 р. про усунення порушень, що була надіслана [PERSON] цінним листом від 11.04.2013 р. Крім того, між нею та позивачкою не існувало та не існує будь-яких цивільно-правових відносин, тому, відповідно до ст.1,15 ЦПК України вона є неналежним відповідачем.Просила розглянути справу за її відсутності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. 28 травня 2008 р. [PERSON] уклала з Банком кредитний договір №6/4/35/2008/840-К-128, відповідно якого отримала кредит в сумі 58 705, 72 доларів США. У той же день між [PERSON] та Банком з метою забезпечення належного виконання обов*язків по кредитному договору був укладений договір іпотеки №6/4/35/2008/840-І/130,згідно якого боржником передано Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS], що належить позивачки на праві власності на підставі договору купівли-продажу від 23.05.2008 р. Як впливає з розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №6/4/35/2008/840-К-128 станом на 01.04.2013 р. має заборгованість в розмірі 96 308,33 долара США, що становить 771492 гр.24 коп. Суму заборгованості позивачка в суді не оспорювала. Стаття 34 Закону України «Про нотаріат» надає повноваження нотаріусу вчиняти такі нотаріальні дії: п.19) вчиняти виконавчі написи… Умови вчинення виконавчих написів закріплено статтею 88 цього Закону. Так, «нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.» Судом встановлено, що виконавчий напис нотаріусом був вчинений на підставі документів, що підтверджують безспірність порядку стягнення: нотаріально посвідченого реєстровим №2144 договору іпотеки від 23.05.2008 р., розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 01.04.2013 р.,в межах строку позовної давності. Дані обставини підтверджуються наявними в справі документами. Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» «у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеногозобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередженняпро звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору». Цей порядок відповідачем (Банком) був дотриманий, про що свідчить надання нотаріусу письмової вимоги від 05.04.2013 р. про усунення порушень, що була надіслана [PERSON] цінним листом від 11.04.2013 р. з описом. З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, суд не може розцінити вчинення нотаріусом виконавчого напису на окремому листі та факт самого звернення стягнення на предмет іпотеки як порушення вимог чинного законодавства, зокрема ст. 47 Конституції України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮ України 22.02.2012 р., оскільки, за приписом п.5.2 гл.16 зазначеного Порядку нотаріусу дозволяється викладення виконавчого напису на окремому аркуші, а положення ст.47 Конституції не містять заборону Іпотекодержателю звертатись зі стягненням на предмет іпотеки. Крім того, справжність відомостей, викладених у виконавчому напису, дані факти не спростовують. [PERSON] звернулась з позовними вимогами до приватного нотаріуса [PERSON]; але, між цими особами не існує будь-яких цивільно-правових відносин, тому, відповідно до ст.1,15 ЦПК України остання є неналежним відповідачем. Таким чином, за приписом ст.57-61 ЦПК України доказів порушення прав позивачкою не надано та судом не встановлено. З урахуванням викладеного, правових підстав для задоволення позову не має.

Outcome: dismissed