Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача. 30.01.2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість в розмірі 12273,62 грн. за кредитним договором без номера від 09.02.2017 року та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.02.2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір без номера, за яким останній отримав кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», викладеними на банківському сайті, складає між відповідачем і банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 Договору. Згідно з п.1.1.1.63 Договору, овердрафт короткостроковий кредит, який надається клієнту в разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів чи додаткових угод до Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку чи інший інтернет/SMS ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов і Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті, АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі Ліцензії НБУ №22 від 29.07.2009 року, а тепер - на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та Правила надання банківських послуг». Вказаний договір, в силу вимог ст.634 ЦК України, є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно з ч.2 ст.639, ст.207 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір в певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Визнанням угоди відповідачем є факт користування ним картрахунком і використання кредитних коштів, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.642 ЦК України. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін виникають обов'язки: у кредитора інформування позичальника щодо внесення змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Договору, у позичальника отримання виписки про стан та здійснені операції по карткових рахунках. Неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання зобов'язань за Договором (п.1.1.5.2 Договору). Згідно з п.п.1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору, зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. За незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», відповідач зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання договору виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору. Позивач свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі та надав відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, та в порушення умов кредитного договору і ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, свої зобов'язання за договором не виконав. Статтями 526, 527, 530, 629 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином, а договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором, слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 Умов та правил, а у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), відповідач зобов'язаний оплатити винагороди банку. Клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а при виникненні боргових зобов'язань списувати з будь якого рахунку, відкритого в банку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, в тому числі мінімального обов'язкового платежу, що передбачено п.2.1.1.3.3, п.2.1.1.12.9 Договору. На підставі п.2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). У разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому здійснені трати, клієнт сплачує банку проценти, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6. У разі виникнення прострочених зобов'язань, клієнт сплачує банку пеню. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Згідно з п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за Договором. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 17.12.2018 року виникла заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем в розмірі 12273,62 грн., з яких: 1498,95 грн. тіло кредиту; 489,19 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 9224, 83 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 560,65 грн. штраф (процентна складова). Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання зобовязань за договором, заборгованість не погашає, чим порушує умови договору та законні права АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що означений договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Пунктом 1.1.7.43 Договору передбачено, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, а у випадку непогашеної заборгованості, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. 2.Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 04.02.2019 року (а.с.39-40). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. 30.01.2019 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON], що діє за довіреністю №3207-К-Н-О від 25.07.2018 року (а.с.25), разом з позовною заявою надіслано до суду клопотання, в якому останній просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.32). 2. Крім того, 30.01.2019 року представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON], що діє за довіреністю №3207-К-Н-О від 25.07.2018 року (а.с.25), разом з позовною заявою надіслано до суду клопотання, в якому останній просить розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.33). 3. Відповідач [PERSON] заяв і клопотань, повязаних із розглядом справи, до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали суду від 04.02.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 27.02.2019 року без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с.39-40). 2. Відповідно до\~ухвали суду\~від 27.02.2019\~року розгляд\~справи за\~позовом Акціонерного товариства\~комерційного банку\~«ПРИВАТБАНК» до\~[PERSON]\~про стягнення\~заборгованості в\~порядку спрощеного\~ позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи\~27.02.2018\~року відкладено\~на 14.03.2019\~року з\~метою розміщення\~на веб-порталі\~ «Судова\~влада» \~оголошення про\~відкладення розгляду\~справи у\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~(виклику)\~сторін, оскільки поштова кореспонденція від відповідача [PERSON], зокрема ухвала суду від 04.02.2019 року, що направлялася за зареєстрованим місцем проживання останнього, повернута до суду відділенням Укрпошти за закінченням терміну зберігання (а.с.42). Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] належно повідомлений про здійснення судового розгляду у справі та не надіслав відзив на позовну заяву без поважних причин. 3. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України розяснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України. 4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Оскільки розгляд означеної цивільної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, без проведення судового засідання, то суд вважає, що не підлягає задоволенню заява представника позивача про ухвалення заочного рішення у справі (а.с.33), так як відсутні умови, встановлені ст.280 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Вирішуючи спір, суд встановив факт укладення 09.02.2017 року договору кредиту без номера між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], що складається із Анкети-Заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, Тарифів банку, Умов і правил ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надання банківських послуг, (а.с.6, 7, 8-22). Згідно з п.1.7 статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 21.05.2018 року, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.29-30). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] підписав заяву про надання йому кредиту шляхом відкриття карткового рахунку і встановлення на платіжну картку кредитного ліміту в сумі 1500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом, а відтак, погодився з Умовами і правилами надання банківських послуг, що затверджені наказом голови правління ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON], що підтверджується заявою (а.с.6). Пунктом 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що якщо протягом 12 місяців з моменту підписання договору ні одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Кредит надано шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості. Позивачем встановлено відповідачеві на платіжну картку кредитний ліміт в сумі 1500 грн. Погашення кредиту, сплата відсотків, винагороди, комісії здійснюється на умовах, що викладені в Заяві позичальника та в Умовах і правилах АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надання банківських послуг. Відповідно до заяви позичальника від 09.02.2017 року, відповідач [PERSON] зобов'язувався здійснювати погашення заборгованості в порядку, встановленому Умовами і правилами надання банківських послуг, шляхом здійснення обов'язкового щомісячного мінімального платежу. Згідно з\~витягом з\~Тарифів обслуговування\~кредитних карт\~«Універсальна»,\~обов'язковий\~щомісячний мінімальний\~платіж становить 7 % від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості) (а.с.7). Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил передбачено, що клієнт банку зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг, за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує клієнту проценти в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 365/366 календарних днів у році. При порушенні відповідачем строків платежів більше, ніж на 30 днів, останній, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Також, п.2.1.1.12.6.1 Умов і правил передбачено нарахування пені відповідно до встановлених тарифів за борговими зобов'язаннями. Відповідно до п.2.1.1.12.9 Умов і Правил, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. На підставі п.1.1.3.2.4 Умов та правил, банк має право на зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п.2.1.1.5.4 Умов та правил, при незгоді із зміною Правил та/або Тарифів, позичальник зобов'язується звернутися в банк для розірвання договору та погасити виниклу заборгованість. Згідно з п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п.2.1.1.5.7 Умов та правил. Пунктом 1.1.7.43 Умов та Правил передбачено, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого в рамках договору. При наявності на момент закриття непогашеної заборгованості перед банком, в тому числі заборгованості по овердрафту, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. [PERSON] порушено умови договору в частині внесення необхідних щомісячних платежів по кредиту, відсотках та інших витратах. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не проводив сплати по погашенню заборгованості по кредиту (а.с.5). \~ \~ \~ \~Зобовязання за договором кредиту від 09.02.2017 року [PERSON] не виконав до цього часу. Заборгованість по Договору станом на 17.12.2018 року становить: 12273,62 грн., з яких: 1498,95 грн. тіло кредиту; 489,19 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 9224, 83 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 560,65 грн. штраф (процентна складова), що вбачається із розрахунку заборгованості (а.с.5). Заперечень щодо вказаного розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] не висловив, оскільки відзиву на позову до суду не надіслав. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобовязання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають правовідносини позики, а саме кредиту, які регулюються ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Так, за договором кредиту банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.1054 ЦК України). Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). \~ \~ \~ \~Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. \~ \~ \~ \~ Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). VІ. Висновки суду Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які проаналізовані судом у їх сукупності та взаємозвязку і дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачем не надано доказів виконання своїх зобовязань за договором кредиту без номера від 09.02.2017 року. Крім того, між відповідачем та банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідач боржником, проте, боржником доказів на підтвердження факту виконання умов договору кредиту суду не надано. Оскільки факт виконання умов договору і повернення кредиту та процентів за користування кредитом відповідачем [PERSON] не доведено, то право АТ КБ «ПРИВАТБАНК» невиконанням зобовязання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. (а.с.1).

Outcome: approved