Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником зазначеної квартири, відповідач є її колишнім чоловіком, який з 14.04.2014 у згаданій квартирі не проживає. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Поштове відправлення з судовою повісткою про виклик [PERSON] (далі - відповідач) повернуто на адресу суду з відміткою на поштовому повідомленні - кореспонденція повернута «за закінченням встановленого строку зберігання»; повістка про виклик до суду на 29.10.2018 повернута на адресу суду з відміткою інспектора ОД Покровського ККСН про те, що за вказаною вище адресою відповідач не проживає з 14.04.2014. Відповідно до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В силу наведених процесуальних приписів відповідач є належним чином повідомленим про дату судового засідання, до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа - Покровський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області правом участі в судовому засіданні не скористався та свого представника до суду не направив. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2012, посвідченого приватним нотаріусом Богатовою І.А. за №2607, відповідне право власності зареєстровано в БТІ за реєстраційним номером: 37124758 (а.с.7-9). Шлюб між позивачем та відповідачем розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02.04.2015, яке набрало законної сили 15.04.2015 (а.с.15). Відповідно до листа Покровської міської ради від 07.09.2018 №1397 відповідач зареєстрований в спірній квартирі з 07.09.2012 по теперішній час (а.с.31). За змістом акту від 09.08.2018 №15762, підписаним інспектором Комунальної установи Покровський ККСН та двома сусідами вказаної спірної квартири, відповідач не проживає в квартирі з 14.04.2014 (а.с.10). Розв'язуючи спір, враховуючи доведені письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, обставини, суд зазначає таке. Зважаючи на приписи ч.4 ст.334 ЦК України, позивач набув право власності на спірний житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що причина, за якою він не проживає в спірній квартирі понад один рік, є поважною, про існування таких доказів ним не зазначено, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позов задоволений, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 704,80 грн., підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved