Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

[PERSON] 1 липня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 21 листопада 2007 року. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем та стягувати з нього на її користь аліменти на сина [PERSON] у розмірі 800 грн., щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач з сім'єю не проживає більше 3-х років, спільне життя з ним не склалося через несумісність характерів, відсутність спільних поглядів на сімейне життя. Окрім того, відповідач не бере участі у вихованні дитини та добровільно допомоги на її утримання не надає, чим ставить сім'ю у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів і підстав зазначених у позовній заяві, додатково зазначила, що розмір аліментів нею визначався виходячи із сум витрат на харчування, одяг, догляд та медичне лікування дитини. Відповідач позов визнав частково, зокрема шлюб просив розірвати, а в частині стягнення аліментів визнавав позов у розмірі 500 грн. щомісячно на утримання дитини. Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.8). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що відповідач з сім'єю не проживає більше 3-х років, спільне життя з ним не склалося через несумісність характерів, відсутність спільних поглядів на сімейне життя. Отже, шлюб між сторонами існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, то суд приходить до висновку, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Окрім того, судом встановлено, що син сторін проживає із матір'ю та знаходиться на її повному утриманні, що вбачається із довідки, виданої виконавчим комітетом Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 821 від 10.06.2014 р. (а.с.9). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що він не заперечував у судовому засіданні. Таким чином, відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання сина. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Так, відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-183, 191 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, оскільки право позивача та її неповнолітньої дитини на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач офіційно не працює, однак зазначив, що працевлаштований неофіційно, на утриманні інших дітей чи непрацездатних членів сім'ї немає, доказів, які б свідчили про те, що за станом здоров'я він не може працювати, відповідач суду не надав, а тому він має можливість матеріально утримувати свою дитину, що є його обов'язком відповідно до ст. 180 СК України. При таких обставинах, суд вважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача, повинен бути визначений у розмірі 600 грн., щомісячно, починаючи з 01.07.2014 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття. Таким чином, позов [PERSON] у цій частині слід задовольнити частково. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли утримувалася обома батьками. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та в дохід держави судовий збір в сумі по 243,60 грн., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial