Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON] в вересні 2013 року заявила позов, за яким просила усунути їй перешкоди в користуванні власністю, а саме квартирою [ADDRESS] шляхом її вселення в квартиру та виселення з квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позов мотивовано тим, що відповідачі займають квартиру позивача не маючи жодних прав на неї, в добровільному порядку звільнити житло не бажають. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала, надала пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заперечив проти позову, і пояснив, що законних підстав для виселення його довірителя зі спірного житла не має. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Орган опіки і піклування свого представника в суд також не направив. Судом встановлено таке. Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 16.06.2009 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], діючої від імені [PERSON] на підставі довіреності, та [PERSON], [PERSON], діючої від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дочки [PERSON], що посвідчений 10 серпня 2001 року Третьою нотаріальною конторою м. Сімферополя за реєстром №1-2857; визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та витребувано це майно з чужого незаконного володіння [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) Апеляційним судом АР Крим 26.10.2009 року наведене рішення суду першої інстанції в частині визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння скасоване, і винесено нове рішення, яким в задоволенні цих вимог відмовлено та задоволено вимоги про виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Додатковим рішенням Апеляційного суду АР Крим від 07.06.2010 року відновлено право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 липня 2001 року Виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради. [INFO] [PERSON] помер, на що вказує свідоцтво про смерть. Рішенням Київського районного суду м. Сімферополя від 25.07.2011 року за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Дане рішення набуло законної сили після того, як залишене в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2013 року. На підставі цього рішення [PERSON] зареєструвала право власності на квартиру [ADDRESS], на що вказує відповідний витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 30). На виконання рішення Апеляційного суду АР Крим 26.10.2009 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] добровільно виселились зі спірної квартири, на що вказує акт державного виконавця від 20.02.2013 року (а.с17). Проте, під час проведення виконавчих дій встановлено, що в квартирі [ADDRESS] проживає чоловік [PERSON] - [PERSON] та їх неповнолітні діти [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO] Це ж підтверджується і довідкою абонентського відділу КП «ЖЕО Київського району м.Сімферополя». Наведене дає суду підстави прийти до однозначного висновку, що відповідачі не мають прав на спірну квартиру, як на об'єкт права власності і не мають прав на проживання в ній, тобто займають її самовільно, чим створюють власнику квартири [PERSON] перешкоди в користуванні власністю. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 116 ч.3 ЖК України, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Отже, запропонований позивачем шлях відновлення порушеного права заснований на законі і є адекватним порушенню. Таким, чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та можливість задоволення його вимог. При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача [PERSON], як безпідставні, та такі, що суперечать доказам у справі. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved