Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

[PERSON] 17 липня 2015 року звернувся до суду з позовом, уточненим до початку розгляду справи, до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем та визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку посилаючись, що 27 січня 2014 року померла його мати [PERSON], яка хворіла та з 2008 року потребувала постійного стороннього догляду, який він їй надавав та в звязку з погіршенням стану її здоровя з 2013 року проживав разом з нею. Згідно державного акта на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,50 га розташована на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Він є спадкоємцем її майна за законом, але 17 квітня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з неприйняттям спадщини у встановлений законом строк. Просив встановити факт, що він постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,50 га розташовану на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на власний розсуд. Третя особа Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про явку в судове засідання, в попередньому судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. 27 січня 2014 року в с. Садки Кременчуцького району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 28 січня 2014 року [PERSON] сільською ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 13, відкрилася спадщина. Позивач [PERSON] є спадкоємцем її майна за законом, але з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався. 17 квітня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з неприйняттям спадщини у встановлений законом строк. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [INFO]. Згідно довідки Садківської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 22 червня 2015 року [PERSON], [INFO], перебувала на «Д» обліку з діагнозом: ішемічна хвороба серця кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба серця, церебросклероз. З 2008 року, після перелому шийки лівого бедра, потребувала постійного стороннього догляду. Як встановлено в судовому засіданні і це підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] [PERSON] з 2008 року постійно доглядав за матірю [PERSON] З 2013 року і по день смерті проживав разом з нею, оскільки вона була літнього віку та в звязку з погіршенням стану її здоровя. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене та враховуючи те, що встановлення факту проживання з спадкодавцем має для позивача юридичне значення, для отримання спадщини, і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується, суд приходить до висновку що на час відкриття спадщини позивач [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем [PERSON]. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що згідно Державного акта на право приватної власності на землю виданого 25 березня 2003 року [PERSON] на підставі рішення 20 сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 15 листопада 2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,50 га розташовану на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1,2 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що оскільки земельна ділянка площею 3,50 га розташована на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області належала спадкодавцю [PERSON], то і позивач [PERSON] набуває на неї право власності. Право власності як вбачається із ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved