Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. У лютому 2018 року позивач звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 16.01.2009 року помер [PERSON], якому відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду від 09.11.2007 року належало 13/25 часток житлового будинку № 10 по провулку Львівському у м. Словянську з відповідною часткою надвірних та побутових будов. У 2017 році їй стало відомо про те, що [PERSON] залишив заповіт від 12.06.2008 року, яким заповів їй все своє майно. З метою оформлення спадщини , вона у січні 2018 року звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено в оформленні права на спадщину, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вважає, що строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини пропустила з поважної причини і просить їй надати додатковий строк подання заяви про прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] міської ради просив винести рішення на розсуд суду (а.с.26). ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 05.02.2018 року (а.с.15), не зявилися, справу просили розглянути за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають (а.с.20,27). Представник відповідача [PERSON] міської ради, у судове засідання не зявився, справу просив розглядати без його участі (а.с.26). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі\~ЦПК), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що 16.01.2009 року помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина (а.с.28). На підставі рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 09.11.2007 року справа № 2-6391/07, за [PERSON] було визнано право власності на 13/25 ідеальних часток житлового будинку № 10 по провулку Львівському у м. Словянську з відповідною часткою надвірних та побутових прибудов, а саме : «А-І» - житловий будинок, «Б» - сарай, літня кухня, «В» - сарай, «Г» - літня кухня, «Д» - гараж, «И» - сарай, «н1» - колодязь, «н2» - колодязь. Рішення набуло законної сили 20.11.2007 року та не оскаржувалось (а.с.8). Вказане вище підтверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2008 року № 17562841 (а.с.9). За своє життя [PERSON] залишив заповіт, який було посвідчено 12.06.2008 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2983, та яким останній усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось заповів [PERSON] (а.с.10). Постановою приватного нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу Донецької області від 05.01.2018 року, [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 16.01.2009 року [PERSON], у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини (а.с.12). V. Оцінка Суду. Згідно\~ст. 1217 ЦК України,\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 2\~ст. 1220 ЦК України,\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1\~ст. 1270 ЦК України,\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачем було пропущено шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини. З огляду на положення п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визнання особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотнім труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що [PERSON] є спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON] і має право на прийняття спадщини, проте позивач не встигла виконати приписи ч.1\~ст.1270 ЦК України\~на подання заяви про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, який обчислюється з дня смерті спадкодавця, оскільки до завершення шестимісячного строку не була обізнана про складання відносно неї заповіту. У відповідність до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того, суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), повязаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь\~яке втручання у право власності обовязково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Питання\~про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть не пропорційним, оскільки вони втратять право на успадкування майна, яке залишилося після смерті спадкодавця. І спочатку смерть близької людини, а потім і втрата спадкового майна будуть для неї занадто надмірним тягарем нерозмірним з їх діями, і при цьому буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи. На підставі зазначеного, суд вважає, що причини пропуску позивачем строку для подання заяви на прийняття спадщини є поважними, у звязку з чим, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved