Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] звернулась ПАТ «СК «Уніка» із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь та користь її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] 29483,46 грн. страхового відшкодування, завданого внаслідок смерті [PERSON] ; - 6400,74 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування; - 573,97 грн. відсотків за прострочення виплати страхового відшкодування; - 1838,05 грн. інфляційних втрат за прострочення виплати страхового відшкодування; - 10400 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] року, о 23-00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «RENAULT-PREMIUM», державний номер [NUMBER] із причепом «ACKERMANN», державний номер [NUMBER] рухаючись автошляхом сполученням с.Селище - м.Гнівань, неподалік м. Гнівань, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перебував на проїзній частині у лежачому положенні. Внаслідок ДТП [PERSON] був госпіталізований до Тиврівської ЦРЛ, де 16.11.2016 року від отриманих травм помер. [PERSON] - чоловік [PERSON] та батько [PERSON] та [PERSON] 12.03.2018 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування . 06.07.2018 року відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування позивачу, малолітнім дітям 12130,00 грн. - на користь в рахунок відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника; 13050,00 грн. - на користь позивача та її малолітніх дітей в рахунок відшкодування 3/4 частки моральної шкоди встановленої п 27.3. ст.27 Закону №1961-IV; 4350,00 грн. - на користь [PERSON] (матері загиблого) в рахунок відшкодування 1/4 частки моральної шкоди, встановленої п 27.3. ст.27 Закону №1961-IV; 40986,54 грн. - на користь позивача та її малолітніх дітей в рахунок відшкодування по втраті годувальника. Проте, відповідачем не у повному обсязі виплачено позивачеві та її дітям страхове відшкодування по втраті годувальника. Відповідно до ч. 2 статті 1200 ЦК України розмір шкоди, завданої у зв`язку із втратою годувальника дочці загиблого - [PERSON] становить 77350 грн; сину - [PERSON] - 88400 грн.; дружині [PERSON] - 68000 грн. Згідно п.27.5 ст.27 Закону України №1961-IV відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну житло та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до п.1 Розпорядження Нацкомфінпослуг №566 від 09.07.2010 розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих встановлено у розмірі 100000грн. на одного потерпілого. Вважають , що так як граничний ліміт відповідальності по даному страховому випадку у сумі не може перевищувати 100000,00 грн., страхове відшкодування, яке належить для виплати позивачу, її малолітнім дітям та матері загиблого становить 29483,46 грн., так як, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 70516,54 грн. Крім того, згідно з п. 36.5 статті 36 Закону №1961 - IV від 01.07.2004 пеня за прострочення виплати страхового відшкодування становить 6400,74 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України вони мають право на отримання 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі - 573,97 грн. та 1838,05 грн. інфляційних втрат. Ухвалою Тиврівського районного суду від 26.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. [PERSON] залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Учасникам справи роз`яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений, подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задоволити. Представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» в судові засідання не з`явився. Надав відзив на позов, за яким просить відмовити задоволенні позову, посилаючись на те, що сума страхового відшкодування позивачу та її дітям виплачено виходячи із заробітної плати загиблого, обчисленої після оподаткування за 36 місяців відповідно до ст. 1202 ЦК України, а за наступною виплатою утриманці можуть звернутись через три роки, а відтак відповідачем виконано свої зобов`язання в повному обсязі. Крім того, стягнення процентів та інфляційних втрат спеціальним Законом не передбачено. Просить справу розглянути у відсутності його представника. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] зазначив, що при визначені середньомісячного заробітку потерпілого необхідно керуватись Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, за яким в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати без виключення сум відрахування на податки. Крім того, відповідно до ст. 272 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року розмір страхового відшкодування не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, який відповідно до ст. 36.3 цього Закону підлягає виплаті протягом 90 днів з дня отримання заяви про виплату страхового відшкодування. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] при вирішенні позову покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши третю особу на стороні відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. 15.11.2016 року, о 23-00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «RENAULT-PREMIUM», державний номер [NUMBER] із причепом «AСKERMANN», державний номер [NUMBER] рухаючись автошляхом сполученням с.Селище - м.Гнівань, неподалік м. Гнівань, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перебував на проїзній частині у лежачому положенні. Внаслідок ДТП [PERSON] був госпіталізований до Тиврівської ЦРЛ, де 16.11.2016 року від отриманих травм помер. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №112 від 19.12.2016 [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді масивної травми правої ноги з численними уламковими переломами стегнової та обох кісток гомілки, пошкодженням судинно-нервового пучка, а саме повного перериву підколінної артерії та вени, надриву нерва, з розміщенням м`яких тканин та розриву шкіри, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент спричинення та знаходяться в причинному зв`язку із смертю. Смерть [PERSON] настала внаслідок вищеописаної травми правої ноги. Вищеописані ушкодження виникли внаслідок переїзду колесами вантажного автомобіля через обидві ноги лежачого чи в близькому до такого положення потерпілого. За даним фактом 16.11.2016 року в ЄРДР було зареєстровано кримінальне провадження за № 12016021320000325 за ч. 2 ст. 286 КК України, яке постановою слідчого СВ Гніванського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутності в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення (а.с. 8-9). Факт смерті [PERSON] 16.11.2016 року стверджується також свідоцтвом про смерть (а.с. 10). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду під час керування вказаним транспортним засобом була застрахована ПрАТ «СК «Уніка» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1025620 від 22.09.2016 року, строк дії якого з 23.09.2016 року до 22.09.2017 року. Відповідно до вказаного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 гривень (а.с.84). Згідно довідки ФОП [PERSON] від 01.11.2016 року №3 [PERSON] працював у неї комірником, його середній заробіток склав 1700 грн. (а.с. 18). Померлий [PERSON] на час смерті був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.11-15). Позивачка [PERSON] та діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживали разом із померлим [PERSON] в [ADDRESS] , що стверджується довідкою про склад сім`ї виконкому Селищенської сільської ради від 07.02.2018 року №102 (а.с.16). За довіреністю від позивача [PERSON] 28.03.2018 року направив відповідачу повідомлення про дану ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування: 13050 грн. ( ѕ) на користь позивачки та її дітей, пов`язаних із відшкодуванням моральної шкоди; 12130 грн. - на відшкодування витрат позивачки на поховання та спорудження надгробного пам`ятника та про виплату позивачці страхового відшкодування як дружині загиблого, яка здійснює догляд за його дітьми до досягнення ними 14 років та його дітям: [PERSON] , [INFO] до досягнення нею 18-річного віку в сумі 77350 грн.; [PERSON] , [INFO] до досягнення 18-річного віку в сумі 88825 грн. (а.с. 22- 26). Згідно наказу ПрАТ «СК «Уніка» №002088458 від 06.07.2018 року вирішено виплатити [PERSON] 12130 грн. на поховання [PERSON] ; по 4350 грн. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] ( матері загиблого) - по ј частині на відшкодування моральної шкоди та по 13662,18 грн. - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування як утриманцям загиблого [PERSON] (а.с. 63). Факт виплати даних коштів позивачці та її дітям стороною позивача не оспорюється, що вбачається з позовної заяви (а.с.2). Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно частини 1 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб». Обов`язок відшкодувати, завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засіб». Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявник (за наявності). Відповідно до частини 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Позивач звернулась до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування, із долученням до неї необхідних документів. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами; загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. За положеннями ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Відповідно до абзацу 3 п.3 Розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженою постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року в розрахунок середньої заробітної включаються усі виплати плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Відтак, розмір середньомісячного заробітку [PERSON] становить 1700 гривень, що вбачається з довідки ФОП [PERSON] від 01.11.2016 року №3 (а.с.18). Таким чином, з огляду на вимоги ст. 1200 ЦК України розмір частки, яка припадала на одного утриманця становить 425 грн. ( 1700 грн. / 4). Щодо заявленої стороною позивача вимоги про стягнення загального розміру страхового відшкодування одноразовим платежем суд зазначає наступне. Частина 1 ст. 1202 ЦК України передбачає, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Відповідачем виплачено позивачу та її дітям страхове відшкодування як його утриманцям по 13662,18 грн. за 36 місяців, із розрахунку, що на кожного утриманця припадає на місяць по 379,51 грн., виходячи із середньої заробітної плати після оподаткування 9108,12 грн. / 4 = 1518,02 грн. / 4. Відтак, недоплаченими за 36 місяців залишились 4913,46 грн. (15300 грн. (425 грн. х 36 (місяців)) - 13662,18 грн. (виплачених) х 3 (утриманці)), які слід стягнути одноразово. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи положення ч. 1 ст. 1202 ЦК України, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати щомісячні виплати, починаючи з 16.11.2019 року в межах позовних вимог, тобто протягом 19-ти місяців по 1275 грн. ( 425х3), 20 - тий місяць - 345 грн., оскільки сума страхового відшкодування, на яку претендує позивачка згідно позовних вимог - 29483,46 грн. ( 4913,46 грн. + 24570 грн. ( 1275 грн. х 19 + 345 грн). Слід також зазначити, що страховик зобов`язаний, зокрема у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункт 3 частини першої статті 988 ЦК України). Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства (частини третя статті 14 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (частина перша статті 992 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини перша та третя статті 549 ЦК України). Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина перша статті 624 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (пункт 36.5 статті 36 Закону про страхування відповідальності автовласників). Положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК) (абзац другий пункту 4 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4). Відповідно до зазначеного змісту пункту 4 Постанова ПВССУ № 4 відповідальність страховика у цій справі передбачає застосування до неї частини другої статті 625 ЦК України. Враховуючи зміст статей частини третьої статті 549, частини першої статті 979, частини першої статті 982, частини першої статті 990, частини першої статті 992 ЦК України, зобов`язання відповідача перед позивачем, які випливають з відповідного страхового полісу, виданого відповідачем третій особі, є грошовими зобов`язаннями. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц з провадженням № 14-16цс18 сформулювала правовий висновок про те, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Враховуючи зазначене, законодавством передбачене нарахування пені за відповідне прострочення відповідача у разі його наявності. Також до прострочення його грошового зобов`язання застосовується частина друга статті 625 ЦК України. Основою для розрахунків пені, 3 % річних та інфляційних втрат є сума страхового відшкодування. Подвійна облікова ставка НБУ з 07.07.2018 року по 12.07.2018 року становила 34%; з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року - 35%; з 07.09.2018 року по 13.02.2019 року - 36%. Відтак пеня за прострочення сплати страхового відшкодування відповідача становить 1066,68 грн. ( в т.ч. за період з 07.07 по 12.07.2018 року - 27,46 грн. (4913,46 грн. х 34% / 365 х 6); за період з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року -263,84 грн. (4913,46 грн. х 35% / 365 х 56); за період з 07.09.2018 року по 13.02.2019 року - 775,38 грн. (4913,46 грн. х 36% / 365 х 160). Три проценти річних складає за період з 07.07.2018 року по 13.02.2019 року - 89,65 грн. ( 4913,46 х 35 / 365 х 222). Інфляційні втрати за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 07.07.2018 року по 13.02.2019 року 306,31 грн. (4913,46 грн. х 1,06234171 / 105-4913,46). Витрати на правничу допомогу позивачки склали 10040 грн., що стверджується квитанцією від 21.02.2019 року, договором про надання правничої допомоги від 01.02.2019 року, актом виконаних робіт, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.28, 53-55). Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати 8411,52 грн. ( 80,88 % (процент задоволених позовних вимог) х (30946,10 грн. ( загальна сума присуджених коштів ) х 100 / 37260,22 грн. (ціна позову) х 10040 грн. ( витрати на правничу допомогу) / 100). Крім того, так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути судовий збір в прибуток держави відповідно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 621,48 грн. (768,40 грн. ( розмір судового збору, який підлягав оплаті за позов) х 80,88 % (процент задоволених позовних вимог ) х 100). На підставі викладеного,

Outcome: approved