Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до\~ Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області\~ про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. \~В своїй позовній заяві [PERSON], та [PERSON], прохають суд винести рішення, яким визнати за кожною право власності на ? частку земельної ділянки площею 0.48 га, розташовану на території Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області, яка належала їхній померлій матері [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП-000009 №1058, виданого 4 жовтня 1994 року на підставі рішення виконкому Куйбишевської селищної ради № 100 від 08.03.1994 року. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 27 лютого 2012 року померла їх мати [PERSON], після її смерті, як спадкоємці за законом В.І., та [PERSON] прийняли спадщину по ? частці земельної ділянки площею 4,26 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Однак до складу спадкового майна входить ще земельна ділянка площею 0.48 га, яка знаходиться на території смт. Куйбишеве, Куйбишевської селищної ради Запорізької області по вул. Ілліча, (Таврійська) 178, та була надана для ведення особистого підсобного господарства на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП-000009 №1058, виданого 4 жовтня 1994 року на підставі рішення виконкому Куйбишевської селищної ради № 100 від 08.09.1994 року. Оскільки на дану земельну ділянку відсутній кадастровий номер у звязку з тим, що на момент реєстрації державного акта на право приватної власності на землю ЗП-000009 №1058 на [PERSON], поземельна книга не велась. У звязку з цим, [PERSON], та [PERSON] не можуть успадкувати спадкове майно у повному обсязі, тому вони вимушені звернутися до суду. Позивачі [PERSON], [PERSON], в судове засідання надали письмові заяви в яких вказали, що від позову не відмовляються, підтримують заявлені вимоги та прохають їх задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Прохали розглянути справу без їх участі . Представник відповідача [PERSON] селищної ради Більмацького району Запорізької області [PERSON] письмово повідомив судові про те, що вони позов визнають та зазначені у ньому обставини не оспорюють, прохали розглянути справу без їх участі. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, зясувавши позиції осіб, які беруть участь у справі, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 27 лютого 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС №224719 (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки розташованої на території Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області загальною площею 4,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності не земельну ділянку серї ЗП №029005 (кадастровий номер 2322755100:05:002:0056) (а.с.12), та земельної ділянки площею 0,48 га, що має цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства та належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП №000009 №1058, виданого Куйбишевською селищною радою Куйбишевського району Запорізької області 04 жовтня 1994 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №298, розташованої за адресою вул..Ілліча(Таврійська) 178 смт.Куйбишеве (Більмак) Запорізької області. Державний акт не втратив своєї чинності, зареєстрований належним чином та посвідчує право спадкодавця на земельну ділянку (а.с.11). За правилами ст.ст.1216,1217,1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] за життя на випадок своєї смерті заповіту не складала. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дочками померлої [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про одруження заявників (а.с.5-10). У встановлений законом строк позивачі звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини і отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] по ? частці на земельну ділянки розташовану на території Куйбишевської селищної ради Куйбишевського району Запорізької області загальною площею 4,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності не земельну ділянку серї ЗП №029005 (кадастровий номер 2322755100:05:002:0056 (а.с.12). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.п. 4.14, 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обовязково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Що стосується земельної ділянки розміром 0,48 га , що розташована на території по вул..Таврійській 178 в смт.Більмак то державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області 26 квітня 2016 року було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку у зв'язку з тим, що останнім не було надано нотаріусу витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.22,23). На заяву [PERSON] про надання витягу до управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області останній своїм листом № І-95/0-115//6-16 від 22.02.2016 року повідомив, про те, що управління не має змоги видати такий витяг, оскільки на момент реєстрації державного акту на право приватної власності на землю серія ЗП 000009 №1058 від 04 жовтня 1994 року на ім'я [PERSON] поземельна книга не відкривалась(а.с.14). На час виникнення спірних правовідносин, порядок ведення Поземельної книги документа, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, субєктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь, було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021. Передбачалось, що Поземельна книга відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку. Поземельна книга повинна була вестися територіальними органами Держкомзему у паперовому вигляді (за місцем розташування земельної ділянки) і операторами структурними підрозділами ДП Центр державного земельного кадастру в електронному вигляді. Поземельна книга вважалася відкритою відразу після зазначення кадастрового номера земельної ділянки і дати її відкриття на титулі Поземельної книги. З відповіді державного кадастрового реєстратора відділу Держземагенства у Куйбишевському районі Запорізької області вбачається, що витяг з Поземельної книги щодо земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON] надати неможливо у звязку з тим, що вона не відкривалась . Як зазначалося вище, спірна земельна ділянка належала померлій [PERSON] на підставі відповідного державного акта на право приватної власності на землю. За правилами частини 1 ст.125, ст.126 Земельного кодексу України (далі ЗК України) (в редакції станом на час видачі спадкодавцеві правовстановлюючого документа) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Як вже було зазначено вище, порядок ведення Поземельної книги було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року №1021, а право власності на спірну земельну ділянку у [PERSON] виникло 04 жовтня 1994 року. За таких обставин, зволікання відділу Держкомзему у Куйбишевському районі Запорізької області по виконанню дій щодо відкриття та ведення Поземельної книги на спірну земельну ділянку не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] та [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем предявленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання розподілу судових витрат позивачем в позові не підіймалося.

Outcome: approved