Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Новомосковського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа - відділ реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що перебуваючи у шлюбі з [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 14 серпня 1992 року, її чоловікові на сім'ю у складалася з дружини та двох дітей, надано у користування квартиру за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що 26.01.1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, а 15.11.1996 року її колишній чоловік помер. В свою чергу, [PERSON], уклавши шлюб, змінила прізвище на [PERSON]. На даний час в квартирі зареєстрованими значаться позивачі та відповідач по справі, однак позивачі наполягають на тому, що [PERSON] в квартирі не проживає з 2007 року, його місцеперебування їм не відоме. Отже, позивачі самі проживають у вказаній квартирі, утримують її та сплачують рахунки за комунальні послуги, але через те, що відповідач залишаються зареєстрованим у спірній квартирі, позивачі сплачують більше за деякі комунальні послуги, що ставить їх у скрутне матеріальне становище. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] зазначають, що відповідач без поважних причин не проживаючи в [ADDRESS] понад шість місяців, втратив право користування зазначеним жилим приміщенням, з підстав, визначених ст.ст. 71,72 ЖК України. До початку судового розгляду позивачі звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року місце проживання фізичної особи в Україні підлягає реєстрації. Підставою для реєстрації місця проживання заявника може бути ордер на житло, свідоцтво про право власності на житло, договір оренди житла, тощо); у разі відсутності зазначених документів згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання заявника. Суду надано копію ордеру на жиле приміщення № 615 серії Б, виданого виконавчим комітетом Новомосковської міської ради 18.09.1992 року, у відповідності до якого [PERSON] на сім'ю 4 чоловік надано право займати жиле приміщення за адресою: вул.Радянська 49/106 в м.Новомосковську Дніпропетровської області (а.с. 17). Згідно зі ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Основним законодавчим актом у сфері регулювання житлових відносин є Конституція України та Житловий кодекс України, прийнятий у 1983 році. (далі - ЖК України). 17 липня 1997 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенцію), а також Перший протокол та протоколи №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції. Певна увага приділена у Конвенції правам людини, що пов'язані з житлом. Так, п. 1 ст. 8 Конвенції встановлює, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм житлом, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку. Судом по справі встановлено, що у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] зареєстровано 3 особи, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до акту від 30.05.2017 року, складеного комісією в складі старшого інспектора відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради [PERSON], за участі мешканців квартир [ADDRESS], [PERSON] в [ADDRESS] не проживає з 2007 року. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Тут же, в ст. 71 ЖК України, вказаний перелік обставин, визнаних поважними причинами, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Оцінивши зібрані у справі докази і з'ясувавши обставини спору, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі більше шести місяців. Поважних причин, передбачених ст. 71 ЖК України, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, судом не встановлено. У зв'язку з цим, оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає більше шести місяців без поважних причин, його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved