Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] (далі-заявник) звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] від 10.09.1976 року, виданої на ім'я [PERSON] з виправленням на [PERSON] для обчислення пенсії. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що вона у свідоцтві про народження записана [PERSON], [INFO]. 10.09.1976 року було видано їй трудову книжку, яка була заповнена на ім'я [PERSON]. В 1979 році вона уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] в зв'язку з чим у її трудову книжку було внесено зміни з прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]». 20.09.1993 року вона розірвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Вказані зміни не були внесені в трудову книжку. Також в заяві зазначає, що в трудовій книжці є помилка імені по батькові. Замість «[PERSON]» вказано «[PERSON] та не внесено зміни в прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Через дану помилку в неї може виникнути багато труднощів для реалізації її подальших прав для оформлення документів на одержання пенсії. Заявник в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, свої заявлені вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Монастириському районі в судове засідання не з'явився, проте подав заяву про розгляд справи без участі їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для звернення до управління Пенсійного фонду в Монастириському районі для оформлення документів при призначенні пенсії. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Судом не виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 10 вересня 1976 року була видана трудова книжка на ім'я «[PERSON]», [INFO], серії [NUMBER]. В зв'язку із змінами, внесеними до даної трудової книжки, вній було змінено прізвище з «[PERSON]» на [PERSON]» в зв'язку із зміною її дівочого прізвища при одруженні. Зверненням [PERSON] до Монастириського районного суду є те, що у вищевказаному документі невірно вказане її прізвище та не внесено зміни в прізвище. Правовстановлюючими документами по даній справі є свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 13 лютого 1962 року та паспорт серії [NUMBER], які належать [PERSON], [INFO], і згідно записів яких правильне побатькові заявника «[PERSON]», а трудова книжка видана на «[PERSON]». А тому беручи вищевказане до уваги та аналізуючи всі подані позивачем докази в їх сукупності суд приходить до переконання, що «[PERSON]», [INFO] і «[PERSON]», [INFO] є одна і та ж особа. З вищезазначеного випливає, що при складанні правовстановлюючих документів органами, які їх складали, були допущені помилки при записі побатькові заявника. Згідно довідки №825 від 18.12.2001 року виданої Відділом реєстрації актів громадянського стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської облсті вбачається, що [PERSON], [INFO], перемінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 18 грудня 2001 року. Дані зміни не були внесені в трудову книжку заявника. Отже, факт належності [PERSON], [INFO], трудової книжки серії [NUMBER], підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON] та «[PERSON]» є одна і та ж особа, то заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved