Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач), про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому вказала, що з 29.11.2014 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому, у них народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не скалось через різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, в результаті чого в сім`ї склались неприязні відносини. На даний час відповідач проживає окремо, спільне господарство вони не ведуть. Позивач вважає, що за таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Крім того, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка також зазначила, що на даний час вона ніде не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відтак відповідно до діючого сімейного законодавства має право на утримання від чоловіка. Враховуючи наведене та, посилаючись на ст. ст. 84, 91, 110, 105, 141, 180, 181-184 СК України, позивачка просила суд: 1) розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 29.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1934; 2) стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття; 3) стягнути з відповідача на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі ј частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 06.09.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 06.09.2021 року та позовну заяву з додатками відповідач не отримав, поштове відправлення №0800105427472 (а.с. 25) повернулося до суду без врученням по причині «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, тобто 29.10.2021 року. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що 29.11.2014 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис №193; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб - а.с. 13). За час перебування у шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження - а.с. 14), [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження - а.с. 15). Як вбачається з довідки про склад сім`ї №134 від 20.07.2021 року Макарівської селищної ради (а.с.16), позивачка [PERSON] , [INFO] , разом зі своїми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Як вказала позивачка, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, спільне життя з відповідачем не скалось через різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, в результаті чого в сім`ї склались неприязні відносини. На даний час відповідач проживає окремо, спільне господарство вони не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим. Крім того, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. На даний час позивачка ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відтак відповідно до діючого сімейного законодавства має право на утримання від чоловіка. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Також між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох з подружжя, також судом встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати дітей до досягнення ними повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено, а з урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, розмір заявлених до стягнення аліментів відповідає вимогам закону. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною, а саме [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Поряд з тим, відповідно до ч. 3 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати зокрема у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У такому випадку розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Тож, законом встановлено обмеження загального розміру усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати, яке не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, а у виключних випадках, а саме стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином заявлений позивачем розмір аліментів у сукупності (50% на утримання дітей та ј частина на її утримання) разом становить 75%, що значно перевищує встановлений законом граничний розмір відрахувань від заробітної плати - у розмірі не більше 50%. В свою чергу граничний розмір відрахувань, що не може перевищувати 70 відсотків, стосується лише стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Враховуючи наведене, а також те, що аліменти на утримання дружини можуть стягуватись лише за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки вони не є належним чином обґрунтованими та не доведено ту обставину, що відповідач може надавати таку допомогу у заявленому позивачем розмірі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. (а.с.1), слід стягнути з відповідача на користь позивача, а також 908,00 грн. в дохід держави. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial