Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що вона - [PERSON], дошлюбне прізвище «Дуран», одружилася з [PERSON], 22 листопада 2008 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області 22 листопада 2008 року, актовий запис за № 698, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 048334. Вказує, що від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 143301 від 20 липня 2009 року та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 305768 від 24 жовтня 2014 року. Зазначає, що починаючи з жовтня 2017 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Під час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні погляди на життя. Це відображалося, зокрема, у відсутності порозуміння між ними, недбайливим ставленням з боку відповідача до неї та неповагою, через що часто виникали конфліктні ситуації та сварки, що може негативно вплинути на майбутній світогляд їхніх дітей. За таких обставин їхній шлюб із відповідачем носить лише формальний характер. Стверджує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Зазначає, що майнових спорів між подружжям немає, а примирення між ними неможливе. Після розірвання шлюбу просить суд залишити їй прізвище чоловіка - «Качур». Також зазначає, що на сьогоднішній день діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вказує, що 26 січня 2012 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області прийнято рішення у справі № 2-7208/11 від 26.01.2012 р., яким вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 700,00 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 1 листопада 2011 року. Проте, зазначає, що на утримання сина [PERSON] аліменти не призначені, а відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку щодо утримання їхнього сина. Угоди про добровільну сплату аліментів стосовно дитини між ними не було досягнуто. Кошти, які вона отримує для забезпечення їхніх дітей, не є достатніми, відтак, наявні труднощі щодо утримання дитини та її повного матеріального забезпечення. Пояснює, що наскільки їй відомо, відповідач офіційно на території України не працює. Проте, оформивши закордонний паспорт, її чоловік поїхав працювати у Чеську республіку, місто Вімперк. Останній раз приїжджав до України у грудні 2017 року, проте грошей на утримання дітей не надав. Стверджує, що у відповідача інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. У звязку з наведеним, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, з урахуванням індексації. На підставі вищевикладеного просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, стягнути з [PERSON], аліменти на її користь на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. 07.03.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. 24.07.2018 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, однак, 30.07.2018 року через канцелярію суду подано заяву, в якій [PERSON] просить справу розглянути без їхньої участі, а позивач у даній заяві вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час там місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик рекомендованими поштовими відправленнями. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Так, як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 22.11.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що 22 листопада 2008 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 698, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-ФМ № 048334, виданим 22.11.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області. У позивача з відповідачем є спільні діти: дочка [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 143301, виданого 20.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області та син [PERSON], [INFO], що стверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 305768, виданого 24.10.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частиною 3 ст. 56 СК України регламентовано, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з\~положеннями ст.\~112\~СК України\~суд з'ясовує\~фактичні взаємини\~подружжя,\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~бере до\~уваги наявність\~малолітньої дитини,\~дитини-інваліда\~та інші\~обставини життя\~подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент шлюб між ними є лише формальним, починаючи з жовтня 2017 року шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~184\~СК України,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Як встановлено судом, спільні діти сторін проживають з матірю. При цьому, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 січня 2012 року у справі № 2-7208/11 від 26.01.2012 року присуджено до стягнення з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 700,00 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 1 листопада 2011 року. Водночас, відсутнє судове рішення, яким вирішено позовні вимоги про встановлення аліментів на сина [PERSON], [INFO], також і відсутній відповідний договір між батьками про утримання сина. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку щодо утримання сина, який потребує матеріального забезпечення, що відповідачем не спростовано. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, вік та стан здоровя дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у відповідача на утриманні непрацездатних батьків, а також вимоги щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2\~ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обовязку батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що в силу вимог\~ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на їх спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 щомісячно, починаючи з 26.02.2018 року і до його повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року по 30.06.2018 року - 1492,00 грн., з 1 липня пo 30 листопада 1559,00 грн., така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. При цьому, оскільки позивач предявила позов 26.02.2018 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved