Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

[PERSON] 22 січня 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 березня 2013 року відповідач позичив у нього гроші в сумі 900 доларів США, які зобов'язувався повернути до 30 серпня 2013 року. Про отримання в борг грошей відповідач написав розписку. Таким чином, договір позики між ними було укладено в письмовій формі. Однак, після спливу дати повернення боргу, відповідач борг не повернув. Так, як відповідач добровільно борг йому не повернув, то він звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 900 доларів США, що еквівалентно на день розгляду справи 28 800 грн. та понесені ним по справі судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і наполягає на їх задоволенні, посилаючись на викладені обставини. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що він дійсно позичив в [PERSON] кошти в сумі 900 доларів США, але 200 доларів США він повернув йому, проте ніякої розписки про повернення боргу не брав. Крім того, невідомим особам він віддав 500 доларів США, так як позивач по телефону сказав віддати їм належний йому борг, що він і зробив. Розписки він також в них не брав, а тому письмовими доказами даний факт довести не може. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами було укладено договір позики в письмовій формі, відповідно до якого відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 27.03.2013 року гроші в сумі 900 доларів США, які зобов'язувався повернути до 30 серпня 2013 року, про що суду позивач [PERSON] надав розписку [PERSON] про отримання від нього в борг гроші в сумі 900 доларів США. Дані кошти відповідач позивачу не повернув. Відповідно до довідки Державного Ощадного банку України курс гривні станом на 25.02.2015 року становить : 100 доларів США становить 3200,00 грн. Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Однак відповідач [PERSON] не надав суду письмового доказу про те, що він повернув позивачу борг. А оскільки відповідач [PERSON] гроші за договором позики в указаний в ньому строк позивачу не повернув, то вони підлягають стягненню з останнього. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені ним належним чином підтверджені по справі судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved