Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про визнання батьківства щодо дитини [PERSON], [INFO] та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування заявлених вимог вказав наступне. У період з 2000 року до початку 2002 року він проживав однією сім'єю з відповідачем [PERSON]. Шлюб між сторонами не реєструвався. Від їх стосунків 09.09.2002 року народився [PERSON]. У свідоцтві про народження дитини відомості про батька були зазначені за вказівкою відповідача. Позивачу не було відомо про те, що відповідач не зареєструвала його як батька дитини. [PERSON] проживає разом з позивачем. Він утримує його та займається вихованням. Позивач намагався вирішити вказану ситуацію у досудовому порядку, неодноразово звертаючись до відповідача з проханням звернутися до відповідних органів щодо внесення змін до актового запису, однак отримував від неї відмову. У зв'язку із цим, позивач [PERSON] просив суд визнати його батьківство щодо дитини [PERSON], [INFO], внести зміни до актового запису про народження дити та змінити його прізвище з Голубов на Московченко. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відзив на позовну заяву не надавала. Заслухавши у судовому засіданні позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У період з 2000 року до початку 2002 року позивач [PERSON] проживав однією сім'єю з відповідачем [PERSON]. Шлюб між сторонами не реєструвався. 09 вересня 2002 року від стосунків сторін народилася дитина син [PERSON]. У свідоцтві про народження дитини відомості про батька зазначені в порядку ст.135 Сімейного кодексу України (далі СК України) за вказівкою матері (а.с.5). З 2002 року сторони проживають окремо. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем [PERSON] та навчається у 9-Б класі Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступені №30 (а.с.3). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що проживають по сусідству з позивачем [PERSON] та зазначили, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем. Останній займається його вихованням та утриманням. Стосунки між позивачем та дитиною завжди сприймалися, як стосунки між батьком та сином. Ніяких сумнівів стосовно того, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] у свідків ніколи не виникало. Відповідно до положень ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст.125 СК України). За змістом ст.126 СК України заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктами 6,9 постанови Пленуму ВСУ Про застосування судами окремих норм СК України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 року, рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Преамбула та ст.ст.7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов'язків по вихованню дітей. Статтями 3, 4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Згідно з положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 і 127 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд, з урахуванням позиції відповідача, який визнає позовні вимоги позивача, вважає за необхідне задовольнити їх в повному обсязі. Відповідно до ч.1, ч.6 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 352 грн 40 коп.

Outcome: approved