Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.У червні 2018 року до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON]до Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 12.07.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 8105, виданий Публічному акціонерному товариству [PERSON] «Приватбанк» виконавчий напис про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №б/н від 11.06.2017 року грошових коштів у розмірі 135 514 грн. 77 коп. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 636 грн. 15 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 112 790 грн. 19 коп.; заборгованості з пені у розмірі 3 397 грн. 25 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина ) у розмірір 250 грн. 00 коп. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірір 6 441 грн. 18 коп. за період 11.06.2007 року по 31.05.2017 року. Постановою державного виконавця від 26.10.2017 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з неї на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості за вищезазначеним кредитним договором. Про наявність зазначених документів позивач дізналась після того як з неї почали утримувати грошові кошти з пенсії. Позивач вважає, що нотаріусом при процедурі вчинення та видачі виконавчого напису порушена основна її умова - безспірність грошової суми заборгованості. У звязку з чим, просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 12.07.2017 року, реєстровий номер 8105, виданий Публічному акціонерному товариству [PERSON] «Приватбанк» про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №б/н від 11.06.2017 року грошових коштів у розмірі 135 514 грн. 77 коп. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 636 грн. 15 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 112 790 грн. 19 коп.; заборгованості з пені у розмірі 3 397 грн. 25 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина ) у розмірір 250 грн. 00 коп. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірір 6 441 грн. 18 коп. за період 11.06.2007 року по 31.05.2017 року таким, що не підлягає виконанню. 2. Заперечуючи проти позову у відзиві, який надійшов на електрону адресу суду 09.07.2018 року (а.с. 26-28), представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності №7907-К-О (а.с.25) зазначає, що з вимогами позовної заяви не згоден з тих підстав, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений відповідно до вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 3.1, 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Відповідач вважає, що нотаріус не зобовязаний перевіряти безспірність нарахування заборгованості. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 3. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності (а.с.9). Враховуючи, що позивач повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. 4. В судове засідання представник позивача\~адвокат [PERSON] не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності (а.с.56). Враховуючи, що представник позивач повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. 5. Відповідач АТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.36). Таким чином, суд в порядку ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності. 6. Представник\~третьої особи Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.37а). Таким чином, суд в порядку ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі. \~ \~ \~ \~ 7. Ухвалою суду від 26.06.2018 року (а.с.20), клопотання позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від Словянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, матеріали виконавчого провадження, на підставі яких 26.10.2017 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу № 8105 від 12.07.2017 року. Ухвалу суду виконано. 8. 23.07.2018 року по справі проведено підготовче засідання. До судового розгляду проведено наступні процесуальні дії: витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] належним чином засвідчені копії документів, що були надані Публічним акціонерним товариством [PERSON] «ПриватБанк» та на підставі яких було видано виконавчий напис від 12.07.2017 року, а саме: -кредитний договір від 11.06.2007 року, укладений між [PERSON] Міланією Олексіївною та Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк»; -розрахунок суми заборгованості за кредитним договором станом, що підлягає стягненню на підставі виконавчого напису; -заява Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису; -підтвердження направлення боржнику та отримання ним вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором; документи, які підтверджують безспірність заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк» за кредитним договором. Ухвала суду виконана. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 9.. 11.06.2007 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством [PERSON] «Приватбанк» був укладений кредитний договір без номеру, відповідно до умов якого, позичальник [PERSON] отримала кретит в порядку та на умовах, визначених уим Договором, що підтверджується копією [PERSON] заяви про приєднання до Умов та Правил надлання банківськх послуг у ПриватБанку (а. 43). 10. Згідно копії розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.06.2007 року , укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] в наслідок неналежного виконання умов кредитного договору. Станом на 31.05.2017 року утворилася заборгованість у сумі 135 514 грн. 77 коп. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 636 грн. 15 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 112 790 грн. 19 коп.; заборгованості з пені у розмірі 3 397 грн. 25 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина ) у розмірір 250 грн. 00 коп. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірір 6 441 грн. 18 коп. (а. 44-49). 11. ПАТ КБ «Приватбанк» направляло на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором б/н від 11.06.2007 року (а.с. 50), якою вимагало протягом пяти календарних днів з дати відправленняі письмової вимоги в повному обсязі повернути заборгованість у розмірі 135 514 грн. 77 коп., що підтверджується копіями поштової квітнанції та списком поштових відправлень. (а. 51-52). 12. На підставі заяви з додатками від 29.06.2017 року (а. 41), поданої ПАТ КБ «Приватбанк», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 8105, виданий виконавчий напис від 12.07.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору №б/н від 11.06.2017 року грошових коштів у розмірі 135 514 грн. 77 коп. з урахуванням: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12 636 грн. 15 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 112 790 грн. 19 коп.; заборгованості з пені у розмірі 3 397 грн. 25 коп.; заборгованості по штрафам (фіксована частина ) у розмірір 250 грн. 00 коп. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірір 6 441 грн. 18 коп. за період 11.06.2007 року по 31.05.2017 року. (а. 40). 13. Постановою державного виконавця Словянського міськрайонного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області [PERSON] від 26.10.2017 року відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк суми заборгованості у розмірі 135 514 грн. 77 коп. (а. 13), копія якої направлена боржнику 06.11.2017 року (а.с.12). 14. Згідно з зареєстрованою 14 червня 2018 року новою редакцією Статуту ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв'язку з зміною типу акціонерного товариства, [PERSON] змінив своє офіційне найменування з публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приватбанк» на акціонерне товариство [PERSON] «Приватбанк», скорочено офіційне найменування банку - АТ КБ «ПриватБанк». V. Оцінка Суду. 15. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 16. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. 17. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. 18. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). 19. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. 20. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. 21. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. 22. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 23. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. 24. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). 25. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів,\~затвердженим постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року №\~1172\~(далі\~ Перелік\~документів).\~При вчиненні\~виконавчого напису\~нотаріус повинен\~перевірити,\~чи подано\~на обґрунтування\~стягнення документи,\~зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. 26. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. 27. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. 28. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. 29. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. 30. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. 31. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. 32. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. 33. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. 34. У звязку з викладеним, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. 35. В той же час, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. 36. Аналогічна правова позиція вискладена в Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. При цьому, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі «[PERSON] проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та [PERSON] (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. 37. Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обовязок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. 38. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», зазначені в заяві про вчинення виконавчого напису, неправомірні та є спірними. Зокрема, суд погоджується з доводами [PERSON], в тому числі в частині розміру нарахованих пені та штрафу за порушення умов та правил надання банківських послуг, який зазначений у виконавчому написі нотаріуса як безспірна заборгованість. 36. Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 37. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. 38. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. 39. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). 40. Відповідно до ст.\~2\~Закону України\~від 2\~вересня 2014\~року №\~1669-VII\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. 41. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. 42. Згідно паспорту громадянина України [PERSON] є громадянкою України та з 25.01.1989 року зареєстрована та постійно проживає [INFO] (а. 10). Місто Словянськ Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженийрозпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року № 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року № 1275-р. 43. Таким чином, нарахування [PERSON], яка є громадянкою України та з 25.01.1989 року зареєстрована та постійно проживає у [INFO], пені та штрафів на час проведення антитерористичної операції, починаючи з 14 квітня 2014 року, забороняється, а тому вимоги про стягнення заборгованості за пенею у сумі 3397грн. 25 коп. та заборгованості по штрафам (фіксована частина ) у розмірір 250 грн. 00 коп. та заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірір 6 441 грн. 18 коп. не є безспірним. 44. Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка була висловлена Верховним Судом України в постанові від 13.03.2017 року у справі за № 6-2879цс16. 45. Суд вважає, що доводи [PERSON] щодо наявності спору, а саме неправильного розрахунку розміру неустойки: пені та штрафу за порушення умов та правил надання банківських послуг, який був поданий ПАТ КБ «ПриватБанк» нотаріусу для вчинення виконавчого напису, є важливими і такими, що можуть прямо вплинути на результат розгляду справи, а тому суд приймає ці доводи та приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 46. Так, відповідно до\~ст.133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. 47. Згідно з\~ст.137 ЦПК України,\~витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи адвокат [PERSON], діє на підставі ордеру серія АА №066257 від 07.06.2018 року (а.с.6) та договору про надання правничої допомоги від 07.06.2018 (а.с.8). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач додав до матеріалів справи квитанцію від 07.06.2018 року та розрахунок витрат [PERSON] по справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.4-5) , відповідно до яких сума витрат за оплату професійної правничої допомоги становить 3500 грн. 48. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 49. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства, позивач на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 3500 грн. надав суду належні докази на підтвердження виконаних робіт адвокатом, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, які свідчать про обґрунтованість визначеного розміру витрат понесених стороною на правничу допомогу у даній справі. 50. Відповідно до ч.6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У відповідність до п.8 ч.1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі-\~особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи. 51.Як вбачається з посвідчення №516277 від 18.04.2011 року виданого на імя [PERSON], остання має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а.с.7). Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved