Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] 05.10.2015 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок», яким просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні витрати в сумі 1243200,00 грн., 3 % річних в сумі 124617,20 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року з Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» стягнуто на його користь заборгованість по договору від 01 листопада 2011 року за № 552 в розмірі 2100000,00 грн., та судові витрати в сумі 3654,00 грн., яке набрало законної сили 18.09.2015 року. У зв'язку з невиконанням відповідачем вказаного рішення суду позивач несе реальні збитки, оскільки внаслідок інфляційних процесів розмір заборгованості за по договору від 01 листопада 2011 року за № 552 станом на червень 2015 року включно становить 1243200,00 грн. Також, на підставі ст.625 ЦК України просить стягнути 3% річних за період з 04.10.2013 року по 25.09.2015 року в розмірі 124617,20 грн. В судове засідання [PERSON] не з'явився, надав суду заяву якою підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить справу слухати у його відсутність. Представник Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» в судовому засіданні визнав позов в частині стягнення трьох процентів річних та інфляційних за останній рік. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року по цивільній справі № 759/5997/15-ц з Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» стягнуто на його користь заборгованість по договору від 01 листопада 2011 року за № 552 в розмірі 2100000,00 грн., та судові витрати в сумі 3654,00 грн. (а.с.4), яке набрало законної сили 18.09.2015 року. 23 вересня 2015 року на підставі вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист (а.с. 5). 25 вересня 2015 року [PERSON] було направлено на адресу Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» вимогу щодо сплати заборгованості згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року (а.с.6), яку відповідач залишив без задоволення. Наявність невиконаного боржником судового рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє позикодавця на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Оскільки рішенням суду визначено та стягнуто розмір заборгованості за договором від 01 листопада 2011 року за № 552, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню три проценти річних від простроченої суми 2100000,00 грн., за період з 04.10.2013 року по 25.09.2015 року, що становить 124617,20 грн. із розрахунку / 2100000,00 грн. х 3,0% / 365х722 дні/. Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення інфляційних в розмірі 1243200,00 грн. відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с.2), оскільки ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трипроценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленийдоговором або законом. Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду фізичною особою, майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487 грн. 20 коп.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6090 грн. 00 коп.). Враховуючи викладене на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору, в розмірі встановленому Законом України «Про судовий збір» в сумі 6090,00 грн, а не 6890,00 грн, як це просить позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial