Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до ТОВ «Фінфорс», приватного нотаріусу Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., приватного виконавця Дорошкевич Віри Леонідівни (далі - «Відповідачі») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. 11.02.2021 року за місцем роботи Позивач дізнався про наявність постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.02.2021 року, ВП №61262347, постанови про стягнення з боржника основної винагороди, постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсі, стипендію та інші доходи боржника. 08.02.2021 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1338, за яким стягнено з Позивача заборгованість на користь ТОВ «Фінфорс» в розмірі 10 378,50 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.04.2018 року по 31.01.2020 року. Як убачається з виконавчого напису, Відповідачем було нараховано: прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 5 000,00 грн.; прострочену заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 1 928,50 грн.; строкову заборгованість за штрафами в розмірі 3 450,00 грн., а всього - 10 378,50 грн. 04.02.2021 року приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Той факт, що у виконавчому написі №1338 від 08.02.2021 року зазначено, що правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «СС ЛОУН», на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 131908-А від 31.10.2017 року є ТОВ «Фінфорс» не є підставою для поновлення строків позовної давності. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Період, який проводиться стягнення заборгованості за виконавчим написом становить з 26.4.2018 року по 31.01.2020 рік. У наданих документах, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса №1338 не визначено, коли саме настав строк сплати за кредитом, не визначено яка сама сума заборгованості. Позивач вважає, що виконавчий напис №1338 здійснений 08.02.2021 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Також зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, Позивач просив суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. від 08.02.2021 року №1338 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» боргу в сумі 10 378,50 грн. таким, що не підлягає виконанню, також стягнути з Відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 18.05.2021 року було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.46-47). 27.10.2021 року Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Засобами електронного зв`язку Позивачем на адресу суду направлено заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечував (а.с.107). 27.10.2021 року в судове засідання представник Відповідача ТОВ «Фінфорс», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватний виконавець Дорошкевич В.Л. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомили, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с.83, 84, 85, 86, 87). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з приписами ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. 08.02.2021 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1338 за яким стягнено з Позивача заборгованість на користь ТОВ «Фінфорс» в розмірі 10 378,50 грн. (а.с.104). 04.02.2021 року приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. У той же час, за приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України: від 21.03.2017 року №23, від 24.11.2017 року №92. Враховуючи викладене, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що даний виконавчий напис було вчинено нотаріусом помилково, на підставі договору позики, який не був нотаріально посвідченим, а також не на самому договорі, а окремим документом. Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на договорах позики, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог Позивача у частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс». Наявні всі правові підстави для задоволення його вимог та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Втім, у частині позовних вимог до приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В., Приватного виконавця Дорошкевич В.Л. Позивачу необхідно відмовити. При цьому суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 12.11.2020 року у справі №200/3452/17. Так, Верховний Суд зазначив, що нотаріус є неналежним відповідачем у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 908,00 грн. необхідно стягується з Відповідача «Фінфорс» на користь Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial