Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2), [PERSON] (далі - відповідач 3), [PERSON] (далі - відповідач 4) та Безлюдівської селищної ради (далі - відповідач 5), в якому просить суд визнати договір дарування на 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений 20 грудня 2013 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2527 - удаваним; визнати, що договір дарування на 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений 20 грудня 2013 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2527, є договором купівлі-продажу 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]; перевести на [PERSON] права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу на 2/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], укладеним 20 грудня 2013 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2527. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2013 року за позивачем визнано право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку [ADDRESS]; за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]; за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS]; за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]; 1/12 частина залишається неоформленою за іншими спадкодавцями. Відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 20 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2527, [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали у власність [PERSON] 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS]. Зазначає, що позивач має намір придбати у власність спірний житловий будинок, однак між позивачем та іншими співвласниками будинку склалися неприязні відносини, тому відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], знаючи достовірно про бажання позивача придбати у власність частки будинку, що належать їм, з метою перешкодити реалізувати своє право переважної купівлі, разом з відповідачем по справі [PERSON] вступили в змову проти позивача, а саме, приховали укладення договору купівлі-продажу під оформлений договір дарування. Окрім того, [PERSON] не є родичем відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], не перебуває з ними в тісних стосунках, а є для них зовсім сторонньою людиною, що також є підставою для сумнівів щодо намірів сторін договору укладати договір дарування, який є безоплатним. Таким чином, на думку позивача, є всі підстави вважати, що відповідачі, підписуючи між собою договір дарування, мали волевиявлення на укладення договору купівлі-продажу, але через небажання забезпечувати дотримання правил першочергової покупки, оформили договір дарування, який приховує інший правочин - договір купівлі-продажу, який вони насправді вчинили. У судовому засіданні позивач та її представники позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано письмові заперечення проти позову (а.с. 19, 27, 28), в яких вони вважають позовні вимоги необґрунтованими і наполягають на тому, що спірний договір дарування від 20.12.2013 року є саме договором дарування, а не купівлі-продажу, оскільки будь-яких коштів від [PERSON] вони не отримували. При цьому дарування своїх часток [PERSON] відбулось добровільно, з ініціативи відповідачів, оскільки спірний будинок більше 7 років не придатний для проживання, практично зруйнований і не має для відповідачів будь-якої цінності. У судовому засіданні представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив у задоволенні позову відмовити. Додатково пояснив, що відповідачі багато років знайомі з [PERSON], який з дитинства мешкає у сусідньому будинку, з ним склалися добрі відносини, він завжди надавав необхідну допомогу тощо. Представником відповідача [PERSON] надано письмові заперечення проти позову (а.с. 29, 30), в яких він вважає позовні вимоги необґрунтованими і наполягає на тому, що спірний договір є саме договором дарування, оскільки будь-яких коштів відчужувачам він за цим договором не сплачував. З відчужувачами у нього склались добросусідські відносини, оскільки він багато років мешкає у сусідньому будинку. Оскільки спірний будинок практично зруйнований і не становить цінності для відчужувачів, вони виявили бажання подарувати йому свої частки. Зазначає, що доводи позивача про удаваність цього правочину є лише припущенням, при цьому жодних доказів на підтвердження своєї позиції позивачем суду не надано. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, просив у позові відмовити. Представник Безлюдівської селищної ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заперечень проти позову не надав, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2013 року (а.с. 7, 8), залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.08.2013 року (а.с. 63, 64), за позивачем визнано право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку [ADDRESS]; за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]; за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS]; за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]; 1/12 частина залишається неоформленою за іншими спадкодавцями. Право власності на відповідні частки спірного житлового будинку на підставі вказаного судового рішення зареєстровано у встановленому порядку за [PERSON], [PERSON] і [PERSON], що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2013 року (а.с. 65-67). На підставі договору дарування частки житлового будинку від 20 грудня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2527, [PERSON], [PERSON], [PERSON] передали у власність [PERSON] 2/3 частки житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 6). Нотаріально посвідченою заявою від 20.12.2013 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повідомили приватного нотаріуса [PERSON] про те, що їм відомо, до Договір дарування житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що розташований за адресою: [ADDRESS], є безоплатним договором, і цей договір відповідає дійсним намірам сторін (а.с. 70). Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правові наслідки удаваного правочину передбачено статтею 235 ЦК України, якою визначено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Натомість за договором купівлі-продажу (стаття 655 ЦК України) одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, основною відмінністю договору купівлі-продажу від договору дарування є платний характер цього правочину. За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас позивачем не надано суду доказів того, що насправді правочин щодо передачі відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на користь [PERSON] права власності на частку спірного домоволодіння носить оплатний характер. При цьому під час судового розгляду [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] категорично заперечили оплатний характер спірного правочину. Доводи позивача на користь удаваності правочину про те, що [PERSON] не є родичем [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд уважає необґрунтованими, оскільки ЦК України не містить жодних застережень щодо неможливості укладення договору дарування на користь осіб, які не є родичами. Оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено відплатний характер спірного договору дарування, а отже, і його удаваність, у зв'язку з чим позовні вимоги про визнання спірного договору удаваним, а також щодо визнання, що вказаний договір є договором купівлі-продажу, і переведення на позивача прав і обов'язків покупця за цим договором, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed