Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] 20.04.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 13 листопада 2015 року [PERSON] позичив у [PERSON] 5000 грн. на строк до 30 березня 2016 року зі щомісячною сплатою 3% на залишок суми. В підтвердження факту отримання вищевказаної суми позичальником була надана розписка від 13.11.2015 року. Зазначив, що 05 квітня 2016 року між ним та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги № 1, відповідно до умов якого [PERSON] передав йому, а він як новий кредитор прийняв на себе право вимоги згідно розписки від 13.11.2015 року. Вказував, що станом на 19.04.2016 року [PERSON] так і не виконав свої зобовязання щодо повернення коштів та сплати процентів, розмір його заборгованості складає 5685 грн. в тому числі 5000 грн. сума позики, 685 грн. відсотки. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 13.11.2015 року в сумі 5685 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася\~\~належним чином, але ухилився від отримання позовної заяви та судової повістки, що підтверджено поштовим повідомленням. Інформацію щодо своєї адреси суду не надав, тому відповідно до ч.5\~ст.74 ЦПК України\~вважається повідомленим про розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, свідка, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК). Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами статті 1047 ЦК України договір позики укладається\~\~у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до договору позики від 13 листопада 2015 року Позикодавець [PERSON] передає, а Позичальник [PERSON] приймає у власність гроші в сумі 5000 грн. зі щомісячною сплатою 3 % на залишок суми, починаючи з 14.11.2015 року в строк до 30.03.2016 року. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем надано суду оригінал письмової розписки позичальника від 13 листопада 2015 року, у змісті якої зазначено наступне: «Я [PERSON], [INFO], [NUMBER] виданий 28 лютого 2015 р. Соснівським районним РВ УМВС України в Черкаській області, отримав грошові кошти від [PERSON] [INFO] [NUMBER], 03.01.2001р. в розмірі 5000 гривень з виплатою щомісячних відсотків на залишок суми в розмірі 3 % на 30-те число кожного місяця, починаючи з 14.11.2015р. Вищевказану суму зобовязуюсь повернути до 30.03.2016 року. Дата написання розписки 13.11.2015 року. Підписи сторін». Зі змісту представленої письмової розписки убачається, що в ній зазначені: сторони зобов'язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передана та отримана у власність саме за договором позики, мета отримання грошових коштів - саме у борг та зобов'язання їх повернути в конкретний строк і в установленому порядку. У наявності у тексті розписки\~\~є особистий підпис позичальника [PERSON] Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що дійсно, 13.11.2015 року в його присутності відбувалась передача грошей гр. [PERSON] гр. [PERSON] в сумі 5000 грн. В результаті чого була написана розписка, де він поставив свій підпис в якості свідка. Судом також встановлено, що 05 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги № 1, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові і стає кредитором у правовідносинах із громадянином України [PERSON], [INFO] Відповідно до п.1.2. Договору новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника належного виконання на свою користь зобовязання щодо повернення грошових коштів в розмірі 5000 грн. та сплати процентів за користування коштами. Згідно п.1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~встановлено, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Надання позивачем суду оригіналу боргової розписки свідчить про існування між сторонами боргових зобов'язань. Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із положеннями частини 2 статті 1046\~\~ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до норм чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконання договору, але й його укладення. Частиною 1\~\~ст. 1048\~\~ЦК\~\~України\~\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається що відсотки за користування позикою становлять 685 гривень. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики від 13.11.2015 року, право вимоги за яким перейшло до [PERSON] відповідно до договору про відступлення права вимоги № 1 від 05.04.2016 року, відповідач взяті на себе за договором позики зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, в зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 5685 грн., з яких: 5000 грн. сума позики та 685 грн. проценти за користування позикою Крім того, враховуючи те, що згідно п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач був звільнений від сплати судового збору як інвалід 2 групи, судовий збір в сумі 551, 20 грн. підлягає до стягнення з відповідача до спеціального фонду державного бюджету України \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зі згоди\~\~ позивача суд ухвалює заочне рішення в справі, що передбачено\~ст.224 ЦПК України.

Outcome: approved