Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.09.2014 року та довідкою від [INFO] року (а.с.3, 43). За життя [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало нерухоме майно - квартира [ADDRESS] загальною площею 35,2 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER] від 16.07.1993 року, виданим Управлінням ЖКГ міськвиконкому згідно з розпорядженням від 15.01.1993 року № С-1745. Право спільної сумісної власності на квартиру зареєстроване за ними КП Криворізьке БТІ» ДОР в реєстровій книзі №23п-272-272, що також слідує з архівної довідки № 136599 від 10.11.2014 року (а.с.74). Відповідно до ст.ст.355, 368, ч.2 ст.370 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) без визначення часток кожного з них, належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Наявності будь-яких домовленостей між співвласниками щодо відступлення від рівності їх часток в спільній сумісній власності за їх життя в ході судового розгляду не встановлено. Таким чином, враховуючи сутність інституту спільної сумісної власності в розумінні ч.2 ст.370 ЦК України, в силу діючої правової презумпції рівності часток в праві спільної сумісної власності та з огляду на відсутність виділу часток співвласників, суд приходить до висновку, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності на квартиру [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/2 за кожною. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] від 25.11.2002 року (а.с.49). На момент смерті [PERSON] значилась зареєстрованою та проживала за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровська область, що слідує з довідки КП «ЖЕО №35» №11615 від 20.10.2014 року (а.с.59). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй за життя майно - 1/2 частину вищевказаної квартири. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Оскільки за життя [PERSON] заповітів не складала, що слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №38517506 від 01.10.2014 року (а.с.54), тому спадкування після її смерті здійснювалося за законом в порядку визначеної ним черговості. Згідно ст.529 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Єдиною спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом була [PERSON] - донька спадкодавиці [PERSON], факт родинних відносин між якими підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 29.06.1987 року (а.с.47) (дошлюбне прізвище - [PERSON], свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.05.1982 року). Виходячи з того, що на день смерті [PERSON] значилась зареєстрованою та проживала разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровська область (а.с.51 - довідка КП «ЖЕО №35» №10646 від 24.09.2014 року), та після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (іншою 1/2 частиною квартири), тому в розумінні п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР вона вважає такою, що прийняла спадщину після смерті матері. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №38517499 від 01.10.2014 року (а.с.53) вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Таким чином, не дивлячись на те, що за життя [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не отримала, тим самим належним чином не оформивши спадкові права, однак вказані обставини не позбавляли її прав на це майно, яке може бути предметом спадкування після її смерті та входити до складу спадкової маси. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.ст.1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або заповітом. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 01.10.2014 року (а.с.56), заповітів від імені [PERSON] за її життя не складалось та не посвідчувалось. Згідно ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, в силу ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є її рідні діти - донька [PERSON], та син [PERSON] - позивач по справі, що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] від [INFO], та серії [NUMBER] від 25.09.1975 року відповідно (а.с.46, 65). Інших спадкоємців за законом, які б належали до першої черги спадкування, в ході судового розгляду не встановлено, оскільки на момент смерті спадкодавиця [PERSON] була розлучена з [PERSON], що слідує зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15.01.2004 року (а.с.48). Відповідно до ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за угодою між собою можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Дослідженням матеріалів спадкової справи №57/2014 (номер у Спадковому реєстрі 56599216), заведеної 01.10.2014 року відносно спадкового майна [PERSON], встановлено, що після смерті [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом в межах визначеного законом строку звернулись: 01.10.2014 року [PERSON] (онука), на користь якої від частки у спадщині відмовилась її мати [PERSON] (донька спадкодавиці), що не суперечить приписам ч.2 ст.1274 ЦК України; 10.10.2014 року до нотаріальної контори звернувся [PERSON] (син спадкодавиці). Як слідує із заяви [PERSON] (а.с.69), остання як спадкоємець заперечувала проти оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON], оспоривши в подальшому його спадкові права шляхом подання позовної заяви до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про усунення від права на спадкування (а.с.86). В той же час, постановою нотаріуса від 12.12.2014 року (а.с.84), у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровська область, [PERSON] було відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися до суду. Однак, ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.08.2017 року (справа №213/1233/15-ц) позовну заяву [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON], приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], про усунення від права на спадкування за законом - залишено без розгляду. Ухвала набрала законної сили 03.10.2017 року та в апеляційному порядку не оскаржена. (а.с.93). Дійсно, в ході судового розгляду встановлено, а обсягом зібраних у справі доказів позивачем доведено, що спадкодавиця [PERSON] є одноособовим власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] Дніпропетровська область, в якій 1/2 частини - приватизовані, а інші 1/2 частини - фактично успадковані після смерті її матері [PERSON] - попереднього співвласника майна. Оскільки за життя [PERSON] свої права на успадковану частку належним чином не встигла оформити, в той час як відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно фактично перешкоджає позивачеві отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі після смерті матері на загальних підставах, тому успадкування нерухомого майна має здійснюватися виключно в судовому порядку. Угод про зміну розміру часток між спадкоємцями не укладалось ні в усному, ні в письмовому порядку. При цьому, присутня в судовому засіданні [PERSON] пред'явлені [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав, у тому числі і спадкових. Крім того, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладені обставини, рівність часток спадкоємців та виходячи з положень ч.5 ст.1268 ЦК України, відповідно до якої незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, з метою захисту спадкових прав позивача та забезпечення їх подальшої реалізації, а також з урахуванням визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.142 ЦПК України суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, а тому вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 50% судового збору, сплаченого ним при поданні позову, за відрахуванням суми надміру сплаченого судового збору 243,60 грн., що відповідно становить 1722 грн., а іншу частину судового збору в сумі 1965 грн. - повернути позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved