Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON]. [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Тростянецького району про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 17.06.1993 року помер їх батько [PERSON] Після його смерті спадщину прийняла мати [PERSON] За життя батьки проживали в [INFO]. Домогосподарство станом на 15.04.1991 року відносилось до групи колгоспних дворів, головою був [PERSON], членами [PERSON] та [PERSON] 14.02.2017 року померла мати позивачів [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, що складається з земельного паю та 2/3 частини житлового будинку з господарськими спорудами в с.Козинці, вул.Миру, 182, Тростянецького району Вінницької області. За життя мати залишила заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [PERSON] відмовилась від своєї частки спадщини. Позивачі частину спадкової маси оформляють через нотаріальну контору. Оформити по 1/3 частині житлового будинку з господарськими спорудами не можуть, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Тому вони змушені звернутись до суду з вимогою про визнання за ними права власності на 2/3 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в с.Козинці. вул.Миру, 182, Тростянецького району Вінницької області. Позивачі в судове засідання не зявились, представником позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надано на адресу суду заяву, в якій вона просила розглянути справу в її та позивачів відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Тростянецького району в судове засідання не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнає, та просить справу розглянути в їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії ІІІ-АМ №317576 від 18.06.1993 року та зареєстрованого [PERSON] сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] помер 17 червня 1993 року(а.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ №368684 від 15.02.2017 року та зареєстрованого [PERSON] сільською радою Тростянецького району Вінницької області [PERSON] померла 14 лютого 2017року(а.с.14). За життя [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали в [INFO] до дня смерті. Після смерті [PERSON] спадкоємцем була його дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину, вступила в управління спадковим майном, однак не оформила свої права. За життя 05.11.2002 року [PERSON] зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Заповіт зареєстрований в реєстрі №34.(а.с.26). Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №156/2017 до майна померлої 14.02.2017 року [PERSON] встановлено, що позивачі вчасно прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі. В матеріалах спадкової справи наявна заява [PERSON] про відмову від спадщини після смерті [PERSON] Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. З відповіді відмови завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] №538/02-17 випливає, що позивачі мають право на визнання за ними права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON], однак за відсутності правовстановлюючих документів не мають змоги оформити це через нотаріальну контору(а.с.16). Довідкою №400 від 16.08.2017 року, виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Тростянецького району встановлено, що згідно погосподарської книги №5, особовий рахунок №199, житловий будинок №182 по вул.Миру, с.Козинці, Тростянецького району станом на 15.04.1991 року відноситься до групи колгоспних дворів, членами були [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Д,(а.с.19). Факт відношення домогосподарства по вул.Миру, 182 с.Козинці, Тростянецького району Вінницької області до категорії колгоспних дворів також підтверджено ксерокопією погосподарської книги станом на 1991-1995 роки, особовий рахунок №199(а.с.34-35). Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 22.05.2017 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в с.Козинці, вул..Миру, 182, Тростянецького району Вінницької області, частина якого являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 69,8кв.м., житловою площею 34,4кв.м., допоміжною площею 34,7кв.м.(а.с.20-25). Відповідно ст.120 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до п.п. а п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог законодавства, яке регулювало правовідносини щодо майна колгоспного двору, були наділені правом власності на майно колгоспного двору, а саме кожному з них належало по 1/3 частині житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в с.Козинці, вул.Миру, 182, Тростянецького району Вінницької області. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved