Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

[PERSON] , 26.01.2021 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 19.07.2003 Великолюбінською селищною радою Городоцького району Львівської області, актовий запис №15, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, зловживання відповідачем алкоголем, який будучи в стані сп`яніння, вчиняв сварки, скандали, в т.ч. у присутності дітей, як наслідок, з січня 2021 року, разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 19.04.2021 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 16). Позивачка у заявах від 19.05.2021 та 08.07.2021 просила про задоволення вимог та розгляд справи за її відсутності, не заперечила щодо розгляду справи в заочному порядку (а.с. 20, 33). Відповідач, який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання 15.06.2021 та повторно 08.07.2021 не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила позивачка (а.с. 23-25, 29-33). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із змісту позовної заяви, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 19.07.2003 шлюб у Великолюбінській селищній раді Городоцького району Львівської області, актовий запис №15, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , сторони з січня 2021 року разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю, зловживання відповідачем алкоголем. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у заявах від 19.05.2021 та 08.07.2021 просить позов задовольнити (а.с. 20, 33). Відповідач, в судове засідання повторно не з`явився, заперечень щодо заявлених позивачкою вимог, не подав (а.с. 23-25, 29-32). З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітніх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З урахуванням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 908 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved