Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

[PERSON] 12.08.2014 року звернувся до суду з вказаним позовом та просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS], чим усунути перешкоди у користуванні вказаним приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем його донька [PERSON] перебувала у шлюбі з 1996 року і вони проживали та були зареєстровані в його будинку по [ADDRESS]. В листопаді 2013 року донька з відповідачем шлюб розірвали і з того часу [PERSON] проживає в с. Токарів Новоград-Волинського району. Однак в добровільному порядку знятися з реєстрації за вказаною адресою відповідач відмовляється, чим для власника створює незручності у користуванні його майном. Відповідно до положень ст.ст. 71, 163 ЖК УРСР відповідач має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач до початку розгляду справи по суті подав зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення його у житлове приміщення по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що дійсно після розірвання шлюбу він з 20.11.2013 року не проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS], однак не з власної волі, а через позицію колишньої дружини [PERSON] його не допускають до будинку. Позивач за зустрічним позовом проживав у вказаному будинку як член сім'ї 18 років, брав участь у капітальному ремонті (заміні системи опалення, обкладення цеглою зовні, побудові літньої кухні, облаштуванні огорожі) і наміру залишати вказаний будинок не мав. Тому у вказаному житлі він був відсутній за поважної причини, а договір найму між ним та [PERSON] не укладався. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просила відмовити від свого імені та в інтересах довірителя [PERSON] Відповідач [PERSON] просив відмовити у задоволенні первісного позову, наполягав на задоволенні зустрічного позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] у встановленому законом порядку не зареєстроване, тобто [PERSON] не є власником вказаного будинку. Згідно довідки Середньодеражнянської сільської ради вказаний будинок згідно погосподарської книги № 1, особовий рахунок [NUMBER] за 2011-2015 роки, значиться як житловий і числиться за [PERSON] Відповідно до положень ЦК України (ст.ст. 334, 345) право власності на нерухоме майно виникає з моменту його реєстрації, а майно, що перебуває у комунальній власності, можна набути у власність в порядку приватизації, тому посилання позивача [PERSON] на ст. 391 ЦК України та вимога про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в порядку усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власником своїм майном, є безпідставними. Також до спірної ситуації не підлягають застосуванню і ст.ст. 71, 163 ЖК УРСР, оскільки між сторонами не був укладений договір найму, на що прямо посилається відповідач [PERSON], а заяви [PERSON] про наявність вказаного договору не підтверджені жодними доказами. На підставі наведеного, судом не встановлено правових підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON] з 1996 року перебували у зареєстровано шлюбі та за рішенням суду від 20.11.2013 року шлюб був розірваний. Також, згідно повідомлення міграційної служби (а.с. 20) з 1997 року по теперішній час відповідач [PERSON] зареєстрований в с. Середня Деражня Новоград-Волинського району. В зустрічному позові [PERSON] зазначає, що колишня дружина [PERSON] не впускає його до будинку, а [PERSON] погрожує фізичною розправою та напередодні його побив. Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст.ст. 10, 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч зазначених процесуальних норм позивачем за зустрічним позовом не надано суду для дослідження жодних доказів на підтвердження заявлених вимог. До зустрічного позову [PERSON] не долучено жодного документу (ні акту судово-медичної експертизи на підтвердження побоїв, ні акту реагування правоохоронних органів, тощо). Оскільки позивач за зустрічним позовом не довів суду факту неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] щодо недопущення його до житлового приміщення по [ADDRESS], а сам [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що після розірвання шлюбу проживає в с. Токарів Новоград-Волинського району з жінкою, з якою бажає створити сім'ю, тому суд вважає за необхідне відмовити і у задоволенні зустрічного позову за недоведеністю вимог. Посилання [PERSON] на його безпосередню участь у капітальних ремонтах житлового приміщення, про залишення в будинку речей, що є спільною сумісною власністю подружжя, вказує лише про наявність між [PERSON] та [PERSON] спору майнового характеру, який не може бути вирішений у вказаному судовому провадженні (сторони в своїх позовах не заявляли таких вимог). Відтак, судом встановлено безпідставність первісного позову та недоведеність зустрічного, тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed