Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

[PERSON] 23.01.2019р. звернувся з позовом до Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 9 від 11.01.2002р., що зареєстрований у Книзі записів державних актів за № 1127 та скасувати державну реєстрацію земельних ділянок, відповідно: площею 0,2123 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,8442 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер [NUMBER] . Вимоги мотивував тим, що [INFO] р. померла його мати - [PERSON] . Що рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 03.08.2018р. за ним визнано право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,22 ум.кад.га, що розташована на території Завидовицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та згідно сертифікату на середню земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Городоцької районної ради № 70 від 21.03.1996р., та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) 23.05.1997р. за № 4181, належала [PERSON] На підставі рішення суду він отримав розпорядження Городоцької РДА від 03.10.2018р. №860 про передачу у власність вказаної земельної ділянки, долучив витяги з ДЗК про присвоєння кадастрових номерів на вказані земельні ділянки та звернувся до Центру надання адміністративних послуг Городоцької РДА із заявами про реєстрацію права власності земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14.11.2018р. державний реєстратор відмовив у реєстрації права власності на вказані земельні ділянки, з тих підстав, що є державний акт про право власності на земельні ділянки, виданий на ім`я [PERSON] та державна реєстрація на вказані земельні ділянки. Вказане унеможливлює реєстрацію ним права власності на земельні ділянки, тому він змушений звернутись із означеним позовом до суду. Ухвалою суду від 26.02.2019р. виключено Великолюбінську селищну раду з числа відповідачів у справі, таку залучено до участі у справі як третю особу, а Городоцьку РДА залучено до участі у справі як відповідача. В судове засідання позивач не з`явився, 02.05.2019р. представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.50). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, повідомлявся належно (а.с. 52). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснюється. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позов, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.50), суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить думки про задоволення позову. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як видно із копії свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с.6), [PERSON] померла [INFO] . Рішенням Городоцького районного суду Львівської обл. від 03.08.2018р. за [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,22 ум.кад.га, що розташована на території Завидовицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. та згідно сертифікату на середню земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Городоцької районної ради № 70 від 21.03.1996р., зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) 23.05.1997р. за № 4181, належала [PERSON] (а.с.11-12). 03.10.2018р. розпорядженням Городоцької РДА № 860 Котик М.В. надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок у розмірі 1,22 ум.кад.га (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Завидовицької сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл., інше (а.с.10). Із змісту позову видно, що на підставі вищеозначеного розпорядження та витягів з ДЗК про присвоєння кадастрових номерів на вказані земельні ділянки [PERSON] звернувся до Центру надання адміністративних послуг Городоцької РДА із заявами про реєстрацію права власності земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14.11.2018р. державний реєстратор відмовив [PERSON] у реєстрації права власності на вказані земельні ділянки (а.с.13-14). Як вбачається із копії Державного акту серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №9 від 11.01.2002р. та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №1127 (а.с.9), такий виданий 15.01.2002р. Згідно вказаного державного акту видно, що [PERSON] у 2002р., тобто задовго після її смерті, передавалась у власність земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0565 га, яка складалась з двох окремих ділянок, відповідно площами 0,8442 га (рілля) та 0,2123 га (кормові угіддя). Із Витягів з Державного земельного кадастру убачається, що за заявою [PERSON] вищеозначеним земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери, а також 24 квітня 2017 року внесено запис про власника земельної ділянки до Державного реєстру прав власності (а.с.17-22). Оскільки на час реєстрації права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,0565 га, яка складалась з двох окремих ділянок, відповідно площами 0,8442 га ( рілля) та 0,2123 га ( кормові угіддя) та видачі Державного акту серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА №9 від 11.01.2002р, зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №1127, остання померла, вказане право власності не входить до складу спадщини після її смерті, тому державний акт слід визнати недійсним, скасувавши державну реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки.

Outcome: approved