Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-31 00:00:00

[PERSON], [INFO], в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду 14.03.2017 року із позовом, стверджуючи, що позивачем 12 червня 2012 року з [PERSON]. було укладено договір купівлі продажу належного їй на праві приватної власності будинку № 8 по вул. Садовій в с. Коси. З усіх істотних умов договору купівлі-продажу вказаного сторони дійшли згоди, укладений договір не суперечить вимогам ст. 203 ЦК України. На виконання вказаного договору позивачем було передано 60 000 гривень у якості оплати за придбане майно (будинок), а [PERSON] передала позивачеві необхідні документи на право власності на будинок та в сільській раді за присутності працівників сільської ради написала розписку про отримання коштів, підпис було посвідчено в сільській раді. Крім того, [PERSON] зобовязалась до жовтня 2014 року переоформити всі документи на будинок. тобто нотаріально оформити договір купівлі-продажу будинку. Значне відстрочення оформлення договору купівлі-продажу повязується з тим. що позивач виїжджав за межі України, а також [PERSON] мала намір знайти купівлі іншу хату в зручнішому для неї місці, ближчому до сина. На цей час позивач дозволив їй трохи пожити в придбаному ним будинку. Строк на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу минув, однак у звязку із погіршення здоровя [PERSON] не змогла вчасно відвідати нотаріуса і укласти угоду купівлі-продажу, а 20.10.2013 року вона померла. Єдиним спадкоємцем [PERSON] є її син [PERSON], який після смерті матері спадщину у вигляді будинку не прийняв, бо до будинку відносився як до чужого, про укладення договору купівлі-продажу знав, його визнавав та визнає. Одразу після укладення угоди фактично відбулось повне виконання договору, оскільки [PERSON] передала позивачеві всі документи від будинку, ключі від будинку. Позивач в свою чергу передав [PERSON]. обумовлену ними суму грошей у якості оплати за вказаний будинок. У звязку з тим, що [PERSON] померла та не встигла нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, її син (відповідач) не бажає приймати частину спадщини (будинок) бо відноситься до будинку як до чужого, а у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно, це створює йому багато перешкод у користуванні будинком та не дає можливості скористатись передбаченим ст.ст.81,118 Земельного кодексу України правом приватизувати земельну ділянку. Позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку №8 по вулиці Садовій в с. Коси Подільського району Одеської області, укладений 12 жовтня 2012 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON], ІПН [NUMBER], право власності на цілий житловий будинок (будинок літера «А» житловою площею 12,8 квадратних метрів, загальною площею 23,7 квадратних метрів, сарай літера «Б» площею 11.5 квадратних метрів, сарай літера «В» площею 6,7 метрів квадратних, замощення «І», огорожа «1-3») розташовані за адресою: Одеська область, Подільський район, вулиця Садова, 8 на земельній ділянці площею 1936 квадратних метрів. В ході судового розгляду справи представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позов у повному обсязі. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] позов визнав з викладених у позовній заяві підстав та не заперечував у задоволені позову. Вислухавши представників сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про таке. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується згідно ст.691 ЦК України зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Як свідчить із матеріалів справи, 12 жовтня 2012 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Подільський район, с.Коси, вул. Садова, б. 8. Житловий будинок будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область, Подільський район, с.Коси, вул. Садова, б. 8, належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 24 квітня 2002 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області, зареєстровано за реєстром №1513. Згідно технічного паспорту на будинок, виготовленого 05.01.2017 року КП «Котовське бюро технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» на імя [PERSON], в натурі є: цілий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями й спорудами за адресою: Одеська область, Подільський район, с.Коси, вул. Садова, б. 8, у складі: житлового будинку літ. «А» загальною площею 23,7 кв.м., в тому числі житловою площею 12,8 кв.м., сараї літ. «Б, В», вимощення І, огорожа №1-3, що розташовані на земельній ділянці площею 1936 квадратних метрів Згідно висновку від 05.01.2017 року, вартість житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами за адресою: Одеська область, Подільський район, с.Коси, вул. Садова, б. 8, складає - 48447,00 грн. Прибудинкова земельна ділянка не приватизована, кадастровий номер не визначався. 20 жовтня 2013 року [PERSON] померла, в звязку з чим стало неможливим здійснити нотаріальне посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу та переоформлення права власності на зазначену нерухомість на позивача в установленому законом порядку. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син відповідач [PERSON] Відповідно до вимог ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомості укладається у письмовій формі, а також підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Оформити нотаріально договір купівлі-продажу позивач не може по тій причині, що [PERSON] померла, а її спадкоємець [PERSON] не бажає займатись виготовленням документів та вирішенням даного питання. Частиною 2 ст.220 ЦК України передбачено, в разі якщо між сторонами досягнуто усіх істотних умов договору, що потребує нотаріального посвідчення, і це підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення цього договору не вимагається. При таких обставинах, позовні вимоги щодо визнання угоди дійсною та права власності на спірний будинок підлягають задовленню.

Outcome: approved