Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення, який мотивувала тим, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі крім позивача та його доньок зареєстрована відповідач [PERSON] , яка є колишньою дружиною позивача. Незважаючи на те, що квартира за адресою: [ADDRESS] не є спільною власністю подружжя і шлюб з відповідачем розірвано більше року тому, відповідач і досі залишається проживати у належній позивачу квартирі. Відповідач мала достатньо часу для того, щоб переїхати до іншого житла, але досі цього не зробила. Позивач вважає, що таке спільне проживання з відповідачем суперечить його інтересам та моральним засадам суспільства, подальших підстав для проживання у належній позивачу квартирі, відповідач не має. Тому, [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду і просить суд припинити [PERSON] право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; виселити [PERSON] з квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. У зв`язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.319, 321, 379, 391 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії договору міни, посвідченого 30.12.1998р. приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Кізімою В.В.,зареєстрованого в реєстрі за №4478, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №13521 від 16.12.2020р., виданої відділом адміністративних послуг ЦНАП у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . З копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01.08.2019р. видно, що розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.09.1998 року Сєвєродонецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №527. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. У відповідності до п.4 ч.1, ч.2 ст.406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї позивача, будь-яких домовленостей з позивачем щодо їх проживання у спірній квартирі не існує і позивач заперечує проти проживання відповідача у його квартирі. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК Української РСР особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. Позивач зазначає, що відповідач самовільно займає належну позивачу квартиру та безпідставно проживає у ній, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що відповідач порушує права та законні інтереси позивача як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, а тому позивач має право заявляти вимоги щодо виселення відповідача із спірної квартири. Встановлено, що позивач є власником та має право користування спірним жилим приміщенням, однак відповідач чинить йому перешкоди у такому праві. Оскільки відповідач позов визнала, суд виходить з того, що таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, вважає позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та виселення таким, що підлягає задоволенню. Згідно із ч.1, 3 ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України та положеннями ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 420,40грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 420,40грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved