Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради, в якому просить визнати за [PERSON], [INFO], право власності на 1/3 частину житлового будинку по вул. Шкільна, 6 в м. Городенка, що згідно рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.03.1998 р. належала спадкодавцю [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 04.03.1998 року по справі № 2-258/1998р. за позовом [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на будинковолодіння позов задоволено частково; свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.09.1990 року № 43, яке зареєстроване в реєстрі № 819 на [PERSON] після смерті 28.02.1978 року [PERSON], на житловий будинок в м. Городенка по вул. Шкільна (колишня Вірьовкіна),6 визнано недійсним в розмірі 2/3 частини будинку; визнано недійсним, в частині 2/3 будинку, заповіт [PERSON] від 23.08.1990 року зареєстрованого в реєстрі № 774, за яким він заповів все належне йому майно [PERSON]; визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] на 2/3 частини житлового будинку та визнано право власності за [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку по вул. Шкільна,6 в м. Городенка Івано-Франківської області. Рішення суду набрало законної сили. [PERSON], мати позивачки, померла 21 липня 2016 року. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/3 частину вищезгаданого житлового будинку. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері, проте успадкувати належну їй 1/3 частину даного житлового будинку не має можливості, так як мати за життя не зареєструвала свою частину житлового будинку і, відповідно, - не одержала свідоцтва про право власності. У звязку з чим Постановою від 31.01.2017 року нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Технічним паспортом на садибний житловий будинок встановлено його інвентаризаційну вартість 30313 грн. Сторони, їх представники, - в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача позов підтримує, просить задовольнити, Городенківська міська рада у розвязанні даного спору покладається на рішення суду. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено. Судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Копією повторного свідоцтва про народження серії І-НМ № 236144, виданого 21 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області доводиться, що позивач [PERSON] народилася 13 травня 1963 року в м. Городенка, актовий запис № 53 від 25.05.1963р., її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу 11 вересня 1982 року з [PERSON], актовий запис №11, прізвище дружини змінено з Олексюк на Миронюк. Даний шлюб розірвано 04 червня 1992 року, актовий запис № 56, що доводиться копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016917838, сформованого 26.07.2016р. Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ФР № 343960, виданого 09.12.1994 року адміністрацією селища Уренгой Пуровського району Тюменської області стверджується, що [PERSON], 15.02.1959р.н. та [PERSON], [INFO], уклали шлюб 09 грудня 1994 року, актовий запис № 65, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з Миронюк на [PERSON]. [PERSON] померла 21 липня 2016 р. у віці 83 років в с. Тишківці, актовий запис № 71 від 26.07.2016 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 229569, виданого 26.07.2016 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 4 березня 1998 р. по справі № 2-258/1998 р., яке набрало законної сили, частково задоволений позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON]; свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.09.1990 року № 43, зареєстроване в реєстрі № 819 на [PERSON] після смерті 28.02.1978 року [PERSON], на житловий будинок в м. Городенка по вул. Шкільна (колишня Вірьовкіна),6, - визнано недійсним в розмірі 2/3 частини будинку; визнано недійсним заповіт від 23 серпня 1990 року, зареєстрований в реєстрі № 774, [PERSON], за яким він заповів все належне йому майно [PERSON] - в частині 2/3 будинку; визнано право власності за [PERSON] та [PERSON] на 2/3 частини житлового будинку, та визнано право власності за [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться по вул. Шкільна, 6 в м. Городенка Івано-Франківської області. Отже, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить 1/3 частина житлового будинку по вул. Шкільна, 6 в м. Городенка Івано-Франківської області. Позивачка [PERSON] у визначений законом строк після смерті [PERSON] подала заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини за законом, про що свідчить копія Витягу № 46426863, виданого приватним нотаріусом 16.01.2017р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи № 60103338 спадкодавця [PERSON], заведеної приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] Вона, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу [PERSON] від 31.01.2017 р. слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку № 6 по вул. Шкільна в м. Городенка після смерті матері [PERSON], яка померла 21.07.2016 року у звязку з тим, що право власності померлої не зареєстровано в установленому законом порядку. Випискою з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7871 від 28.11.2016 стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим № 1008 в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності на 1/1 частину житлового будинку по вул. Шкільна,6 в м. Городенка зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Городенківською ДНК 05.09.1990р. за № 819. Площа присадибної земельної ділянки будинку № 6 по вул. Шкільна в м. Городенка, що належав покійній [PERSON] становить 0,2105 га, що доводиться довідкою № 995, виданою 17.05.2017 року виконавчим комітетом Городенківської міської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Оскільки спадкодавець [PERSON] після набрання судовим рішенням по справі № 2-258/1998 р., не звернулась до органу реєстрації для проведення державної реєстрації прав на нерухомість - на 1/3 частину будинку по вул. Шкільна, 6 в м. Городенка, позивачка не має можливості в нотаріуса отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом першої черги спадкодавця [PERSON], права власності на 1/3 частину житлового будинку по вул. Шкільна,6 в м. Городенка Івано-Франківської області судом не встановлено, відповідач не заперечує відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 316,317, 328, 1216, 1221,1223, 1258,1261, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved