Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON] 21.09.2018 звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування недійсним та застосування наслідків недійсності правочину. Свої вимоги мотивував тим, що 10 серпня 2016 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/6689/16-ц було винесене рішення за наслідками розгляду позову [PERSON] до Черкаської міської ради, третя особа Друга Черкаська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. За вказаним рішенням суду в порядку спадкування визнано за [PERSON] право власності на 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами що знаходяться у [ADDRESS]. В подальшому [PERSON] вищезазначене майно за Договором дарування від 10.02.2017 № 1-270, посвідченим державним нотаріусом Починок Ю.В. Першої Черкаської державної нотаріальної контори, було подаровано відповідачу [PERSON]. Подароване майно складається із приміщення житлового будинку з прибудовами літ. А-1, а, а(2), а (8), а саме: приміщення з № 1-1 до № 1-3, з № 1-5 до № 1-7, загальна площа 46 кв. м. Також складовою частиною об'єкту нерухомого майна, яке було відчужене, є сарай, літ. Б, погріб літ. З, колонка питна, 10, трубопровід 10а, гараж літ. К. Разом з тим, постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11.09.2018 у справі № № 711/6689/16-ц (22ц - 793/1337/2018) рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2016 було скасоване повністю, з прийняттям нового, яким за [PERSON], як правонаступником [PERSON], в порядку спадкування визнано право власності на 3/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться у [ADDRESS]. Апеляційний суд виходив із того, що на момент розгляду справи про визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно, ще одним зі спадкоємців був [PERSON]. За таких обставин [PERSON] просив визнати договір дарування 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами що знаходяться у [ADDRESS], укладений 10.02.2017 між [PERSON] та [PERSON], виданий та посвідчений Першою Черкаською державною нотаріальною конторою, державний нотаріус Починок Ю.В., серія та номер: 1-270 та застосувати наслідки недійсності правочину, повернувши сторони за договором дарування в первісний стан. Ухвалою суду від 24.09.2018 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування, житлового будинку, серія та номер: 1-270, виданий 10.02.2017, видавник: Перша черкаська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Починок Ю.В. Ухвалою суду від 05.11.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимого на предмет спору на стороні відповідача Першу черкаську державну нотаріальну контору. В підготовчому засіданні представники сторін вважали за можливе ухвалити рішення по суті справи. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та наслідки недійсності правочину у виді повернення сторін Договору дарування житлового будинку від 10 лютого 2017 року у попередній стан, просила застосувати з урахуванням Постанови Апеляційного суду Черкаської області від 11.09.2018 у цивільній справі №711/6689/16-ц. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили. Представник відповідачів, - адвокат [PERSON], діючи в інтересах [PERSON] та [PERSON] надав суду письмову заяву від 08.01.2019 про визнання позову [PERSON]. Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з'явився. Завідувач Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. надала суду заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи, вказавши що при вирішенні справи покладається на компетентність суду. Відповідно до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України, - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.1-2, 4-5 ст. 206 ЦПК України, - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Повноваження представника відповідачів - адвоката [PERSON] на подання заяви про визнання позову судом перевірені. Учасникам справи судом роз'яснені наслідки визнання відповідачами пред'явленого позову та ухвалення рішення у підготовчому провадженні. Визнання відповідачами позову [PERSON] не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому відповідно до ст. 206 ЦПК України таке визнання прийнято судом. Судом встановлено, що 10.08.2016 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/6689/16-ц за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], визнано право власності на 3/10 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно Договору дарування житлового будинку зареєстрованого в реєстрі за №1-270 10.02.2017 державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В., [PERSON] подарував [PERSON] належне йому на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.08.2016 нерухоме майно в [ADDRESS] (а.с. 57-58). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON], на підставі Договору дарування від 10.02.2017 зареєстровано право власності на житловий будинок з прибудовами під літ. «А-1, а3, а5», загальною площею 38,6 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м, житловий будинок з прибудовою під літ. «Д-2, д», загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м. та надвірні споруди: погріб під літ. «В», огорожа під №2, 13, 14 (а.с. 10-13). Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11.09.2018 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2016 у справі №711/6689/16-ц скасовано з ухваленням нової постанови, якою визнано за [PERSON], як правонаступником [PERSON], право власності у порядку спадкування на 3/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. При цьому апеляційний суд виходив із того, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], окрім [PERSON] був й інший син спадкодавця - [PERSON], який прийняв спадщину подавши у визначений законом строк заяву до нотаріусу (а.с. 7-9). Постанова апеляційного суду набрала законної сили 11.09.2018. Таким чином судове рішення на підставі якого було укладено Договір дарування 10 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON], - скасовано, а [PERSON], за наявності ще одного спадкоємця, який прийняв спадщину, не мав права розпоряджатися всім спадковим майном, яке залишилось після смерті [PERSON]. Без визнання недійсним Договору дарування від 10.02.2017 [PERSON] не зможе оформити своє право на спадщину після смерті [PERSON]. Згідно статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно частини 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Двосторонньою реституцією є повернення сторін правочину у той майновий стан, в якому вони перебували до його вчинення, а отже, згідно ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана повернути одна одній у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. В той же час наслідки недійсності Договору дарування житлового будинку від 10 лютого 2017 року необхідне застосувати, з урахуванням Постанови Апеляційного суду Черкаської області від 11.09.2018р. у цивільній справі № 711/6689/16-ц, якою вже визнано за [PERSON] право власності на 3/20 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Крім того, суд враховує, що у даній справі ухвалою від 24.09.2018 застосовано заходи забезпечення позову. З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то необхідність у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову відпала, а крім того застосований за ухвалою суду від 24.09.2018 арешт майна унеможливлює, як виконання рішення суду у розглядуваній справі так і постанови Апеляційного суду Черкаської області від 11.09.2018р. у цивільній справі № 711/6689/16-ц. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з позовом, позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1777 грн., до підтверджується квитанцією № 0.0.1139465679.1 від 20.09.2018р. (а.с. 1). За таких обставин, позивачу слід повернути з державного бюджету судовий збір в сумі 888,50грн.

Outcome: approved