Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

[PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з вказаним позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» (далі відповідач, Банк), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням строків відправлення та отримання вимоги стягувача про виконання зобов`язання, вимога не містить вихідного номера та дати, виконавчий напис вчинено відносно житла позивачки, що порушує її конституційні права на житло, вважає, що звернення стягнення на предмет іпотеки можливе було лише в судовому порядку. А також звертає увагу на відсутність безспірності вимог відповідача до [PERSON] , оскільки надана відповідачем довідка-розрахунок заборгованості за договором кредиту № 021/743541-KR від 09.10.2008 не є первинним документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», та не є будь-яким іншим фінансовим документом. Виконавчий напис в порушення вимог глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинено на підставі копій документів, а не їх оригіналів. Крім того, нотаріусом не з`ясовано строк давності щодо виникнення у стягувача права вимоги до боржника, оскільки згідно з п. 3.4. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Зазначає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису повинен був з`ясувати цей момент та відмовити у вчиненні виконавчого напису на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Глави 13 Розділу І Порядку, у зв`язку з тим, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Зважаючи на вказане, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 14.09.2018 було відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання /а.с. 57-58/. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 14.09.2018 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича №11055 від 23.08.2018 року, яким звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] , до прийняття рішення у справі по суті спору. 28.11.2018 від представника відповідача АТ «УКРСОЦБАНК» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову виходячи з наступного. Між позивачем та Банком був укладений кредитний договір. Так як позивачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, Банк 22.06.2018 на адресу позивачки направив вимогу про усунення порушень № 021/743541-KR, однак остання вимогу про дострокове повернення кредиту не виконала, заборгованість за кредитним договором не погасила. У зв`язку з чим, Банк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. Під час вчинення виконавчого напису він не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Вважав, що вимоги, на які посилається позивач у позовній заяві є безпідставними і задоволенню не підлягають /а.с. 88-93/. 10.01.2019 від відповідача приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. надійшли пояснення, в яких відповідач зазначає про те, що він не є належним відповідачем у справі, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів, а не до нотаріусів, а тому з цих підстав вважає, що в позові слід відмовити в повному обсязі /а.с. 81/. Ухвалою суду від 30.01.2019 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою суду від 15.05.2019 було витребувано у приватного нотаріуса Чуловського В.А. належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 11055 від 23.07.2018, яким звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] . 08.07.2019 до канцелярії суду разом із супровідним листом від 02.07.2019 № 561/01-16 від приватного нотаріуса Чуловського В.А. надійшли: копія виконавчого напису від 23.07.2018 за № 11055; копія Заяви Банку про вчинення виконавчого напису № б/н від 23.07.2018; копія першої сторінки Іпотечного договору від 09.10.2008р. серія ВКР № 707725; копія Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 131704111 від 23.07.2018; копія першої сторінки Договору кредиту № 021/743541-KR від 09.10.2008; копія з копії Вимоги Банку про усунення порушень адресованої Шимонович Т.В. без номеру та дати; копія відправної кореспонденції списком та копія з копії поштового чека ПАТ «Укрпошта» на суму 408,00 грн. від 22.06.2018; копія виданої ПАТ «УКРСОЦБАНК» Довідки-розрахунку заборгованості станом на 20.06.2018 по клієнту [PERSON] ; копія Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 23.07.2018 ПАТ «УКРСОЦБАНК». 03.12.2019 від АТ «АЛЬФА-БАНК» надійшло клопотання про заміну відповідача ПАТ «УКРСОЦБАНК» його правонаступником АТ «АЛЬФА-БАНК». Ухвалою суду від 04.12.2019 було залучено до участі у справі в якості правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». 05.03.2020 від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення у справі разом із копіями квитанцій про сплату заборгованості у період 2018-2019 роки. Позивач, відповідачі та третя особа, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи 05.03.2020 до суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Заяв чи клопотань на адресу суду не направили. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, просила позов задовольнити у повному обсязі за наявними у справі матеріалами, з урахуванням поданих додаткових письмових пояснень. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 09.10.2008 між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСОЦБАНК» укладено Кредитний договір № 021/743541-KR, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у сумі 209 637 доларів США, з зобов`язанням повернути його щомісячними платежами, починаючи з листопада 2009 року (останній платіж серпень 2023 року). 09.10.2008 між [PERSON] та Банком укладено Іпотечний договір № 021/743545-ІО, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М., зареєстрований в реєстрі за № 5184, згідно з яким в забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору № 021/743541-KR від 09.10.2008 в іпотеку передано належну на праві власності [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Матеріали справи містять Вимогу Банку про усунення порушень, яка не містить вихідної дати та вихідного номера. У вказаній Вимозі зазначено, що станом на дату розрахунку 20.06.2018 загальна сума заборгованості становить 927 223,98 грн., а саме: -строкова заборгованість - 812 280,25 грн. -прострочена заборгованість - 102 879,97 грн. -строкова заборгованість по нарахованих % - 4 278,37 грн. -прострочена заборгованість по нарахованих % - 7 785,39 грн. В подальшому, 23.07.2018 банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з проханням звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] . До заяви додані додатки: 1) Іпотечний договір; 2) копія Кредитного договору; 3) засвідчена Стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; 4) копія розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку, що підтверджують надіслання письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; 5) документи Стягувача, що підтверджують безспірність заборгованості Боржника, та документи представника Стягувача за довіреністю. 23.07.2018 приватним нотаріусом Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис № 11055, яким нотаріус пропонує звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] . Власником вказаної квартири є позивачка. У виконавчому написі нотаріуса зазначено, що за рахунок коштів отриманих від реалізації Предмету іпотеки, він пропонує задовольнити вимоги Стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 10.08.2015 по 20.06.2018, а саме: -строкова заборгованість - 812 280,25 грн. -прострочена заборгованість - 102 879,97 грн. -строкова заборгованість по нарахованих % - 4 278,37 грн. -прострочена заборгованість по нарахованих % - 7 785,39 грн. Загальна сума заборгованості становить 927 223,98 грн. 98 коп., та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису. 23.08.2018 за вказаним виконавчим написом було відкрито виконавче провадження № 57071658 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт Катериною Валеріївною. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 (провадження № 14-12559св18). Таким чином нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку №1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Аналогічну позицію викладено в ухвалі колегії суддів судової палати цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2017 № 201/1662/16-ц. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічне твердження прописане й у п. 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку) - (висновок Верховного Суду Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у рішенні від 03.10.2018 по справі № 910/3337/17). Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Судом встановлено, що відповідно до п. 1.1.1. Договору кредиту № 021/743541-KR від 09.10.2008 погашення кредиту здійснюватиметься згідно графіку до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з листопада 2009 року та з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 08.08.2023 (включно), на умовах визначених цим Договором. Водночас, згідно з п. 4.4. Договору кредиту № 021/743541-KR від 09/10/2008, сторони погодили, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків, визначених п. 3.3.1-3.3.8 цього Договору, протягом більше, ніж 90 (дев`яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив. Із зазначеного пункту договору (4.4) вбачається, що він не встановлює право банку звернутися до боржника з вимогою про дострокове погашення кредиту у разі виникнення прострочення (яким банк може скористатися, а може й ні), а імперативно змінює строк виконання зобов`язання та встановлює новий строк повернення кредитних коштів за умови настання чітко визначених обставин (прострочення платежів за кредитом більше ніж на 90 днів). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання та визначили умови такої зміни. Судом встановлено, що надані до суду приватним нотаріусом Чуловським В.А. матеріали нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису № 11055 від 23.07.2018, яким звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] , не містять документів, які би вказували на конкретну дату невиконання або порушення виконання зобов`язань позивачем п.п. 3.3.1-3.3.8 Кредитного договору, що є суттєвим при визначенні нотаріусом строку позовної давності, виходячи із п. 4.4. вказаного Договору кредиту та ст.. 88 ЗУ «Про нотаріат». Вказаний банком у заяві про вчинення виконавчого напису від 23.07.2018 період заборгованості з 10.08.2015 по 20.06.2018, що було перенесено нотаріусом у спірний виконавчий напис є формальним виконанням стягувачем вимог щодо заповнення заяви згідно Порядку. Довідка-розрахунок заборгованості на 20.06.2018 ПАТ «УКРСОЦБАНК», яка міститься в нотаріальній справі, є довідкою в довільній формі, містить лише загальний розмір заборгованості за кредитом у сумі 927 223,98 грн., з яких строкова заборгованість - 812 280,25 грн., прострочена заборгованість - 102 879,97 грн., строкова заборгованість по нарахованим % - 4 278,37 грн., прострочена заборгованість по % - 7 785,39 грн. Будь-яких інших відомостей та розрахунки між позивачем та Банком, у тому числі дати невиконання позивачем умов Кредитного договору вказана довідка не містить. Оскільки відповідно до умов Кредитного договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюються з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Таким чином, зважаючи на те, що встановлення нотаріусом строку давності щодо виникнення у стягувача (кредитора) права вимоги до боржника (позичальника) є прямим обов`язком нотаріуса відповідно до положень ст.. 88 Закону України «Про нотаріат», судом встановлено спір про право в частині визначення строку позовної давності, що виключає можливість звернення стягнення на предмет іпотеки за виконавчим написом. Крім того, як вказує представник позивача у письмових поясненнях, у довідці-розрахунку заборгованості від 20.06.2018 Банком не враховано погашення заборгованості, в тому числі і в червні 2018 року. На підтвердження вказаного, останньою надано копію квитанції від 08.06.2018 на суму 23400 грн. Вказані доводи Банком не спростовані, суду не було надано виписку по особовому рахунку позивача. Водночас суд не бере до уваги квитанції про погашення боргу починаючи з серпня 2018 року та 2019 рік, оскільки вказані кошти вносилися позивачем вже після вчинення виконавчого напису нотаріуса, а тому правового значення для вирішення вказаної справи не мають. Крім того, суд відхиляє доводи позивача, що Приватним нотаріусом порушено пункт 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004, відповідно до якого нотаріус вчиняє виконавчі написи після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень, оскільки вказана Інструкція втратила чинність на час виникнення вказаних правовідносин. В матеріалах справи міститься письмова вимога про усунення порушення виконання зобов`язання, яка 22.06.2018 була направлена позивачу не менш ніж за тридцять днів до вчинення нотаріусом виконавчого напису та з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, як того вимагає чинне законодавство, яка отримана позивачем 26.06.2018. Водночас, оскільки на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться на виконавчому написі нотаріуса викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, що не спростовано відповідачем, як посилається позивач, на час видачі виконавчого напису нотаріуса сплив трирічний строк з дня виникнення права вимоги, суд доходить до висновку, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. від 23.07.2018, необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов в цій частині слід задовольнити. Вимоги позивача про скасування спірного виконавчого напису нотаріуса не підлягають задоволенню, оскільки належним способом захисту прав останнього є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При цьому, щодо вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., суд зазначає, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). Водночас, у спорах між боржниками і стягувачами, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, зокрема про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, належним відповідачем є стягувач (кредитор) на користь якої було вчинено виконавчий напис, оскільки предметом позову є спір про право. Нотаріус можу бути залучений до розгляду таких справ в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову до такої особи та вирішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. З огляду на вказане, суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача АТ «Альфа-Банк» понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. та 352, 4 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: partial