Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 10 липня 2014 року звернулись до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, у якому просили: - визнати факт правомірного вселення, проживання та реєстрації більше 5 років [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в кімнатах [ADDRESS]; - визнати за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права на приватизацію кімнат [ADDRESS]; - зобов'язати Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради підготувати проект рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про передачу в спільну часткову власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кімнат [ADDRESS]; - зобов'язати управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради оформити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідоцтво про право власності на кімнати [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] з 2007 року перебуває на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. З 2009 року разом з двома доньками (повнолітньою - [PERSON], [INFO] та неповнолітньою - [PERSON], [INFO] р.н.) постійно проживає у гуртожитку, кімнати [ADDRESS] (з 15.05.2009 - зареєстровані за цією адресою). Позивач 10.06.2014 звернулася із заявою та пакетом усіх необхідних документів на приватизацію трьома особами кімнат [ADDRESS] до органу приватизації - управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, проте, 17.06.2014 отримала відповідь від управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради за № 3/14-2804, в якій повідомлялося про відмову їй та членам її родини в приватизації кімнат у гуртожитку. Дану відмову позивач вважає протиправною. В судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на їх необґрунтованість, просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 10 червня 2014 року звернулась до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради із заявою щодо передачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в приватну власність жилого приміщення [ADDRESS]. Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради 17 червня 2014 року за вих. № 3/14-2804 надало [PERSON] відповідь на заяву від 10 червня 2014 року, у якій зазначено, що оскільки [PERSON] та члени її родини фактично проживають та зареєстровані у гуртожитку на законних підставах менше п'яти років, управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради не має законних підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради щодо передачі у власність кімнат у гуртожитку. Даного висновку Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради прийшло оскільки до заяви на приватизацію житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] [PERSON] були надані копії тимчасових ордерів на житлову площу у гуртожитку, які підтверджують законне приживання її та членів її родини у період з 10.03.2009 по 25.03.2010 (ордер від 10.03.2009 № 24) та з 10.06.2014 по 10.08.2014 (ордер від 10.06.2014 № 64). Судом встановлено, що [PERSON] працює вихователем в комунальному закладі освіти «Дошкільний навчальний заклад № 169» Дніпропетровської міської ради з вересня 2012 року, а у період з вересня 2005 року по серпень 2012 року працювала вчителем Дніпропетровського навчально-виробничого центру № 2. З 15 травня 2009 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та постійно проживають у кімн. [ADDRESS] та знаходиться на балансі у Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. Гуртожиток по [ADDRESS] перебуває на балансі Комунального підприємства Дніпропетровської міської ради «Жилсервіс-5» з 01 вересня 2012 року, належить до комунальної форми власності територіальної громади м. Дніпропетровська та входить до переліку гуртожитків, яким рішенням Дніпропетровської міської ради від 06 квітня 2011 року № 37/10 надано дозвіл на приватизацію. Особистий рахунок № [NUMBER] по кімн. [ADDRESS], відкритий на ім'я [PERSON] на три особи у Комунальному підприємстві «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради. Суду було надано копії ордерів на житлову площу у гуртожитку, а саме кімн. [ADDRESS] на трьох осіб ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]Ю.): - № 185 від 26 грудня 2008 року на постійний строк; - № 24 від 10 березня 2009 року строком до 25 березня 2010 року; - № 180 серії ПР від 13 серпня 2013 року строком до 10 серпня 2014 року; - № 64 серії ПР від 10 червня 2014 року строком до 10 серпня 2014 року. Договір найму житлового приміщення з позивачами укладений з моменту вселення шляхом надання на ім'я основного квартиронаймача ([PERSON].) особового рахунку № [NUMBER] для оплати житлово-комунальних послуг, які позивачі сплачують, заборгованості за оплату комунальних послуг відповідно до довідок КП «Жилсервіс-5» не мають. Також судом встановлено, що на момент розгляду справи в суді [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не є власницями будь-якого нерухомого майна на праві особистої приватної власності та/або співвласницями на праві спільної часткової або спільної сумісної власності будь-якого нерухомого майна. Відповідно до Довідки № 5/13 від 29 березня 2013 року, [PERSON], згідно рішення виконкому Кіровської районної у місті Дніпропетровську ради від 17 грудня 2010 року № 368, знаходиться на квартирному обліку: - у списку осіб, які користуються правом на отримання житла на загальних підставах за № 2318; - у списку осіб, які користуються правом першочергового отримання житла за № 725. Так, у ст. 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 № 500-VI визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Сфера дії Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»). Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 № 2482-XII, особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. У ч.ч. 2, 10, 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до п. 4 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404 (далі - Положення № 396), передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника. Пунктом 5 Положення № 396 встановлено, що передача житла у власність громадян здійснюється безоплатно виходячи з розрахунку санітарної норми (21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю). З огляду на викладені вище норми, суд вважає за необхідне наголосити, що право на приватизацію кімнати у гуртожитку виникає у особи саме після проходження п'ятирічного терміну реєстрації за місцем проживання у гуртожитку та фактично проживання у ньому. Отже, законодавцем чітко пов'язано право на приватизацію гуртожитку з місцем фактичного проживання фізичної особи. Згідно ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Пунктом 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. У п. 18 Положення № 396 визначено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. З огляду на викладене, суд зазначає, що ордер - це документ, що підтверджує право особи на вселення у житлове приміщення, в тому числі, у гуртожиток. Що ж стосується підтвердження права проживання особи у гуртожитку, то в даному випадку право проживання є матеріальною формою та фактичною реалізацією права користування об'єктом нерухомості. В даному випадку підтвердженням надання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування кімн. [ADDRESS], є саме безстроковий ордер № 185 від 26 грудня 2008 року, а підтвердженням фактичного користування вищевказаним об'єктом нерухомості є реєстрація осіб за вказаною адресою. З цього слідує, що п'ятирічний термін фактичного проживання у гуртожитку у [PERSON], [PERSON] та [PERSON] станом на момент звернення із заявою про приватизацію до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, а саме 10 червня 2014 року, вже сплинув. Ненадання ж Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради позивачам завірених належним чином копій строкових ордерів на житлову площу у гуртожитку по вул. Героїв Сталінграду, буд. 14 на весь час їх реєстрації та фактичного проживання у гуртожитку за умови доведеності факту такого проживання та реєстрації більше 5 років відповідними належними доказами вказує не на відсутність у позивачів права на приватизацію кімнат у гуртожитку, а на неналежне виконання посадовими особами органу місцевого самоврядування свої службових обов'язків. Отже, суд визнає факт правомірного вселення, проживання та реєстрації більш 5 років [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в кімнатах № [ADDRESS], у зв'язку з чим вищевказані особи мають права на приватизацію кімнат № [ADDRESS]. Відповідно до 21 Положення № 396, орган приватизації, у разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, оформляє відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах чи готує проект рішення органу місцевого самоврядування щодо жилих приміщень у гуртожитках. Згідно змісту 22 Положення № 396, на підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації готує та/або замовляє свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов'язати Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради підготувати проект рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про передачу в спільну часткову власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кімнат № [ADDRESS], а також оформити свідоцтво про право власності на кімнати № [ADDRESS]. Відповідно ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved