Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Бараненко Д.В., звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просила суд: скасувати заборону (архівний запис), яка зареєстрована 21 липня 2006 року за №3498196 Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі ухвали б/н, 03.02.1986, Народний суд Заводського району, об`єкт обтяження: житловий будинок [ADDRESS] , (архівний номер: 6465NIKOLAEV1, архівна дата: 05.08.1997, дата виникнення: 04.02.1986, № реєстра: 589-1, внутр. №4701152629EE5C2F2B3B, СУБ`ЄКТ ОБТЯЖЕННЯ (ВЛАСНИК) [PERSON] . Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , а тому, у встановлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано арешт, об`єкт обтяження: житловий будинок [ADDRESS] . Вказана заборона порушує права та законні інтереси позивача та унеможливлює оформлення її спадкових прав на майно, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилась, від її представника адвоката Бараненка Д.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов до суду не надав, у зв`язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Представник Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори до судового засідання не з`явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер дідусь позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 01.08.2020 року. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, до складу якої входить, в тому числі, 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належать останньому на підставі договору дарування, посвідченого Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 25.07.1986 року за №1-1857. Вказаний договір було зареєстровано в КП ММБТІ 19.08.1999 року за реєстровим №1832. [PERSON] є спадкоємицею після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Боровицькою О.М. за реєстровим №3-310 від 20.06.2018 року. У встановлений законом строк позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №61874668 від 30.09.2020 року. Однак, оформити свої спадкові права на 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] позивач не змогла через наявність арешту на вказаний будинок. Так, постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Железняковою О.В. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано арешт, об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, підстава обтяження: ухвала Народного суду Заводського району б/н від 03.02.1986 року. Згідно з витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешти №253944754 від 22.04.2021 року, за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотек, обтяжень за адресою: [ADDRESS] містяться такі відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3498196; зареєстровано: 21.07.2006 16:29:12 за №3498196 реєстратором: Перша Миколаївська державна нотаріальна контора; підстава обтяження: ухвала б/н, 03.02.1986 року, Народний суд Заводського району; об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] . В позовній заяві [PERSON] зазначає, що заборона на відчуження нерухомого майна - житлового будинку [ADDRESS] внесена помилково, оскільки [PERSON] ніколи не була та не є власником вказаного житлового будинку, або будь-якої його частки. Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавлення володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна право відношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В той же час, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Особи, які є власниками (володільцями) майна і вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм а не боржникові, можуть звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). З листа державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області №950/01-16 від 31.08.2021 року вбачається, що Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області не може надати копію ухвали б/н від 03.02.1986 року, виданої Народним судом Заводського району, на підставі якої було накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку зі знищенням документів, що стали підставою для накладення арешту, за строком зберігання. В судовому засіданні встановлено, що накладений на будинок [ADDRESS] арешт порушує права та законні інтереси [PERSON] та позбавляє її можливості оформити свідоцтво про право власності на спадкове майно. Станом на сьогоднішній день право власності [PERSON] на 33/100 частини житлового будинку [ADDRESS] ніким не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може біти протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскільки на сьогоднішній день право власності позивача на арештоване нерухоме майно ніким не оспорюється, та наявність вказаного арешту позбавляє її можливості оформити свідоцтво про право власності на спадкове майно, враховуючи відсутність у державного нотаріуса ухвали Народного суду Заводського району б/н від 03.02.1986 року, на підставі якої було накладено вищевказаний арешт, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Миколаївської міської ради, третя особа Третя Миколаївська державна нотаріальна контора про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved