Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

[PERSON] 28 лютого 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір І.В. про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON], який 12 жовтня 2010 року склав заповіт, у якому заповідав 25/100 частин житлового будинку [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON] в рівних частках, житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS], автомобіль марки ВАЗ, модель 21124, 2006 року випуску - [PERSON].. Позивач вважає заповіт недійсним з моменту посвідчення, оскільки в момент складання заповіту [PERSON] тяжко хворів гострим миеломонобласним лейкозом, анемією, іншими тяжкими хворобами, тому не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними. У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся з вказаною позовною заявою, у якій просить суд визнати недійсним з моменту укладання заповіт [PERSON]. , посвідчений 12.10.2010 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області і зареєстрований у реєстрі за № 2832. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] Третя особа, яка на заявляє самостійних вимог - Кушнір І.В. у судове засідання не з'явилася, причина неявки суду невідома. Вислухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи, вивчивши заперечення, дослідивши матеріали цивільної справи №2-4006/11, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 жовтня 2010 року [PERSON] склав заповіт, серія ВРВ №546037, який посвідчений державним нотаріусом Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір Іриною Валентинівною, та зареєстровано в реєстрі за №2832.(а.с.10) [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть, серії [NUMBER], яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород - Дністровському Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №679. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач пред'явив позов про визнання правочинів недійсним з підстав, визначених ст. ст.225 ЦК України, посилаючись на те, що волевиявлення [PERSON] не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, даний правочин він вчинив в момент, коли не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. У відповідності до ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила ст.225 ЦК України застосовуються до правочинів, які вчинені дієздатною особою, але за обставин, що свідчать про тимчасову наявність у неї такого стану, який призводить до дефектів у формуванні внутрішньої волі та її справжнього волевиявлення. Однією з умов чинності правочину, згідно ст.203 ЦК України є дотримання вимог закону про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених ст.225 ЦК України необхідно встановити наявність хоча б одного з двох факторів, які мали місце в момент вчинення правочину, а саме: дієздатна фізична особа не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними. З метою встановлення такого стану громадянина в момент вчинення правочину суд призначає судово-медичну експертизу. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач 01 серпня 2011 року вже звертався до суду з аналогічним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: державний нотаріус Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Кушнір Ірина Валентинівна про визнання заповіту недійсним з підстав, визначених ст.225 ЦК України, оскільки на момент складання заповіту батько позивача, [PERSON] не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, так як був в депресивному стані з психічними розладами після прийняття ліків.(а.с.49-51) Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 липня 2012 року по зазначеної справі була призначена посмертно судова - психіатрична експертиза. Згідно висновку посмертно судово - психіатричної експертизи від 04.02.2013р. [PERSON], померлий [INFO] року , під час складання заповіту 12 жовтня 2010 року був здатний розуміти значення своїх дій і керувати ними та психічними захворюваннями не страждав. (47-48) Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 липня 2013 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. (а.с.52-53) Ухвалою Одеського апеляційного суду Одеської області від 15.10.2013 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 липня 2013 року скасовано, позовна заява [PERSON] була залишена без розгляду. Залишення позову [PERSON] без розгляду апеляційним судом надало йому можливість звернутися до суду повторно з даним позовом.(а.с.54-55) Втім при новому розгляді справи позивачем було заявлено клопотання про призначення по справі повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання: - Чи здатний був [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час складання заповіту 12 жовтня 2010 року. - - чи страждав [PERSON], який помер [INFO] року, психічним захворюваннями. У відповідності із роз'ясненнями, даними в п.10,11 постанові ПВСУ від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах»(зі змінами,внесеними постановою від 25 травня 1998 року №15), зокрема судам слід мати на увазі, що первинною є експертиза, при проведенні якої об'єкт досліджується вперше. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 травня 2014 року в задоволенні клопотання [PERSON] про призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи - відмовлено, оскільки позивачем не зазначено які є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також не вказано істотність порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. За змістом ст.57, 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються, зокрема на підставі пояснень сторін, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. В матеріалах даної справи відсутні будь-які докази про те, що на час підписання заповіту [PERSON] не розумів у повній мірі значення своїх дій, не усвідомлював їх наслідків та не міг керувати ними. Суд вважає неспроможними доводи позивача з посиленням на те, що [PERSON] не міг усвідомлювати під час підписання заповіту значення своїх дій, та керувати ними так як вживав сильнодіючі медичні препарати, оскільки при огляді на дому 13.10.2010р. [PERSON] . лікарем не встановлена наявність психічних розладів у хворого , а також те що він не міг усвідомлювати значення своїх дій, сильнодіючі медичні препарати для купірування больового синдрому були призначені 13.10.2014 року та виконувалися починаючи з 14.10.2010 року, тобто після складання заповіту.(а.с.16) Під час укладення заповіту, особа [PERSON] та його дієздатність були встановлені державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори КушнірІ.В. , який посвідчила справжність вчинених ним дій Відтак під час укладення правочину [PERSON] та його дієздатність була встановлена державним нотаріусом, який посвідчив справжність вчинених ним дій, у судовому засіданні не надано доказів, які б свідчили про те, що на момент вчинення правочину [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Ураховуючи зміст заявлених позовних вимог відповідно до правових норм та положень ст. 60 ЦПК України позивачем не надано доказів які підтверджують обґрунтованість вимог. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статей 58, 59 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог. У відповідності до ч.6 ст.98 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу позовних вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed