Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якого діє\~представник \~адвокат Петрик\~В.В., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з зазначеною позовною заявою, яку мотивує тим, що 21.05.2018 року позивач надав відповідачці [PERSON] в борг 25 000 гри., які остання зобов`язалась повернути до 01.06.2018 року та 2000 дол. США, які остання зобов`язалась повернути до 31.07.2018 року, про що свідчать власноруч написані розписки [PERSON] . Зазначає, що у зазначений термін відповідачка боргу не повернула, пославшись на відсутність в неї коштів, надалі взагалі стала уникати зустрічі з позивачем, на телефоні дзвінки не відповідала. За таких обставин, позивач [PERSON] , просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 2\~000 дол. (згідно офіційного курсу НБУ - 55\~240 грн.) та 25\~000 грн., а також судові витрати. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Згідно даної ухвали відповідачу встановлений строк не менше п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали для подання відзиву на позов. Позивач в судове засідання не з`явися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, однак його адвокат Петрик В.В. надав суду заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять задоволити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб. сайті судової влади України, а тому суд в порядку ст. 280 ЦПК України, вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив на позов не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, входячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку. За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2018 року між [PERSON] \~та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідачки грошові кошти у розмірі 25 000 грн., які остання зобов`язалась повернути до 01.06.2018 року. Факт укладення договору позики, підтверджується борговою розпискою відповідачки від 21.05.2018 року. Також встановлено, що 21.05.2018 року між [PERSON] \~та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідачки грошові кошти у розмірі 2000 дол. США, які остання зобов`язалась повернути до 31.07.2018 року. Факт укладення договору позики, підтверджується борговою розпискою відповідачки від 21.05.2018 року. Відповідачка, зобов`язана була повністю повернути позивачу суму позики до 31.07.2018 року. Проте у вищевказаний строк відповідачка в порушення своїх договірних зобов`язань не повернула позивачу суму позики ні повністю ні частково. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено у ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як зазначено у ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі фактично були укладені договори позик на суму 2000 дол. США на строк з 21.05.2018 року до 31.07.2018 року та на суму 25\~000 грн. на строк з 21.05.2018 року до 01.06.2018 року, що підтверджується оригіналами розписок, які містять усі істотні моменти передбачені для договору. Згідно з витягу з офіційного сайту Національного банку України про офіційний курс гривні щодо іноземних валют, станом на 21.08.2020 року, сума заборгованості щодо договору позики на суму 2000 дол. США становить 55\~240 грн. Судом встановлено, що відповідачка взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів, у строк обумовлений сторонами не виконала, будь-якого доказу щодо повного або часткового повернення коштів на адресу суду не надходило. Беручи до уваги наведені вище фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що подана [PERSON] позовна заява ґрунтується на вимогах закону і заявлені позивачем вимоги щодо стягнення сум по борговим розпискам є підставними, а тому підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати із сплати судового збору в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved