overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2014 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В поданій до суду заяві посилалася на те, що в липні 1996 року відділом приватизації житла Полтавської КЕЧ району на її ім'я та ім'я [PERSON], з яким перебувала в зареєстрованому шлюбі, видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], що [INFO] [PERSON] помер, вона є спадкоємцем її майна. Зазначала, що у виданому свідоцтві невірно зазначено прізвище померлого [PERSON], тому просила суд встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 26 липня 1996 року. В судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали повністю, посилаючись на викладені в ній обставини. Заінтересована особа в судове засідання своїх представників не направила, будучи повідомлена судом про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення заявника та представника заявника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 1996 року відділом приватизації житла Полтавської КЕЧ району видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] (нова адреса - [ADDRESS]) на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Але в зазначеному свідоцтві про право власності на житло прізвище [PERSON] невірно зазначено як [PERSON]. Також судом встановлено, що [PERSON] [INFO] помер. Другою полтавською державною нотаріальною конторою після померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу № 52 за 2014 рік, в якій є заява про прийняття спадщини від [PERSON]. Факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло від 26 липня 1996 року на квартиру за адресою [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON], померлому [INFO] [PERSON], підтверджується матеріалами справи та має для заявника юридичне значення, іншим шляхом встановити даний факт неможливо. Тому суд вважає за необхідне встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON], правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 26 липня 1996 року на квартиру [ADDRESS] (стара адреса - [ADDRESS]).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2016 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 14 лютого 1981 року він перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого не мають неповнолітніх дітей. Вони з січня 2014 року разом не проживають і припинили шлюбні відносини. Причинами розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства та те, що позивач переважно проживає на теритіорії Російської Федерації. Спору про поділ майна немає. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, на розірвання шлюбу згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 14 лютого 1981 року перебувають у шлюбі (а.с.3). Відповідач з 13 січня 2014 року зареєстрований в Воронежській області Російської Федерації (а.с.4). Дітей від шлюбу не мають. На даний час сторони припинили шлюбні відносини у зв'язку із різними поглядами на життя і ведення спільного господарства та окреме проживання подружжя з січня 2014 року. Спору про поділ майна немає. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши відповідачці прізвище чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2016 року звернулась до суду з позовною заявою до Кривоозерської селищної ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Заяву про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк в нотаріальну контору не подала, тому в оформленні спадкових прав їй нотаріусом було відмовлено. Вказуючи на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримала позов. Представник відповідача в суд не з'явився, Кривоозерська селищна рада подала письмову заяву з проханням розглянути справу без участі її представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4) . Останнім постійним місцем проживання померлої було смт. Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за місцем відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем за заповітом (а.с. 5), у встановлений законом шестимісячний строк не звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки хворіла (а.с. 6). Тому при зверненні в Кривоозерську державну нотаріальну контору для оформлення спадщини після смерті [PERSON], у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено. З огляду на викладені обставини, суд вважає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, тому наявні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2016 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.05.1998року до 12.01.2016року. Під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і утриманням яких займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання синів у добровільному порядку не надає. Посилаючись на наведене, позивач просила суд стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 3000грн., щомісячно, по 1500грн. на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дітьми повноліття . Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов визнає частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 2000грн., щомісячно. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився [PERSON], [INFO] народився [PERSON], батьками яких є сторони по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 31 жовтня 2014 року та серії [NUMBER] від 04 грудня 2006 року, виданими відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області (а.с.6-7). Судом встановлено, що діти на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає належної матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2000грн., щомісячно, до досягнення старшою дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят однієї гривні 20 копійок). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2016 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 12 липня 1986 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого спільних дітей не мають. З серпня 1987 року вони припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сім'ї стала відсутність порозуміння та різні погляди на сімейне життя. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим. Спору про поділ майна немає. Просить розірвати шлюб з відповідачем та залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про відкладення розгляду справи суду не надавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою з повідомленням та оголошенням у газеті, тому суд вважає за необхідне справу розглянути за його відсутності заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи (а. с. 3-5), свідчать про наступне. Сторони з 12 липня 1986 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого від якого спільних дітей не мають. З серпня 1987 року вони припинили шлюбні відносини у зв'язку з відсутністю порозуміння та різність поглядів на сімейне життя, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачці дошлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2019 року звернулась до суду із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона уклала шлюб з відповідачем 21 жовтня 2006 року, від якого мають двох малолітніх дітей: доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами, з листопада 2018 року сторони проживають окремо, спільне господарство між ними не ведеться, у зв`язку з чим подальше збереження шлюбу неможливе, тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище. Ухвалою суду від 21 лютого 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без її участі та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання ним судової повістки, відзиву на позовну заяву до суду не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони уклали шлюб 21 жовтня 2006 року (а.с.4) та якого мають малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5). Зважаючи на взаємні відносини сторін, які наміру зберігати подружні відносини не мають, з листопада 2018 року проживають окремо, тобто спільне господарство не ведеться, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітнім дітям, що, відповідно до ст.112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому вимоги позивачки щодо залишення їй шлюбного прізвища підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею судовий збір. На підставі ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2020 року пред`явив до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 2 жовтня 2004 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що вже приблизно 10 років вони з відповідачкою не проживають та спільного господарства не ведуть, між ними відсутні почуття любові та поваги, їхня сім`я розпалася, а шлюб носить формальний характер, тому спільне проживання та перебування у шлюбі з відповідачкою суперечить його інтересам, відтак розірвання шлюбу є остаточним рішенням. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася, відзив не подала і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] , показання свідка, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про одруження та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 2 жовтня 2004 року, від якого мають одну неповнолітню дитину (а. с. 5, 7 ). Із показань позивача [PERSON] , допитаного як свідка, убачається, що у жовтні 2009 року вони припинили подружні відносини, відповідачка з дитиною залишилася проживати у своїх батьків у с. Ралівка Самбірського району Львівської області, а він переїхав проживати окремо, тобто разом вони не проживають і спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] 12 серпня 2015 р. звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06 листопаду 2010 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з грудня 2014 року . Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розірвати шлюб. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В даному судовому засіданні, встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 06 листопаду 2010 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області зроблено актовий запис № 338 (а.с 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 6 ). У відповідності зі ст.. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що спільне життя у сторін не склалось, в зв'язку з тим, що у них різні погляди на життя, на підставі чого постійно виникають непорозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні відносини припинили та разом не мешкають з грудня 2014 року . Шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] необхідно залишити на виховання матері [PERSON] . Таким чином, заяву задоволено повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

[PERSON] 12 серпня 2015 року подала до суду заяву про встановлення факту родинних відносин із [PERSON], котра померла [INFO] року, посилаючись на те, що та була її, заявника, рідною матір'ю, однак у свідоцтві про народження по-батькові матері помилково записано Осипівна. У обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилалася на те, що після смерті її матері на майно, яке їй належало на праві власності, відкрилася спадщина і вона, будучи спадкоємцем за заповітом, звернулася до Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадкове майно, однак отримала відмову в оформленні спадщини, так як із поданих нею, заявником, документів не вбачається, що вона була рідною дочкою [PERSON] Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання заяви посилалася на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи - Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] Вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення заяви [PERSON] з таких підстав. Із свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб відомо, що матір'ю [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), котра народилася [INFO] року, записана [PERSON] (а. с. 6, 7). Із свідоцтв про народження та смерть видно, що [INFO] року померла [PERSON], [INFO] ( а.с. 4,8). Із облікової картки об'єкта погосподарського обліку та будинкової книги вбачається, що [PERSON], [INFO], була головою домогосподарства [ADDRESS] а [PERSON] була членом вказаного домогосподарства і по відношенню до голови двору записана її дочкою (а. с. 10, 11, 12). Із заповіту, складеного 10 грудня 2007 року, відомо, що [PERSON], [INFO], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті, заповідає своїй дочці [PERSON] (а.с. 5). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області, видно, що [PERSON] і [PERSON] є одна і та сама особа (а. с. 9). Отже, наведеними доказами достовірно доведено, що [PERSON] була матір'ю заявника, так як із вказаних документів вбачається, що вік, місце проживання та народження заявника і її матері співпадають. Установлення вказаного факту родинних відносин має юридичне значення, так як дає підстави [PERSON] реалізувати своє право на спадщину після смерті її матері [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

[PERSON] 12 серпня 2016 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 17.03.2015 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з жовтня 2015 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивачка подала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності в заочному порядку, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, ніяких заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 17.03.2015 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом №42 (а.с.6). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved