Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

[PERSON], громадянка України, звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], громадянина України, посилаючись на те, що у Великобурлуцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області неможливо отримати свідоцтво про смерть, оскільки останній помер у м. Севастополь, АР Крим. У зв'язку з тим, що чоловік заявниці помер на непідконтрольній Україні території та на даний час [PERSON] позбавлена можливості реєстрації в законному порядку факту смерті в органах РАЦСу, оскільки видане свідоцтво про смерть є недійсним з тих підстав, що воно видане на окупованій території і не має ніякої юридичної сили. Встановлення даного факту смерті чоловіка необхідно заявниці для державної реєстрації смерті. Заявниця у судове засідання не з'явилася, сповіщалася судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, судову повістку отримала особисто 08.04.2019 р (а.с.30). На адресу суду надано заяву про підтримання заявлених вимог у повному обсязі та розгляд справи за відсутності заявника та її представника (а.с.32). Представник Великобурлуцького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТ УЮ у Харківській області у судове засідання не з'явився, надано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.29). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01 жовтня 2010 року [PERSON] 01.10.2010 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Нахімовського районного управління юстиції у м. Севастополі зареєстрував шлюб з [PERSON]. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON], тобто заявниця є дружиною померлого [PERSON] Відповідно до медичного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 березня 2019 року та копії свідоцтва про смерть від 23 листопада 2018 року, [PERSON], [INFO] помер [INFO], перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме: в місті м. Севастополь, АР Крим. Причина смерті: «Набряк мозку, внутрішньомозковий крововилив в півкулю субкортікальне» (а.с.5-6). Судом встановлено, що лікарське свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 14 березня 2019 року та свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 23 листопада 2018 року видані органами, які створені та діють у порядку не передбаченому законом, є недійсними, та не створюють правових наслідків. З письмової відповіді Великобурлуцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Харківській області слідує, що заявниці було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті чоловіка, оскільки пред'явлено документи, які видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.21). Місто Севастополь, де помер [PERSON], [INFO], розташоване на території АР Крим. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, Автономна Республіка Крим входить до переліку тимчасово окупованих територій. Відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій на сьогодні є тимчасово окупованою територією. Частиною 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05 квітня 2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05 квітня 2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом «а» статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) (Страсбург, 10 травня 2001 року заява № 25781/94), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У справі Намібії так званого «намібійського винятку» зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема недійсність не може бути заснована до таких документі як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст.294 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справ на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видні органами та установами, що знаходяться на такій території. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть та реалізації своїх спадкових прав. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], уродженця м. Балхаш Карагандинської області, громадянина України, місце смерті - місто Севастополь, АР Крим, смерть настала [INFO]. Відповідно до вимог ч.2 ст.319 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті [PERSON]. Згідно ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved