Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

[PERSON] в звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому зазначив, що 04.03.2015 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] надав відповідачеві готівкові кошти в сумі 2000 доларів США, що в перерахунок на національну валюту станом на 23.01.2018 року складає 57751 гривню. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання у повному обсязі, однак відповідач не повернула позику в обумовлений термін та продовжує ухилятися від виконання взятих на себе зобов'язань, що спонукало позивача звернутися до суду з даним позовом . Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали до суду заяву в якій позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили розглядати справу без їх участі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в порядку, визначеному п.4 ч.8, ч.11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з'явилася, доказів про наявність поважних причин своєї неявки, відзиву та заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала . З огляду на вказане, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши позовну заяву, письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини . Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки від 04.03.2015 року, складеної [PERSON], встановлено, що остання позичила у [PERSON] 2000 $ США та зобов'язалася повернути їх (а.с.28) . Наявність зазначеного документу в розпорядженні [PERSON] підтверджує факт передачі позивачем предмету позики відповідачеві та факт існування по день розгляду спору цивільно-правових відносин між сторонами, які виникли з договору позики . Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Відповідно до вимог частин 1,3 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ). Якщо строк ( термін ) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства Як встановлено судом, складена відповідачем боргова розписка не містить терміну виконання зобов'язання. Однак, стороною позивача надано суду письмові докази про направлення [PERSON] на адресу позичальника претензії від 21.03.2018 року з вимогою повернути борг на протязі 30 днів з моменту отримання даної претензії. Отже, останнім днем строку виконання зобов'язання є 22.04.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором . Доказів, які б підтвердили факт повного чи часткового повернення позики позивачеві відповідачем не надано та не заявлялося суду клопотань про їх витребування . Крім того факт знаходження боргової розписки у позивача підтверджує невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності , суд прийшов до висновку, що позивач, являючись позикодавцем , вправі вимагати від відповідача, який є позичальником, повернення позики, а позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Судом з'ясовано, що на момент ухвалення рішення офіційний курс гривні до долара США, встановлений НБУ становить 2629,0191 гривень за 100 доларів США . Таким чином, сума позики в перерахунку на національну валюту станом на 08.05.2018 року становить 52580 гривень 38 копійок . Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, в межах заявлених позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача борг по договору позики в сумі 52580 гривень 38 копійок . На підставі ст.ст. 526,1046,1047,1049,1050,1051 ЦК України,

Outcome: partial