Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.06.2020 та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач та позивач проживають окремо, шлюб на даний час не розірваний, відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, в червні 2020 року відповідач вигнав позивача та дитину з квартири, де вони разом проживали. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти стягнення аліментів на дитину не заперечував, але заперечував, що дитина проживає з позивачем, оскільки, як йому відомо, дочка проживає то з матір`ю, то з сестрою позивача. Відповідач періодично у свій вихідний день забирає дитину до себе на один день. Відповідач підтвердив, що в червні 2020 року вигнав позивача з дитиною з квартири, в якій вони спільно проживали. Відзив на позов та будь-які докази на підтвердження своїх доводів щодо не проживання дитини з позивачем та неутримання останньою дитини відповідач не надав. Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, встановлені судом. Позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.04.2015 (а.с.9), на дату розгляду даної справи в суді шлюб між сторонами не розірваний, проте вони проживають окремо. Від шлюбу сторони мають дитину дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.10), яка знаходиться на утриманні матері позивача та яка, як визнав відповідач в судовому засіданні, проживає окремо від відповідача. Відповідно до акта ОСББ від 26.06.2020 №10 позивач та донька [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.6-7). Зі слів позивача та відповідача, обидва працюють, про незадовільний стан здоров`я дитини чи відповідача не зазначили. Зі слів позивача, вона разом з дитиною з липня 2020 року тимчасово проживає в орендованій квартирі в м.Мирнограді, дитина часто знаходиться чи у її матері, чи у її сестри, а саме коли позивач працює. Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182) Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.3 ст.182). Приписами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Судом при розв`язанні спору враховується, що відповідач проти стягнення аліментів на утримання дитини не заперечує, про незадовільний стан свого здоров`я суд не повідомив, доказів на підтвердження того, що дитина протягом червня серпня 2020 року проживала та день розгляду справи проживає окремо від позивача і не знаходилась/не знаходиться на її утриманні відповідачем не надано. З огляду на наведене, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у ст.3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зауважує, що відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини; той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини; неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Рішення суду у межах суми платежу за 1 місяць підлягає негайному виконанню (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved