Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] 19.08.2021 року звернувся до Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська із заявою, в якій просить встановити факт належності йому, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , договору купівлі-продажу від 13 липня 2000 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 13 липня 2000 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою Іриною Володимирівною за реєстровим № 1-2799, щодо квартири [ADDRESS] , загальною площею 48,6 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м. \~В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що він 13 липня 2000 року уклав з продавцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою Іриною Володимирівною за реєстровим № 1-2799. Станом на 13.07.2000 року, а саме дату укладення договору купівлі-продажу був чинним Закон України «Про власність». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Громадянин набував право власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність»). За положеннями ст. 128 ЦК УРСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передання речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Переданням визнається вручення речей набувачеві. Таке правове регулювання правовідносин щодо права власності на майно застосовується і до прав, які виникли за укладеним заявником 13 липня 2000 року договором купівлі-продажу. З огляду на вищезазначені вимоги законодавства, у [PERSON] , як покупця за договором від 13.07.2000 року, виникло право власності на куплену квартиру. Заявник [PERSON] вказує на те, що через 11 днів після придбання квартири, а саме 24.07.2000 року, він зареєструвався у цій квартирі, про що свідчить відповідний штамп відділу внутрішніх справ Бабушкінського райвиконкому на сторінці 11 його паспорту громадянина України. На час оформлення вищезазначеного договору купівлі-продажу від 13 липня 2000 року прізвище покупця в договорі було зазначено як « [PERSON] , ім`я та по батькові [PERSON] згідно чинного на той час паспорту громадянина СРСР заявника. 31 жовтня 2000 року він отримав новий паспорт громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, у якому його прізвище вказано як « [PERSON] », а ім`я та по батькові [PERSON] . Однак, у вказаному договорі купівлі-продажу невірно зазначено його прізвище як « [PERSON] », що не відповідає його прізвищу, зазначеному у паспорті громадянина України, в зв`язку з чим він не може реалізувати своє право власності. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2021 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи. Ухвалою судді від 20.08.2021 року відкрито провадження у вищезазначеній справі, справа призначена до судового розгляду, В судове засідання заявник не з`явився, його представник надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій він заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності учасників справи та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Розглянувши заяву, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України, передбачено, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. …Суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, заповіту, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що прізвищем, ім`ям та по батькові заявника є [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , який виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 31 жовтня 2000 року. \~ 13 липня 2000 року заявник уклав з продавцями [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] .\~Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою Іриною Володимирівною за реєстровим № 1-2799.\~ У вказаному договорі прізвище заявника як покупця вказано як - « [PERSON] ». Таким чином, виявились розбіжності у написанні прізвища заявника в його паспорті громадянина України та у вищевказаному договорі від 13 липня 2000 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був посвідчений 13 липня 2000 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою Іриною Володимирівною за реєстровим № 1-2799, що є перешкодою для реалізації ним свого права власності. Факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою Іриною Володимирівною за реєстровим № 1-2799, підтверджується: - паспортом громадянина України серії [NUMBER] , який виданий [PERSON] Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 31 жовтня 2000 року, в якому зареєстрованим місцем проживання заявника зазначена адреса [ADDRESS] , що збігається з адресою квартири, яку набув у власність заявник за договором купівлі-продажу 13.07.2000 року; - паспортом громадянина України серії [NUMBER] , який виданий [PERSON] Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 31 жовтня 2000 року та довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] «Держподатінспекції у Бабушкінському районі» № [NUMBER] , в яких ім`я та по батькові заявника збігаються з його іменем та по батькові, зазначеними у вказаному договорі купівлі-продажу; - посвідченням водія серії [NUMBER] , виданим [PERSON] ДАІ УМВС України Дніпропетровським РЕВ 1-го МРВ 19.05.2006р., та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу MERCEDES-BENZ 311D, д.н.з. [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданим [PERSON] ТСЦ 1243 13.11.2018, в яких ім`я та по батькові заявника збігаються з його іменем та по батькові, зазначеними у вказаному договорі купівлі-продажу. Встановлення факту належності договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , має для заявника юридичне значення, оскільки надасть йому\~ можливість розпоряджатися своєю власністю, і іншого порядку встановлення даного факту законом не передбачено. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності заявнику договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою Іриною Володимирівною за реєстровим № 1-2799, тому заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved