Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

[PERSON] 14 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Позивач у своєму уточненому позові посилалася на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок виниклих суперечок та особистого непорозуміння, різних поглядів на життя подружжя. Шість місяців тому подружні відносини між позивачем та відповідачем припинилися, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір'ю. Матеріальну допомогу на утримання дитини позивач від відповідача не отримує. Позивач просила шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягувати з відповідача на її користь та утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до досягнення дитиною трирічного віку. У своїй заяві до суду позивач просила справу розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у своїй заяві наданій на адресу суду просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував та просив їх задовольнити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року, який було зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1658 (а.с. 7). Від сумісного життя сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Сімейні стосунки між позивачем та відповідачем не склалися внаслідок суперечок, особистого непорозуміння та різні погляди на подружнє життя. Шлюбні відносини між сторонами припиненні з жовтня 2013 року. Спору про поділ майна немає. Проти проживання спільної малолітньої дитини з матір'ю відповідач не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, живе окремо, примирення між сторонами неможливе, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем, спір щодо сумісно нажитого майна на теперішній час відсутній, суд вважає можливим позовну вимогу про розірвання шлюбу задовольнити, прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін. На теперішній час позивач [PERSON] проживає разом зі своєю малолітньою донькою, займається її вихованням та утриманням. Відповідач на утримання доньки матеріальну допомогу не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Донька сторін [PERSON], свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення повноліття [PERSON]. Ч. 2 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Донька сторін [PERSON] малолітня, [INFO], трирічного віку не досягла, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час має скрутне матеріальне становище та потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 79 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача на утримання дитини та її утримання з дня подання позову, тобто з 14 квітня 2014 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. - п.п. « 1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved