Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє адвокат Ходюк К.М. звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», третя особа Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса №7278 від 29 січня 2021 року. В обґрунтування позову зазначає, що 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №2362886 від 29 липня 2020 року, укладеним між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал», у розмірі 51 130,00 грн. за період з 10 листопада 2020 року по 25 грудня 2020 року, з яких: 12 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2 400,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 35 800,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 930 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Д.В. 10 березня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП №64780121. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає до виконання, оскільки нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, всупереч вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1992 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» не надало нотаріусу належним чином засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, відповідач не надав приватному нотаріусу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджував факт видачі/перерахування кредитних коштів та, згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував згідно кредитного договору. Також відповідач не надав розрахунку заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом на суму 35 800 грн. Позивач не визнає та не погоджується із сумою заборгованості, зазначеній у виконавчому написі, що свідчить про те,що на момент його вчинення заборгованість була спірною. А тому, оскільки виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, він є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 квітня 2021 рокупісля усунення недоліків позовної заяви відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21 травня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно якого відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідачем, при поданні заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса були дотриманні вимоги Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29 червня 1992 року, зокрема подано оригінал кредитного договору, надана Виписка з особового рахунку за кредитним договором № 2362886 від 29 липня 2020 року, виключно за грошовими сумами простроченої заборгованості та заборгованості за процентами, оскільки ці платежі мають безспірний характер та є обов`язковими. Тому, заборгованість позивача за кредитних договором перед відповідачем станом на 19 січня 2021 року (день звернення відповідача із заявою про вчинення виконавчого напису) складає 50 200,00 грн. При цьому після отримання відповідачем права вимоги до позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» жодних нових сум щодо стягнення заборгованості не нараховувалося. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» та Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький І.В. в судове засідання не з`явилися не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини: Судом встановлено, що 29 липня 2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» було укладено кредитний договір №2362886 згідно умов якого товариство надало позичальнику грошові кошти в сумі 12 000 грн. строком на 30 днів з 29 липня 2020 року до 28 серпня 2020 року. 10 листопада 2020 року ТзОВ «Мілоан» на підставі Договору про відступлення права вимоги №51-МЛ відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №2362886 від 29 липня 2020 року. ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» 24 грудня 2020 року на адресу [PERSON] надіслано претензію за №20099970/1 з вимогою виконати зобов`язання за кредитним договором №2362886 від 29 липня 2020 року, зокрема сплатити заборгованість в розмірі 50 200 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 12000 грн.; заборгованість за комісією становить 2 400 грн.; проценти за користування кредитом становлять 35 800 грн. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №2362886 від 29 липня 2020 року заборгованість [PERSON] станом на 19 січня 2021 року складає 50 200 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 12 000 грн.; заборгованість за комісією становить 2 400 грн.; проценти за користування кредитом становлять 35 800 грн. 19 січня 2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. із заявою вчинити виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» заборгованість у розмірі 50 200 грн. за період з 10 листопада 2020 року по 25 грудня 2020 року. 29 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вчинено виконавчий напис за №7278 про стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №2362886 від 29 липня 2020 року, в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал», яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ТзОВ «Мілоан» заборгованості по кредитному договору №2362886 від 29 липня 2020 року у загальні сумі 50 200 грн. за період з 10 листопада 2020 року по 25 грудня 2020 року, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 12 000 грн.; заборгованість за комісією становить 2 400 грн.; проценти за користування кредитом становлять 35 800 грн. Витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса становлять 930 грн. Вказаний виконавчий напис звернуто до виконання. 10 березня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Вариводою Дмитром Васильовичем відкрито виконавче провадження ВП №64780121 з приводу примусового виконання виконавчого напису за №7278, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. 29 січня 2020 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. Положеннями статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат», пункти 1, 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу наведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Водночас як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення іпотекодавця про вимоги про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц з подібних правовідносин. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що при вчиненні напису нотаріус отримав від банку або позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Окремо суд зауважує, що відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений в цій справі виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому подання стягувачем не нотаріально засвідченого договору є незаконним. Крім того із системного аналізу вищенаведених норм випливає,що безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Зазначені обставини в сукупності вказують на недотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем вимог законодавства України під час вчинення виконавчого напису від 29 січня 2021 року, а тому виконавчий напис за №7278 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким Ігорем Вікторовичем 29 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» заборгованості за Кредитним договором № 2362886 від 29 липня 2020 року у загальні сумі 51 330 грн. за період з 10 листопада 2020 року по 25 грудня 2020 року, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У своєму відзиві на позов відповідач просить суд відмовити у відшкодуванні витрат на правову допомогу позивачу, оскільки сума витрат на професійну правничу допомогу не є співмірною та не відповідає складності справи, виконаним адвокатом робіт, часом який був витрачений на виконання робіт, обсягу наданих адвокатом послуг. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з частиною третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. Актом приймання-передачі надання послуг правової допомоги до договору №17/03_21 від 17 березня 2021 року складеного 25 червня 2021 року узгоджено остаточний перелік робіт загалом на суму 5 000 гривень. Також, згідно Договору про надання правничої допомоги №17/03_21 від 17 березня 2021 року, розмір винагороди за правову допомогу надану адвокатом клієнту становить 5 000, гривень. В судовому засіданні при розгляді позову, інтереси позивача представляла адвокат Ходюк Катерина Миколаївна, згідно ордеру серії ВО №1015592, виданого Адвокатським бюро «Катерини Ходюк». Згідно меморіального ордера №@2PL203347 від 19 березня 2021 року в рахунок оплати договору про надання правничої допомоги №17/03_21 від 17 березня 2021 року [PERSON] на рахунок [PERSON] перераховано кошти в розмірі 5 000 грн. Проаналізувавши докази наданні адвокатом на підтвердження обставин понесення витрат на надання правничої допомоги станом на день ухвалення судового рішення, суд враховуючи принципи реальності, необхідності і розумності розміру витрат, з огляду на безпосередню участь та представництво інтересів позивача адвокатом у судових засіданнях, вважає, що судові витрати в розмірі 5000 гривень відповідають критеріям розумності, співмірності та обґрунтованості та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» в користь [PERSON] слід стягнути сплачений нею судовий збір в розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved