Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] 16 квітня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідачів ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і ТОВ «Наш дім» про стягнення матеріальної і моральної шкоди та витрат, позовні вимоги змінювалися і уточнювалися. Позивач в своєму позові, а його представник в ході судового засідання посилаються на те, що 05 липня 2013 року близько 11.25 годин [PERSON] керував належним ТОВ «Наш дім» автомобілем «ГАЗ 53» і порушив правила дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку під час керуванням автомобіля і здійснив ДТП, в результаті якого позивач постраждав, йому завдана матеріальна і моральна шкода, пошкоджені автомобілі, за що стосовно вказаної третьої особи складено адміністративний протокол і він був визнаний винним в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності постановою суду. Вказаними діями, пов'язаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано значну матеріальну і моральну шкоду, він поніс витрати та інш.. Страхова компанія відшкодувала не всю шкоду (без ПДВ і втрати товарного вигляду автомобіля, франшизи) і позивач вважає це не законним, матеріальна шкода повинна відшкодовуватися в межах фактичних витрат на ремонтно-відновлювальні роботи. Вважає, що вказану шкоди повинні відшкодовувати відповідачі кожен в межах своєї відповідальності і просив стягнути з: відповідача ПрАТ УПСК решту не сплачену страховою компанією матеріальну шкоду згідно його розрахунку, висновку експерта та з ТОВ «Наш дім» не відшкодовувану страховою компанією суму матеріальних збитків і моральну шкоду та понесені ним витрати на експертизу і по судовому збору, задовольнивши позов у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Наш дім» в судовому засіданні позовні вимоги фактично визнав частково, пояснивши, що дійсно 05 липня 2013 року була ДПТ за участю їх працівника [PERSON] на їх автомобілі «ГАЗ 53», постановою суду його (третю особу) визнано винним в цій ДТП, штраф він сплатив, виплатив позивачу не виплачену страховою компанією франшизу, але матеріальну шкоду позивачу вже відшкодувала страхова компанія і нічого більше відшкодовувати не потрібно. По закону все зроблене відповідачем правильно, надані документи позивачем протирічливі і не підтверджують заявлену суму матеріальної шкоди, ця сума, на їх думку, завищена позивачем. Ніяких інших зобов'язань відносно позивача на себе не брали і не беруть, будь-якої іншої шкоди (в тому числі і моральної) позивачу не завдавали. Вважають позовні вимоги безпідставними і просили в їх задоволенні саме до цього відповідача (них) відмовити в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ УПСК в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважаючи їх неправомірними, шкода вся ними виплачена позивачу і нічого більше вони йому не винні, моральна шкода взагалі по умовам їх договору і по закону в цих правовідносинах з ними не передбачена, просив рішення винести за наявними матеріалами справи по закону про відмову в задоволенні позовних вимог до них. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні повністю погодився з позицією представника ТОВ «Наш дім», підтримав надані ним пояснення в судовому засіданні і заперечення, просив рішення винести за наявними матеріалами справи по закону про відмову в задоволенні позовних вимог до них. Вислухавши пояснення представників позивача і відповідачів, третьої особи, з'ясувавши думку сторін і третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що 05 липня 2013 року близько 11.25 години водій [PERSON], керуючи належним відповідачу ТОВ «Наш дім» автомобілем «ГАЗ 53», державний номер автомобіля [NUMBER], рухався по пр. ім. Газети Правда м. Дніпропетровська в районі буд. 1Б біля АЗС «Авіас» та перед здійсненням маневру - зміні напрямку руху праворуч, при виникненні перешкоди, яку він був спроможний був виявити, не пересвідчився, що це буде безпечно, проявивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діяв таким чином, щоб не завдавати загрози життю та здоров'ю громадян, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, не вжив заходів для зменшення швидкості або зупинки транспортного засобу, не впорався з керуванням свого автомобіля, в наслідок чого допустив зіткнення в тому ж місці з автомобілем «Тойота Хайлендер», державний номер [NUMBER], що належить позивачу, під керуванням водія [PERSON], який рухався в тому ж місті праворуч в попутному напрямку, скоївши ДТП. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні ушкодження. При цьому порушення цією третьою особою зазначених Правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому зв'язку із наслідками у вигляді пошкодження названого автомобіля позивача. Стосовного винного у вказаній ДТП працівниками ДАІ складено протокол і направлено його до суду. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2013 року винним у вказаній ДТП визнано було [PERSON] за ст. 124 КУпАПП його було притягнуто до адміністративної відповідальності в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 400 грн., постанова не оскаржена і набрала законної сили, штраф сплачено, постанову виконано. За результатами розгляду справи, дослідженням матеріалів цивільної справи та адміністративного матеріалу, на думку суду, винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді є третя особа [PERSON]. При цьому порушення цим водієм правил дорожнього руху України знаходилось у прямому причинно-слідчому зв'язку із наслідками у вигляді пошкодження автомобілів сторін, завданню шкоди. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністратвине правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2013 року встановлено факт вчинення третьою особою на вказаному автомобілі відповідача адміністративного правопорушення відносно позивача, факт завдання діями вказаної особи шкоди позивачу, а також наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями [PERSON] та зазначеними наслідками у вигляді шкоди позивачу і відповідно винність [PERSON] в завданні шкоди, ця вина встановлена і доведена. Постанова Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 серпня 2013 року відносно [PERSON] набрала законної сили, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце винні дії третьої особи на автомобілі відповідача, а саме дії, що містять в собі склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАПП, факт завдання ушкоджень позивачу, наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями, пов'язаними з порушенням вимог Правил дорожнього руху України, третьою особою і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: « 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В судовому засіданні встановлено, що винними діями [PERSON] на автомобілі відповідача позивачу було завдано матеріальної та моральної шкоди. Матеріальна шкода полягає в значних витратах на ремонтно-відновлювальні роботи свого пошкодженого винними діями вказаної третьої особи автомобіля. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому ... додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями цієї третьої особи, пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями [PERSON] і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. В судовому засіданні встановлено, що винними діями [PERSON], працівника ТОВ «Наш дім», на автомобілі останнього позивачу було завдано матеріальної шкоди. Оскільки [PERSON] на той час (і зараз є) був працівником ТОВ «Наш дім» і знаходився з підприємством в трудових відносинах, керував на правових підставах автомобілем ГАЗ 53, державний номер автомобіля [NUMBER], що належить вказаному товариству, то відповідальність перед позивачем повинне нести за цього працівника вказане товариство - ТОВ «Наш дім». Цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Наш дім» була застрахована згідно страхового полісу ПрАТ УПСК № АВ/3912779 (діючого з 09 липня 2012 року по 08 липня 2013 року) про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третії осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу. Суду було надано позивачем акт виконаних робіт по ремонтно-відновленню його пошкодженого автомобіля «Тойота Хайлендер», державний номер [NUMBER] № 1359 від 17 липня 2013 року, що був виконаний експертом [PERSON], яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з врахуванням коефіцієнта фізичного стану підлягаючих заміні деталей складає 20227 грн. 68 коп.. Вказані кошти реально сплачені позивачем і є фактичними його витратами, про що суду надано письмові докази.

Outcome: partial