Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «ФК «Аланд» (далі - відповідач), треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. про стягнення з позивача на користь відповідача боргу у розмірі 48306,00 гривень. У зв`язку з цим до ФГ «Веселохутірське» направлено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач вважав вказаний виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням норм діючого законодавства. Зокрема, позивач стверджував, що між ним та відповідачем жодних договірних відносин не виникало; будь-яких повідомлень від відповідача не надходило; відповідач попередньо з жодними вимогами до нього не звертався, суми заборгованості не пред`являв, обґрунтувань не надавав, погашення не вимагав. Вказані порушення зі сторони відповідача позбавили можливості позивача виконати вимоги відповідача або оспорити їх, що не може свідчити про безспірність суми пред`явленої до стягнення. Таким чином приватний нотаріус не переконалась належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню на підставі виконавчого напису, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з цим позивач просив суд визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивачем також подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом нотаріуса. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 1 квітня 2020 року зупинено стягнення на підставі спірного виконавчого напису. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі (а.с. 106). Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за адресою місцезнаходження, однак поштове відправлення повернулося до суду без вручення (а.с. 35-48). За таких обставин відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом розміщення оголошення на вебсайті судової влади України (а.с. 103-104), однак представник до суду не прибув, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Хара Н.С. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 108). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 105), однак жодних заяв чи клопотань не надіслала, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. 10 грудня 2019 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 30467 (а.с. 71) про стягнення з [PERSON] (позивач) на користь ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) несплаченої в строк за кредитним договором № R53100259135B від 18 травня 2012 року заборгованості у розмірі 48006,00 гривень з урахуванням заборгованості за сумою кредиту у розмірі 35795,52 гривень та за відсотками у розмірі 12210,48 гривень. Крім того, за вчинення вказаного виконавчого напису з позивача на користь відповідача підлягає до стягнення плата у розмірі 300,00 гривень, а разом грошові кошти у розмірі 48306,00 гривень. При цьому строк стягнення заборгованості проводиться за період з 22 серпня 2017 року по 23 жовтня 2019 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. від 13 березня 2020 року серії ВП № 61364408 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 10 грудня 2019 року № 30467 (а.с. 9). Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями нотаріусу подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 3.1. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно із п. 3.5. глави 16 розділу ІІ вказаного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Таким чином вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. За таких обставин виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Документом, що встановлює прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, є заява стягувача про прострочення платежу, передана боржнику безпосередньо стягувачем або надіслана боржникові поштою зі зворотним повідомленням, або передана через нотаріуса в порядку, передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат». При цьому, вказані документи не є підтвердженням існуючого боргу, вони лише можуть доповнювати інформацію про існуючий борг. Заява боржника про підтвердження ним суми боргу, письмова відповідь боржника стягувачу про причини прострочення сплати заборгованості чи повернення майна, письмове прохання боржника про надання відстрочки виконання тощо - також документи, які є додатковою інформацією про наявність боргу. Чинним законодавством не надано визначення поняття «безспірна заборгованість», тому підтвердження наявності заборгованості боржника щодо виконання грошового зобов`язання стосовно юридичних осіб має ґрунтуватися на даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності контрагентів за договором, виходячи з такого. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 3 Законом України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства; бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством; фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Так, зі змісту ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» вбачається, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Разом з тим, як вбачається із доданих до позовної заяви документів, наданих приватним нотаріусом Харою Н.С. у відповідь на виконання ухвали суду (а.с. 13-14), спірний виконавчий напис вчинений на підставі, зокрема: -заяви ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) від 3 грудня 2019 року № 725 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. про вчинення виконавчого напису (а.с. 90); -виписки з рахунка [PERSON] (позивач) із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № R53100259135B від 18 травня 2012 року (а.с. 91); -кредитного договору № R53100259135B від 18 травня 2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] (позивач), разом із графіком повернення кредиту і сплати процентів та розрахунком вартості супутніх послуг (а.с. 92-95); -витягу з договору відступлення прав вимоги № 02/10/2019-ФА від 2 жовтня 2019 року укладеного між ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) та ТОФ ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 96); -письмової вимоги (повідомлення) ТОВ «ФК «Аланд» (відповідач) до [PERSON] (позивач) від 23 жовтня 2019 року (а.с. 97). Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав первинні бухгалтерські документи на підтвердження безспірності заборгованості боржника (документи щодо видачі кредитних коштів, погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів за кредитним договором, виписок з банківського рахунку). Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 5 липня 2017 року у справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. До такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц (провадження № 61-7410ск18). Водночас законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, чи отримував позивач письмову вимогу (повідомлення) про наявність такої заборгованості, що була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. При цьому відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Вказані обставини, на переконання суду, достеменно свідчать про відсутність такої обов`язкової умови для вчинення виконавчого напису як безспірність розміру заборгованості. Таким чином приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості за кредитним договором, не впевнившись в отриманні позивачем (як боржником) письмової вимоги відповідача (як кредитора чи стягувача) про усунення порушень за кредитним договором, оскільки відомості про отримання безпосередньо позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 81 ЦПК України. За таких обставин суд вважає, що позивачем цілком доведено обґрунтованість своїх позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 копійок) гривень, а також сплачений під час подання заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 420,40 (чотириста двадцять гривень 40 копійок) гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved