Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] 23.12.2013 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, посилаючись на те, що Луцьким міськрайонним судом розглядається цивільна справа № 161/13142/2013 за позовом [PERSON] до Заборольської сільської ради Луцького району про визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме: на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS]; правовстановлюючі документи на це будинковолодіння відсутні. Спірний будинок з надвірними будівлями та спорудами не входить до складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] Даний будинок належить їй та її чоловікові [PERSON] та є спільною сумісною власністю подружжя. Вони за спільні кошти, використовуючи спільну працю, збудували його у період з 1983 по 1992 роки. Заяву мотивує тим, що у 1972 році був укладений шлюб між нею та [PERSON]. Матір [PERSON] [PERSON] проживала разом з [PERSON] по [ADDRESS] Після смерті [PERSON] з 1982 року по 2003 рік, [PERSON] вважалась власником вказаного домогосподарства, що підтверджується довідкою Заборольської сільської ради від 11.11.2013р. У 1983 році її чоловік [PERSON] на території господарства своєї матері [PERSON] по [ADDRESS] розпочав будівництво житлового будинку з метою спільного проживання у ньому. На той час [PERSON] було більше 70 років. Вона отримувала державну пенсію. Ця пенсія була досить невеликою і не використовувалась для фінансування будівництва . Разом з чоловіком вони наймали будівельників, деякі роботи проводили власними зусиллями. Придбання цегли, пиломатеріалів та інше підтверджується копіями накладних, квитанцій та рахунків, виданих на ім'я [PERSON] та [PERSON] Після завершення будівництва та проведення усіх необхідних внутрішніх ремонтних робіт, вона, разом з чоловіком, [PERSON] постійно проживала без реєстрації у спільно зведеному будинку разом з його матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Вони допомагали, доглядали та піклувались про матір, оскільки остання була людиною похилого віку; утримували будинок та інше майно в належному стані, здійснювали ремонт та оплачували комунальні послуги. У травні 2001 року її чоловік [PERSON] зареєструвався за вказаною адресою. Після смерті матері з 2003 року і по даний час, згідно даних погосподарської книги, [PERSON] рахується першим членом домогосподарства по [ADDRESS]. На ім'я [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на спірний житловий будинок комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації». Оскільки фактичними забудовниками спірного будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] були вона та її чоловік [PERSON], будівництво велося за рахунок їх праці та коштів, а тому вважає це майно спільною сумісною власністю подружжя з часу завершення будівництва. У 2009 році помер її чоловік - [PERSON], не залишивши після себе заповіту, не оформивши право власності на спільне сумісне майно та не одержавши на нього правовстановлюючих документів, що позбавляє його спадкоємців реалізувати право на спадщину. В свою чергу, в установленому законом порядку, право власності на спірне будинковолодіння, нею не було оформлено. На даний час вона проживає за адресою: [ADDRESS], продовжуючи володіти та користуватись майном, оплачувати комунальні послуги та витрати на утримання домоволодіння в належному стані. ЇЇ донька [PERSON] претендує на спірне будинковолодіння. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати за нею право власності на ? частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , як частку у спільній сумісній власності подружжя. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з наведених у ній мотивів. В судовому засіданні відповідач позов не визнала, подала суду письмове заперечення, в якому зазначила, що власником спірного житлового будинку була [PERSON], яка даний житловий будинок заповіла їй - своїй онуці . Позивач не була членом сім'ї [PERSON], не є спадкоємцем [PERSON], а тому в задоволенні позову просить відмовити в зв'язку з безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що власниками будинковолодіння в [ADDRESS] з 1974 року по 1982 рік та з 1982 року по 2003 рік були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується витягом з погосподарської книги № 1 за 2002 рік, державним актом серії І-ВЛ № 026658 на право приватної власності на землю, виданим на ім'я [PERSON], технічним паспортом на спірний житловий будинок приватного житлового фонду, виданим на ім'я [PERSON] у 1995 році. Судом встановлено, що будівництво спірного будинковолодіння було розпочато [PERSON] у 1985 році, що підтверджується будівельним паспортом на забудову земельної ділянки. Вказане будинковолодіння закінчено будівництвом у 1992 році, що підтверджується висновком експертного дослідження №0-125 від 25.06.2012 року , поясненнями сторін та допитаними в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], актом на ім'я [PERSON] про винесення в натурі меж земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 04.09.1985року, згідно рішення Заборольської сільської ради про надання Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність» в редакції на 31.12.1992 рік, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі - продажу, міни, дарування, за правом спадщини. Згідно заповіту від 27.06.2002р., посвідченого Троц Ю.Б., державним нотаріусом Першої Луцької держнотконтори, [PERSON], [INFO], все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося та взагалі все те, що буде належати їй на момент її смерті, та на що він за законом матиме право заповіла [PERSON]. 09.02.2004р. державним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори, на підставі вищевказаного заповіту, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом , спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті [PERSON] є її онука [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права на майновий пай, в СВК «Урожай» с. Забороль Луцького району та на земельну ділянку площею 2,2535га, розташовану на території Заборольської сільської ради. Як роз'яснив Верховний Суд України у своїй постанові №7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, ст. 17 Земельного кодексу від 18.12.1990 року (з наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 63, 64 Земельного кодексу Української РСР від 07.08.1970 року (з наступними змінами та доповненнями) і ст.14 Закону України «Про власність» земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину в користування або приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом. Особи, що брали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю) будинку, якщо допомогу забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно. Таке ж право за цих умов належить членам сім'ї власника жилого будинку, якщо вони брали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК України обов'язок. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Заборольської сільської Ради народних депутатів від 14.02.1984 року №9 була надана в безстрокове користування земельна ділянка площею 0,12 га для будівництва індивідуального жилого будинку і господарчих будівель. Дана обставина підтверджується Свідоцтвом на забудову садиби в сільському населеному пункті Української РСР від 12.07.1985 року. В подальшому [PERSON] винесла в натуру межі земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, виготовила проект забудови та приступила до будівництва спірного будинковолодіння, яке було закінчено у 1992 році. Суд вважає, що спірне будинковолодіння є власністю [PERSON], що підтверджується випискою з погосподарської книги за 2002 рік, в якому [PERSON] до дня своєї смерті ([INFO] року) проживала, що підтверджується довідкою №178 за січень місяць 2004 року, виданою Заборольською сільською радою Луцького району державному нотаріусу. Приймаючи до уваги, що саме [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва спірного жилого будинку і господарських будівель, угоди про створення спільної власності між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], на період будівництва житлового будинку, не було, а тому позивач не вправі вимагати визнання за нею права власності на частку у вказаному будинковолодінні. За таких обставин, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю .

Outcome: dismissed