Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON] 25.05.2018 року звернулась до Козельщинського районного суду з позовом до відповідача та прохала розірвати з ним шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Оленівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області 28 травня 2016 року за актовим записом № 1. При цьому вказувала, що подружні стосунки між ними не склалися, вони припинили їх і позивач вважає продовження спільного проживання таким, що суперечить її інтересам, зазначає що від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка поживає з нею. В судове засідання позивач направила заяву, в якій прохала розглядати справу без її участі і не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з»являвся, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі, відзиву на позов не подав. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вимоги закону, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування процесу технічними засобами. Врахувавши думку позивача, викладену у заяві, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони уклали шлюб у виконавчому комітеті Оленівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області 28 травня 2016 року за актовим записом № 1 ( аркуші - 10,11). Від спільного життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка поживає з позивачем ( аркуші 12,13). Сторони припинили подружні стосунки і ведення спільного господарства і не мають наміру примирятися і відновлювати подружні стосунки, про що зазначив позивач, посилаючись на неприязні відносини на грунті різних поглядів на життя. Відповідно до ст. ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сторін являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги пояснення позивача, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи, що позивач прохала залишити їй шлюбне прізвище, про зазначила в заяві, суд задовольняє її вимогу, як таку, що ґрунтується на законі. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved