Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON].) звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON].), в якому просить присудити стягувати з нього на користь відповідача кошти (аліменти) на утримання сина у розмірі 25 % від заробітку (доходу) щомісячно від дня пред'явлення позову і до його повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 04.03.2011 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі РАГС Печерського районного управління юстиції в м. Києві за актовим записом № 150 від якого є спільна дитина - син [PERSON], [INFO]. 08.06.2015 року шлюб було розірвано та син проживає з відповідачем, а позивач має зобов'язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримав з викладених у позовній заяві підстав та просив його задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 04.03.2011 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві було зареєстровано шлюб за актовим записом № 150. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08.06.2015 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], було розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає з [PERSON] Частиною 1 ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аналізуючи викладене, суд зазначає, що позивач дійсно зобов'язаний утримувати сина - [PERSON] до досягнення ним повноліття. Разом з тим, позивач просить стягнути аліменти з нього ж на користь відповідача. Як визначено у ст.. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Отже, суд здійснює захист лише порушених прав та інтересів, проте, позивач добровільно бажає сплачувати аліменти на утримання сина, відтак, права та інтереси позивача жодним чином не порушені. Крім того не надано доказів, що відповідачка відмовляється отримувати кошти на утримання дитини. За таких обставин, позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed