Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно, до дня смерті, проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Заявник є спадкоємцем померлого, за заповітом та спадщину після його смерті прийняв, так як фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 01 грудня 1999 року секретарем Білківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, за реєстром № 76, відповідно до якого він заповів заявнику все належне йому на день смерті майно. Вказаний заповіт було зареєстровано та на день смерті [PERSON] не змінено та не відмінено. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлому майно, заявник звернувся до нотаріуса, проте отримав відмову через розбіжності у імені померлого « [PERSON] », яке зазначено у заповіті, з іменем « [PERSON] », що зазначено у свідоцтві про смерть. Так як відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого повторно 04 січня 2019 року, ім`я померлого вказано « [PERSON] ». Розбіжності у імені померлого, яке зазначено у заповіті, з його іменем, що значиться у свідоцтві про смерть, створюють для заявника, як спадкоємця за заповітом, перешкоди у оформленні та отриманні свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В зв`язку з тим, що він має намір оформити свої спадкові права, а тому виникла потреба у встановленні факту належності померлому вищевказаного заповіту. В зв`язку з тим, що заявник не має іншої можливості встановити факт належності правовстановлюючого документу, від встановленого факту залежить виникнення його особистих спадкових прав на земельну ділянку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, так як підтвердить виникнення спадкових прав за заповітом на належне померлому спадкове майно. Заявник просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , уродженцю села Мохначка, Попільнянського району, Житомирської області, який помер [INFO] року, заповіту посвідченого 01 грудня 1999 року Давидюк К.Я., секретарем Білківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області за реєстром № 76, що складений від імені [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явився, в заяві просив справу провести без його участі. Представник заінтересованої особи Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати без участі представника селищної ради, проти задоволення заяви не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 04 січня 2019 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 3. Відповідно до заповіту посвідченого 01 грудня 1999 року секретарем Білківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] заповів усе своє майно своєму внукові [PERSON] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) виданої 11 березня 2019 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі знайдено інформацію про заповіт, номер у спадковому реєстрі 63609608, заповідач - [PERSON] . Довідкою № 10 від 03 січня 2019 року виконавчого комітету Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області визначено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно прийняв спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , так як фактично вступив в управління та володіння спадщиною згідно частини 1 статті 549 ЦК УРСР. Як вбачається з довідки № 11 від 04 січня 2019 року виконавчого комітету Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] і [PERSON] дійсно являється однією і тією ж особою. Відповідно до повідомлення № 520/01-16 від 03 травня 2019 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , так як відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , ім`я померлого вказано « [PERSON] », а згідно змісту заповіту, ім`я заповідача вказано « [PERSON] », тобто через розбіжності у імені померлого. Згідно довідки серії 12 ААБ № 115317 виданої 16 жовтня 2018 року Житомирською міською МСЕК № 2, [PERSON] має другу групу інвалідності з 25.09.2018 року, безтерміново. Вимога пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved