Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

[PERSON] 30 березня 2015 року звернулася до суду з заявою, в якій зазначає, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 02 квітня 2010 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з 15 лютого 2010 року до 01 липня 2010 року. Позивач вказує, що 09 червня 2010 року вона отримала виконавчий лист та предявила його до виконання у відділ державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції Одеської області. Внаслідок ухилення [PERSON]І від сплати аліментів станом на 01 грудня 2014 року склалась заборгованість у сумі 4500 грн.. 25\~ грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення їй виконавчого документа 2-151, виданого 09 червня 2010 року Ананьївським районним судом Одеської області. На підставі вище викладеного позивач звернулася до суду із даним позовом, просить його задовольнити. Позивач, в судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.10), відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявився, повідомлявся належним чином, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи (а.с.14,17), про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду з відміткою адресат за вказаною адресою не проживає. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача, вивчивши та перевіривши документи справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст.199 цього Кодексу до досягнення нею двадцяти трьох років. Статтею 195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержав за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Із матеріалів справи видно, що рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 02 квітня 2010 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 15 лютого 2010 року до 01 липня 2010 року. Постановою державного виконавця ВДВС Ананьївського районного управління юстиції Одеської області від 25 грудня 2014 року, виконавчий лист повернено стягувачу у звязку з неможливістю стягнення. В звязку з ухилення відповідача від сплати аліментів виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 01 грудня 2014 року склала 4500 гривень, про що свідчить копія розрахунку відділу державної виконавчої служби Ананьївського районного управління юстиції Одеської області (а.с.7). При таких обставинах, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості за аліментами на користь позивача в розмірі 4500 гривень. Вирішуючи питання щодо витрат по справі, їх покласти на відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved