Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] (далі - Третя особа), про стягнення на його користь в порядку ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя в сумі 1163178,23 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 24.03.2006 р. між Третьою особою та ПАТ «Укрсиббанк», який в подальшому відступив своє право вимоги Відповідачу, було укладено кредитний договір, в забезпечення якого між тими ж сторонами укладено іпотечний договір. Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS], вартістю 94247 дол. США, що станом на день укладення договору іпотеки в еквіваленті становило 475947 грн., за офіційним курсом НБУ 5,05 грн./1 дол. США. Вимогою про усунення порушення від 18.05.2015 р. Відповідач повідомив Третю особу про наявність за ним заборгованості по кредиту в сумі 1274655,78 грн. і заборгованості по відсоткам в сумі 958930,89 грн., тоді як за судовим рішенням від 25.05.2013 р. з Третьої особи на користь Відповідача стягнуто заборгованість по цьому ж кредитному договору в сумі 95159,30 дол. США, що еквівалентно 760608,28 грн. 14.10.2015 р. приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. на підставі заяви Відповідача застосовано іпотечне застереження та державним реєстратором за Відповідачем зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. При цьому, на час реєстрації за Відповідачем права власності на квартиру її вартість за курсом НБУ 21,82 грн./1 дол. США становила вже 2056469,54 грн. Оскільки вартість предмету іпотеки перевищує 90% розміру забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, така різниця в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» в сумі 1163178,23 грн. мала бути відшкодована Відповідачем Третій особі. При цьому, за договором від 20.11.2015 р. Третя особа відступила Позивачу право вимоги такого відшкодування, про що Відповідача було повідомлено листом від 20.11.2015 р., а листом Позивача від 23.11.2015 р. Відповідачу направлено вимогу про сплату заборгованості, яка останнім проігнорована. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи доводи та вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.03.2006 р. між ПАТ «Укрсиббанк» та Третьою особою був укладений кредитний договір № 24-6UA/03-2006И, в забезпечення виконання зобов'язань за яким між тим ж сторонами 24.03.2006 р. укладено іпотечний договір № 24-6UA/03-2006И. Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS], власником якої є Третя особа, вартістю на дату укладання цього договору 475947, 35 грн. (п. 1.1., 1.4 Договору іпотеки). На підставі договору факторингу № 1 від 12.12.2011 р. та договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, ПАТ «Укрсиббанк» відступив Відповідачу своє грошове право вимоги до Третьої особи за зобов'язаннями по кредитному договору та Іпотечному договору. Набуття Відповідачем права вимоги до Третьої особи встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.05.2013 р. у цивільній справі № 757/4161/13-ц, що набрало законної сили. Відповідно до п. 4.3. Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог Іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 цього Договору іпотеки відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (п. 4.7. Договору іпотеки). Положеннями розділу 5 Договору іпотеки встановлено, що у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору іпотеки, в тому числі, у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим Договором або порушенням Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. В такому повідомленні Іпотекодержатель зазначає який зі способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується Іпотекодержателем для задоволення своїх вимог. У разі застосування передачі Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п.5.1. цього Договору іпотеки. У разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки як способу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз.2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель реалізує норми ст.38 Закону України «Про іпотеку» і повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1 вважається повідомленим Іпотекодавцем про намір укласти договір купівлі-продажу Предмету іпотеки. 18.05.2015 р. Відповідачем на адресу Третьої особи направлено нотаріально посвідчену вимогу про усунення порушення, в якій зазначено про наявність за ним заборгованості по кредиту в сумі 1274655,78 грн. і заборгованості по відсоткам в сумі 958930,89 грн., що запропоновано сплатити протягом 30 днів. 14.10.2015 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за Відповідачем. Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. За договором від 20.11.2015 р. № 21/03 Третя особа відступила Позивачу право вимоги до Відповідача щодо відшкодування Третій особі перевищення 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самі формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Оскільки, обов'язок Відповідача щодо відшкодування Третій особі перевищення 90 % вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя виникає з підстав договору іпотеки, що вчинений у нотаріально посвідченій формі, то Договір від 20.11.2015 р. № 21/03 про відступлення права вимоги мав бути вчинений його сторонами також нотаріально. Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). За правилами ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий правочин є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Крім того, обґрунтовуючи заявлені вимоги, Позивач вказує на те, що за договором іпотеки вартість предмета іпотеки становила 94247 дол. США, що за офіційним курсом НБУ 5,05 грн./1 дол. США станом на день укладення договору іпотеки в еквіваленті становило 475947 грн., тоді як на час реєстрації за Відповідачем права власності на квартиру її вартість за курсом НБУ 21,82 грн./1 дол. США становила вже 2056469,54 грн. Разом з тим, умовами Договору іпотеки, вартість предмета іпотеки оцінена його сторонами в 475947,35 грн., а не в доларах США, і механізму її переоцінки умовами договору іпотеки не встановлено. Таким чином, доводи Позивача щодо стягнення відшкодування в порядку ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» виходячи із збільшення вартості предмету іпотеки в зв'язку з коливанням курсу гривні до долару США є виключно його припущеннями. При цьому, належних доказів щодо вартості предмету іпотеки на час набуття його Іпотекодержателем у власність матеріали справи не містять. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами першою, третьою та четвертою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 57 даного Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення позову відсутні, як належним чином Позивачем не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed