overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила розірвати їх з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та постійні сварки, які виникають між ними, шлюбні відносини фактично припинилися з серпня місяця 2015 року, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї є неможливим та суперечить її інтересам. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки відповідач не бажає подати до органів реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу, вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не прибула, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також просила після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне. Відповідач в своїй письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм право відносини. 22 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції Київської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 63. Позивач вказала, а відповідач не заперечив, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та постійні сварки, які виникають між ними, шлюбні відносини фактично припинилися з серпня місяця 2015 року, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу дітей не мають. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, то суд вважає за можливе його прийняти, а позов на цій підставі задовольнити. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила розірвати їх з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та різне ставлення до життя, шлюбні відносини фактично припинилися з грудня місяця 2015 року, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї є неможливим та суперечить її інтересам. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки відповідач не бажає подати до органів реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про розірвання шлюбу, вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не прибула, через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в своїй письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм право відносини. 22 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції Київської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 56. Позивач вказала, а відповідач не заперечив, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та різне ставлення до життя, шлюбні відносини фактично припинилися з грудня місяця 2015 року, на даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу дітей не мають. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст.110 Сімейного Кодексу України право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, а також приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, то суд вважає за можливе його прийняти, а позов на цій підставі задовольнити. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 551,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх неповнолітніх сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідач записаний батьком їх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON] [INFO], які перебувають на її утриманні, матеріальної допомоги від відповідача не отримують. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі, вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], згідно свідоцтв про народження дітей записаний батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. На даний час діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №377 від 18.08.2014 року Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області. Як зазначила позивач, та про що не заперечив відповідач, останній матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів суд керується наступним. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та обставини, що впливають на розмір аліментів, а також те, що відповідач є працездатним, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем по справі проживала в незареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON], 2004 року народження. На даний час дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач спілкується зі своїм сином та надає кошти на його утримання, проте незначні. Оскільки, окрім сина [PERSON], має на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей, то потребує стабільного матеріального забезпечення дитини на рівні не меншому, ніж передбачений законом. В судове засідання позивач не з'явилась, надіслала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі, вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в своїй письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони в справі, а саме: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини [NUMBER], видане 21.06.2004 року виконкомом Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис № 5. На даний час малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї позивачки №226, виданої 05.10.2014 року Ніжиловицькою сільською радою Макарівського району Київської області. Як зазначила позивач, та про що не заперечив відповідач, останній матеріальну допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON] надає, проте позивач вважає її недостатньою. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд керується наступним. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та обставини, що впливають на розмір аліментів, те, що відповідач є працездатним, має постійну роботу: працює слюсарем-ремонтником на Червонослобідському МПД ДП «Укрспирт», що підтверджується відповідною довідкою з місця роботи, а також приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у зв'язку з визнанням відповідачем позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач)\~звернулась\~до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання даної позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2007 р. Від вказаного шлюбу у них народилося двоє дітей. У 2012 році шлюб між ними було розірвано. На даний час діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Тому позивач просила стягнути на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей. В судове засідання позивач не зявилась, подала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі, вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в своїй письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав, вказав, що на даний час офіційно не працює. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 17.04.2007 року між сторонами у справі, а саме: [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. (а.с. 5) Від вказаного шлюбу у сторін по справі народились діти: [PERSON], 05.10.2007 р. (а.с.7) та [PERSON], 07.10.2008 р. (а.с.8) Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 15.11.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.4) Як зазначила позивач, та про що не заперечив відповідач, останній матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей не надає. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів, суд керується наступним. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 цієї статті мінімальний \~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та обставини, що впливають на розмір аліментів, те, що відповідач є працездатним, а також приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у звязку з визнанням відповідачем позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки (але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) частини усіх видів його заробітку до досягнення ним 23 - х років за умови, що він буде продовжувати навчання. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що з відповідачем в справі перебувала в зареєстровану шлюбі з 10 жовтня 2006 року по 21 листопада 2013 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст. 181 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою дитину. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, згідно якої просила розглядати справу без її участі, вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач також не з'явився, в своїй письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутності, а позов визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] до [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 15.04.2009 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано 21 листопада 2013 року відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області №370/2234/13-ц. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів суд керується наступним. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене та обставини, що впливають на розмір аліментів, а також те, що відповідач є працездатним, визнав позов, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований між ними 10.11.2018 Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1529. Підставою для розірвання шлюбу зазначає проживання окремо з чоловіком протягом 1 року, відсутність спільного господарства. Представник позивачки адвокат Голован Я.І. в судове не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що строк для примирення не потрібен. Відповідач [PERSON] , з`явившись до суду, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Зазначив, що строк для примирення не потрібен. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне. 10.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1529, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінене на Тадіян. Як вбачається із свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 16.01.2021, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Під час вказаного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам сторін. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу порушуватиме засади добровільності шлюбу та суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, суд після розірвання шлюбу залишає позивачу прізвище « [PERSON] ».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) в якому просить розірвати шлюб, при цьому зазначивши, що з 02 жовтня 2010 року перебуває з ним в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання вони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO] який проживає разом з позивачем. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за її місцем проживання для подальшого виховання. Позивач в судовому засідання позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. В судовому засіданні встановлено, що сторони 02 жовтня 2010 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Зубковицької сілької ради Олевського району Житомирської області за актовим записом № 06, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від спільного проживання в шлюбі сторони мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження дитини (а.с.6) який проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Зубковицької с/р (а.с. 11). Позивач \~не перебуває на обліку з приводу вагітності в Олевській центральній районній лікарні, що стверджується довідкою Олевської ЦРЛ (а.с.8) та не має неповнолітніх дітей віком до одного року. Під час шлюбу між сторонами виникли неприязні відносини, що сприяли до не здатності підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, наслідком чого стало не підтримання подружніх стосунків та призвело до окремого проживання подружжя на протязі 5 місяців. Крім того в судовому засіданні встановлено, що відповідач застосовує до [PERSON] фізичне насильство в звязку з чим вона вимушена звертатись за захистом до правоохоронних органів, що підтверджується талоном-повідомленням від 23.03.2015 року який наявний в матеріалах справи, дана обставина дає суду одну із вагомих підстав для розірвання шлюбу оскільки є загроза здоровю позивача. В ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сімї є неможливим, перешкод для розірвання шлюбу немає, тому шлюб між ними слід розірвати. Неповнолітню дитину слід залишити за місцем проживання позивача для подальшого виховання, оскільки це не суперечить інтересам сторін та інтересам дитини.

Outcome: approved