Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 20 березня 2009 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який мешкає з нею. Позивачка мотивує свій намір розірвати шлюб тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, відповідач неодноразово піднімав на неї руку, часто зловживав спиртними напоями, його хуліганські дії в п»яному вигляді постійно супроводжувались криками, скандалами, нецензурною лайкою, на даний момент спільно не проживають більше півтора року, шлюбних відносин не підтримують, що призвело до розпаду сім'ї та стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, малолітнього сина залишити на проживанні з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, витрати по справі та витрати за надання юридичної допомоги покласти на відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Про те, що сторони одружились 20.03.2009 року свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане у відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №49 від 20.03.2009 року. Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис №243, встановлено, що від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, між ними часто виникають сварки та скандали, відповідач часто зловживає сприртними напоями, піднімає руку на позивачку, періодично на кілька днів пропадає з дому, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сім'ї. Сторони більше півтора року спільно не проживають, наполягають на розлученні, що свідчить про те, що шлюб між ними носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідним позов задовольнити, шлюб розірвати, прізвище позивачці не змінювати, малолітню дитину залишити проживати з матір'ю. На підставі викладеного та ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved