Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

[PERSON] 29.07.2020р. звернувся із позовом до Вишнянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання, в порядку спадкування після смерті [INFO] бабці [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами на [ADDRESS] ., мотивуючи тим, що [PERSON] , котра померла [INFO] мала у власності вищеозначений житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що після її смерті відкрилась спадщина на означене майно, він звернувся в нотконтору для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, між тим через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. В інший спосіб, як звернутись до суду він оформити спадщину не може, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явився, 02.11.2020р. його представник - адвокат Мартин В.І. подала заяву у якій позов підтримала, просила про розгляд справи у її відсутності. Представник Вишнянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 02.11.2020р. сільський голова подав заяву, не заперечив щодо задоволення позову, просив про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, 03.09.2020р. подав заяву у якій не заперечує щодо задоволення позову, просив про розгляд справи у його відсутності. Суд відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до абзацу 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з правилами статті 1220 ЦК України та статті 249 ЦПК України, часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданим відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р., якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 524 ЦК України в редакції 1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із змісту позову, із долучених до справи копій договору дарування житлового будинку від 06.09.1986р. та технічного паспорта від 16.07.2020р., із довідок Вишнянської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 171, 172 і 177 від 11.03.2020р., із копії будинкової книги та погосподарських книг с. Вишня за 1991-2005р.р. і 2011-2015р.р., із копії витягу з наказу № 209 від 02.09.1986р. та ухвали Вишнянської сільської Ради народних депутатів № 23 від 06.04.1995р. (а.с. 16-20, 23-26, 28-40) убачається, що [PERSON] була фактичним власником житлового будинку на [ADDRESS] , до дня смерті проживала та була у ньому зареєстрована, що за означеним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,1200 га. 16.11.2001р. [PERSON] склала заповіт (а.с.12), за яким на випадок смерті все належне їй майно заповіла [PERSON] . Як видно із копії свідоцтва про смерть (а.с.11), [PERSON] померла [INFO] . Як убачається із матеріалів справи, позивач звернувся до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Павлишин Х.М. для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, між тим, нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок відмовила, через відсутність правовстановлюючих документів (а.с.13). Відповідно до Листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005р. №19-32/319, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. За наведеного, що обставин, які б вказували, що [PERSON] при житті володіла вищеозначеним будинком незаконно не встановлено, а позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, суд приходить думки про задоволення позову.

Outcome: approved