Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся з позовом, вказавши що перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі Відповідач) з 15 листопада 1996 року по 14 лютого 2013 року. Рішенням Підволочиського районного суду від 14 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірваний. Від даного шлюбу у них є двоє спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час є неповнолітні. Рішенням суду про розірвання шлюбу визначено неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] після розірвання шлюбу залишити на вихованні матері відповідача по справі, однак діти одразу після розлучення проживають з Позивачем, на його повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Місце роботи Відповідача Позивачу не відоме, а також не відомо який у неї середньомісячний дохід. Усі турботи по утриманні дітей, забезпеченні харчуванням та одягом несе Позивач, однак, сам не в силі забезпечити дітей всім необхідним. Відповідач фактично повністю перестала брати участь у вихованні та утриманні дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів у твердій грошовій сумі ними не досягнуто. Тому у нього виникла необхідність у зверненні до суду. З огляду на вказане, просить стягувати з Відповідача на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні Представник позивача суду пояснила, що діти перебувають на повному утриманні батька та проживають з ним в Італії, мати участі у вихованні дітей не бере, матеріально не допомагає. Уточнила позовні вимоги та просить стягувати з Відповідача аліменти в 1/2 частці від заробітку, оскільки остання має постійне місце роботи та сталий дохід. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що діти з її дозволу проживають з батьком в Італії, участі у вихованні не бере через далеку відстань, матеріальну допомогу не надає. Не заперечувала проти стягнення з неї аліментів в 1/2 частці від заробітку. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 1996 року, який розірвано 14 лютого 2013 року (рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 14.02.2013р. справа №2/604/69/13). Під час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє спільних дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-БВ №205731, видане повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області 10 вересня 2013 року) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ИД №175904, видане повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Підволочиського районного управління юстиції у Тернопільській області 15 березня 2013 року), які на даний час є неповнолітні. З довідки №3918 від 01 червня 2016 року, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає в [INFO]. Склад його сімї: [PERSON] [INFO] дружина, [PERSON] - [INFO] син, [PERSON], [INFO] донька. Відповідно до Акту обстеження б/н, виданого депутатом Підволочиської селищної ради Тернопільської області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані за адресою [INFO], на даний час за вказаною адресою не проживають, про що засвідчили сусіди. З рішень комісії з питань захисту прав дитини Підволочиської РДА №09-13 від 06.03.2013 р., №56-15 від 11.09.2015 р. та розпоряджень голови Підволочиської РДА №277-од від 15 вересня 2015 року та №63-од від 06 березня 2013 року, вбачається, що неповнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] надано дозвіл на виїзд за межі України з батьком [PERSON] (Позивачем). Судом встановлено, що Відповідач разом з сімєю не проживає, після розлучення матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дітей відповідач систематично не надає. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З довідки про доходи №39 від 13 червня 2016 року, вбачається, що Відповідач працює у Комунальному Підприємстві Милосердя та займає посаду працівника по озелененню. Заробітна плата за квітень-травень 2016 року за винятком аліментів становить 2499 (дві тисячі чотириста девяносто девять) гривень 90 (девяносто) копійок. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітніх дітей. З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України позов [PERSON] належить задовольнити, тому в його користь із Відповідача підлягають до стягнення щомісячно кошти (аліменти) на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 (тридцяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття.

Outcome: approved