Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON] в грудні 2015 року заявив позов до [PERSON], [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO] року. Позов мотивований тим, що правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачені, що в свою чергу не дозволяє позивачу прийняти спадщину в загальному порядку. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві. [PERSON] подав заяву, за якою претензій до позивача щодо спадщини не має, просив розглянути справу без його участі. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Судом встановлено таке. [PERSON] 26.12.2003р. склала заповіт, за яким все належне їй майно, в тому числі 1/3 частку квартири [ADDRESS], заповіла сину [PERSON] [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. До майна померлої 01.10.2004р. Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №1619/2004. З матеріалів спадкової справи вбачається, що за спадщиною звернулись чоловік спадкодавця [PERSON], та її діти [PERSON], [PERSON], до спадкової маси, разом з іншим, входить право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS], що підтверджується довідкою Київського МБТІ від 15.11.2004р. №963041 та копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною радою народних депутатів м. Києва 17.11.2000р. З огляду на вказане свідоцтво, спірне майно набуте [PERSON] в порядку приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому приписи сімейного законодавства України на це майно не розповсюджуються. На протязі провадження в спадковій справі, [PERSON] неодноразово звертався до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, проте всі ці звернення в кінцевому були залишені судом без розгляду. [PERSON] 24.03.2015р. подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. Проте, державний нотаріус [PERSON] цього ж дня виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивовану відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру. Позивач пояснив, що свідоцтво про власності на спірне майно серед речей матері віднайти не вдалось. Відсутність правовстановлюючого документу на нерухоме майно, відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» та п.п. 4.18 п.4 гл. 10 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Тому, суд визнає, що нотаріусом правильно відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, суд погоджується, що набути право на спадщину позивач може тільки в судовому порядку, відповідно до ст.ст. 16, 393 ЦК України, і вимоги позову ним правильно обґрунтовані приписами ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1268 ЦК України. Проте, поза увагою позивача залишилось те, що спадкоємець [PERSON] є непрацездатний (пенсіонер), а тому відповідно до ст. 1241 ЦК України має право, незалежно від змісту заповіту, на половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Щодо спірного майна така частка становить 1/8. Фактичне визнання [PERSON] позову, в даному випадку, не слугує підставою для позбавлення його права на обов'язкову частку в спадковому майні, оскільки спадкоємець може відмовитись від спадщини тільки протягом строку на прийняття спадщини (ст. 1273 ЦК України), а за обставин справи такий строк сплив. Вимог про зменшення «обов'язкової частки» позивачем не заявлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що за [PERSON] можливо визнати право власності на 5/18 часток квартири [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO] року. В задоволенні решти вимог позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: partial