Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

[PERSON] 22.11.2017 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.02.2001 року у Топільницькій сільській раді Старосамбірського району Львівської області зареєструвала шлюб з відповідачем та змінила своє дівоче прізвище «Рідник». Від спільного подружнього життя у них є дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Життя з відповідачем не склалося. Спочатку вони жили добре, але згодом відповідач став мало приділяти їй уваги як жінці, часто покидав її і їздив на заробітки. Вони стали віддалятися один від одного і стали чужими, через що відповідач покинув її та виїхав до своїх батьків. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони вже понад десять років не підтримують сімейних звязків та не ведуть подружнього життя, через що вона втратила до нього почуття поваги і любові та прийшла до висновку, що їхній шлюб зберегти неможливо. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 15.02.2001 року у виконкомі Топільницької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №15. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, додатково пояснила, що відповідач порушував подружню вірність, сім»ю матеріально та фінансово не забезпечував, вихованням дітей не цікавився, діти проживають разом з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений,\~відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав. В матеріалах справи знаходяться\~\~докази того, що відповідач повідомлявся про час\~\~та слухання справи належним чином (а.с.13). А тому, при таких обставинах, суд із згоди позивача, ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ч.1 ст. 223 та ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає \~задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторони одружилися 15.02.2001 року, зареєструвавши шлюб у виконкомі Топільницької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №15 (а.с.4). Від спільного подружнього життя у них є дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] ( а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, проживають окремо понад десять років,в різних населених пунктах, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільно господарство, стали чужими, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача. Неявка в судове засідання відповідача також свідчить про його байдуже ставлення до збереження сімї. Позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі. Згідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на стійке волевиявлення позивачки, та беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та стало неможливим. Також формальне існування шлюбу суперечить інтересам сторін із-за невизначеності їх соціального статусу, неможливості вирішувати особисте життя, а тому шлюб при таких обставинах слід розірвати. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати - судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок (а.с.1). Неповнолітніх дітей залишити на вихованні з матір»ю, з огляду на те, що вони проживають з позивачкою. А тому,

Outcome: approved