Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулась до Попільнянського районного суду Житомирської області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своїх доводів заявник вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який на день смерті проживав в [ADDRESS]. Факт смерті [PERSON] посвідчується свідоцтвом про смерть та лікарським свідоцтвом про смерть. В зв'язку з тим, що померлий є власником земельної ділянки загальною площею 2,8672 га, яка розташована на території Макарівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а тому виникла потреба оформити спадкові права на неї. Вищевказане свідоцтво про смерть не приймається державними органами, так як акти громадянського стану, видані на тимчасово окупованих територіях Криму, Донбасу не визнаються, а органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на вказаній території, а тому з метою заведення спадкової справи у нотаріуса потрібно надати свідоцтво про смерть, видане органом державної реєстрації актів цивільного стану України. Проте звернувшись до Попільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Житомирської області з метою державної реєстрації смерті чоловіка, заявниці було відмовлено через не пред'явлення документу встановленої форми про смерть. Місце смерті [PERSON] є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України, а саме: Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно з метою оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після його смерті. Заявник просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], уродженця села Раковичі, Радомишльського району, Житомирської області, який помер [INFO] у місті Феодосія, Автономна Республіка Крим. В судове засідання заявник та її представник не з'явились, просили справу провести без їх участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без представника відділу, в задоволенні вимог не заперечують. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 28 листопада 2014 року Феодосійським міським відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіка Крим, актовий запис № 565, [PERSON], [INFO], помер [INFO], місце смерті вказане - м. Феодосія, Республіка Крим, Російська Федерація. Згідно Лікарського свідоцтва про смерть № 783 виданого 28.11.2014 року Комунальним Закладом «Феодосійським центром первинної медико-санітарної допомоги» , вищевказана інформація підтверджується. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Макарівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, запис № 14, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 серпня 1968 року. Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 665/8.16-23 від 01.11.2017 року виданої Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], який помер [INFO], так як відсутні документи встановленої форми про смерть, видані закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи. Згідно довідки № 98 від 28.09.2017 року виданої житлово-експлуатаційною конторою № 4 м. Феодосія, вбачається, що [PERSON], [INFO], проживав та був прописаний з 25.05.2007 року по день смерті 27.11.2017 року у місті [ADDRESS]. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], [PERSON] на підставі розпорядження голови Попільнянської РДА ради народних депутатів 28.12.2002 року № 465 є власником земельної ділянки площею 2,8672 га, яка розташована на території Макарівської сільської ради, ділянка 449, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до положень частини 2 статті 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 4 ст. 49 ЦК України реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Положення частини 1статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачають, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою. Форма лікарського свідоцтва про смерть, що видається закладами охорони здоров'я або судово-медичною установою та вимоги і підстави його заповнення встановлені Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма №106/о), затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545. Зокрема, Інструкцією серед іншого встановлено, що: лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину (пункт 2.2.); у разі, якщо смерть настала внаслідок дії зовнішніх факторів (травми, асфіксії, дії крайніх температур, електричного струму, отруєнь тощо), після штучного аборту, проведеного поза межами медичного закладу, смерті на виробництві, при раптовій смерті дітей першого року життя та інших осіб, які не перебували під медичним наглядом, померлих, особа яких не встановлена, а також у тих випадках, коли є підозра на насильницьку смерть, лікарське свідоцтво про смерть видається судово-медичним експертом після розтину (пункт 2.3.); забороняється видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, без особистого встановлення лікарем факту смерті. У виняткових випадках свідоцтво про смерть може бути видано лікарем, який встановив смерть тільки на підставі огляду трупа (при відсутності ознак або підозри на насильницьку смерть) та даних медичної документації про наявність у померлого при житті хвороб, які в своєму перебігу могли призвести до настання смерті (пункт 2.4). Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Згідно статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Заявник є дружиною померлого та має намір зареєструвати смерть [PERSON] у передбаченому законодавством України порядку, але відсутність належно оформленого свідоцтва про смерть чинить їй перешкоди у цьому. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом було встановлено, що [INFO] у м. Феодосія Автономної Республіки Крим помер [PERSON] та його було поховано. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її чоловіка. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки знайшла своє повне підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами.

Outcome: approved