Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться по [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем за заповітом, проте не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася. У п. 2 позовної вимоги просила справу слухати у її відсутності на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України (зворот а.с. 2). Представник відповідача - Михайловецької сільської ради, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги визнав (а.с. 27). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 11-15), довідкою фізичної-особи підприємця [PERSON] (а.с. 16), довідками виконавчого комітету Михайловецької сільської ради № 702 від 01 листопада 2016 року та № 688 від 25 жовтня 2016 (а.с. 17, 19), випискою з рішення 11 сесії Михайловецької сільської ради 4 скликання від 15 жовтня 2004 року про приватизацію земельної ділянки (а.с. 28) стверджується, що житловим будинком по [ADDRESS], який було побудовано у 1987 році (а.с. 15,18) володів і користувався [PERSON]. Виконком Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів своїм рішенням № 108 від 16.06.1988 року постановив оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, зокрема, в с. Михайлівці, а відповідній сільській раді - видати власникам свідоцтво про право власності на житловий будинок (а.с. 10). [INFO] у м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області власник будинку - [PERSON] помер (а.с. 5). Із довідки виконавчого комітету Михайловецької сільської ради № 702 від 101 листопада 2016 року (а.с. 17) слідує, що свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] [PERSON] не видавалось. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт (а.с.8), який посвідчений секретарем виконавчого комітету Михайловецької сільської ради 06 вересня 2006 року. Цим заповітом [PERSON] все своє майно, в тому числі, належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, присадибну земельну ділянку, яка розташована в с. Михайлівці Мурованокуриловецького району Вінницької області і все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів [PERSON]. Зазначений заповіт за даними виконавчого комітету Михайловецької сільської ради (а.с. 8) та за даними зі Спадкового реєстру (а.с. 31) не змінено і не відмінено. Довідкою виконавчого комітету Михайловецької сільської ради № 701 від 01 листопада 2016 року (а.с. 9), свідоцтвом про смерть (а.с. 5), свідоцтвом про своє народження (а.с. 6), заповітом (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7), позивач довела, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], яка має право і прийняла спадщину. Крім того, оглянутою в судовому засіданні спадковою справою № 82/2016 стверджується, що спадкові права після смерті [PERSON] ніким не оформлялися, а спадщину прийняла лише позивач шляхом подачі в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини (а.с. 33, 34). Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області своєю постановою № 462 від 26 жовтня 2016 року (а.с. 20) відмовив [PERSON] у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за заповітом, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, позивач не може захистити свої права та інтереси іншим чином, окрім як через суд. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнає позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно (житловий будинок з надвірними спорудами), яке залишилось після смерті [PERSON].

Outcome: approved