Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

[PERSON] 12 квітня 2016 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що до 01 січня 2007 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають двох дітей, а саме доньку [PERSON] народження 21 березня 1996 року та дочку [PERSON], народження 08 березня 1998 року, яка на даний час навчається в Прилуцькому професійному ліцеї Чернігівської області на денній формі навчання, а тому не має можливості влаштуватися на роботу та отримувати заробіток. Самостійно утримувати дочку позивач не має змоги. Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання своєї дочки не надає. Тому позивач прохає стягти з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, ураховуючи думку позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача та на підставі наявних у справі доказів ухвалити заочне рішення. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають повнолітню дочку [PERSON], народження 08 березня 1998 року, яка навчається на денній формі навчання в Прилуцькому професійному ліцеї Чернігівської області (а.с. 5, 6). Згідно довідки, виданої Прилуцьким професійним ліцеєм Чернігівської області [PERSON] навчається за спеціальністю швачки з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року та не знаходиться на державному утриманні, а тому повністю знаходиться на утриманні матері, яка самостійно утримувати дитину не має можливості (а.с. 5). Відповідач [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча зобовязаний надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ст.ст. 180, 199 Сімейного кодексу України (далі СК України) обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. Як передбачено ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Приписами статті 200 СК України установлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] має змогу сплачувати аліменти на повнолітню дочку [PERSON] проте, розмір аліментів, на думку суду, повинен становити 1/4 частину всіх видів заробітку (доходу) до закінчення нею навчання, тому позов підлягає задоволенню частково. Не підлягають задоволенню, на думку суду, вимоги про стягнення аліментів у розмірі не меншому 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки прожитковий мінімум для дитини встановлюється в Україні Законом «Про державний бюджет» на відповідний рік і стосується дітей віком до 6 років та від 6 до 18 років, дочка ж сторін є повнолітньою. Згідно з ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial