Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] в липні 2015 року заявив позов до Донбаської національної академії будівництва і архітектури (ДонНАБА), за яким, з урахуванням наступних уточнень, просив визнати протиправною відмову адміністрації ДонНАБА у прийнятті його на роботу, як вимушеного переселенця із зони АТО, зобов'язати ДонНАБА прийняти його на роботу на посаду доцента з 12.12.2014р., та провести з ним розрахунок за час вимушеного прогулу. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав і пояснив, що він 12.12.2014р. звернувся до ДонНАБА з приводу працевлаштування на посаду доцента, як вимушеного переселенця із зони АТО, проте керівництвом академії були висунуті неприйнятні умови працевлаштування, тобто фактично було відмовлено в прийнятті на роботу, а тому після оскарження вказаний дій в адміністративному порядку він буз змушений звернутись до суду з дійсним позовом. Позивач заявив, що відповідачем грубо порушені його право на працю та права щодо особи-переселенця із зони АТО. Представник позивача [PERSON] підтримав вимоги позову, і просив їх задовольнити пославшись на підстави викладені в позовній заяві. Представник відповідача Сукова А.А. заперечила проти позову і пояснила, що позивач не звертався до ДонНАБА із заявою про прийняття на роботу, а тому просила в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю. Судом встановлено таке. Відповідачем не заперечується і знаходить своє підтвердження матеріалами справи, що [PERSON] працював в ДонНАБА, займав посаду доцента кафедри «Автомобілі і автомобільне господарство» на умовах контракту, укладеного на строк з 01.01.2007 року по 30.06.2010 року. Наказом ректора ДонНАБА від 26.05.2009 року №178/01-05 вказаний контракт достроково припинено, а [PERSON] звільнено з роботи на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України. Не погодившись зі звільненням [PERSON] заявив позов до ДонНАБА про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, та стягнення певних виплат. Судове провадження у справі за вказаним позовом триває до цього часу. У зв'язку із збройним конфліктом на сході України ДонНАБА з грудня 2014 року проводить свою освітню діяльність не за місцем постійного знаходження в м. Макіївка, а на базі Донбаської державної машинобудівної академії в м. Краматорск (а.с. 34). Позивач, з огляду на надані документи, є вимушеним переселенцем із зони АТО. Статтею 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. ДонНАБА відповідно до рішення Державної акредитаційної комісії (сертифікат серія СД-ІV №059242 від 10.10.2003 року) про наслідки акредитації, віднесена до ВНЗ четвертого рівня акредитації (див. п. 1.6 Статуту (а.с.98). Згідно з ст. 54 Закону України «Про освіту», педагогічну діяльність у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації та закладах післядипломної освіти здійснюють науково-педагогічні працівники. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору. Винятків з цього правила законодавством не передбачено. Статтею 48 Закону України «Про вищу освіту», посада доцента віднесена до посад науково-педагогічних працівників ВНЗ третього і четвертого рівнів акредитації. Такі ж вимоги, встановлені і Порядком внутрішнього трудового розпорядку дня для працівників ДонНАБА, а саме в п 2.3. наведено, що прийняття на роботу до академії здійснюється на підставі письмової заяви працівника (для всіх категорій працівників), крім професорсько-викладацького складу, який приймається на роботу на конкурсній основі або на контрактній основі відповідно чинного законодавства. Отже, [PERSON] з приводу прийняття на роботу на посаду доцента міг би звернутись до ДонНАБА лише після того, як останнім було оголошено конкурс на заміщення вакантних посад науково-педагогічних працівників. Такий конкурс ДонНАБА було оголошено лише в липні 2015 року і судом встановлено, що позивач приймав участь у цьому конкурсі та оскаржив його результати в судовому порядку. Не подавалось позивачем і письмової заяви про прийняття на роботу. Фактично позивач 12.12.2014 року звернувся до адміністрації ДонНАБА із заявою про поновлення на роботі, у зв'язку з незаконним (на його думку) звільненням, що мало місце в 2009 році, з приводу якого триває судовий спір (а.с. 38). Така заява, розцінюється судом не інакше, як намагання позивача врегулювати судовий спір в позасудовому порядку, а тому відмова відповідача в задоволенні вимог цієї зави не може бути розцінена, як відмова в прийнятті на роботу. Інші докази не ставлять під сумнів наведені факти та висновки суду. Підсумовуючи викладене, суд приходить до однозначного висновку, що права позивача на працю, в тому числі і як особи-переселенця із зони АТО, відповідачем не порушені, а тому в задоволенні позову слід відмовити, за необґрунтованістю. Витрати у справі, з урахуванням того, що позивач звільнений від таких витрат, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed