Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] , 03.05.2019 звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] приналежними до [ADDRESS] в порядку спадкування за законом першої черги після смерті [PERSON] , який помер [INFO] мотивуючи тим, що спадкодавець [PERSON] значиться забудівником будинковолодіння на [ADDRESS] , однак при житті не оформив право власності, відтак через відсутність правовстановлюючих документів на означений житловий будинок, нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 07.05.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 25). Позивачка [PERSON] в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, пояснила, що у шлюбі з [PERSON] звели житловий будинок на [ADDRESS] , що дозвільні документи на будівництво будинку видані на ім`я її чоловіка [PERSON] , однак останній, при житті, не виготовив правовстановлюючих документів, через що вона, як спадкоємець першої черги за законом, не може оформити спадщину після смерті чоловіка. Окрім цього зазначила, що житловий будинок є спільним майном подружжя, що після смерті чоловіка вона залишилась проживати у будинку, утримує його в належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку. Просить позов задовольнити. Представник Городоцької міської ради Львівської області Сіканда Р.Р. у листі від 06.06.2019 просив про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо вимог [PERSON] , не висловив (а.с. 28-29). Треті особи [PERSON] та [PERSON] у заявах від 03.05.2019 та від 18.07.2019 просили про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позовних вимог [PERSON] , окрім цього зазначили, що на спадковий житловий будинок на [ADDRESS] не претендують, з відповідним позовом до суду, звертатись не будуть (а.с. 21, 46). Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що [PERSON] заповіту не склав, а тому право на спадкування після його смерті згідно ст. 1223 ЦК України здійснюється за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 31.01.1970 виконкомом Городоцької районної ради депутатів трудящих Львівської області, [PERSON] , [INFO]. та [PERSON] , [INFO] зареєстрували 31.01.1970 шлюб у Городоцькому районному бюро запису актів громадянського стану Львівської області, актовий запис №6 (а.с. 9). Із пояснень позивачки в суді, із долучених до матеріалів справи копії будинкової книги убачається, що [PERSON] , [INFO]., до дня смерті значився зареєстрованим та проживав разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] на [ADDRESS] (а.с. 12-13). [PERSON] помер [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). 28.11.2018 листом державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Шаравари В.В., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на означене будинковолодіння (а.с. 14). Відповідно до ст. 22 КпШС України (в ред. від 20.06.1969) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Із пояснень позивачки в суді, із матеріалів справи убачається, що після одруження у 1970 році [PERSON] та [PERSON] , згідно наданої заяви, 13.02.1974 рішенням виконкому Городоцької міської Ради депутатів трудящих №13 [PERSON] виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. під індивідуальне житлове будівництво на [ADDRESS] (а.с. 9-10). На замовлення [PERSON] , в установленому законом порядку розроблено та затверджено, проект одноквартирного трьохкімнатного житлового будинку на [ADDRESS] (а.с. 51-54). Згідно рішення IV сесії Городоцької міської ради XXXI скликання від 20.09.1990, вулицю Трактористів (Жовтнева) в м. Городок Львівської області, перейменовано на вулицю Вишенського (а.с. 11). Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок на [ADDRESS] , виготовленого 18.01.2019 КП «Городоцьке РБТІ» на замовлення [PERSON] видно, що будинок 1971 року побудови, загальною площею 101, 9 кв.м, складається із 3 кімнат, коридору, веранди, кладової та санвузолу, житлова площа будинку складає - 62, 2 кв.м., при будинку наявні господарські та надвірні споруди (а.с. 17-20). Згідно довідки КП «Городоцького РБТІ» №94 від 27.02.2019, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 16). З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи пояснення позивачки в суді, суд доходить висновку, що житловий будинок на [ADDRESS] 1971 року побудови, що зведений за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки у якому чоловіка та дружини є рівними, тому до складу спадщини, що відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] входить 1/2 частина означеного будинковолодіння, а не будинковолодіння в цілому. Обставини, які б вказували, що [PERSON] та [PERSON] при житті набули або володіли житловим будинком № [ADDRESS] з приналежними до нього господарськими будівлями і надвірними спорудами, що на [ADDRESS] неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. Спадкоємець першої черги за законом [PERSON] , у встановлені законом порядку та строки, відмовився від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на користь іншого спадкоємця за законом - позивачки [PERSON] , про що свідчить заява від 26.10.2018 про відмову від спадщини (а.с. 42 зворот). За наведеного, суд доходить переконання, що [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу звели у встановленому законом порядку та користувалися, як власники житловим будинком на [ADDRESS] , що після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] , позивачка користується спадковим майном, доглядає за будинком, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, що також свідчить про прийняття нею спадщини, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно за законом чи за заповітом немає, тому є підстави до часткового задоволення позову і зокрема до визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину означеного будинковолодіння, в порядку спадкування за законом.

Outcome: partial