Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - Бишівська сільська рада), в якому просив визнати за ним в порядку ст. 376 ЦК України право власності на житловий будинок (літ «А») загальною площею 160, 6 кв.м., житловою площею 79, 1 кв.м., з надвірними будівлями: гараж під. літ «А», погріб літ «В», сарай («Г») вбиральня літ «Б», що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач вказав, що 25.04.1991 року виконавчим комітетом Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області йому надано дозвіл на будівництво житлового будинку, сараю, гаражу, літньої кухні на відведеній йому земельній ділянці площею 0,10 га, що по вул. [ADDRESS] У 1993 році позивачем за власні кошти, своїми силами на указаній земельній ділянці побудовано житловий будинок загальною площею 160,6 кв. м., з неї жилої площі - 79.1 кв. м., гараж під будинком площею 25.6 кв.м. 26.07.2003 року позивачем отримано державний акт на право приватної власності на указану земельну ділянку за № 297256, кадастровий номер: 3222780601:01:036:0030, що за адресою: [ADDRESS] У 2005 році позивачем за вказаною адресою побудовано господарський будинок площею 145,2 кв.м., з сараєм площею 56,4 кв. м., убиральнею площею 1,3 кв.м. КП КОР «Макарівське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на вказаний індивідуальний житловий будинок («А») з гаражем та погребом під цим будинком, а також будинок («В») з погребом під ним, з сараєм («Г») та вбиральнею ( «Б»). Указані вище житловий будинок та господарські будівлі являються самочинним будівництвом, оскільки побудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. Позивач звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області (далі - Інспекція) з метою прийняти в експлуатацію зазначений житловий будинок за вказаною вище адресою. За даним зверненням Інспекцією житловий будинок у експлуатацію не введено. А всі подані документи цим органом повернуто листом-відповіддю № 7/10-13/2307/03 від 23.07.2013 року, яку позивач вважає незаконною. Разом з тим, побудований позивачем житловий будинок з господарськими будівлями (літ. «А», «В», «Б», «Г») повністю відповідають будівельним та іншим нормам, а також не порушує права власників сусідських домоволодінь. Згідно з Експертним висновком від 03.12.2013 року за результатами технічного обстеження одноквартирного (садибного) житлового будинку та господарських будівель і споруд розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельні ділянці, яка належить на праві приватної власності [PERSON] (державний акт на земельну ділянку серія РЗ № 297256 виданий 26.07.2003 року, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд) встановлено їх відповідність вимогам надійності, стійкості і безпечної експлуатації відповідно до державних будівельних норм, стандартів і правил. В судове засідання [PERSON], не з'явився, згідно письмової заяви вимоги за позовом підтримав, просив їх задовольнити із вказаних у позовній заяві підстав. Бишівська сільська рада просила розглядати справу без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконкому Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області від 25.04.1991 року позивачеві надано дозвіл на будівництво житлового будинку, сараю, гаражу, літньої кухні на відведеній йому земельній ділянці площею 0,10 га, що по [ADDRESS] (згідно з витягом засідання виконкому Бишівської сільської ради народних депутатів Макарівського району від 25.04.1991 року та акту відведення від 25.04.1991 року). У 1993 році позивачем на указаній земельній ділянці побудовано житловий будинок загальною площею 160,6 кв.м., з неї жилої площі - 79,1 кв. м., гараж під будинком площею 25,6 кв.,м. 26.07.2003 року позивачем отримано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,324 га з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, 0,074 га для ведення особистого селянського господарства за № 297256, кадастровий номер: 3222780601:01:036:0030, що за адресою: [ADDRESS] У 2005 році позивачем за вказаною адресою побудовано господарський будинок площею 145,2 кв.м., з сараєм площею 56,4 кв.м., убиральнею площею 1,3 кв.м. Згідно з технічним паспортом КП КОР «Макарівське бюро технічної інвентаризації» на вказаний індивідуальний житловий будинок («А») з гаражем та погребом під цим будинком, а також будинок («В») з погребом під ним, з сараєм («Г») та вбиральнею ( «Б»), житловий будинок «А» загальною площею 186,2 кв.м., з неї жилої площі - 79,1 кв.м., складається з: приміщення № 1.1 - котельня, площею 5,7- кв.м.; приміщення № 1.2 - веранда, площею 14,8 кв.м.; приміщення № 1.3 - туалет, площею 3,1 кв.м.; приміщення № 1.4 - ванна, площею 6,0 кв.м.; приміщення № 1.5 - кладова, площею 6,6 кв.м; приміщення № 1.6 - жила кімната, площею 25,3 кв.м; приміщення № 1.7 - кухня, площею 13,3 кв.м; приміщення № 1.8 - коридор, площею 7,6 кв.м; приміщення № 1.9 - коридор, площею 24,4 кв.м; приміщення № 1.10 - жила кімната, площею 10,8 кв.м; приміщення №1.11- жила кімната, площею 15,9 кв.м; приміщення № 1.12 - жила кімната, площею 16,2 кв.м; приміщення № 1.13- жила кімната, площею 10,9 кв.м. До загальної площі не включається гараж під будинком площею 25,6 кв.м., та погреб площею 10,8 кв.м. Будинок «В» має загальну площу 145,2 кв.м., складається з приміщень: № 1.1 площею 25,3 кв.м.; № 1.2 площею 3,9 кв.м.; № 1.3 площею 5,1 кв.м.; № 1.4 площею 19,8 кв.м.; № 1.5 площею 1 кв.м; № 1.6, площею 5 кв.м.; № 1.7 площею 29,3 кв.м.; № 1.8, площею 55,8 кв.м. До загальної площі не включається погреб під будинком площею 29.1 кв.м. Згідно технічного паспорта вбиральня «Б» має загальну площу 1,3 кв.м., а сарай «Г» площу 56,4 кв. м. Указані вище житловий будинок та господарські будівлі являються самочинним будівництвом, оскільки побудовані без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. На виконання вимог Закону позивач звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області з метою прийняти в експлуатацію зазначений житловий будинок та господарські споруди за вказаною вище адресою. За даним зверненням Інспекцією житловий будинок у експлуатацію не введено, а всі подані документи цим органом повернуто листом-відповіддю № 7/10-13/2307/03 від 23.07.2013 року з підстав відсутності підпису замовника на останній сторінці декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зазначена в декларації інформації щодо цільового призначення земельної ділянки та її площа не узгоджується із державним актом на вказану земельну ділянку. Як вбачається із експертного висновку від 03.12.2013 року ФОП [PERSON], житловий будинок з господарськими будівлями (літ. «А», «В», «Б», «Г») за результатами технічного обстеження одноквартирного (садибного) житлового будинку та господарських будівель і споруд розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельні ділянці, яка належить на праві приватної власності [PERSON] (державний акт на земельну ділянку серія РЗ № 297256 виданий 26.07.03, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд) встановлено їх відповідність вимогам надійності, стійкості і безпечної експлуатації відповідно до державних будівельних норм, стандартів і правил. Як вбачається із довідки Бишівської сільської ради Макарівського району Київської області від 27.01.2014 року за № 104 у зв'язку із поточною інвентаризацією житлового фонду по Бишівській сільській раді внесено зміни у нумерацію житлового будинку у [ADDRESS] Як вбачається із відповіді Макарівського районного сектору ГУ ДНС України у Київській області від 17.01.2014 року № 13 протипожежні вимоги та норми дотримані при будівництві жилого будинку та господарських споруд по [ADDRESS] Як вбачається із акту від 30.12.2013 року санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкту - жилого будинку із господарськими спорудами по [ADDRESS], то вони відповідають вимогам санітарного законодавства. Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вказана норма кореспондується із ст. 15 ЦК України. Способи захисту порушених прав визначено ст. 16 ЦК України, якими є: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як передбачено ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Як було встановлено судом, земельна ділянка, на якій здійснено самочинне будівництво належить на праві власності позивачеві, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, протипожежним нормам і правилам, Інспекція з архітектурно-будівельного контролю безпідставно відмовила у введенні в експлуатацію вказаного домоволодіння, а також враховуючи те, що сільська рада не заперечила проти задоволення позовних вимог, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача, якого звільнено від їх сплати, компенсуються за рахунок держави.

Outcome: approved