Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилався, на те, що у жовтні 1975 року його батько [PERSON] отримав Свідоцтво на право власності на домоволодіння по [ADDRESS]. Вважає, що його матір має право власності на ? частину вказаного нерухомого майна, як такого, що набуте у шлюбі. Вказував, що [INFO] мати [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину домоволодіння по [ADDRESS]. Він, брат та батько прийняли спадщину після її смерті по 1/6 частині кожен. [INFO] помер його батько [PERSON] Із заявою про прийняття спадщини після його смерті звернувся він, його брат та донька батька від першого шлюбу [PERSON] Зазначав, що до складу спадкового майна увійшли: житловий будинок по [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою, площею 0,11 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Вважає, що його частка у вказаному спадковому майні - 2/9 частин. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та землю. Посилається на втрату оригіналів документів його батьком, а саме свідоцтва про право власності на житловий будинок та державного акту на земельну ділянку. У зв'язку з наведеним просив суд: визнати право спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок домоволодіння по [ADDRESS], побудований ними у 1975 році; визнати за [PERSON] право власності на 7/18 частин спадкового майна, а саме: житлового будинку по [ADDRESS], загальною площею 63,6 кв.м., житловою 33,2 кв.м, тамбур площею 4,2 кв.м., літня кухня площею 21,8 кв.м., погрію площею 7,5 кв.м., сарай площею 6,1 кв.м, гараж площею 21,9 кв.м., душ, туалет, огорожу, колонку по [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 7/18 частин земельної ділянки по [ADDRESS], належної [PERSON] на підставі державного акту серії [NUMBER]. Позивач у судовому засіданні підтримав позов, просив його задовольнити. Представник позивача підтримав позовні вимоги, вважав їх такими, що підлягають до задоволення, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував про задовлення позову. Відповідач [PERSON] теж визнала позовні вимоги, не заперечувала проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про народження, виданого Біловодський рай. ЗАГСом Луганської області 28 травня 1969 року, актовий запис № 74 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 31 серпня 2016 року, виданого Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області 20 квітня 1969 року між батьками позивача було укладено шлюб (а.с. 10) Свідоцтвом про смерть, виданим повторно 23 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біловодського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 31 підтверджується, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Довідкою Біловодської селищної ради Луганської області від 31 серпня 2016 року № 53 підтверджується, що [PERSON] на день смерті - [INFO] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] із чоловіком [PERSON], сином [PERSON] (а.с. 19). Згідно Свідоцтва про смерть, виданого 23 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біловодського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 106 [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6 зворот). Довідкою Біловодської селищної ради Луганської області від 12 квітня 2016 року № 2058 підтверджується, що [PERSON] на день смерті - [INFO] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] із сином [PERSON] (а.с. 19). Рішенням виконавчого комітету Біловодської селищної ради від 20 жовтня 1970 року № 18 надано право індивідуального будівництво на земельній ділянці під [ADDRESS] (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Біловодської селищної ради від 22 вересня 1975 року «Про оформлення правових документів на домоволодіння [ADDRESS]» вирішено видати свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до Розпорядження № 4 Біловодського селищного голови від 04 лютого 2016 року «Про перейменування вулиць, провулків, площ у смт. Біловодськ» вул. К.Маркса перейменовано на Аграрну (а.с. 9). Як вбачається із Державного акта на право приватної власності на землю - [PERSON] на підставі рішення виконкому Біловодської селищної ради від 05 версеня 1997 року належить земельна ділянка плошею 0,11 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель (а.с. 11). Свідоцтвом про право особистої власності від 10 грудня 1975 року підтверджується право власності [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 12). Постановою нотаріуса Біловодської державної нотаріальної контори від 13 версеня 2016 року № 903/02-31 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] та житловий будинок за цією ж адресою через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 13). Із рішення № 98 Виконавчого комітету Біловодської селищної ради від 05 серпня 2016 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі дубліката свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з тим, що заява про надання дубліка свідоцтва подана неналежною особою (а.с. 14). Рішенням № 135 виконавчого комітету Біловодської селищної ради від 23 вересня 2016 року «Про переномерацію та присвоєння адреси будинку по вул. Аграрна в смт. Біловодськ» перенумеровано житловий будинок по [ADDRESS], який належав [PERSON] з номерного знаку № 11 А на № 17 (а.с. 15). Листом відділу Держгеокадастру у Біловодському районі Луганської області від 11 липня 2016 року 0-28-0.4-5067/2-16 відмовлено у видачі дублікату державного акту на право власності на земельну ділянку, належну [PERSON] (а.с. 17). 17 березня 2016 року КП «Біловодське бюро технічної інвентаризації» надано довідку про те, що право власності на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 10 грудня 1975 року (а.с. 18). Технічний паспорт, що міститься в матеріалах справи на а.с. 37-39 на будинок по [ADDRESS] виготовлений на [PERSON] Із Інформаціної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26 липня 2017 року № 48552620 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 250/2009, із заявами про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] (а.с. 55-60). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що батько позивача разом із другою дружиною [PERSON] будували спірний будинок за спільні кошти подружжя, остання працювала, мала дохід. На день смерті [PERSON], її чоловік та син [PERSON] проживали разом із нею, а син [PERSON] вступив у розпорядження спадковим майном, частину речей з дому віддав відповідачу [PERSON] Суд приходить до висновку, що до визначених судом правовідносин сторін підлягають застосуванню наступні правові норми. Як передбачено частинами 1 і 3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до частини 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або подовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України 2003 року, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються зазначеним Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, при відкритті спадщини після смерті [PERSON] діяв ЦК УРСР 1964 року, стаття 549 якого передбачала, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач, його брат та батько прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно батько та відповідач [PERSON] проживали з нею разом у спірному будинку, а позивач [PERSON] прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном. Крім цього, як встановлено судом та не заперечувалося сторонами по справі - спірний будинок подружжя [PERSON] будувало спільно, у шлюбі, а тому він є таким, що нажитий подружжям під час шлюбу і в порядку ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю УРСР вважається спільним майном подружжя, а кожен із них має рівні права на володіння, користування та розпорядження ним. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися позивач та відповідачі. За таких обставин, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно з положеннямист. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, при наданні правової оцінки цього позову суд враховує і рішення ЄСПЛ від 30 травня 2000 року у справі «Бельведере Альберєра проти Італії», рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс проти Сполученого Королівства», А98 (1986). Враховуючи викладене вище, а також визнання позову відповідачами, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності позивача на спадкове нерухоме майно та земельну ділянку оскільки матеріалами справи наявність такого права і правомірність його набуття підтверджені належними і допустимими доказами, а відсутністю правовстановлюючих документів позивач обмежується у реалізації такого права. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Outcome: approved