Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] 26.03.2015 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення суми за договором банківського вкладу. Позивач зазначав, що 10.02.2014 року між сторонами було укладено Договір банківського вкладу «Пенсійний» №300937/9096/370-14; відповідно до п.1 Договору предметом Договору є розміщення вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Пенсійний» в доларах США у розмірі (сума вкладу) 4488,00 доларів США, на строк з 10.02.2014 року по 15.02.2015 року, з процентною ставкою 11,1% річних; нараховані Банком проценти по зазначеному Договору позивачем отримані повністю. Оскільки 16.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з приводу повернення йому вкладу, але відповідач відмовився повернути грошові кошти, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким: стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Позивача - суму неповернутого банківського вкладу у розмірі 4488,00 доларів США, 3% річних від суми вкладу за період з моменту закінчення строку договору станом на 02.07.2015 року - у розмірі 50,54 доларів США; інфляційні втрати за період з 15.02.2015 року по 31.05.2015 року - у розмірі 1322,20 доларів США; втрачену вигоду за період з 15.02.2015 року по 02.07.2015 року з розрахунку 13,0% річних від суми неповернутого вкладу - у розмірі 218,99 доларів США; суму перерахунку з виплати процентів - у розмірі 70,68 доларів США; та в порядку відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачеві неповерненням вкладу - у розмірі 20000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені (збільшені) позовні вимоги в редакції від 19.06.2015 року (а.с.68-69) підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві; представник відповідача в судове засідання не з»явився повторно, будь-яких заяв-клопотань від нього не надходило. Судом відповідно до положень ст.224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: 10.02.2014 року між [PERSON] (позивачем) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті №300937/9096/370-14 (в доларах США); відповідно до п.1 Договору предметом Договору є розміщення вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Пенсійний» в доларах США у розмірі (сума вкладу) 4488,00 доларів США, на строк з 10.02.2014 року по 15.02.2015 року, з процентною ставкою 11,1% річних (а.с.9-12). Ствердження позивача про те, що нараховані Банком проценти по зазначеному Договору позивачем отримані повністю, відповідачем не заперечуються. Ствердження позивача про те, що відповідач після 15.02.2015 року фактично відмовився повернути суму вкладу у розмірі 4488,00 доларів США, підтверджуються матеріалами справи, випискою по особовому рахунку на ім»я [PERSON] (позивача) тощо (а.с.62-65), згідно якого вихідний залишок по рахунку позивача становить 4488,00 доларів США. Згідно ст.1060 ЦК України Договір банківського вкладу, укладений на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад), вважається продовженим на умовах вкладу, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем [PERSON] з 16.02.2015 року було заявлено вимогу Банку про повернення строкового вкладу - відповідно до заяви позивача від 16.02.2015 року (а.с.14). Таким чином, період прострочення виконання відповідачем (Банком) зобов»язання щодо повернення грошових коштів на вимогу позивача становить з 16.02.2015 року по 02.07.2015 року (в об»ємі заявлених позивачем вимог - 137 днів). За встановлених обставин, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума вкладу - у загальному розмірі 4488,00 доларів США; також є правомірною вимога позивача щодо стягнення з відповідача на його (позивача) користь 3% річних від суми боргу, що становить (4488,00 х 0,03 х 137) : 365 = 50,54 доларів США (ч.2 ст.625 ЦК України). Вимоги Позивача в частині стягнення (згідно розрахунків позивача) інфляційних втрат за період з 15.02.2015 року по 31.05.2015 року - у розмірі 1322,20 доларів США; втраченої вигоди за період з 15.02.2015 року по 02.07.2015 року з розрахунку 13,0% річних від суми неповернутого вкладу - у розмірі 218,99 доларів США; суми перерахунку з виплати процентів - у розмірі 70,68 доларів США та в порядку відшкодування моральної (немайнової) шкоди у розмірі 20000,00 грн. заявлені позивачем без достатніх правових підстав, тому в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено. Отже, з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] (4488,00 + 50,54) = 4538,54 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.07.2015 року становить (4538,54 х 21,9637) = 99683,13 грн. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає також стягненню на користь держави судовий збір в сумі 996,83 грн.

Outcome: partial