Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до Кремінського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту перебування особи на утриманні померлого. В обґрунтування заяви зазначається, що заявник [PERSON] була дружиною [PERSON] , який помер [INFO] , і з яким вони перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали разом та вели спільне господарство. Заявник є пенсіонером з 2011 року, а її померлий чоловік вийшов на пенсію у 2006 році. Заявник отримує мінімальну пенсію, розмір якої на даний час складає 2000 грн, яка не дозволяє належним чином задовольняти основні життєві потреби. У той же час чоловік отримував «шахтарську» пенсію, яка значно перевищувала розмір пенсії заявника. З огляду на це під час сумісного проживання заявник знаходилася на утриманні свого чоловіка і саме й пенсія її чоловіка була основним джерелом її існування і лише пенсія чоловіка забезпечувала достатній рівень для нормального проживання. Так, заявник та її чоловік проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із проведенням антитерористичної операції на території Луганської області, заявник та її чоловік були вимушені виїхати на територію, що підконтрольна українській владі, а тому 20.11.2018 їх було взято на облік як внутрішньо переміщених осіб в м. Кремінна Луганської області. Разом із тим, подружжя інколи виїжджало з м. Кремінна до місця своєї реєстрації у м. Брянка Луганської області, тому фактично проживали за двома адресами. 07.10.2019 заявник звернулася до Кремінського відділу обслуговування громадян Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про перехід на пенсію чоловіка у зв'язку із втратою годувальника, проте їй було відмовлено у прийнятті заяви та в усній формі запропоновано надати документи на підтвердження перебування на утриманні померлого годувальника. 16.12.2019 заявник повторно звернулася до заінтересованої особи і 24.12.2019 остання прийняла рішення про відмову [PERSON] у переході з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Таким чином, заявник просила суд встановити факт її перебування на утриманні померлого чоловіка, що необхідно заявнику для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Представником заінтересованої особи - Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області Смаглюк Н. був наданий відзив на заяву, в якому остання просила відмовити заявнику у встановленні факту перебування на утриманні у чоловіка, посилаючись на ті обставини, що відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» [PERSON] набула права на пенсію за віком і з 26.06.2011 їй призначено пенсію за наявності страхового стажу. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» для осіб, які втратили працездатність установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: з 1 січня 2019 - 1497 грн, з 1 липня - 1564 грн, з 1 грудня - 1638 грн. Розмір пенсії за віком, нарахованої та виплаченої [PERSON] , станом на 01.12.2019 складає 2000 грн. Таким чином, розмір пенсії за віком, що нараховується та виплачується заявнику, є вищим за прожитковий мінімум, встановлений державою для непрацездатних осіб, а отже є таким, що дозволяє забезпечувати її особисті потреби. Представник заінтересованої особи не заперечував тієї обставини, що розмір пенсії померлого чоловіка заявника є значно більшим, ніж у заявника, однак не вбачає підстав для призначення заявнику пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки заявником не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона перебувала на повному утриманні чоловіка, зокрема заявником не надано доказів на підтвердження інших регулярних видатків, пов`язаних зі станом її здоров`я чи іншими потребами, які б фінансувалися за рахунок [PERSON] . Крім того, у своєму відзиві представник заінтересованої особи зазначає, що заявник та її чоловік були зареєстровані за однією і тією ж адресою на тимчасово окупованій території України в м. Брянка Луганської області, однак фактично проживали та були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи в м. Кремінна Луганської області за різними адресами. У той же час, акт про встановлення їх фактичного місця проживання від 21.10.2019, який не надавався заявником Рубіжанському об`єднаному УПФУ Луганської області, на думку представника заінтересованої особи, не заслуговує уваги, оскільки він не свідчить про факт перебування заявника на утриманні її чоловіка, а лише свідчить про їх сумісне проживання. В обгрунтування своїх заперечень [PERSON] посилалася на правові висновки, викладені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду з рогляду цивільних і кримінальних справ від 04.10.2017 (справа № 344/6479/15-ц) та від 15.03.2017 (справа № 668/11395/15-ц). Крім цього, представник заінтересованої особи зазначає, що заявник взагалі не зверталася до Рубіжанського УПФУ Луганської області із заявою про призначення пенсії за втратою годувальника, а тому заінтересованою особою не приймалося рішення про відмову [PERSON] в переході на пенсію у зв`язку із втратою годувальника (а.с. 31-34). Ухвалою суду від 16.12.2019 було задоволено клопотання представника заявника та витребувані у Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області довідки про розмір пенсії [PERSON] та [PERSON] за період з 01.08.2018 по 01.08.2019 (а.с. 43). Представник заявника [PERSON] , у свою чергу, надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що на момент смерті чоловіка заявник була непрацездатною особою, отримувала пенсію за віком, інших джерел доходів не мала, не працювала і спільно проживала зі своїм чоловіком у зареєстрованому шлюбі. За час сумісного проживання вони вели спільний бюджет та спільне господарство. Також представник заявника зазначив, що розмір пенсії заявника значно менший, ніж розмір пенсії її чоловіка, що дозволяло заявниці вести спосіб життя, достатній для задоволення свох життєвих потреб. Заявник фактично перебувала на утриманні свого чоловіка, а тому у зв`язку із його смертю вона втратила джерело доходу для нормального існування. Допомога чоловіка була постійним і основним джерелом доходу для існування заявника. Щодо посилання представника заінтересованої особи на правову позицію, викладену в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.03.2017 у справі № 668/11395/15-ц [PERSON] зазначив, що ця позиціє стосується права переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника чоловіка чи жінки, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а отже не підлягає застосуванню у даному випадку (а.с. 53-57). Ухвалою суду від 09.01.2020 заява [PERSON] була залишена без руху, оскільки під час розгляду справи судом було встановлено, що провадження у справі було відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, зокрема до заяви не було додано письмової відмови органу пенсійного фонду у призначенні пенсії тощо (а.с. 64-65). У визначений судом строк представник заявника усунув виявлені недоліки заяви та розгляд зазначеної цивільної справи було продовжено (а.с. 93). Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, останній електронною адресою надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначив, що заявлені вони вимоги підтримують у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не з`явився, начальник управління Смаглюк Н. у відзиві на заяву просила суд розглядати справу за відсутності представника заінтересованої особи. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , яка народилася [INFO] в с. Мохове Колпинянського району Орловської області Російської Федерації, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (з 20.11.2018 взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] ), і 16 серпня 1980 року уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Брянка Луганської області (а.с. 7-8, 10, 12, 19). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.10.2019 Луганським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Брянка Луганської області у віці 64 років, про що був складений актовий запис № 631 (а.с. 20). Із домової книги вбачається, що заявник [PERSON] та її чоловік [PERSON] дійсно були зареєстровані та проживали за однією адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується відомостями, що містяться у їх паспортах (а.с. 7-8, 12, 15-18). Відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання від 21.10.2019, завіреного адміністратором Центру надання адміністративних послуг відділу адміністративних послуг Кремінської міської ради, а також власником квартири [PERSON] та підписами сусідів-свідків [PERSON] і [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . З листопада 2018 року за вищевказаною адресою [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Брянка Луганської області (а.с. 22). Отже, з досліджених письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та проживали разом однією сім`єю. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. У ч. 3 ст. 26 цього Закону зазначається, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого має значення для переходу на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 (справа № 520/6518/17), тому суд враховує його під час вибору та застосування норми права до спірних правовідносинах з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Заявник [PERSON] є пенсіонером з 2011 року та отримувала пенсію за віком у наступному розмірі: 1) із серпня 2018 року по лютий 2019 року - 1502,43 грн; 2) із березня по червень 2019 року - 1719,51 грн; 3) із липня по листопад 2019 року - 2000 грн (а.с. 11, 50, 58). Померлий чоловік заявника [PERSON] був пенсіонером з 2006 року та отримував пенсію у наступному розмірі: 1) із серпня 2018 по лютий 2019 року - 7267,31 грн; 2) із березня по липень 2019 року - 8502,76 грн (а.с. 14, 49). Отже розмір пенсії, яку отримував зокрема на час смерті чоловік заявника [PERSON] , у чотири рази перевищував розмір пенсії, яку отримувала у цей же час заявник [PERSON] . З огляду на це суд констатує, що допомога, яка надавалася померлим чоловіком заявнику, яка досягла пенсійного віку та в розумінніч. 2 ст. 36 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вважалася непрацездатним членом сім'ї померлого годувальника, хоча і була для неї не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-14 від 25.11.2005, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). Відповідно до п. 2.11 вказаного Порядку за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім'ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім'ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Заявник звернулася до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника після смерті чоловіка [PERSON] , однак рішенням від 24.12.2019 їй було відмовлено у призначенні такої пенсії через відсутність у неї документа про перебування заявника на утриманні померлого годувальника (а.с. 89). Суд критично оцінює посилання представника заінтересованої особи на ту обставину, що розмір пенсії [PERSON] перевищує прожитковий мінімум, у зв`язку з чим заява не підлягає задоволенню, оскільки це не спростовує факту перебування на утриманні померлого чоловіка з огляду на суттєву різницю у розмірі їх пенсії, яка у чоловіка заявника була значно (а саме у чотири рази) більшою та очевидно остання була для [PERSON] постійним і основним джерелом засобів для існування. Щодо посилання представника заінтересованої особи на правові висновки, викладені в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд зазначає, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у судових рішеннях інших судів, крім постанов Верховного Суду, не є обов`язковими під час розгляду справ судом першої інстанції у подібних правовідносинах. Більше того, висновок усправі № 668/11395/15-ц стосується права переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника чоловіка чи жінки, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а отже правовідносини не є подібними до цієї справи. Посилання представника заінтересованої особи на те, що факт сумісного проживання не є беззаперечним доказом того, що заявник перебувала на утриманні померлого чоловіка є безпідставними, оскільки заявник, обґрунтовуючи свої вимоги, також виходила із суттєвої різниці у розмірі їх пенсій, із чим погодився суд. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що заявник [PERSON] перебувала на утриманні свого померлого чоловіка [PERSON] , що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а встановлення зазначеного факту необхідно заявнику для оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, у призначенні якої органом Пенсійного фонду їй було відмовлено, суд вважає за необхідне задовольнити заяву повністю та встановити факт перебування [PERSON] на утриманні її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved