Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 14.05.2018 року по 14.05.2020 року індекс інфляції у розмірі 17 416,12 грн. та три проценти річних у розмірі 2 465,30 грн., стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що постановою Кропивницького апеляційного суду від 26.02.2019 року у справі № 401/2194/17 за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненим зобов`язання, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.06.2018 року в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором № б/н від 12.07.2011 року у зв`язку зі сплатою заборгованості у розмірі 2 537,96 грн. на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 07.12.2015 року та стягнення коштів за договором № SAMDN80000726886119 «Стандарт» від 03.07.2012 року у розмірі 40 975,99 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення позову; визнано припиненим зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № б/н від 12.07.2011 року у зв`язку зі сплатою заборгованості у розмірі 2 537,96 грн. на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 07.12.2015 року; стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] кошти за договором № SAMDN80000726886119 «Стандарт» від 03.07.2012 року у розмірі 40 975,99 грн. З метою отримання належних позивачу коштів, він неодноразово звертався до банку із вимогою перерахувати грошові кошти на виконання рішення суду, вимоги позивача банком виконані не були. У зв`язку з цим позивач вважає, що на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), він має право на стягнення з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 14.05.2018 року по 14.05.2020 року індекс інфляції у розмірі 17 416,12 грн. та три проценти річних у розмірі 2 465,30 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2020 року справу було передано судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області Волошиній Н.Л. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.07.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.09.2020 року прийнято до провадження та в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів, та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 25.02.2021 року. 21.02.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій останній зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.02.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 14.06.2021 року. 14.06.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій представник відповідача просила провести судове засідання, призначене на 14.06.2021 року, без фіксування технічними засобами. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 10.11.2021 року. 16.07.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечував, оскільки позивачем неправильно розраховано період нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Вказує, що постанова Кропивницького апеляційного суду у справі № 401/2194/17, якою задоволені вимоги [PERSON] про стягнення з банку грошових коштів, ухвалена 26.02.2019 року, тому правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, починаючи з 14.05.2018 року відсутні. В судове засідання 10.11.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, позивач у заяві від 21.02.2021 року просив розглядати справу за його відсутності. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а позивач у заяві від 21.02.2021 року просив розглядати справу за його відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.06.2018 року у справі № 401/2194/17 у задоволенні позову [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненим зобов`язання, стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 26.02.2019 року у справі № 401/2194/17 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково; рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.06.2018 року в частині відмови у задоволенні позову [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором № б/н від 12.07.2011 року у зв`язку зі сплатою заборгованості у розмірі 2 537,96 грн. на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 07.12.2015 року та стягнення коштів за договором № SAMDN80000726886119 «Стандарт» від 03.07.2012 року у розмірі 40 975,99 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення позову; визнано припиненим зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № б/н від 12.07.2011 року у зв`язку зі сплатою заборгованості у розмірі 2 537,96 грн. на підставі рішення Світловодського міськрайонного суду від 07.12.2015 року; стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] кошти за договором № SAMDN80000726886119 «Стандарт» від 03.07.2012 року у розмірі 40 975,99 грн. (а. с. 6 - 9). Вказане рішення суду набрало законної сили 26.02.2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання постанови Кропивницького апеляційного суду від 26.02.2019 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області 18.03.2019 року позивачу видано виконавчий лист № 401/2194/17 (а. с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначається, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Відтак, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду, завершальною стадією судового провадження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Як визначено у ч. 2 ст. 625 ЦК України, у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказане також підтверджується правовим висновком Верховного суду України від 01.10.2014 року, викладеним у справі № 6-113цс14. Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. При цьому іншого порядку компенсації грошей (грошових коштів) у зв`язку з їх знеціненням, окрім встановленого індексу інфляції (індексу споживчих цін), чинним законодавством України не передбачено. Зволікання відповідача з виконанням судового рішення, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач має право вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, постановою Кропивницького апеляційного суду від 26.02.2019 року, яка набрала законної сили 26.02.2019 року, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] грошові кошти за договором № SAMDN80000726886119 «Стандарт» від 03.07.2012 року у розмірі 40 975,99 грн., проте вказане рішення суду не виконано. Ураховуючи те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Проте, суд не погоджується з періодом нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних, з огляду на наступне. Так, відповідно до ч. 2 ст. 273 ЦПК України, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Постанову за наслідками апеляційного перегляду рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.06.2018 року у справі № 401/2194/17 Кропивницьким апеляційним судом прийнято 26.02.2019 року, яка набрала законної сили 26.02.2019 року. Отже, початком нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем є 26.02.2019 року. Ураховуючи наведене, суд вважає, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання необхідно здійснювати за період з 26.02.2019 року по 14.05.2020 року. Отже, нарахування 3% річних за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за період часу з 26.02.2019 року по 14.05.2020 року становлять 1 491,97 грн. (40 975,99 грн. * 3% * 443 днів/365 днів = 1 491,97 грн.). Щодо індексу інфляцію, то вона у вказаний період часу склала 1 745,54 грн. (40 975,99 грн. (сума боргу)*104,26 (сукупний індекс інфляції (100,9%, 101%, 100,7%, 99,5%, 99,4%, 99,7%, 100,7%, 100,7%, 100,1%, 100,2%,99,7%, 100,8%, 108,%) = 42 720,54 - 40 975,00 = 1 754,54 грн.). Аналізуючи викладене, суд дійшов, що позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 14.05.2018 року по 14.05.2020 року індексу інфляції у розмірі 17 416,12 грн. та трьох процентів річних у розмірі 2 465,30 грн. є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню за період часу з 26.02.2019 року по 14.05.2020 року. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 49267286 від 15.05.2020 року. З урахуванням того, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягає судовий збір у розмірі 136,92 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial