Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] в березні місяці 2018 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн щомісяця на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в частині стягнення аліментів щомісяця з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. В частині стягнення аліментів за минулий час з 1-.04.2016 року по 01.03.2018 року представник позивача заявив, що ці вимоги не підтримує. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщений у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Суд вислухав представника позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2009 року по 2016 рік - рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 30 березня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] - актовий запис про народження №36, вчинений 21.01.2010 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилась проживати з матір'ю, а батько дитини припинив утримувати дитину, займатися її вихованням. Позивачка посилається на скрутне матеріальне становище і відсутність можливості самотужки забезпечити належне утримання дочки, її всебічний фізичний і духований розвиток, тому [PERSON] звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача на утримання малолітньої дочки аліменти в розмірі 2000 грн щомісяця. Позивачка також зазначила у позові, що відповідач займається підприємницькою діяльністю, розмір його доходу їй невідомий, але цей дохід має мінливий характер, тому позивач вимагає стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд встановив , що батько проживає окремо від дитини і що після розірвання шлюбу з [PERSON] батько не приймає участі в утриманні дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. Оскільки суд не отримав доказів щодо розміру доходів, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] в сумі 2000 грн з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час не підлягають задоволенню. Частина 2 ст. 191 Сімейного Кодексу України передбачає, що аліменти на дитину за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд не отримав від позивача будь-яких доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з батька дитини, а останній ухилявся від сплати аліментів.

Outcome: partial