Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

[PERSON] в уточненій позовній заяві просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, у розмірі - 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а вона дуже потребує такої допомоги. В судовому засіданні позивачка підтримала свої уточнені позовні вимоги з підстав, викладених в уточненому позові, просить їх задовольнити. Також вона пояснила, що на даний час з сином проживає окремо від відповідача, їх шлюб розірвано, відповідач не спілкується ні з нею, ні з сином з січня 2016 року, а з 2014 року не надає їй матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач проживає в Росії, але де саме та чи працює він, їй не відомо. Їй також не відомо про те, чи має відповідач інших дітей. В судовому засіданні представник позивачки в особі [PERSON] також підтримала уточнені позовні вимоги з підстав, викладених в уточненому позові, просить їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача в особі [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина, але в розмірі 500 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач на даний час проживає в Росії, не працює, власного житла та транспортних засобів не має. Чи має відповідач інших дітей, йому не відомо. В судове засідання відповідач не зявився, його представник [PERSON] просить суд розглядати справу у відсутності відповідача. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у відсутності відповідача. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи: - позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.09.1010 року по 10.10.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, рішенням суду, копії яких є у справі; - під час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі; - син проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується поясненнями позивачки, довідкою Василівської міської ради від 10.10.2016 року, яка є в справі, та не заперечується відповідачем. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8\~ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Отже, відповідно до зазначених норм, а також ст.180 СК України, позивачка та відповідач зобов'язані утримувати сина до досягнення ним повноліття та забезпечити йому рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ст.182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач проживають окремо. Як пояснила позивачка в судовому засіданні, вона працює, але не офіційно, отримує заробітну плату в розмірі 4000 грн., власного житла не має, проживає з батьками. В судовому засіданні, з пояснень учасників процесу вбачається, що відповідач на даний час проживає в Росії, ніде не працює, на тяжкі захворювання не страждає, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує, на його утриманні не перебувають батьки чи інші особи. Ці факти не заперечуються ніким в судовому засіданні. Жодного доказу на підтвердження того факту, що відповідач надає позивачці кошти на утримання сина, суду надано також не було. Згідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ч.1\~ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має\~нерегулярний,\~непостійний\~дохід, частину якого отримує в натурі, а також при наявності інших обставин, які мають суттєве значення, суд за заявою платника чи отримувача може визначити розмір аліментів у\~твердій\~грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені обставини справи та законодавчі норми, суд вважає, що позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. [PERSON], [INFO] -5 років. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік», з 01 січня 2017 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років в сумі - 1355 гривні. Отже, 30 % від суми 1355 гривні складає: 1355*30 % =406,50 грн., тому, розмір аліментів, які повинні стягуватися з відповідача, не можуть бути меншими за вказаний розмір. На підставі вищевикладеного, виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, з принципів: законності, обєктивності, справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, однак частково, з урахуванням матеріального становище позивачки, відповідачка, який офіційно не працевлаштований, регулярного, постійного та стабільного заробітку не має, проте є фізично здоровою та працездатною особою, утриманців не має, аліментів на користь інших осіб аліментів не сплачує, а позивачка самостійно матеріально утримувати малолітнього сина та забезпечувати йому належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, не взмозі, тому, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі, але у розмірі не 1500 грн., а у розмірі 1000 грн., але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття сином. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належні та достатні докази на підтвердження своїх позовних вимог в сумі 1500 грн., а також часткових заперечень проти позову, позивачка та відповідач суду не надали. Також, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial