Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

[PERSON] 06 лютого 2020 року звернувся до Ратнівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Камінь-Каширської районної державної адміністрації, про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання в порядку ст. 162 Сімейного кодексу України. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 19 лютого 2020 року постановлено передати цивільну справу № 166/127/20 області за позовом [PERSON] позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Камінь-Каширської районної державної адміністрації, про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання в порядку ст. 162 Сімейного кодексу України за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.03.2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите загальне провадження у цивільній справі області за позовом [PERSON] позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Камінь-Каширської районної державної адміністрації, про відібрання дитини та повернення її за попереднім місцем проживання в порядку ст. 162 Сімейного кодексу України. Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним. [PERSON] та відповідач - [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] . Під час перебування у шлюбі в подружжя народилась донька - [PERSON] [INFO] та син - [PERSON] [INFO] . Позивач, відповідач та їхні діти до недавнього часу проживали постійно разом, вели спільний побут за адресою: [ADDRESS] . Зокрема у вказаному вище домоволодінні станом на 15 січня 2020 року зареєстровані наступні особи: [PERSON] та його малолітні діти [PERSON] та [PERSON] , це підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №416 від 15.01.2020 року, яка була видана позивачу Камінь-Каширською міською радою. Станом на сьогодні у відповідності до норм Цивільного та Сімейного законодавства України - постійне не місце проживання дітей позивача знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 25 грудня 2019 року відповідач - [PERSON] , без відому та дозволу позивача - [PERSON] , забрала дітей - [PERSON] та [PERSON] і зникла в невідомому напрямку, чим вчинила фактичне викрадення дітей позивача. Позивач неодноразово телефонував на останній відомий йому номер телефону дружини - [NUMBER] , проте відповідач його дзвінки не приймала або відхиляла. 08.01.2020 року [PERSON] вдалось додзвонитись до [PERSON] , проте під час короткої телефонної розмови відповідач заявила, що бачитись та спілкуватись з дітьми вона йому не дасть, а також про те, що вона самостійно забрала документи зі школи де навчається їх старша дочка. Після цього телефони дружини та дітей перестали відповідати. Коли позивач звернувся в Навчально-виховний комплекс загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - гімназія № 2 м. Камінь-Каширського з вимогою надати пояснення на яких підставах його дочку без його відома було відраховано зі школи, директором закладу був наданий Витяг з наказу №1-у від 08.01.2020 року, в якому йдеться про те, що [PERSON] відраховується з складу школи на підставі заяви батьків про зарахування учениці до Білгородської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Києво-Святошинського району Київської області від 27.12.2019 року №6 0. Проте [PERSON] жодної заяви не підписував та своєї згоди на переведення дитини до іншого навчального закладу не давав. Перебуваючи у відчаї та в стані глибокого душевного хвилювання позивач звернувся 17.01.2020 року із заявою до Служби у справах дітей Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області про перешкоджання дружиною [PERSON] у спілкуванні з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] , проте отримав у відповідь лише відписку №2/01-28- 20 від 21.01.2020 року про те, що його заяву надіслано за належністю на розгляд у службу у справах дітей Києво-Святошинської РДА Київської області. Жодної відповіді звідти позивач так і не отримав. Варто зазначити, що станом на сьогодні [PERSON] - не позбавлений батьківських прав, а тому має таке ж право на виховання та утримання дітей, як і відповідач - [PERSON] . Тому своїми діями остання вчинила викрадення дітей чим порушила законні права позивача на батьківство чим спричинила йому глибокі душевні страждання, та права малолітніх дітей на нормальне виховання у повній сім`ї. Підсумовуючи вищевикладене, можна зробити наступний висновок, використавши усі можливі досудові заходи повернення дітей та відновлення свого порушеного права, [PERSON] вимушений звернутись до суду із позовом про відібрання дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у відповідача - [PERSON] , та повернення їх за попереднім місцем проживання - [ADDRESS] , в порядку ст. 162 Сімейного кодексу України. Просить суд: Постановити рішення про відібрання дитини - [PERSON] [INFO] у відповідача - [PERSON] , та повернення її за попереднім місцем проживання - [ADDRESS] . Постановити рішення про відібрання дитини [PERSON] [INFO] у відповідача - [PERSON] , та повернення його за попереднім місцем проживання - [ADDRESS] . Стягнути із відповідача на користь [PERSON] судові витрати по справі. Ухвалою суду від 29.01.2021 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач та представник в судове засідання 29.01.2021 не зявилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач та представник в судове засідання 29.01.2021 не зявилися. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність. Проти позову заперечувала. Просила долучити до матеріалів справи копію рішення Києво-Святошинського районного суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 369/4467/20, яким визначене місце проживання дітей з їх матір`ю [PERSON] . Крім того відповідач [PERSON] надала суду Висновок Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської про доцільність визначення місця проживання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] . Третя особа Служба у справах дітей Камінь-Каширської районної державної адміністрації свого представника в судове засідання 29.01.2021 не направила. Направили до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника та проводити розгляд справи за наявними у справі матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Серед основних засад судочинства в Україні, крім іншого, є обов`язковість судового рішення (п.9 ч.1 ст.129 Конституції України). Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 369/4467/20, за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування, служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області,встановлено наступне. У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивував тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2011 року. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось. Проживають окремо. Неповнолітні діти залишились проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. У добровільному порядку дійти згоди щодо місця проживання дітей вони не можуть. Зазначила, що вона позитивно характеризується, має постійне місце проживання, роботу, будь-яких хвороб немає, тому найкраще в інтересах дітей буде залишити проживати їх разом з нею. Просила суд визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з матір`ю - [PERSON] . 31 березня 2020 року до суду надійшов відзив на позов. Не погоджуючись з позовними вимогами [PERSON] вказав, що діти зареєстровані по адресі: [ADDRESS] . побут за адресою: [ADDRESS] , де і проживали до останнього часу. Тому вони мають визначене місце проживання. Позичка по справі без його згоди та відому, забрала дітей і зникла у невідомому напрямку, забрала документи старшої доньки зі школи, чим вчинила фактичне викрадення дітей. Вважає, що його право на участь у вихованні дітей порушеним. Переїзд дітей порушує права дітей на нормальний розвиток. Позивачка не може фінансово забезпечити дітей, не має роботи, не має місця проживання, що становить загрозу їх життю, психологічному та фізичному здоров`ю. Просив відмовити в задоволенні позову та визначити місце проживання разом з батьком - [PERSON] . У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. До суду направив відзив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При розгляді справи орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської Висновок на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 18 серпня 2020 року про доцільність визначення місця проживання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] . При розгляді справи судом встановлено, що 12 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Батьками неповнолітнього [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Батьками неповнолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказала, що після припинення шлюбних відносин діти залишились проживати разом з нею. Відповідач дану обставину не заперечував. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що неповнолітні [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , станом на час розгляду справи проживає разом з [PERSON] 2 в [ADDRESS] . Доводи відповідача, що позивачка не має постійного місця проживання, місця роботи, створює загрози здоров`ю дітей, суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів цим обставинам суду не подано. Відповідач обмежився лиш власним суб`єктивним ставленням. Клопотань про витребування доказів не заявив, причини неможливості їх подати суду не повідомив. Крім того, дані посилання спростовуються матеріалами справи, зокрема, довідкою Білогородської загальноосвітньої школи №60 від 27 грудня 2019 року, актом обстеження житлово-побутових умов Білогородської сільської ради, довідкою виконавчого комітету Білогородської сільської ради №27 від 15 січня 2020 року, характеристикою за місцем проживання, випискою по рахунку. Будь-яких доказів на спростування даних доказів відповідач суду не надав. Також суд не приймає до уваги доводи відповідача, що місце проживання дітей вже визначено і є їх місцем реєстрації. При цьому суд враховує, що діти зареєстровані в м.Камінь-Каширський ще за час проживання сторін. Після припинення спільного проживання будь-яких домовленостей, рішень органів опіки та піклування, судових рішень щодо визначення місця проживання дітей не було. На даний час сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання спільних дітей. На підставі наведеного, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, та приймаючи до уваги вік неповнолітніх дітей, яким безумовно потрібна материнська і батьківська турбота, оскільки між дітьми та батьками з самого народження існує тісний зв`язок, розірвання якого може потягти за собою негативні наслідки у фізичному та емоційному розвитку дітей, відсутність підтвердження грубого чи егоїстичного ставлення [PERSON] до дітей та будь-яких інших виключних обставин, думку батьків, батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з дітьми, турботу відносно дітей та участь у їх вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу спілкування, або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням, приходить до висновку, що місце проживання [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з матір`ю [PERSON] . Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Outcome: dismissed