Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - орган опіки та піклування Чорнобаївської селищної ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 13 жовтня 2007 року сторони уклали шлюбу, який у 2018 році було розірвано в судовому порядку. Від шлюбу в них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . В січні 2017 року відповідач залишила дітей та вибула в м. Черкаси, з того часу остання з дітьми не зустрічалася, не цікавилася їхнім життям та здоров`ям. За таких обставин, посилаючись на норми СК України, вказуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей протягом тривалого часу, позивач просив суд позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові, не заперечував щодо винесення заочного рішення. Представник третьої особи Голубович І.М. не заперечувала щодо задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з`явилася, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Поштове відправлення, що надсилалося на адресу її місця проживання, повернулася без вручення. За таких обставин відповідач викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак до суду не прибула. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивач і відповідач є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23 травня 2012 року серії [NUMBER] (а.с. 4), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 08 червня 2011 року серії [NUMBER] (а.с. 5), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05 травня 2010 року серії [NUMBER] (а.с. 6) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10 січня 2008 року серії [NUMBER] (а.с. 7) Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2018 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 21 травня 2018 року і до досягнення ними повноліття (а.с. 8-9). Згідно з копії акта соціального інспектування від 08 лютого 2021 року, складеного старостою [PERSON] , соціального педагога [PERSON] , класного керівника 5 класу [PERSON] , класного керівника 7 класу [PERSON] , класного керівника 3 каласу [PERSON] , сім`я проживає у власному будинку, в якому чисто і тепло, в кімнаті наявні спальні місця окремо для кожної дитини, також є робочі місця для дітей шкільного віку, діти в повній мірі забезпечені шкільним приладдям, одягом та взуттям (а.с. 10- 11). Згідно характеристики [PERSON] проживає в с. Новоукраїнка разом з малолітніми дітьми. За місцем проживання характерезується з позитивного боку, люблячий батько, займається вихованням та навчанням дітей (а.с. 25). Згідно з характеристиками Новоукраїнського НВК навчанням та вихованням дітей займається тато, під час навчання дітей в шкоді, мама (відповідач) не цікавилася навчанням дітей, освітній заклад не відвідувала жодного разу (а.с. 21, 22, 23, 24). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, виданого старшим державним виконавцем Чорнобаївського РВ ДВС, сума заборгованості по аліментах відповідача станом на 01 січня 2021 року становить 112348,50 гривень (а.с. 20). У відповідності до висновку органу опіки та піклування Чорнобаївської селищної ради від 01 квітня 2021 року розглянуто питання та вирішено за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12, 13-15). Відповідно до ст.ст. 164, 166 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2 цієї статті Закону встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на викладене суд вважає, що відповідач батьківські обов`язки не виконує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не переймається їх вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загально визнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Зазначені фактори в сукупності суд розцінює як ухилення від виховання дітей, а тому позов підлягає до задоволення, оскільки має місце порушення законних права та інтересів дітей. За таких обставин, враховуючи досліджені судом докази у їх сукупності, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач ухвалою суду звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved