Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] від імені та в інтересах якого діє представник за довіреністю - [PERSON] звернувсь до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, який згодом уточнив, до Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в якому просить: визнати за ним право забудовника та землекористувача, земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та на житловий будинок і прибудови: житловий будинок «Б-1» - площею 43,0 м2, сарай «В-1» - площею 13,8 м2, гараж-сарай «Г-1» - площею 43,1 м2, прибудову «б-1» - площею 24,8 м2, тамбур «б 1-1» - площею 4,3 м2, тамбур «ч-1» - площею 4,4 м2, сарай - літню кухню «Д-1» - площею 73,4 м2, прибудовою «д-1» - площею 19,4 м2, навісом «д-1» - площею 17,7 м2. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] . Спадщина після смерті батька складається з житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яку позивач прийняв, оскільки фактично мешкав на день смерті батька в родинному будинку, проте не оформив. 31 серпня 2018 року позивач звернувся до Державної нотаріальної контори м. Мелітополя для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не надано правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на вищевказаний будинок. Батько позивача за життя не оформив документи на житловий будинок в якому мешкав. Враховуючи зазначене, з метою належної реалізації своїх спадкових прав після померлого [PERSON] [PERSON] , позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] та його представник - [PERSON] у судовому засідання не зявились, до суду від представника позивача надійшла заява з проханням розглядати цивільну справі за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача - Терпіннівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області у судове засідання також не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, заперечень проти позовних вимог - немає. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні обставини. [INFO] помер [PERSON] , батько позивача [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦПК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦПК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] є його син [PERSON] який прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживав з ним на момент смерті за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Терпіннівської сільської ради № 3096 від 03 вересня 2018 року та копією акта відвідування від 03 вересня 2018 року, затвердженого депутатом Терпіннівської сільської ради [PERSON] .. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так [PERSON] , як єдиний спадкоємець першої черги звернувся до державного нотаріуса Мелітопольської районної державної нотаріальної контори Запорізької області з заявою про прийняття спадщини. Згідно Постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії від 01 серпня 2018 року, нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після померлого [INFO] батька [PERSON] , оскільки при вивчені наданих документів, з`ясувалось, що відсутні документи що підтверджують право власності спадкодавця на зазначене майно, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] його не зареєстрував. Згідно довідки КП МБТІ № 1575 від 25 липня 2018 року, право власності на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 01 січня 2013 року не зареєстровано, інвентаризація, на зазначений об`єкт нерухомого майна, не проводилась, архівна справа відсутня. З матеріалів справи було встановлено, що будинок [ADDRESS] , належав спадкодавцю [PERSON] на підставі наступних документів. Так, відповідно до протоколу загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. ХХІ з`їзду КПРС с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області № 3 від 02 серпня 1975 року, [PERSON] було наділено земельною ділянкою «Меньсувутову Энверу дорезать до 0,15 га». Крім того, у судовому засіданні був допитаний свідок [PERSON] , який пояснив, що проживає по сусідству з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] Йому відомо, що усе життя [PERSON] проживав зі своїм батьком [PERSON] Енвером за адресою: [ADDRESS] , по день його смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 3 Закону України від 12 липня 2001 року «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження,користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги. Як роз`яснено у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. В роз`ясненнях пункту 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» № 10-1387/0/4-12 від 27 вересня 2012 року зазначено, що право власності на збудоване до набрання чинності ЗУ «про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його спорудження. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини регулювалася незаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та чом о вол одінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 09 червня 1998 року № 121, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 1986 року за № 399/2839, яка втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у зв`язку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, (реєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Відповідно до п 1.6. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5. зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 7/6445, який діяв па момент спорудження житлового будинку, державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Крім того, роз`ясненнями Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладених в листі № 24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, з заявою про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не звертався, на даний час він у зв`язку із тим, що спадкове майно у встановленому законом порядку спадкодавцем не було зареєстровано в державних органах реєстрації, не може отримати у нотаріуса свідоцтво на право власності на спадкове майно, однак має бажання прийняти спадщину, відповідач проти задоволення позову не заперечує, тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право забудовника та землекористувача, земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та на житловий будинок і прибудови: житловий будинок «Б-1» - площею 43,0 м2, сарай «В-1» - площею 13,8 м2, гараж-сарай «Г-1» - площею 43,1 м2, прибудову «б-1» - площею 24,8 м2, тамбур «б 1-1» - площею 4,3 м2, тамбур «ч-1» - площею 4,4 м2, сарай - літню кухню «Д-1» - площею 73,4 м2, прибудовою «д-1» - площею 19,4 м2, навісом «д-1» - площею 17,7 м2. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved