overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

[PERSON] 14 серпня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді присадибної земельної ділянки площею 0,0555 га, яка знаходиться в [ADDRESS]. Заповітом від 10 лютого 2009 року батько заповів їй та її рідній сестрі, тобто, відповідачу, все своє майно в рівних частинах. Позивач зазначає, що вона з відповідачем звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, де було заведено спадкову справу №16/2014, однак згодом відповідач відмовилась від прийняття спадщини у зв'язку зі зміною своїх життєвих планів під впливом політичної ситуації в Україні, а також інших обставин (сестра є громадянкою Російської Федерації та згідно отриманої посвідки на постійне проживання на території України зареєстрована в [ADDRESS]). У зв'язку з цим позивач виявила бажання про отримання всієї частини спадщини, однак їй було відмовлено у зв'язку з тим, що сплинув строк для подання відповідачем заяви про відмову від прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду, через що позивач просить задовольнити її позовні вимоги. В судове засідання на розгляд справи позивач не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.33), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, однак її представник надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.39). Представник третьої особи, у судове засідання на розгляд справи також не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.42), відповідно до якої справу просить розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи справи(а1-32.с.), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; за ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на вище вказану присадибну земельну ділянку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] 14 серпня 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між ними зареєстровано 14 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1958 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON]. Між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою судді від 15 серпня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 вересня 2018 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково зазначив, що із відповідачем спільно не проживає протягом п'яти років, тому просить розірвати даний шлюб. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечила. Суд, заслухавши сторін, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 14 листопада 2009 року сторони вступили у зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 1958 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2010 року, виданимВідділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний запис за № 974. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги, між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. За вказаних обставин судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнала, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Окрім того, на підставі 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] 14 серпня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що від шлюбу з відповідачем у неї 08 червня 2016 року народилася донька [PERSON], яка знаходиться на її утриманні. З відповідачем вони проживають окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, інших аліментних зобовязань немає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду від 15 серпня 2018 року (а.с.18) просить її заяву розглянути за її відсутності, свої вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Тому суд вважає за необхідне відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України справу розглянути за її відсутності. Відповідач\~ у клопотанні від 27 вересня 2018 року (а.с.24) просив відкласти розгляд справи для отримання позовної заяви та ухвали судді про відкриття провадження у справі з метою надати відзив на позовну заяву. Суд відклав розгляд справи на 30 жовтня 2018 року та направив відповідачу на вказану ним адресу необхідні процесуальні документи, які були отриманні (а.с.27), але він до суду не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, відзив не подав, тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ч. 3 цієї статті сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття, що знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 4), відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, що підтверджено рішенням Кремінського районного суду від 12 грудня 2017 року (а.с. 3). Суд погоджується з позицією позивача щодо розміру стягнення з відповідача аліментів, яка узгоджується з вимогами ч.5 ст. 183 СК України, відповідає інтересам сторін та дитини. Оскільки позивач звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

[PERSON] 14 серпня 2019 року звернувся до суду з заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що його дружина [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Первомайськ Луганської області на тимчасово окупованій території, причина смерті - інфаркт головного мозку. Антрацитівський МВ ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області відмовив йому у видачі свідоцтва про смерть у зв`язку з видачею документу невстановленої форми на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, в заяві на ім`я суду просив справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є чоловіком громадянки України [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Золоте Луганської області, якабула зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-6). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №105 від 07 серпня 2019 року, виданої «Державною установою «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 7, 12), [PERSON] померла [INFO] в м. Первомайськ, причина смерті - інфаркт головного мозку з гіпертонічною хворобою. Факт смерті [PERSON] в м. Первомайськ Луганської області підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим «Відділом запису актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції, що знаходиться на тимчасово окупованій території (а.с. 8), а також довідкою про поховання (а.с. 13) та фотокарткою (а.с. 13а). Антрацитівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області відмовив у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми (а.с. 9). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

[PERSON] 14 серпня 2019 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи позов неможливістю збереження сім`ї з відповідачем та подальшого спільного з ним життя. Позивач в судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просив справу розглядати без його присутності, позов визнав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 1999 року між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міськвиконкому Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , актовий запис № 250 (а.с. 4). У шлюбі у сторін народилися: [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 9-10). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище « [PERSON] ». На підставі положень ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 17,18, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

[PERSON] 14 серпня 2020 року звернувсь в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15.07.2016р. він уклав шлюб з відповідачем зареєстрований у Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №107. Від проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 15.07.2016р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №107. Від проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між сторонами та збереження сім`ї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 15.07.2016р.; даними свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] від 11.01.2017р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

[PERSON] 14 серпня 2020 року звернулася до суду з заявою про встановлення опіки, посилаючись, що з нею проживають її рідні брати [PERSON] та [PERSON] , які з дитинства хворіють стійким психічним захворюванням. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2009 року вони визнані недієздатними, за своїм психічним станом потребують опіки, тому просила призначити її опікуном над ними. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, де просила провести судове засідання у її відсутність та задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області за довіреністю Шляхова А.О. надала заяву, де просила провести розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, дослідивши надані матеріали, і оцінюючи все в сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч.1 ст. 60 ЦК України). Так, рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 лютого 2009 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] визнано недієздатними та встановлено опіку. Орган опіки і піклування у своєму поданні від 11.08.2020 за №01-01-09/07, вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] 14 січня 2014 р. звернулася до суду з позовом, в обґрунтування яких посилається, що 24 липня 2012 р. вона передала [PERSON] 60 000 грн. Розпискою від 24 липня 2012 р. відповідач зобов'язався повернути гроші до 24 вересня 2012 року, але свої зобов'язання не виконав, тому просить стягнути з нього цю суму та 3% річних у розмірі 2 346 грн. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 623 грн. 46 коп. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно рекомендованих листів позовна заява і судові повістки були повернуті за закінченням терміну зберігання, його було повідомлено про день та час розгляду справи через телефонограму, яку прийняла його сестра [PERSON], тому суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутністю заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Фактично вимоги позивачки спрямовані на отримання боргу, тому суд вважає, що права та обов'язки які склалися між сторонами регулюються інститутом позики. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно до ч.2 ст. 1047 цього Кодексу, на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Докази, які є у справі, свідчать про наступне. [PERSON] згідно до розписки від 24 липня 2012 року, укладеної [PERSON], передала йому гроші у розмірі 60 000 грн, який зобов'язався повернути борг до 24 вересня 2012 року (а.с.7). До цього часу відповідач свої зобов'язання не виконав, тому з нього необхідно стягнути вказану суму на користь позивачки та 3% річних з 25 вересня 2012 року по 13 січня 2014 року у розмірі 2 346 грн. (60 000 грн. х 3 : 100 : 365 х 476 дн. = 2 346 грн. 08 коп.) Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 623 грн. 46 коп., який згідно до ч.1 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] 14 січня 2014 року звернулась до суду з позовною заявою, якою просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, зареєстрований 05 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис - № 1462, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, засудження відповідача поступово призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Зазначивши, що шлюбні відносини вони із відповідачем не підтримують з жовтня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач допомогу на утримання дітей не надає. Подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, надала відповідні пояснення. Наполягала на розгляді справи за відсутності відповідача. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд,

Outcome: approved