Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] виклад позицій позивача та відповідача 1. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 2. Позовні вимоги мотивовані тим, що, відповідно до кредитного договору між ПАТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] 28.09.2011 року було укладено кредитний договір №500229685. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено Договір факторингу, відповідно до якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором №500229685 від 28.09.2011 року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло право вимоги до відповідачки за кредитним договором. Згідно з Додатком №1-1 до Договору Факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року «Характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором боржників за основними договорами», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 28901,59 грн., з яких: 10624,79 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6226,8 грн. заборгованість за процентами та комісією; 12050 грн. пеня, штраф та неустойка. Відповідно до п.2.3 Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, право вимоги вважається відступленим Фактору з дати надходження на рахунок ТОВ «Дата [PERSON]» ціни прав вимоги в повному обсязі. В дату отримання оплати, відповідно до п.4.3 Договору, сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників за формою, встановленою в додатку №2 до Договору. Згідно з п.3.1.7. Договору факторингу ТОВ «Дата [PERSON]» запевняє та гарантує, що на день укладення договору, право вимоги, яке відступається не перебуває в заставі, дійсно має місце заборгованість Боржників перед Клієнтом, яка виникла на законних підставах та повністю не погашена, не прощена, не стягнена, а також, що права вимоги повернення заборгованості боржникам не відступлені Клієнтом третім особам, Клієнтом не укладено угод про заміну зобовязань по поверненню такої заборгованості іншими зобовязаннями. На виконання умов Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року на адресу відповідачки направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Дата [PERSON]» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також виконувати інші зобовязання в повному обсязі, у строки та на умовах, передбачених Договором. Відповідачкою [PERSON] зобовязання за кредитним договором не виконані, наданий кредит остання не повертає, у звязку із чим на її адресу було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору з вимогою про погашення загальної суми боргу. Крім того, при умові, що відповідачка не отримала повідомлення про відступлення права вимоги, має місце факт, що вона не мала жодних перешкод для сплати кредитної заборгованості на рахунки попереднього кредитора ТОВ «Дата [PERSON]» або первісного кредитора ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до п.4.4.3. договору Факторингу від 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]», ПАТ «Альфа-Банк» в разі отримання коштів від боржників у рахунок виконання зобовязань за основними договорами після відступлення права грошової вимоги ТОВ «Дата [PERSON]», перераховує кошти ТОВ «Дата [PERSON]» протягом трьох робочих днів з дати їх отримання, а згідно з п.5.4.3. Договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року ТОВ «Дата [PERSON]» зобовязане перерахувати кошти протягом пяти банківських днів з дати їх отримання на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» . Всупереч умовам кредитного договору відповідачка [PERSON] не виконала зобовязань за договором, жодного платежу для погашення заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», а також попередніх кредиторів не здійснювала. З часу отримання права вимоги з 10.10.2016 року позивачем нарахування штрафних санкцій не здійснювалося. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість в розмірі 28901,59 грн. за кредитним договором №500229685 від 28.09.2011 року, а також судові витрати. 3. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подала, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 22.12.2017 року, а також, не подала заяви про визнання нею позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 4. Представник позивача [PERSON] 13.12.2017 року надіслав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с.40). 5. Відповідач [PERSON] 20.12.2017 року надіслала до суду клопотання про відкладення судового засідання 22.12.2017 року на іншу дату через неможливість прибути в судове засідання внаслідок зайнятості на роботі. В клопотанні відповідач повідомила Шаргородський районний суд про те, що у провадженні Красилівського районного суду Хмельницької області знаходиться справа за позовом до неї [PERSON] про розірвання шлюбу та за її зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна. Вважає, що за результатами розгляду вказаної справи може виникнути необхідність у залученні [PERSON] у якості співвідповідача у цій справі, яка розглядається Шаргородським районним судом (а.с.45). ІІІ. Процесуальні дії у справі 6. Відповідно до ухвали судді від 22.12.2017 року продовжено розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного провадження, з призначенням судового засідання на 22.01.2018 року (а.с.49-50). 7. Відповідно до ухвали суду від 22.01.2018 року розгляд справи відкладено на 07.02.2018 року (а.с.57-58). 8. 07.02.2018 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляд справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в інтересах якого діє [PERSON], до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.63). 9. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 10. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази 10. Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини з приводу виникнення, дії та припинення договірних зобовязань, зокрема, факторингу, тобто невиконання договірних зобовязань, зокрема, невиконання умов кредитного договору, вимоги за яким за договором факторингу перейшли до фактора. 11. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. З матеріалів цивільної справи встановлено, що 28.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №500229685 (а.с.4). Згідно з п.1.1 кредитного договору, він складається з двох розділів Розділ №1 «Базові умови кредитування» та Розділ №2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно повязані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невідємну частину договору. Відповідно до п.2.1. кредитного договору №500229685 від 28.09.2011 року, відповідачка [PERSON] отримала у ПАТ «Альфа-Банк» кредит у розмірі 19999 грн. Кредит надано відповідачці строком на 36 місяців, а саме з 28.09.2011 року до 29.09.2014 року із розміром процентної ставки 17 % річних (п.п.2.2, 2.3 кредитного договору). З пункту 2.4. Договору також вбачається, що кредит надається позичальнику для власних потреб позичальника, шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок №26253000464493, що відкритий в ПАТ «Альфа-Банк». Платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до Договору та його невідємною частиною (п.2.6 Кредитного договору). Крім того, відповідно до п.5 кредитного договору, позичальник зобовязується за повне або часткове прострочення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо їх сплата передбачена Розділом І договору та/або інших платежів сплатити банку штраф в розмірі якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 19999,99 грн. 150 грн. за перший прострочений платіж та 350 грн. за кожний наступний прострочений платіж. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] підписала кредитний договір про надання їй кредиту від 28.09.2011 року за №500229685, Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з оформленням платіжної картки в рамках обслуговування пакету послуг «Кредит готівкою», з якої вбачається, що остання ознайомлена з умовами договору та діючими тарифами, згодна з ними і зобовязується їх виконувати, заяву на відкриття поточного (карткового) рахунку ПАТ «Альфа-Банк», а також Анкету-Заяву на отримання кредиту по продукту «Свій кредит» (а.с.4-6), отримавши один з оригінальних примірників договору та додаток №1 до нього «Графік платежів» (а.с.7), що не заперечується відповідачкою, оскільки заперечень щодо позову на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 07.12.2017 року, а також відзиву на позов на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 22.12.2017 року, остання не надала. Пунктом 6 договору встановлено, що підписанням договору позичальник підтверджує, що він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання Кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство.., отримав свій примірник Договору та додатків до нього в дату його укладення; що він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку та які йому розяснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний. Договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту підписання сторонами Розділу І договору та скріплення печаткою банку (п.7. договору). 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ДАТА [PERSON]» укладено договір факторингу (а.с.14-16), за яким ПАТ «Альфа-Банк» (Клієнт) передає, а ТОВ «ДАТА [PERSON]» (Фактор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками (п.1.1. Договору факторингу) (а.с.14). Відповідно до умов Додаткової угоди №1 від 08.12.2014 року до Договору факторингу від 30.09.2014 року, доповнено Договір підпунктом 4.2.3., відповідно до якого Боржники повідомляються про відступлення Клієнтом Фактору прав грошової вимоги письмовим повідомленням, підготовленим за формою, встановленою в додатку 4 до Договору (а.с.16). Судом встановлено, що 10.10.2016 року між ТОВ «ДАТА [PERSON]» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ (а.с.17-19), згідно з п.2.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває, належне Клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до Договору. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права, які належать Клієнту за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням прав нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів. За цим договором право вимоги, що відступається, включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить Клієнту (п.2.2 Договору факторингу). Право вимоги право грошової вимоги Клієнта до боржників, які виникли або можуть виникнути у майбутньому на підставі укладених між Клієнтом та боржниками основних договорів з усіма додатками та додатковими угодами (п.1.1. Договору факторингу). Право вимоги вважається відступленим Фактору з дати надходження на рахунок Клієнта ціни прав вимоги в повному обсязі (п.2.3. Договору факторингу). З моменту переходу до Фактора права вимоги, відповідно до умов п.2.3. Договору факторингу, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованості за основними договорами, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з правом вимоги Фактору переходять всі інші повязані з ним права в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, право звернення до суду (п.2.4. Договору факторингу). З Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 10 жовтня 2016 року до Договору Факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року вбачається, що ПАТ «ДАТА [PERSON]» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» право вимоги, в тому числі, за кредитним договором №500229685 від 28.09.2011 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою [PERSON] (а.с.20). Вище зазначений факт також підтверджується Витягом з Додатку №1-1 до Договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 «Характеристики права вимоги, переданих Фактору Клієнтом за договором та боржників за основними договорами» (а.с.13). Таким чином, відповідно до Договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є новим кредитором. Позивачем 19.10.2016 року та 24.10.2016 року направлялися повідомлення відповідачці [PERSON] про зміну кредитора та відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року між ТОВ «ДАТА [PERSON]» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» та про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором №500229685 від 28.09.2011 року за зазначеними в повідомленнях реквізитами (а.с.11-12). Зобовязання за договором кредиту від 28.09.2011 року [PERSON] не виконала до цього часу. Так, заборгованість по Договору №500229685 від 28.09.2011 року станом на час подання позовної заяви становить 28901,59 грн., з яких: 10624,79 грн. заборгованість за кредитом; 1936,8 грн. заборгованість за відсотками; 4290 грн. заборгованість за комісією; 12050 грн. штраф, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10). Оскільки факт виконання умов договору кредиту від 28.09.2011 року №500229685 і повернення заборгованості по вказаному договору, право вимоги по якому відступлено позивачеві, відповідачкою [PERSON] не доведено, то право ТОВ «ФК «ЄАПБ» невиконанням зобовязання з боку відповідачки порушено і підлягає судовому захисту. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування 12. Встановлені судом цивільні правовідносини, повязані із виникненням, дією та припиненням договірних зобовязань, зокрема, факторингу, регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ч.2 ст.509 ЦК України, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства… Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст.1077 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч.ч.1, 2, 3 ст.1079 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. VІ. Висновки суду 13. Аналізуючи норми наведеного законодавства та досліджені судом докази, що містяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позивач має право на звернення до суду з означеним позовом. Також, у суду склалася достатня переконаність у тому, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, які підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і, відповідно до ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Отже, суд констатує той факт, що позивачем надано суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази у їх сукупності та взаємозвязку, які проаналізовані судом та дають підстави для висновку про задоволення позову, тоді як відповідачкою не надано належних, достовірних та допустимих доказів виконання своїх зобовязань за договором кредиту від 28.09.2011 року №500229685, укладеного між відповідачкою та ПАТ «АЛЬФА-БАНК», яке переуступило вимогу за цим договором ТОВ «ДАТА [PERSON]», яке, в свою чергу переуступило право вимоги до [PERSON] ТОВ «ФК «ЄАПБ», про що повідомлено відповідачку (а.с.11, 12), а також про порядок проведення розрахунків із новим кредитором фактором ТОВ «ФК «ЄАПБ». Навпаки, судом встановлено, що відповідачка мала можливість подати до суду як заперечення так і відзив на позов на пропозицію суду, проте, ухвали суду проігнорувала. Ствердження відповідачки [PERSON] у надісланому 20.12.2017 року до Шаргородського районного суду клопотанні, в тому числі, про можливу необхідність залучення до участі в цій справі в якості співвідповідача її чоловіка [PERSON], суд вважає помилковим, оскільки [PERSON] не є стороною у Договорі кредиту, який, відповідно до п.2.3. Договору, надано позичальнику [PERSON] для власних потреб. Крім того, між відповідачкою та банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідачка боржником. В подальшому між позивачем та відповідачкою склалися правовідносини факторингу внаслідок переуступки вимоги банком фактору ТОВ «ДАТА [PERSON]» та останнім позивачеві ТОВ «ФК «ЄАПБ», заміни боржника у зобовязанні, відповідно до ст.520 ЦК України не відбувалося, тому, саме відповідачка повинна виконати зобовязання за договором факторингу. Оскільки факт виконання умов договору кредиту від 28.09.2011 року №500229685 і повернення заборгованості по вказаному договору, право вимоги по якому відступлено позивачеві, відповідачкою [PERSON] не доведено, то порушене право ТОВ «ФК «ЄАПБ» на належне виконання зобовязання з боку відповідачки підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. (а.с.1).

Outcome: approved