Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Візінський В.В., звернулася в суд з позовом до Стрільченської сільської ради, в якому просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був головою робітничого двору, в приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . На день його смерті разом з ним у вказаному господарстві проживала його дружина [PERSON] , яка фактично спадщину прийняла, однак свої права юридично не оформила. [PERSON] померла [INFO] , залишивши заповіт, за яким все належне їй майно заповіла своїй дочці - позивачці [PERSON] . Остання прийняла спадщину, так як проживала разом із спадкодавцем на день її смерті. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.10.2014 позивачка успадкувала після смерті матері земельні ділянки. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок по [ADDRESS] приватний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину.Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звітом про оцінку житлового будинку визначено його ринкову вартість - 125700 грн. В підготовчому засіданні представник позивачки - адвокат Візінський В.В. підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Представник Стрільченської сільської ради в підготовче засідання не з`явився. Стрільченська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст.198 ЦПК України підстав для відкладення підготовчого засідання судом не встановлено, судом прийнято рішення про проведення підготовчого засідання за відсутності представника відповідача. Частина 3 ст.200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 71 рік в с. Стрільче Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21 від 16 жовтня 2002 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2019 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 01.01.2004, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним в господарстві за даною адресою були зареєстровані: дружина [PERSON] , 1935 р.н., дочка [PERSON] , 1967 р.н., онук [PERSON] , 1988 р.н., що стверджується довідкою № 656, виданою 20.08.2019 виконкомом Стрільченської сільської ради. Про те, що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, свідчить копія Витягу № 00023731328 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого 21 серпня 2019 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 26 від 25 листопада 1955 р. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] , запис за № 4 від 20 січня 1967 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження, що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Стрільченською сільською радою. Наведене свідчить, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] в рiвних частках є його дружина [PERSON] та дочка, позивачка [PERSON] , які прийняли спадщину, оскільки фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, однак документи про спадкування не оформили. Інформаційною довідкою № 58098747 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 29.10.2019 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , - не заводилася. За заповітом, посвідченим 15 січня 2003 секретарем виконавчого комітету Стрільченської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за № 2, [PERSON] , жителька с. Стрільче Городенківського району, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, - заповіла [PERSON] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 43354417, що доводиться копією Інформаційної довідки № 37654062 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 17.06.2014 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. у зв`язку з відкриттям спадкової справи. [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років в с. Стрільче Городенківського району, актовий запис № 8 від 04 березня 2014 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] на день своєї смерті ( [INFO] ) була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; разом з нею в господарстві за даною адресою були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1967 р.н., онук [PERSON] , 1988 р.н., що стверджується довідкою № 663, виданою 20.08.2019 виконкомом Стрільченської сільської ради. Отже, дочка спадкодавця - позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 34/2019, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського РНО Яшаном Р.Р., вбачається, що позивачка [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 17.06.2019 подала до приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р. заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] . 30 жовтня 2014 р. їй видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 1645 та за № 1647, на земельні ділянки, розташовані на території Стрільченської сільської ради Городенківського району призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площами:1,8260 га, 0,2082 га. До складу спадщини [PERSON] входить також частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Городенківського РНО Яшана Р.Р № 686/02-31 від 17.09.2019 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надала правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок. Копією довідки про об`єкт нерухомого майна № 28, виданої 27.08.2019 ФОП « [PERSON] », стверджується, що згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» право власності на житловий будинок в [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 27.08.2019, вбачається, що житловий будинок збудований в 1972 р., господарські будівлі та споруди збудовані в 1973, 1974, 1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 01.09.2019 становить 125700 грн., що стверджується звітом про оцінку житлового будинку № 01092019_00584/С, складеного ФОП « [PERSON] ». Даний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,13 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що стверджується довідкою № 827, виданою 30.10.2019 виконкомом Стрільченської сільської ради. Довідка № 664, видана 20.08.2019 виконкомом Стрільченської сільської ради згідно погосподарської книги № 4 за 1991-1995 роки, свідчить, що житловий будинок в [ADDRESS] зареєстрований у виконкомі місцевої ради; в даному господарстві були зареєстровані: голова сім`ї [PERSON] , 1931 р.н., дружина [PERSON] , 1935 р.н., дочка [PERSON] , 1967 р.н., зять [PERSON] , 1963 р.н., онук [PERSON] , 1988 р.н.; суспільна група господарства - робітнича. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за законом після смерті батька [PERSON] та за заповітом після смерті матері [PERSON] , фактично стала власником цілого вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Ч.3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачем - Стрільченською сільською радою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 524-526, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved