Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] 17 січня 2014 року звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 06 листопада 1986 року сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що сімейне життя між сторонами не склалося, вони з відповідачкою втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, тому що з жовтня 2012 року та по цей час позивач з відповідачкою не проживають разом як подружжя. Зберегти сім'ю вважає неможливим. Спору щодо місця проживання дитини та поділу сумісно нажитого майна немає. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач просив позов задовольнити, відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу, у зв'язку із чим, на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України справа розглянута без участі сторін. Цивільна справа розглядається у порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено, що 06 листопада 1986 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що Черноземненською сільською радою Совєтського району Кримської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 17, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.13). Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження дитини (а.с.7), при цьому спору щодо місця проживання дитини та поділу майна, що є спільною власністю подружжя, на теперішній час між ними не має. У відповідності до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. В ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені у жовтні 2012 року, примирення між подружжям не можливо та це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб існує формально. Приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. На підставі вищенаведеного, ст. 51 Конституції України, статями 18, 51, 56, 104, 110, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved