Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом До ПуАТ «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі відповідач), третя особа фізична особа0підприємець [PERSON] про стягнення в порядку регресу 1016грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2002р. господарським судом Харківської області видано наказ на примусове виконання рішення суду від 25.22.2002р. про стягнення з відповідача на користь третьої особи 145324 тони бензину марки А-76. Станом на 11.11.2014р. відповідач не виконав вказане судове рішення. 17.11.2014р. між третьою особою та позивачем укладено договір поруки за яким поручитель (позивач) поручається перед кредитором (третя особа) за виконання перед ним обов'язку відповідача як боржника у частині передачі кредитору 100літрів бензину марки А-76. Зазначає, що 21.11.2014р. між третьою особою та позивачем підписано акт приймання - передачі 100 літрів бензину марки А-76 на виконання укладеного договору поруки. Цього ж дня позивач направив на адресу відповідача вимогу щодо необхідності виконання зобов'язання шляхом передачі йому 100літрів бензину марки А-76 вартістю 1016грн. або сплатити його вартість. Станом на 01.12.2014р. зобов'язання відповідачем не виконано тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. У судове засіданні позивач або його представник не з'явились, через канцелярію суду подав заяву у якій просив розглядати справу за його відсутність. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. Третя особа або його представник у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомив. Суд дослідивши, матеріали справи дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, 17 листопада між третьою особою та позивачем укладено договір поруки за яким поручитель (позивач) поручається перед кредитором (третя особа) за виконання перед ним обов'язку відповідачем у частині передачі кредитору 100 літрів бензину марки А-76. Заборгованість відповідача перед третьою особою встановлена рішенням господарського суду Харківської області від 25.11.2002р. по справі № 30/188-02. 21 листопада 2-014року між третьою особою та позивачем укладено акт приймання - передачі до договору поруки, згідно якого поручитель (позивач) передав, а кредитор (третя особа) прийняв 100 літрів бензинку марки А-76.вартістю 1016грн. 21 листопада 2014року позивач направив відповідачу вимогу щодо необхідності виконання зобов'язань шляхом передачі йому 100 літрів бензину марки А-76 вартістю 1016грн., або сплатити його вартість. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виключно в межах строку, передбаченого у ч. 4 ст. 559 ЦК України. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. Таким чином, у поручителя не виникло право пред'явлення до відповідача вимоги у порядку регресу строк звернення по якій вже минув. Крім цього, звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача 1016грн. проте не обґрунтовуючи підстави заміни виконання рішення суду про передачу бензину, на стягнення певної грошової суми, як і не надав відповідних доказів які б вказували на вартість 100 літрів бензину у розмірі 1016грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed