Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] в травні 2016 року звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що з 15.09.2014 і по 10.12.2015 вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем, а саме працювала на посаді чергової по поверху відділу матеріально технічного забезпечення, завідувача господарством 0,5 ставки відділу матеріально господарського обслуговування та технічного забезпечення. Починаючи з червня місяця 2015 року і по 10.12.2015 відповідач не виплачував їй зарплату, а 10.12.2015 її було звільнено за скороченням штату. На день звільнення з нею теж не проведено повного розрахунку, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 3 917 грн. 58 коп., а також покласти на відповідача судовий збір. В судове засідання позивач не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був своєчасно і належним чином повідомлений, будь-яких заяв, клопотань до суду не подав. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст.ст. 224-226 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права і взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у трудових відносинах з 15.09.2014 і по 10.12.2015, а саме позивач [PERSON] працювала на посаді чергової по поверху відділу матеріально технічного забезпечення, завідувача господарством 0,5 ставки відділу матеріально господарського обслуговування та технічного забезпечення. 10.12.2015 позивач була звільнена із займаної посади у звязку із скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, однак, відповідач не провів із нею повного розрахунку на день звільнення. Як вбачається із копії листа від 10.12.2015 за №3/146, виданої ДП «Житомирський державний Центр науково технічної інформації та інновацій», заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на 10.12.2015 становить 3 917, 58 грн. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів, тому вимога позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Отже, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та задовольняє його. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 551, 20 грн., оскільки позивач в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати.

Outcome: approved