Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON]. звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, зазначивши, що у належній їм на праві власності квартирі, що розташована в [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] - колишній чоловік [PERSON], який не проживає в даній квартирі з 2006 року, добровільно знятись з реєстраційного обліку відмовляється, в силу чого позивачі просять суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, обгрунтувавши їх обставинами, зазначеними в позовній заяві, та просив позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, повідомлення про причини своєї неявки та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 06.06.1996 року, виданого адміністрацією підприємства комбінату хлібопродуктів, зареєстрованого в органах БТІ, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно Акту, складеного 03 березня 2014 року комісією в складі членів комісії: бухгалтера ОСББ «Струмок» - Костюк А.Т., мешканки квартири [ADDRESS] - [PERSON], сусідів: мешканки кімнати [ADDRESS] - [PERSON], мешканки кімнати [ADDRESS] - [PERSON], станом на 03.03.2014 року прописаний по [ADDRESS] [PERSON] не проживає з 2006 року по теперішній час (а. с. 5). Зміст довідки № 421 від 03.03.2014, наданої ОСББ «Струмок», вказує, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] з 1998 року та з 2006 року за даною адресою не проживає (а.с.6). Норма ч.1 ст. 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до норми ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно норми ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За даних обставин, враховуючи, що відповідач набув права користування відповідним житлом як член сім'ї позивачів, при цьому, розірвавши шлюб з позивачкою [PERSON] - перестав перебувати із останньою в родинних стосунках, а відтак перестав бути членом відповідної сім'ї, з огляду на беззаперечні докази відсутності відповідача по місцю своєї реєстрації, яка в даному випадку носить формальний характер, понад один рік, що є правовою підставою, в розумінні норми ст. 405 ЦК України, для втрати ним права користування відповідним жилим приміщенням, в силу чого суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо компенсації судових витрат, то суд при виконанні вимог ст. 88 ЦПК України, враховує надані позивачами докази сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., докази сплати 1200 грн. 00 коп. представнику [PERSON], з яких 400 грн. 00 коп. було сплачено за написання позовної заяви, а 800 грн. 00 коп. було оплачено представництво інтересів у суді, та керується нормою ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», при цьому бере до уваги тривалість судових засідань, в яких був присутнім представник позивачів, [PERSON] а саме: 09.04.2014 р. - поч. 12 год. 01 хв., закінч. 12 год. 20 хв., в силу чого суд вважає, що витрати по оплаті послуг з надання правової допомоги підлягають частковій компенсації в сумі 700 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved