Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

[PERSON] від імені якої діє адвокат Фільварочна О.Б. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову посилаючись на те, що 25.09.2020 року [PERSON] отримала лист із постановою приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Кондратюка Р.В. від 23.09.2020 року про відкриття виконавчого провадження №63083351 (надалі - Постанова). З постанови дізналась про вчинення приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем 09.06.2020 року виконавчого напису № 285 про стягнення із неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» коштів в сумі 17 350 грн. 88 коп. Виконавчий напис № 285 від 09.06.2020 вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України від29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №285, вчинений 09.06.2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» коштів в сумі 17\~350 грн.88 коп. 13 жовтня 2020 року ухвалою судді, в порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого документа виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, виданого 09.06.2020 року № 285 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» коштів в сумі 17 350 грн. 88 коп., який був підставою у відкритті приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Кондратюком Русланом Вікторовичем виконавчого провадження № 63083351 від 21.09.2020 року. Ухвалою судді від 13.10.2020 року відкрито провадження у цивільній справі та прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визначено загальний позовний порядок її розгляду, а також дату, час та місце проведення підготовчого засідання. 04 лютого 2021 року ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області за клопотанням сторони позивача про витребування доказів, витребувано в ТОВ «ФК «ПАРІС» (вул. Велика Васильківська, 77А, м.Київ, 03150) копії документів, які є підставою звернення та які надавались ним до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича для вчинення 09.06.2020 року ним виконавчого напису №285 про стягнення із [PERSON] коштів в сумі 17350 грн.88 коп.; у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Кондратюка Р.В. (47003, Тернопільська область, місто Кременець, вулиця Шевченка, будинок 19-Б, офіс 1) копію виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С., вчиненого ним 09.06.2020 року за №285 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК ПАРІС» коштів в сумі 17350 грн.88 коп..(виконавче провадження №63083351 від 23.09.2020). Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18 березня 2021 року на підставі клопотання представника позивача адвоката Фільварочної О.Б. постановлено витребувати: у ТОВ «ФК «ПАРІС» (вул. Велика Васильківська, 77А, м.Київ, 03150) копію Виписки з рахунка [PERSON] про непогашення заборгованості за Заявкою-Договором №0034182 від 21.06.2019.; у приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Кондратюка Р.В. (47003, Тернопільська область, місто Кременець, вулиця Шевченка, будинок 19-Б, офіс 1) копію Заявки-Договору №0034182 від 21.06.2019 із матеріалів виконавчого провадження №63083351 від 23.09.2020. Представник позивача [PERSON] адвокат Фільварочна О.Б. в судовому засіданні підтримала позов, посилаючись на його обгрунтованість з підстав, зазначених в поданих стороною позивача заявах по суті. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши докази, подані сторонами, та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 09.06.2020 року Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №285, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК`Паріс» заборгованості за договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом прийняття ним Публічної пропозиції Банку та підписання ним заяви-договору від 21.06.2011 року. Сума, що підлягає стягненню: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 13203,17 грн., заборгованість по сплаті 18 відсотків річних у розмірі 693, 09 грн.; заборгованість з пені у розмірі 1000 грн.; заборгованість за комісією\~2004,62 грн. (а.с. 127). Виконавчий напис вчинено на підставі наступних документів: оригіналу заяви-договору №0034182 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 21.06.2019 року, виписки з рахунку [PERSON] , Договору про відступлення прав вимоги №05/03/2020-1 від 05 березня 2020 року; витягу з Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги №05/03/2020-1 від 05 березня 2020 року; вимоги про усунення порушення кредитних зобовязань від ТОВ «ФК «Паріс». (а.с. 109-121, 150-188). Як встановлено, в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Кондратюка Руслана Вікторовича перебуває виконавче провадження № 63083351 від 21.09.2020 року з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, виданого 09.06.2020 року № 285 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» коштів в сумі 17 350 грн. 88 коп. Постановою приватного виконавця від 23.09.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника. (а.с. 6, 7, 10-11). За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно із відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 09 червня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за№ 1172 (а.с. 127). Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже іп.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 09 червня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, й Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком В.С. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі. Таким чином, укладений між банком та позивачкою кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому суд приходить до висновку, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріусом недотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як встановлено, до заяви про видачу виконавчого напису представником банку долучено копію заяви-договору №0034182 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 21.06.2019 року. Як слідує із змісту зазначеної заяви-договору від 21.06.2019 року, у ній містяться лише персональні дані позичальника, дата та його підпис. При цьому, у вказаній заяві відсутні дані про істотні умови кредитного договору. Також в документах, які надіслані суду нотаріусом, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис відсутні «Умови Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, які діяли на час укладення кредитного договору, що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису Кредитного договору з інформацією про повний обсяг його умов, зокрема, щодо підстав та розміру нарахування комісії, пені, штрафу тощо. Зазначена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2014 року (справа №6-2462цс16), від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Також, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною через одночасне стягнення пені, комісії, що є подвійним притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов кредитного договору, тому в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Зазначені обставини доводять спірність суми заборгованості позивача по Кредитному договору станом на 09.06.2020 року на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки на момент звернення до нотаріуса повинна існувати, й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. При цьому суд наголошує, що безспірність заборгованості це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Таку ж по суті правову позицію, викладено в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі №760/2193/15-ц та постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, про обгрунтованість вимог позову, який підлягає до задоволення. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, професійну правничу допомогу позивачу [PERSON] надає адвокат Фільварочна О.Б. що підтверджено Ордером Серії ВО №1007832 від 05.10.2020 року (а.с. 49), договором про надання правової допомоги від 25.09.2020 року (а.с.214-215), товарним чеком від 21.12.2020 року на суму 5000 грн. Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» на користь позивачки [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в розмірі 5000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» в дохід держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved