Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

[PERSON] 12.08.2015 року звернувся до суду з позовною заявою, яку неодноразово уточнював (том № 1 а.с. 3-4, 205-207, 225-226, том № 2 а.с. 57-58). Позовні вимоги мотивує тим, що 11 вересня 2010 року помер його батько [PERSON]. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року йому, [PERSON], [PERSON], а також відповідачам по справі: [PERSON] та [PERSON] був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON] У встановлений строк для прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], а він, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1274 ЦК України та п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Після цього\~[PERSON]\~звернувся до\~приватного нотаріуса\~Вінницького районного\~нотаріального округу\~Вінницької області\~[PERSON]\~із заявою\~щодо оформлення\~на його\~ім'я\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~3/4\~частки майна\~[PERSON] Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] № 1060/02-31 від 25 грудня 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частки майна [PERSON] оскільки нотаріус вважала його таким, що не прийняв спадщину, а не таким, що відмовився від неї на користь [PERSON] 07 квітня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької було постановлене рішення, яким [PERSON] було відмовлено у задоволені позову до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] за участю третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON], [PERSON], про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року вказане рішення було залишене без змін. Вказує, що у зазначених судових рішеннях констатовано, що, зокрема, він не міг відмовлятись від прийняття спадщини на користь [PERSON] у встановлений судом додатковий строк для прийняття спадщини, тому та частка у спадковому майні [PERSON], яку він мав право успадкувати за законом після смерті [PERSON], не може бути приєднана до частки, яку успадковує [PERSON], а має бути розподілена між [PERSON] та [PERSON] порівну. Зазначає, що за таких обставин відмова від прийняття ним спадщини на користь брата [PERSON] була здійснена ним під впливом помилки. Вказує, що його волевиявлення при оформленні заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] на користь [PERSON] було направлене саме на те, щоб та частка, яку він мав право успадкувати після смерті [PERSON], була приєднана до частки [PERSON], і про таке своє волевиявлення він заявив у спосіб та у строк, які встановлені законом та судовим рішенням. Після постановлення Вінницьким міським судом Вінницької області рішення від 07 квітня 2015 року з'ясувалось, що правові наслідки, які настали після подачі ним заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] не узгоджуються із його волею, яка мала місце до вчинення ним цього правочину, і його частка у спадщині має бути розподілена порівну між [PERSON] та [PERSON], проти чого він категорично заперечує, оскільки вважає це вкрай несправедливим, позаяк [PERSON] при житті батька жодним чином не цікавилась його життям та здоров'ям та ніякої допомоги не надавала. Такі самі стосунки у неї залишились і з матір'ю [PERSON] Доглядом останньої займається виключно [PERSON], що й стало його мотивом відмовитись від своєї частки у спадщині саме на користь брата. Після цього [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки, яка раніше належала [PERSON] Позивач вважає, що на цю частку [PERSON] претендувати не може, оскільки у визначений ст. 1270 ЦК України строк він не звертався із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], а та відмова, яка ним була подана після ухвалення рішення Вінницьким районним судом Вінницької області від 27 листопада 2013 року, не має юридичної сили, що встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року. Зазначає, що на момент смерті свого батька [PERSON] він проживав з ним та з матірю в одному будинку в с. Переорки по вул. Лісна, 79, Вінницького району Вінницької області. Вказує, що подача ним позову до суду про встановлення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини була зумовлена його необізнаністю із юридичними нормами, які регламентують питання щодо прийняття спадщини та порадами секретаря сільської ради. За вказаних обставин [PERSON] просить суд постановити рішення, яким встановити факт, що на момент відкриття спадщини він, [PERSON], постійно проживав разом із спадкодавцем [PERSON], який помер 11.09.2010 року та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частку земельної ділянки, кадастровий номер 0520684000:01:009:0093, яка знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, загальною площею 1,6208 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 775455 від 24.11.2008 року. Судові витрати просить покласти на відповідачів солідарно. В судове засідання учасники справи не зявились. Представник позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі з урахуванням всіх зібраних доказів по справі, без застосування технічних засобів. В поданій заяві зазначила також, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Попередньо відповідач [PERSON] подала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року їй, її матері [PERSON] та братам [PERSON] і [PERSON] був наданий додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті [PERSON], який помер 11.09.2010 року в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області. 21.02.2014 року [PERSON] та [PERSON] написали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області і ВСС України, в задоволені позову [PERSON] до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] та [PERSON] про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено. З аналогічним\~позовом до\~Вінницького районного\~суду Вінницької\~області про\~ визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання прийняття спадщини та визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом звернулася [PERSON] до [PERSON], за участі третіх осіб без самостійних вимог: Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року було залишено без змін. Ухвалою ВСС України від 19 квітня 2017 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року також були залишені без змін. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25\~травня 2016\~року було встановлено, що останнім місцем проживання та реєстрації [PERSON] є с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15, Вінницького району Вінницької області, де він був зареєстрований та проживав з 1997 року по день смерті. Позивач [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він проживав спільно з батьками [PERSON] та [PERSON] з 2008 року по грудень 2010 року в с. Переорки по вул. Лісна (Котовського), 79, Вінницького району Вінницької області. Крім того, позивач у визначений рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 11.09.2014 року тримісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини, а навпаки свідомо написав заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] з корисливою метою, щоб частка [PERSON] була збільшена. Також, у випадку, якщо спадкоємець прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За вказаних обставин відповідач [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] (том № 2 а.с. 13-17). На вказаний відзив стороною позивача була надана відповідь, відповідно до якої представник позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] зазначає, що позовні вимоги за даним позовом не є аналогічними позовним вимогам [PERSON] Тому обставини, встановлені раніше постановленими судовими рішеннями не є обовязковими при вирішенні даного цивільного спору і можуть бути предметом доказування (том № 2 а.с. 51-54). Представник відповідача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі з урахуванням всіх зібраних доказів по справі та без застосування технічних засобів, в поданій заяві зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні повністю. Відповідач [PERSON] подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням наданих суду доказів, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи сільський голова Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області попередньо подав суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без представника сільської ради, у вирішенні справи покладається на думку суду. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що \~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що 11 вересня 2010 року в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 180760 від 13.09.2010 року (том № 1 а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі й на земельну ділянку кадастровий номер 0520684000:01:009:0093, яка знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, загальною площею 1,6208 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 775455 від 24.11.2008 року, що підтверджується його ксерокопією (том № 1 а.с. 17). Згідно ксерокопії свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 403857, виданого повторно 14.11.1977 року, [PERSON] 21.06.1959 року зареєстрував шлюб з гр. [PERSON] та після реєстрації шлюбу взяв прізвище дружини «Пивовар» (том № 1 а.с. 6). Відповідно до ксерокопії свідоцтва про народження позивача [PERSON], його батьком записаний [PERSON], а матірю [PERSON] (том № 1 а.с. 7). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року по справі № 128/4472/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] за участю співвідповідача Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району та області про визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини, та зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку на подачу заяви про прийняття спадщини, позовні вимоги були задоволені та вирішено: «Визначити [PERSON] додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті батька [PERSON], який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в 3 місяці. Позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволити. Визначити [PERSON] додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті чоловіка [PERSON], який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в З місяці. Визначити [PERSON] додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті батька [PERSON], який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в 3 місяці. Визначити [PERSON] додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті батька [PERSON], який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в 3 місяці», що підтверджується ксерокопією цього рішення (том № 1 а.с. 8-9). Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер 11.09.2010 року, є його дружина [PERSON] та його діти: дочка [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року по справі № 128/4472/13-ц було встановлено, що позивачі (відповідачі) пропустили встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з причин, які судом визнані поважними, а саме: [PERSON] з причин стану здоровя, та необхідності постійно проходити лікування; [PERSON] та [PERSON] з причин правової необізнаності, а [PERSON] внаслідок похилого віку (1936 р.н.) та стану здоровя (том № 1 а.с. 8-9). 21 лютого 2014 року, тобто у додатковий строк, який було визначено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року по справі № 128/4472/13-ц для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] та [PERSON] на адресу компетентних органів були подані письмові заяви, в яких вони зазначили, що відмовляються від належних їм часток у спадщині після смерті [PERSON] на користь сина померлого [PERSON], [INFO]. Вказані заяви засвідчені 21 лютого 2014 року секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON], що підтверджується їх ксерокопіями (том № 1 а.с. 10, 11) та копією спадкової справи № 139/2013, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] до майна померлого 11.09.2010 року [PERSON] 21 лютого 2014 року, тобто у додатковий строк, який було визначено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року по справі № 128/4472/13-ц для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] звернувся до компетентних органів з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] Вказана заява засвідчена 21 лютого 2014 року секретарем Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON], що підтверджується її ксерокопією (том № 1 а.с. 12) та копією спадкової справи № 139/2013, заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] до майна померлого 11.09.2010 року [PERSON] Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року по справі № 127/5175/15-ц за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON], за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] та [PERSON] про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в задоволенні позову було відмовлено, що підтверджується ксерокопією зазначеного рішення (том № 1 а.с. 13-14). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2015 року по справі № 127/5175/15-ц було встановлено, що відповідно до рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилось на день смерті [PERSON], померлого 11.09.2010 року. [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявами про відмову від належної їм частки у спадщині після смерті [PERSON] на користь [PERSON] Постановою № 1060/02-31 від 25.12.2014 року приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частки майна [PERSON], померлого 11 вересня 2010 року, відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат», оскільки [PERSON] та [PERSON] було подано дані заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого 11.09.2010 року, на користь [PERSON] після спливу строку, встановленого ст. 1270 ЦК України та вважаються такими, що спадщину не прийняли. Згідно п.п. 3.17 п. 3 Глави 10 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України спадкоємець, якому за рішенням суду встановлений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, повинен у межах установленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Відповідно до п.25\~постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008р. відмова від прийняття\~\~спадщини\~\~на\~\~користь\~\~інших спадкоємців\~\~допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкодавцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Дане питання також врегульоване судовою практикою розгляду цивільних справ про спадкування Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13, згідно якої щодо розподілу спадщини між спадкоємцями (ст. 1280 ЦК України) слід враховувати, що відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь із спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. Таким чином між сторонами виникли спадкові правовідносини щодо поділу спадкового майна, які регулюються книгою\~шостою ЦК України. Зокрема, чинним законодавством не передбачено відповідно до рішення суду у визначений судом додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини подачі будь-якої іншої заяви, крім заяви про прийняття спадщини (том № 1 а.с. 13-14). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області залишено без змін, що підтверджується ксерокопією вказаної ухвали (том № 1 а.с. 15-16). Відповідно до ксерокопії довідки № 2073, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 18.07.2017 року, згідно акта від 07.07.2017 року та підписів сусідів, [PERSON] проживав спільно з батьками [PERSON] та [PERSON] з 2008 року по грудень 2010 року за адресою: с. Переорки, вул. Лісна, 79, Вінницького району Вінницької області Відповідні записи в сільській раді відсутні (том № 1 а.с. 208). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року по справі № 128/2992/15-ц було залишено без задоволення позовні вимоги [PERSON] до\~[PERSON],\~[PERSON],\~за участі\~третіх осіб\~без самостійних\~вимог:\~Мізяківсько-Хутірської\~сільської ради\~Вінницького району\~Вінницької області,\~приватного нотаріуса\~Вінницького районного\~нотаріального округу\~[PERSON],\~[PERSON] про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання особи такою, що прийняла спадщину та визнання в порядку спадкування за законом права власності на частку земельної ділянки, що підтверджується його копією (том № 2 а.с. 18-20). Даним рішенням було встановлено, що: «позивач не навела суду беззаперечних переконливих доказів щодо постійного проживання її із спадкодавцем [PERSON], внаслідок чого відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України вона, як дружина, прийняла спадщину майна [PERSON] З аналізу всіх досліджених доказів по справі, суд вважає, що останнім місцем проживання спадкодавця [PERSON] є Вінницький район, Вінницька область с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15, де він був зареєстрованим з 1997 року до дня смерті… Тобто суд вважає, що позивач, незважаючи на те, що вона перебувала в шлюбі із [PERSON], не проживали обоє постійно, до дня смерті спадкодавця в будинку позивача в с. Переорки, вул. Котовського,79 Вінницького району Вінницької області, яке знаходиться на території сільської ради с. Мізяківські Хутори» (том № 2 а.с. 18-20). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року було залишено без змін, що підтверджується ксерокопією даної ухвали (том № 2 а.с. 21-23). Відповідно до ксерокопії ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 22 серпня 2016 року було залишено без змін (том № 2 а.с. 25-26). Згідно довідки № 2169, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 09.08.2017 року, [PERSON] на день смерті, згідно погосподарської книги був зареєстрований та проживав за адресою: [INFO] (том № 2 а.с. 27). Відповідно до довідки № 2198, виданої виконавчим комітетом Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.08.2017 року, згідно акта від 14.08.2017 року, [PERSON] в с. Мізяківські Хутори по вул. Гоголя, 15 не проживав (том № 2 а.с. 28). Згідно акта обстеження місця проживання від 14.08.2017 року, депутатом сільської ради [PERSON] та сусідами [PERSON] і [PERSON] було засвідчено факт того, що [PERSON] в с. Мізяківські Хутори по вул. Гоголя, 15 ніколи не проживав. Акт засвідчено підписом сільського голови Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] та на ньому проставлений відтиск гербової печатки Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (том № 2 а.с. 29). Згідно виписок з погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області за адресою: с. Переорки, вул. Котовського, 79 [PERSON] записана як голова двору, а [PERSON] як її син (том № 2 а.с. 30-31). Відповідно до виписок з погосподарської книги Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області щодо будинковолодіння за адресою: с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15, головою двору значилась [PERSON], а [PERSON] записаний як її брат (том № 2 а.с. 32-33). З ксерокопії довідки, виданої КЗ «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Мізяківсько-Хутірська АЗПСМ від 18.01.2018 року вбачається, що гр. [PERSON], [INFO], мешканка с. Переорки, Вінницького району Вінницької області за станом свого здоровя потребує сторонньої допомоги (том № 2 а.с. 55). Згідно акта від 07.07.2017 року, жителі с. Переорки, сусіди: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчили, що [PERSON] дійсно проживав спільно з батьками [PERSON] та [PERSON] з 2008 року по 2010 рік за адресою: с. Переорки, вул. Лісна, 79, Вінницького району Вінницької області. Підписи вказаних осіб засвідчено підписом сільського голови Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] та на ньому проставлений відтиск гербової печатки Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (том № 2 а.с. 56). Рішенням 44 сесії 6 скликання Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 25 вересня 2015 року «Про перейменування вулиць в селах Мізяківські Хутори та Переорки Вінницького району Вінницької області» вулицю Котовського в с. Переорки було перейменовано на вул. Лісна, що підтверджується витягом з даного рішення (том № 2 а.с. 60). В даній справі позивач [PERSON] стверджує, що з 2008 року він проживав разом з батьками, матірю [PERSON] та батьком [PERSON], за адресою: с. Переорки, вул. Котовського, 79, Вінницького району Вінницької області. Доводи позивача [PERSON] та його представника [PERSON] про те, що позивач і спадкодавець [PERSON] з 2008 року постійно проживали до дня смерті останнього в будинку [PERSON]І в с. Переорки по вул. Котовського,79 Вінницького району Вінницької області, суд вважає недоведеними, що підтверджується оглянутими та дослідженими судом письмовими доказами, а саме: витягами з погосподарських книг двох домоволодінь, що розташовані за адресою: с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15 і с. Переорки, вул. Котовського,79; рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року, яким підтверджується обставина непроживання постійно позивача із спадкодавцем [PERSON] на день його смерті. Суд вважає, що при наявності обставин постійного проживання позивача із спадкодавцем на день смерті, у позивача [PERSON] не було б необхідності звертатись до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, у визначений йому рішенням суду додатковий строк для прийняття спадщини, він подав заяву про відмову від її прийняття на користь брата [PERSON] Також в позовній заяві позивач сам зазначив, що такі його дії були спрямовані лише на те, щоб його брат [PERSON] отримав більшу частку у спадщині після смерті батька [PERSON], який помер 11.09.2010 року, ніж його сестра [PERSON] Письмовий доказ, а саме: акт від 07.07.2017 року, в якому жителі с. Переорки, сусіди: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчили, що [PERSON] дійсно проживав спільно з батьками [PERSON] та [PERSON] з 2008 року по 2010 рік за адресою: с. Переорки, вул. Лісна, 79, Вінницького району Вінницької області на думку суду також не є беззаперечним доказом підтвердження обставини постійного проживання [PERSON] і [PERSON] до дня смерті останнього в с. Переорки по вул. Котовського,79 Вінницького району Вінницької області, оскільки позивачем перед судом не ставилось клопотання про виклик цих осіб в судове засідання для допиту під присягою. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено\~законом. Відповідно до ст.\~1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Але суд встановив, що у визначений рішенням Вінницького районного суду від 27.11.2013 року тримісячний строк позивач не подав до компетентних органів заяву про прийняття спадщини. Згідно до ст. 1273 ЦК України\~спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1273 Цивільного кодексу України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття, тобто на протязі 6 місяців з дня смерті спадкодавця. Згідно з п. 25 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~№ 7\~від 30.05.2008 року відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231, 233\~ЦК України. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подав заяву про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини через свою юридичну необізнаність, оскільки не знав, що він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавцем [PERSON] з 2008 року за однією адресою до дня його смерті, однак, без реєстрації. У відповідності\~до ст.\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Аналізуючи вищезазначені норми, суд дійшов висновку, що місцем проживання вважається зареєстроване в законному порядку місце проживання чи перебування особи. Таким чином, суд вважає, що усі дії позивача [PERSON] з часу його звернення до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], який помер 11 вересня 2010 року були спрямовані лише на те, щоб сестрі [PERSON] дісталась менша частка спадкового майна після смерті батька і настання жодних правових наслідків саме для себе він не бажав, тому підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed