Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] (далі [PERSON] ) звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] (далі [PERSON] ), в якій просить суд: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстрований 03\~вересня 2013\~року у\~виконавчому комітеті\~Хорошівської селищної\~ради Харківського\~району Харківської\~області,\~актовий запис\~№ 08. У шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26.03.2021 провадження у справі відкрито, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовільнити у повному обсязі. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився,\~про день\~та час\~слухання справи\~повідомлений своєчасно\~і належним\~чином в\~порядку ст.\~128\~ЦПК України,\~шляхом направлення\~судової повістки\~за зареєстрованим\~місцем проживання\~відповідно до\~відомостей Відділу\~обліку та\~моніторингу інформації\~про реєстрацію\~місця проживання\~Головного Управління\~ДМС України\~в Харківській\~області,\~отриманих судом\~відповідно до\~вимог ч.6\~ст.187\~ЦПК України,\~причини неявки\~суду не\~повідомив.\~Судова кореспонденція,\~що направлялась\~на адресу [PERSON] , ним отримувалась, про що свідчить його особистий підпис, також відповідач повідомлявся про час та місце проведення судового засідання шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. Інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. У відповідності до п. 7 ч. 2\~ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи, що судове засідання неодноразово відкладалось, відповідач не виявив наміру скористатись своїми процесуальними правами, в судові засідання не з`являвся, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, беручи до уваги, що судом вичерпано всі можливі способи щодо повідомлення особи про час та місце розгляду справи, а також те, що судом явка відповідача обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути позовну заяву за її відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, суд, вважає за можливе проводити розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано у виконавчому комітеті Хорошівської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 08 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), який проживає разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією виконавчого комітету Безлюдівської селищної ради Харківського району Харківської області № 405 від 05.02.2021. Малолітній [PERSON] , [INFO] , знаходиться на утриманні позивача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав;\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, окрім вищевказаних обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений\~Законом України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» для дітей віком з 6 до 18 років, який становить 2395,00 гривень. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від 05.10.2000 за № 2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Згідно з ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ч.2\~ст.182\~Сімейного кодексу\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, відповідач є батьком неповнолітнього сина і зобов`язаний його утримувати, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає або в недостатньому розмірі, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення сином повноліття. При визначенні розміру аліментів, що підлягають сплаті, суд враховує, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, тому розмір аліментів відповідає 1/2 частині розміру прожиткового мінімуму дитини віком від 06 до 18 років, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на день розгляду справи. До посилань позивача на те, що розмір аліментів має складати 2500,00 гривень на місяць суд ставиться критично і не приймає до уваги оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню і стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду 16.02.2021 року і до повноліття дитини. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial