Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] , в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , третя особи орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить: встановити той факт, що особа, яка померла [PERSON] є рідним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області виключити відомості про батька [PERSON] з актового запису № 01 від 21.09.2013 року про народження [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] № 01 від 21.09.2013 року, а саме: у графі «прізвище» народженої дитини вказати « [PERSON] » замість « [PERSON] », в графі «по-батькові» вказати « [PERSON] » замість « [PERSON] », в графі «батько» вказати « [PERSON] » заміть « [PERSON] »; зобов`язати відділ держаної реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області видати [PERSON] , [INFO] нове свідоцтво про народження, зазначивши батьком дитини особу яка померла [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є рідним братом [PERSON] , [INFO] , проживають разом та вона перебуває на його утриманні, [INFO] у дорожньо-транспортній пригоді загинула мати [PERSON] та [PERSON] . Мати та [PERSON] проживали однією сім`єю з 2003 року, [PERSON] є батьком дитини, оскільки під час народження сестри мати перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , батьком [PERSON] , [INFO] записали [PERSON] , шлюб розірвано на підставі рішення суду 16.09.2010 року. З урахуванням викладено просить суд визнати померлого [PERSON] батьком [PERSON] , змінивши відповідні відомості в актовому записі про народження. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судові засідання жодного разу не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань від нього не надходило. Відзив на позов не надав. Представник особи орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не прибув, до суду надано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі. Особа, в інтересах якої подано позов [PERSON] в судовому засідання висловила свою думку, згідно якої вона прохає задовольнити позов з тих підстав, що загиблий [PERSON] є її батьком, спільно проживали. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши матеріали справи суд зазначає наступне. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі Згідно ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Окрім того, згідно ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Вимогами ст. 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. [PERSON] , [INFO] , є рідним братом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проживають за адресою: [ADDRESS] . Батьки трагічно загинули. Згідно свідоцтв про смерть [INFO] померли [PERSON] та [PERSON] , про що здійснено реєстраційний запис від 09.08.2018 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.09.2013 року встановлено, що 21.09.2013 року складено актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , батьком вказано - [PERSON] , мати - [PERSON] . В актовому записі про народження № 01 від 21.09.2013 року відомості про батька зазначено [PERSON] , дата народження, громадянство, місце проживання якого документально не підтверджено. Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16.09.2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення набрало законної сили 21.11.2012 року. З вказаного рішення встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.02.1995 року, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Через неприязні стосунки шлюбні відносини припинено з 1999 року. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15.08.2013 року за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , орган опіки та піклування Олександрівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, орган опіки та піклування Ленінської районної в м. Дніпропетровську ради, відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Магдалинівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, яке набрало законної сили 27.08.2013 року встановлено факт того, що дублікат медичного свідоцтва про народження №3, виданого 02 квітня 2013 року пологовим відділенням №3 КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» на ім`я [PERSON] дійсно належить [PERSON] , [INFO] . Вказаним рішенням встановлено такі обставини: заявник [PERSON] , [INFO] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [INFO] (а.с. 18) з 2003 року. [INFO] заявниця народила доньку [PERSON] батьком якої є [PERSON] . В пологове відділення №3 КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» заявник потрапила без необхідних медичних документів і без документів, які посвідчують її особу. Оскільки її супроводжував батько дитини [PERSON] , він надав свій паспорт громадянина України, щоб вона була прийнята до полового будинку, але не уточнив, що їх шлюб не зареєстрований. Під час виписки з пологового відділення №3 КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» заявниці було видане медичне свідоцтво про народження на ім`я [PERSON] , яке було втрачено. Замість оригіналу свідоцтва заявниці виданий 02 квітня 2013 року пологовим відділенням № 3 КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №2» Дніпропетровської обласної ради» дублікат медичного свідоцтва про народження №3, в якому її прізвище зазначено як « [PERSON] », в той час як в паспорті громадянина України, виданому Магдалинівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09 серпня 2007 року, її прізвище правильно значиться як « [PERSON] ». Під час народження дитини заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , шлюб з яким рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2010 року було розірвано. Ухвалою суду від 08.05.2019 року по справі призначено судову експертизу для визначення батьківства відносно [PERSON] . Відповідно до висновку експерта № 549 від 15.06.2019 року за результатами проведеної молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що загиблий громадянин [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що загиблий [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9998%. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішення суду Відповідно до ст. 128 та 130 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. В даній справі встановлено, що запис про батька дитини [PERSON] , [INFO] було здійснено згідно ст. 122 СК України, згідно якої дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Встановлено, що мати на час народження дитини перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (шлюб розірвано 16.09.2010 року), відомості про якого внесено до графи батько. Водночас в даній життєвій ситуації, яка розглядається в цій справі сукупність наданих доказів доводить до переконання, що біологічним батьком дитини є [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . Не дивлячись на те, що відомості про батька дитини було здійснені не згідно ст. 135 СК України, задля забезпечення судового захисту неповнолітньої дитини суд вважає за можливе встановити факт батьківства за померлою особою. Отже, за змістом наведених норм закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі встановлення судом будь-яких відомостей, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином факт того, що біологічним батьком [PERSON] , [INFO] є загиблий громадянин [PERSON] , [INFO] , підтверджено матеріалами справи. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. За положеннями ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки, суд дійшов до висновку про наявність підстав про встановлення батьківства, підлягають задоволенню і вимоги щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Водночас вимоги про зобов`язання видати нове свідоцтво про народження не підлягають задоволенню, оскільки такий обов`язок покладено на відповідний орган реєстрації актів цивільного стану в силу вимог закону.

Outcome: partial