Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

[PERSON] в жовтні місяці 2015 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким усунути їй позивачці- перешкоди в реалізації права власності на квартиру №31 в будинку №24 по пр.-ту. [PERSON] в м.Одесі шляхом зняття з реєстраційного обліку Д»якової В.М. разом з неповнолітніми дітьми Д»яковим Єгором і Д»яковою Віолеттою. До початку розгляду справи по суті позивачка в порядку ст..27,31 ЦПК України уточнила свої вимоги і в судовому засіданні представник позивачки просила суд ухвалити рішення, яким усунути позивачці перешкоди в реалізації права власності на квартиру шляхом визнання Д»якової В.М. разом з неповнолітніми дітьми Д»яковим Єгором і Д»яковою Віолеттою, такими особами, що втратили право на користування житлом в квартирі №31 в будинку,24 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі, стверджуючи, що відповідачка разом з дітьми не є членами її сім»ї і добровільно залишили спірну квартиру в 2011 році. Д»якова В.М., яка діє від свого імені і від імені та в інтересах неповнолітніх дітей Д»якова Єгора і Д»якової Віолетти, позов [PERSON] не визнала і заявила зустрічні вимоги про визнання за нею і дітьми права на користування житлом в квартирі №31 в будинку №24 по пр.-ту. Ак.Глшука та про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення. Суд вислухав сторони (представників), вивчив матеріали справи і встановив наступне: На підставі договору купівлі-продажу від 3.09.1999 року квартира №31 в будинку №24 по пр.-ту. [PERSON] в м. Одесі належить на праві власності [PERSON] (реєстрація прав власності в державному реєстрі виконана КП «БТІ» 07.09.1999 року). Власниця проживає і зареєстрована в квартирі. Крім [PERSON] в квартирі проживає і зареєстрована дочка Д»якова [PERSON] реєстрацію, але не проживають в квартирі колишня невістка Д»якова В.М. (заселилась до квартири і оформила реєстрацію відповідно до вимог закону за письмовою згодою власника квартири у 2006 році після реєстрації шлюбу з сином [PERSON] Д»яковим І.П..) з неповнолітніми дітьми Д»яковим Єгором,[INFO] і Д»яковою Віолеттою,[INFO] . Син Д»яков І.П. знятий з реєстраційного обліку по вказаній квартирі в січні місяці 2016 року, тому як виїхав проживати до м. Суми. Позивачева сторона стверджує, що в 2011 році сім»я між Д»яковим І.П. і Д»яковою В.М. розпалась, відповідачка разом з дітьми звільнила спірну квартиру і з 2011 року проживає в [INFO], що належить на праві власності її батьку [PERSON] У 2012 році Д»якова В.М. і Д»яков І.П. розірвали шлюб. Більше 5 років відповідачка квартирою колишньої свекрухи не цікавиться, належне відповідачці та дітям майно в квартирі відсутнє. Представник позивачки пояснила, що [PERSON] є інвалідом третьої групи, інших доходів, крім пенсії, не отримує і витрати на оплату комунальних послуг по квартирі дод тково ще за 3-х осіб є суттєвими для позивачки. Крім того, наявність у відповідачки та дітей реєстрації по квартирі значно обмежує право власника щодо розпорядження квартирою. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі доводи та докази: договір купівлі-продажу квартири, довідку з місця проживання та реєстрації, довідку з місяця фактичного проживання відповідачки з дітьми, копія позову Д»якової В.М. до Д»якова І.П. від 04.07.2912 року про розірвання шлюбу, рішення Київського райсуду м. Одеси від 06.08.2012 року про розірвання шлюбу між Д»яковими, висновок Київської рай адміністрації як органу опіки та піклування «Про визначення способів участі Д»якова П.С. і [PERSON] у вихованні малолітніх онуків Д»якова Єгора і Д»якової Віолетти», Висновок Приморської рай адміністрації як органу опіки та піклування «При ввизначення способів участі Д»якова І.П. у вихованні малолітніх дітей Д»якова Єгора і Д»якової Віолетти», протокол бесіди працівника органу опіки та піклування з Д»яковою В.М.». Відповідачева сторона, не визнаючи позов [PERSON] і підтримуючи зустрічний позов про усунення перешкод в користуванні квартирою і вселення, пояснила наступне: В спірній квартирі вона Д»якова В.М. разом з малолітніми дітьми, не проживає з серпня 2012 року з тих підстав, що стосунки між нею та колишнім чоловіком і його матір»ю були неможливими для сумісного проживання в одній квартирі, що їй Д»яковій В.М. навмисно були створені умови, що унеможливлюють сумісне проживання, що в грудні 2014 року Д»яков І.П. і [PERSON] перешкоджали її вселенню до квартири. У зв»язку з тим, що квартира [ADDRESS] на праві власності її батькові, а вона особисто не має власного житла Д»якова В.М. звернулась до суду з зустрічними вимогами про вселення її та неповнолітніх дітей до квартири №31 в будинку №24 по пр.-ту [PERSON] в м. Одесі, що є власністю колишньої свекрухи. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а зустрічний позов Д»якової В.М. суд вважає недоведеним з таких підстав: Ч.2 ст.405 ЦК України визначає, що «член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом», а ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї. Суд встановив і сторони визнали в судовому засіданні, що у 2011 році Д»якова В.М. разом з малолітніми дітьми добровільно звільнила квартиру №31 у будинку №24 по пр.-ту [PERSON] в м.Одесі, в квартирі відсутні належні їй та дітям речі, Д»якова В.М. не несе витрат на утримання спірної квартири шляхом сплати вартості комунальних платежів, що з 2012 року Д»якова В.М. з дітьми не є членами сім»ї власника спірної квартири. Так, Д»якова В.М. в своєму позові про розірвання шлюбу, наданому до суду в липні 2012 року, вказала наступне: «в нас немає спільних інтересів, ми не маємо бажання бути разом, ми не ведемо спільного господарства, вже рік мешкаємо окремо». Д»якова В.М. в позові зазначила адрес фактичного проживання [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу між Д»яковою В.М. і Д»яковим І.П., між Д»яковою В.М. і [PERSON] та Д»яковим П.С. виник спір щодо спілкування з дітьми зі сторони батька, діда та баби. Спір між сторонами вирішувався в судовому порядку з урахуванням висновків органів опіки та піклування Київської рай адміністрації та Приморської рай адміністрації. Як в висновках органів опіки та піклування так і в судовому рішенні, зазначено, що Д»якова В.М. з малолітніми дітьми Д»яковим Єгором і Д»яковою Віолеттою з 2012 року постійно проживають за адресою [INFO]. Суд погоджується з доводами [PERSON], що наявність у Д»якової В.М. та неповнолітніх онуків реєстрації по квартирі №31 в будинку №24 по пр.-ту [PERSON] порушують інтереси власника квартири, яка з 2011 року сплачує вартість комунальних послуг по квартирі за усіх осіб, що мають реєстрацію по квартирі, а не за фактично проживаючих в цій квартирі. Крім того, наявність реєстрації у відповідачів власнику квартири створюють незручності в реалізації права власності на квартиру власник зареєструвати в квартирі інших осіб має право за згодою відповідачів. Дослідивши надані сторонами докази суд дійшов висновку - Д»якова В.М. свої твердження, що [PERSON] та Д»яков І.П. умисно створили умови, які унеможливлюють спільне проживання та що [PERSON] і Д»яков І.П. чинять їй перешкоди в проживанні в квартирі, не довела належними та допустимими доказами. Відповідно до положень ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Ст.57 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін… Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків…..». Порядок отримання пояснень свідка визначено ст.ст.180-183 ЦПК. Пояснення свідка [PERSON], на які посилається Д»якова В.М., не відповідають вимогам ст..ст.180-183 ЦПК. Інших доказів, що власник квартири чинить перешкоди в користуванні цією квартирою, Д»якова В.М. не надала. Відсутні будь-які докази того, що [PERSON]І.і Д»яков І.П. умисно створювали умови, за яких Д»якова В.М. не могла проживати в одній квартирі з ними. Ухвалюючи дане рішення, суд приймає до уваги заяву Д»якової В.М. в судовому засіданні, що «вона-Д»якова В.М.- не може спілкуватися з [PERSON], а в разі задоволення її вимог про вселення в квартиру вона-Д»якова В.М. буде проживати в квартирі уникаючи спілкування з власником цієї квартири».

Outcome: approved