Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], де третя особа приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., реєстраційна служба Тячівського рай управління юстиції про визнання договорів дарування та купівлі-продажу недійсними. В позовній заяві з урахуванням збільшення позивних вимог зазначили, що 23.05.2014 року колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області було прийнято рішення, за яким апеляційну скаргу [PERSON] і [PERSON] задоволено частково та постановлено стягнути на їх користь з [PERSON] грошові кошти. 20.06.2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист № 2/307/46/2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 99378 гривень майнової шкоди, 1600 гривень в відшкодування моральної шкоди та судових витрат, постановою державного виконавця відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції від 07.07.2014 року було відкрито виконавче провадження. А постановою державного виконавця відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області від 03.03.2015 року повернуто виконавчий лист стягувану на підставі того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Однак, 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец Мариною Юріївною було проведено державну реєстрацію права власності гр. [PERSON], що являється мамою боржника, на земельну ділянку площею 0,0858 га., що розташована в смт. Буштино, вул. Європейська, Тячівського району, кадастровий номер: [NUMBER] на підставі договору дарування № 3659, виданого 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец М.Ю. 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец Мариною Юріївною було проведено державну реєстрацію права власності гр. [PERSON], що являється мамою боржника, на земельну ділянку площею 0,0989 га, що розташована в смт. Буштино, вул. Європейська, Тячівського району, кадастровий номер [NUMBER] на підставі договору дарування № 3662 виданого 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец М.Ю. 21.06.2014року приватним нотаріусом Крец Мариною Юріївною було проведено державну реєстрацію права власності гр. [PERSON], що являється сином боржника, на земельну ділянку за кадастровим [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] на підставі договору дарування № 4141, виданого 21.06.2014 року приватним нотаріусом Крец М. Ю. 04.07.2014року приватним нотаріусом Крец Мариною Юріївною було проведено державну реєстрацію права власності гр. [PERSON], що являється сином боржника, на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] на підставі договору дарування № 4628, виданого 04.07.2014 року приватним нотаріусом Крец М. Ю. Позивач посилаючись на ст.ст. 234-236 ЦК України вказує, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. На думку позивача тяжкою обставиною для [PERSON] стало стягнення з нього грошової суми коштів. Боржник не бажаючи виконувати рішення суду поставив собі на мету ухилитися від його виконання, хоча після проведення відчуження належного йому майна боржник продовжує користуватися відчуженим на користь третіх осіб майном, що підтверджує невідповідність його волевиявлення та фактичних дій. Також боржником були відчужені автомобільні транспортні засоби, якими він продовжує користуватися, а саме, «MITSUBISHI PAJERO» чорного кольору, [NUMBER] (попередній ДНЗ [NUMBER]), та «Volkswagen Transporter» синього кольору ДНЗ [NUMBER] (попередній ДНЗ [NUMBER]). Просить визнати недійсними правочини, вчинені боржником, а саме: договір дарування № 3659, виданий 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец М. Ю., договір дарування № 3662, виданий 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец М. Ю., договір дарування № 4141, виданий 21.06.2014 року приватним нотаріусом Крец М. Ю., договір дарування № 4628 виданий 04.07.2014 року приватним нотаріусом Крец М. Ю. та скасувати їх державну реєстрацію. Визнати недійсним відчуження боржником транспортних засобів «MITSUBISHI PAJERO» чорного кольору, [NUMBER] (попередній ДНЗ [NUMBER]), та «Volkswagen Transporter» синього кольору ДНЗ [NUMBER] (попередній ДНЗ [NUMBER]). В судовому засіданні позивач [PERSON], який являється також представником позивачки [PERSON] позов підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, вважає його безпідставним і необґрунтованим та просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу Крец М.Ю., представник реєстраційної служби Тячівського райуправління юстиції в судове засідання не з'явилися, хоч про час та місце розгляду справи буди належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 20.06.2014 року Тячівським районним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист № 2/307/46/2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] 99378 гривень майнової шкоди, 1600 гривень в відшкодування моральної шкоди та судових витрат. Постановою державного виконавця відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції від 07.07.2014 року було відкрито виконавче провадження. А постановою державного виконавця відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції у Закарпатській області від 03.03.2015 року повернуто виконавчий лист стягувану на підставі того, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а вжиті державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними( а.с.5-17). Разом з цим, 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец Мариною Юріївною було проведено державну реєстрації права власності гр. [PERSON], що являється мамою боржника, на земельну ділянку площею 0,0858 га., що розташована в смт. Буштино, вул. Європейська, Тячівського району, кадастровий номер:[NUMBER] на підставі договору дарування № 3659, посвідченого 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец М.Ю.(а.с.19, 63). 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец Мариною Юріївною було проведено державну реєстрації права власності гр. [PERSON], що являється мамою боржника, на земельну ділянку площею 0,0989 га, що розташована в смт. Буштино, вул. Європейська, Тячівського району, кадастровий номер [NUMBER] на підставі договору дарування № 3662, посвідченого 04.06.2014 року приватним нотаріусом Крец М.Ю.( а.с.21, 62). [INFO] відповідачка [PERSON] померла, що стверджується даними її свідоцтва про смерть( а.с.67) і будь-яких даних щодо її спадкоємців, крім відповідачів [PERSON] і [PERSON], позивачами в судовому засіданні не наведено. 21.06.2014року приватним нотаріусом Крец Мариною Юріївною було проведено державну реєстрації права власності гр. [PERSON], що являється сином боржника, на земельну ділянку площею 0.0450 га. за кадастровим [NUMBER], що знаходиться в [ADDRESS] на підставі договору дарування № 4141, посвідченого 21.06.2014 року приватним нотаріусом Крец М. Ю.( а.с. 23, 64). 04.07.2015року приватним нотаріусом Крец Мариною Юріївною було проведено державну реєстрацію права власності гр. [PERSON], що являється сином боржника, на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] на підставі договору дарування № 4628, посвідченого 04.07.2014 року приватним нотаріусом Крец М. Ю.( а.с.25, 65). Також відчужені за договорами купівлі-продажу автомобільні транспортні засоби, а саме: «MITSUBISHI PAJERO» , номерний знак [NUMBER], який зареєстровано 28.05.2014 року за [PERSON] на підставі довідки-рахунка ВІА214992 та «Volkswagen Transporter», номерний знак [NUMBER], який зареєстровано 28.05.2014 року за [PERSON] на підставі довідки-рахунка ВІА214994( а.с.105). Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. А згіднодо ст.. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона(дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні обдарованому безоплатно майно( дарунок) у власність. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. При вирішенні спору про визнання угод недійсними позивач повинен довести, а суд встановити, наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: невідповідність змісту угоди вимогам закону; недодержання встановленої форми угоди; відсутність у сторін (сторони) угоди належного обсягу правоздатності; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно із ст. 233 ЦК України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність одночасно двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 постанови від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеному в пункті 24 постанови від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. В позовній заяві як на тяжку обставину позивач вказує наявність судового рішення, яким зобов'язано відповідача відшкодувати матеріальну і моральну шкоду, та на думку позивачів відповідач поставив собі за мету ухилитися від його виконання. Жодного іншого, якогось більш конкретного обґрунтування наявності тяжкої обставини та вкрай невигідних умов вчинення правочинів ні в позовній заяві, ні в процесі розгляду справи позивачами не наведено. Таким чином, суд констатує, що сама по собі наявність заборгованості відповідача перед позивачами не може вважатися тяжкою обставиною в розумінні ст. 233 ЦК України, оскільки зазнане не є якоюсь крайньою формою несприятливого матеріального чи фінансового стану, тобто в даному випадку позивачами не доведена наявність такої обов'язкової умови як тяжка обставина. Крім цього, суд бере до уваги, що нерухоме майно відчужене відповідачем за договорами дарування своїм близьким родичам, а транспортні засоби іншим особам за договорами купівлі-продажу, а тому не є доведеною в судовому засіданні така обставина як вчинення правочину на вкрай невигідних умовах , яка є необхідною для визнання недійсним правочину з підстав, передбачених у ст.. 233 ЦК України. Також не є доведеними твердження позивачів про наявність умислу всіх сторін правочину щодо укладення правочинів без наміру створення правових наслідків, передбачених цими правочинами, тобто про фіктивний правочин. Беручи до уваги наведене та ту обставину, що позивачі не є стороною вищезазначених правочинів, суд вважає, що вимоги позивачів в судовому засіданні належними і допустимими доказами не доведені, а тому до задоволення не підлягають та в задоволенні даного позову слід відмовити. Судові витрати в частині сплаченого судового збору слід покласти на позивачів.

Outcome: dismissed