Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

[PERSON] 16 листопада 2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації місця проживання особи, яка втратила право на користування цим житлом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що квартира № [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. ј частина квартири № [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 1996 року № 6/629-96. ѕ частини квартири № [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 13 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Солошенко Ю.В., реєстровий № 383. Згідно довідки № 1046, виданої 04 травня 2017 року КП «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради, в квартирі № [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідач [PERSON] є рідним братом позивача. [PERSON] в квартирі не проживає з 2015 року, в квартирі відсутні його особисті речі, а також відповідач не несе витрат по сплаті комунальних послуг. На підставі вищевикладеного просить усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO], як такого, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS], а також стягнути з відповідача судові витрати. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочну форму розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що квартира № [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. ј частина квартири № [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 1996 року № 6/629-96 (а.с. 7). ѕ частини квартири № [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування від 13 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Солошенко Ю.В., реєстровий № 38 (а.с. 8, 9). Згідно довідки № 1046, виданої 04 травня 2017 року КП «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради, в квартирі № [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 11). Відповідач [PERSON] є рідним братом позивача. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в квартирі № [ADDRESS] не проживає з 2015 року, в квартирі відсутні його особисті речі, що знайшло своє підтвердження в акті про не проживання особи за місцем реєстрації, засвідчених директором КП «Жилсервіс-2» Дніпропетровської міської ради Сорокіною І.В. від 04.05.2017 (а.с. 10). Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання проводиться за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO], як такого, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved