Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до Комсомольської міської ради, в якому просять встановити факт належності на праві приватної власності померлому [PERSON] гаража № 58, в гаражному товаристві № 1, розташованого по вул. Строни, 15-а, в м. Комсомольську Полтавської області, та визнати за [PERSON] право власності на ? частину гаражу, а за [PERSON] та [PERSON] по ? частки зазначеного гаражу відповідно, оскільки не можуть прийняти спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на згадане спадкове майно. В судовому засіданні позивачі наполягали на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву, в якій просив справу розглянути без участі свого представника. (а.с. 21). Представники третіх осіб Кременчуцького МБТІ та Гаражного товариства № 1 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомленні у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши надані на обґрунтування позову докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що в Комсомольській нотаріальній конторі заведена спадкова справа на майно померлого [PERSON] за заявою його сина [PERSON] про прийняття спадщини за законом. 24.02.2004 року від імені [PERSON] був посвідчений заповіт на все належне йому майно на імя [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав і 30 липня 2004 року померла. Після смерті [PERSON] в Комсомольській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа, спадщину після її смерті прийняв племінник [PERSON]. Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувалися. 16.12.2006 року [PERSON] помер. Спадщину на належне йому майно прийняли позивачі по справі: [PERSON] за заповітом (1/2 частка) , та неповнолітні діти померлого: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] в порядку обовязкової частки на спадщину (по ? кожен відповідно). До складу спадкового майна війшла квартира [ADDRESS]. Через відсутність правовстановлюючих документів свідоцтво про право на спадщину за законом /заповітом на гараж після смерті жодного із спадкодавців не оформлялось. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимог позивачів щодо встановлення факту належності гаража померлому [PERSON], суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що за життя [PERSON] його майнові права на згаданий гараж /технічни паспорт виготовлений 02.12.2009 року (а.с. 35-38), були підтверджені рішенням виконавчого комітету Комсомольської міської ради № 161 від 23.09.1975 року, згідно з яким [PERSON] була передана земельна ділянка із збудованим на ній гаражем №58, цим же рішенням за [PERSON] було визнане право власності на згаданий гараж (а.с. 15). Згодом він був прийнятий в члени гаражного товариства, що підтверджене в матеріалах справи копією членської книжки гражного товариства № 1 на імя [PERSON] (а.с. 22), але державна реєстрація права власності на згаданий гараж за життя померлого проведена не була. Відповідно до положень ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. До створення майна особа вважається власником матеріалів, обладнання тошо, які були використані в процесі цього будівництва. З огляду на вищенаведене, правові підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно відсутні. Що стосується вимоги визначення кола спадкоємців, суд наголошує про наступне: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Право на спадкування згідно із ст. 1223 ЦК України мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні діти спадкодавця спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Приймаючи до уваги, що інших спадкоємців за законом та заповітом немає, вимоги позивачів щодо визнання за ним права власності на належні їм частини спадкового майна підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial