Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі свої вимоги мотивували тим, що їм на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі значиться зареєстрованим їх родич [PERSON], однак з 2007 року в ній не проживає, у добровільному порядку не бажає знятися з реєстрації. Позивачі позбавлені можливості оформити субсидію, оскільки в квартирі зареєстрований відповідач, який не надає довідку про свою заробітну плату. Вважають, що відповідач втратив право користування спірною квартирою. Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою 46 в буд. 51 по провулку Героїв Бреста м. Кременчуці Полтавської області та зобовязати Автозаводський районний відділ у м. Кременчуці УДМС в Полтавській області зняти його з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] повторно не зявився в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа Автозаводський районний відділ у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області в судове засідання не зявилась, надіслала суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. При розгляді справи покладалась на розсуд суду. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 3 СК України, передбачено, що сім'ю складають особи,\~ які спільно проживають,\~ пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтями 64, 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. Якщо особи, перестали бути членами сім'ї власника, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як власник та члени його сім'ї. Судом встановлено, що згідно свідоцтва № 5136/2 на право власності на житло, виданого 04.10.1996 року згідно розпорядження Управління житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Право власності на дану квартиру зареєстровано в КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» та записано у реєстрову книгу за реєстровим номером М1/62. Право власності на 1/5 частку квартири [PERSON] набула внаслідок укладення договору дарування частини квартири від 26.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 16433. (арк.с. 12) Право власності на 1/5 частку квартири [PERSON] набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] 18.12.2001 року. (арк.с. 13) Вказані обставини підтверджуються копією договору дарування від 26.11.2008 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2001 року, а також інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Родич позивачів [PERSON], [INFO], зареєстрований у [INFO]. Реєстрація відповідача у квартирі позивачів підтверджується відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Полтавській області від 22.06.2015 року та копією паспорта серії КО № 716992, виданого Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області 23.10.2007 року на імя [PERSON] [PERSON] за місцем реєстрації тривалий час не проживає. Факт не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], з 1994 року підтверджується копією акту ТОВ «Житлорембудсервіс» від 26.05.2015 року за № 237. Таким чином, права позивачів порушуються тим, що реєстрація [PERSON] у спірній квартирі тягне за собою підвищений розмір оплати за комунальні послуги і створює перешкоди позивачам для оформлення субсидії. У звязку з цим,\~\~посилання позивачів на\~\~ст.391 ЦК України, згідно якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права користування та розпорядження, є обґрунтованим. Тому порушені права [PERSON], [PERSON], [PERSON], як власників квартири [ADDRESS] підлягають захисту. За таких обставин, враховуючи не проживання [PERSON] у спірній квартирі більше року, суд з огляду на положення ст. 405 ЦК України приходить до висновку, що останній втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Отже позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] в цій частині є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про зобовязання зняти [PERSON] з реєстраційного обліку у спірній квартирі, суд виходив із наступного. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до п.34 постанови №5 Пленуму ВССУ від 7.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, то підстав для задоволення позову в частині примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку у квартирі № 46 в б. № 51 по пр. Героїв Бресту в м. Кременчуці Полтавської області не вбачається. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь кожного з позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 81,20 грн.

Outcome: partial