Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась із позовом до [PERSON], [PERSON], (далі - відповідачи), третя особа: приватний нотаріус Макарівського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], в якому просила визнати право власності на 1/6 нерухомого майна, а саме: домоволодіння № 22, яке знаходиться за адресою: вул. Луцька, село Нові Опачичі, Макарівський район, Київська область та на 1/6 земельної ділянки на якій розміщене це домоволодіння, визнати недійсним Договір купівлі продажу (житлового будинку) № 2238 від 27.12.2014 року, визнати недійсним Договір купівлі-продажу (земельної ділянки) № 2242 від 27.12.2014 року В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в цілому складає домоволодіння та знаходиться за адресою Київська область, Макарівський район, село Нові Опачичі, вул. Луцька, будинок 22 (далі - домоволодіння) був придбаний Відповідачем 1 [PERSON] за час спільного проживання ним з і його дружиною [PERSON], яка є рідною матірю позивача [PERSON] за Договором купівлі-продажу від 13.02.2007 року. Факт материнства підтверджується Свідоцтвом про народження. Після смерті [PERSON], а саме 13 травня 2014 року, ? домоволодіння, що належала померлій на праві сумісної власності мала перейти в спадок трьом спадкоємцям, а саме: відповідачу [PERSON] (чоловікові померлої), позивачу старшій дочці [PERSON] та молодшій дочці [PERSON] відповідачу в рівних частинах, за законом. Фактично позивач мала отримати 1/6 домоволодіння, [PERSON] - 1/6, а [PERSON] -ще 1/6 до 1/2, яку вже мав. Знаючи про своє законне право на спадкування частини майна, позивач звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори по останньому місцю проживання померлої для подання Заяви про вступ в спадщину. Така заява була прийнята Державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори 08.07.2014 року. 1 вересня 2015 року позивач звернулась до нотаріуса Першої Київської державної нотаріальної контори з метою оформлення права на спадщину та отримання Свідоцтва, але їй було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій та повідомлено наступну інформацію: нерухоме майно, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою Київська область. Макарівський район, село Нові Опачичі, вул. Луцька, №22 та земельна ділянка на якій розташований будинок перейшли за Договором купівлі-продажу № 2238 від 27.12.2014 року та Договором купівлі-продажу №2242 від 27.12.2014 року від [PERSON] до [PERSON] Державним нотаріусом було відмовлено Позивачу в отриманні Свідоцтва про спадкування. Таким чином, домоволодіння та земельна ділянка були незаконно відчужені, а позивача не було повідомлено про таке відчуження, частину виручених коштів за продаж нерухомого майна позивачу не відшкодовано. В звязку з цим, вона не може належним чином оформити право на спадщину, а нерухоме майно (домоволодіння та земельна ділянка) незаконно перебувають у власності у [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача та позивач вимоги за позовом підтримали, просили його задовольнити із вказаних у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечили надали письмові заперечння, просили у його задоволенні відмовити повністю. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити повністю. Третя особа в судове засідання не зявилась, представника не направили, на адресу суду надійшли письмові пояснення по справі в яких просили розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд встановив наступне. 21.09.2001року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-БК №145286. [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу, був придбаний житловий будинок №22 з надвірними будівлями та спорудами, що в цілому складає домоволодіння та знаходиться в селі Нові Опачичі Макарівського району Київської області, вулиця Луцька. Право власності на нерухоме майно (домоволодіння) було зареєстровано в Макарівському бюро технічної інвентаризації 23.02.2007. Номер запису 193 в книзі 2. Реєстраційний номер 17062407. 04.02.2011 [PERSON] було складено заповіт та посвідчено приватним нотаріусом Макарівського нотаріального округу, [PERSON] на імя [PERSON] Відповідно до Заповіту «...Все моє майно, де б воно не було і з чого не складалося, і взагалі все те, на що я за законом матиму право і що буде належати мені на момент смерті» - заповідаю [PERSON], [INFO] в м. Києві, ідентифікаційний номер [NUMBER]. 13.05.2014 року [PERSON] померла, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-БК №303402 видане повторно 26.06.2014 року. 27.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, загальної площі 0,1374 га №2242. 27.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку, за адресою Київська область Макарівський район с. Нові Опачичі, вул. Луцька, 22, №2238. Згідно ч. 3. ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК (435-15). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»реституція, як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК ( 435-15 )) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Згідно зі ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Таким чином вимоги позивача про визнання недійсності Договорів купівлі-продажу № 2238 від 27.12.2014 року та № 2242 від 27.12.2014 року, що укладені між [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Позивач подала заяву про прийняття спадщини 8 липня 2014 року, тобто в строк встановлений законодавством, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 669/2014. Але нотаріус позивачу було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дійта повідомлено наступну інформацію: нерухоме майно, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою Київська область. Макарівський район, село Нові Опачичі, вул. Луцька, №22 та земельна ділянка на якій розташований будинок перейшли за Договором купівлі-продажу № 2238 від 27.12.2014 року та Договором купівлі-продажу №2242 від 27.12.2014 року. Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки Статтею 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст. 1269 ЦК України Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Виходячи з наведеного позивач не позбавлений можливості оформити свої спадкові права на згаданий житловий будинок та земельну ділянку у нотаріуса на загальних підставах (в порядку спадкування за законом). У відповідності із положеннями ч. 2-3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину у судовому порядку не розглядається. На підставі викладеного позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial