Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[PERSON] 14 березня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання заповіту недійсним. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 29 травня 2015 року помер його батько [PERSON], якому належав житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка за адресою с. Садки вул. Щорса, 80 Кременчуцького району Полтавської області. 17 листопада 2015 року він звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу [PERSON] При заведенні спадкової справи зясувалося, що 17 вересня 2012 року батько склав заповіт, посвідчений секретарем Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, яким заповів все своє майно відповідачу [PERSON]. Вважає, що батько хворіючи на судинну деменцію, перебуваючи у лікаря психіатра Кременчуцької центральної районної лікарні на обліку з 1979 року, будучи інвалідом по зору, маючи похилий вік, на день складання заповіту йому виповнилося 90 років, та хронічні захворювання, не мав можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 28 травня 2014 року батька визнано недієздатним та в ньому зазначено, що [PERSON] виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді помірно вираженої атеросклеротичної деменції, ступінь порушень в основних сферах психічної діяльності такий, що позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними відповідно до акту №215 від 16 квітня 2014 року судово-психіатричної експертизи Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева. Просив визнати оскаржуваний заповіт недійним, оскільки він був укладений особою, яка під час його підписання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про обставини та підстави якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити та пояснила, що свою останню волі батько висловив в заповіті і хоча хворів та був людиною похилого віку, розумів значення свої дії, і відповідач з поваги до батька не повинен був оскаржувати його волю, оскільки останні три роки взагалі про нього не піклувався та не допомагав в його утриманні. Третя особа Камянопотоківська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність та просили винести рішення на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, відповідача, судом встановлено наступне. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають зі спадкового права, пов'язані з визнанням заповіту недійсним, тому необхідно керуватися Цивільним кодексом України. Згідно ст.ст. 1247, 1248, 1257 ЦК України заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповіт є дійсним за умови додержання встановленої законом форми та змісту передбачених Цивільний кодексом України, а саме: складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, має бути особисто підписаний заповідачем, якщо особа не може особисто підписати заповіт, його підписує інша особа, що засвідчується у відповідному порядку із зазначенням причин, за яких текст заповіту не міг підписати заповідач власноруч; має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою особою. При посвідчені заповіту нотаріусом, заповідач особисто подає йому написаний власноруч або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів заповіт. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Крім того, він може без зазначення будь-яких причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. Заповіт може бути визнано недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Установлено, що 17 вересня 2012 року [PERSON], який помер 29 травня 2015 року склав заповіт, який посвідчений секретарем Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі № 107, згідно якого, заповідав все своє майно, на випадок смерті, відповідачу [PERSON]. Заповіт був підписаний ним власноручно, обставин, які б свідчили про тиск при складанні заповіту з боку відповідача, чи з боку інших осіб на заповідача в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до медичної картки амбулаторного хворого № 22622 Кременчуцької центральної районної лікарні [PERSON] перебував на обліку у лікаря психіатра з 28 березня 1973 року з діагнозом «Астеноневротичний стан із синдромом дратівливої слабкості», а з 14 листопада 2013 року «Пресенальна деменція». З посмертного епікризу № 14564 від 03.06.2015 р. вбачається, що [PERSON] мав органічне ураження головного мозку комбінованого судинного ґенезу (церебральний атеросклероз ІІІ ст., гіпертонічна енцефалопатія) у хворого з ІХС: кардіосклерозом атеросклеротичним, гостру судинно-мозкову недостатність ІІІ ст. , гостре порушення мозкового кровообігу (28.05.15р.) за ішемічним типом в басейні ПСМА з лівобічною геміплезією у хворого з деменцією, деліріозними включеннями, серцево-легнева недостатність ІІІ ст., набряк легень, нозокоміальна гіпостатична н/д Пневмонія?, ХОЗЛ, дифузний пневмофіброз, хронічний коліт. Згідно акта судово-психіатричного експерта № 570 від 18 грудня 2017 року Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON], [INFO] під час посвідчення заповіту 17 вересня 2012 року страждав на стійкий психічний розлад у вигляді помірно вираженої судинної (атеросклеротичної) деменції та наявний у нього стійкий психічний розлад позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягає до задоволення в повному обсязі. Так як позов задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. та витрати по оплаті експертизи в сумі 1505 грн. 80 коп.

Outcome: approved