Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності у відповідних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, [ADDRESS] ; земельні частки (паї), що знаходяться в колективній власності СС «Перемога», що в с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння, а також видачею Сертифікатів на право на земельні частки (паї) після смерті спадкодавців, їм в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.04.2019 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначивши підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.04.2019 року відмовлено у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову в частині позовних вимог позивачів про визнання права власності на 1/7 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Також даною ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, однак у позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги по Гринівецькій сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , який був головою двору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 23). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 21.03.2019 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1969 по 1995 роки та не є самовільним будівництвом (а.с. 9-11). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) в рівних долях (по 1/7 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії Сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 12.02.2004 року, зареєстрованого 22.03.2010 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 157, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Перемога», що в с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, розміром 51,21 ум.кад.га (а.с. 16). Також відповідно до копії Сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 01.02.2006 року, зареєстрованого 22.03.2010 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 158, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Перемога», що в с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, розміром 51,21 ум.кад.га (а.с. 17). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 07.11.2018 року, встановлено, що 16.01.1956 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 30). У шлюбі у них народилась донька [PERSON] (позивачка), [INFO] (копія свідоцтва про народження, а.с. 31), яка 24.01.1976 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (копія свідоцтва про укладення шлюбу, а.с. 31). У шлюбі у них народилось троє дітей: [PERSON] (позивачка), [INFO] , [PERSON] (позивач), [INFO] , та [PERSON] (позивач), [INFO] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 32-34). 01.06.2002 року [PERSON] (позивачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (копія запису про укладення шлюбу, а.с. 35-36). 08.10.1993 року [PERSON] (чоловік/батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 24). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 р.) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) вважаються такими, що прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько), та претендують по 1/28 частині домоволодіння кожен, оскільки [PERSON] (дружина/позивачка) вступила в управління спадковим майном, а неповнолітні діти спадкодавця: [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) мали право на обов`язкову частку у спадщині та на день смерті проживали разом зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 189 від 02.04.2019 року (а.с. 22). Відповідно до ст. 560 ЦК України (в редакції 1963 р.) спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави. Згідно ст. 561 ЦК України (в редакції 1963 р.) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право держави на спадщину в усіх випадках видається не раніше як через шість місяців з дня відкриття спадщини. Проте, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач), як спадкоємці першої черги за законом, не звертались до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане майно після смерті спадкодавця [PERSON] , а також в матеріалах справи відсутній належним чином оформлений та завірений документ про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, в порядку ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме у видачі позивачам свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . До цього ж, згідно відповідей державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 254/01-16 від 16.04.2019 року (а.с. 69) та приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Дузінкевич С.М. № 01-16/299 від 12.04.2019 року (а.с. 68) та [PERSON] № 223/01-16 від 10.04.2019 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Враховуючи, вищенаведені обставини суд вважає, що вимога позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про задоволення позову в частині позовних вимог про визнання за кожним з позивачів по 1/28 частині домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько), є передчасною, оскільки позивачі не звернулись у встановленому порядку за оформленням цієї частки спадкового домоволодіння, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. 10.06.2003 року [PERSON] (батько/дідуть) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 25). 17.03.2005 року [PERSON] (мати/бабуся) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 26). Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (мати/бабуся) та [PERSON] (позивачка) прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (чоловік/батько), успадкувавши належну йому 1/7 частину домоволодіння та земельну частку (пай), оскільки вони постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 763 від 10.12.2018 року (а.с. 21). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 165/2006 заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 69-86), з якої вбачається, що [PERSON] (мати/бабуся) та [PERSON] (позивачка) є єдиними спадкоємцями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши належну їй 1/7 частину домоволодіння, земельну частку (пай), а також 1/14 частину домоволодіння та 1/2 частину земельної частки (паю), які вона в свою чергу успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] (чоловік/батько), оскільки вона постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 762 від 10.12.2018 року (а.с. 20). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 70/2018 заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (а.с. 87-96), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі (у відповідних частках) правомірно претендують на 6/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельні частки (паї) в цілому, в т.ч. у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] . Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими будівелями та спорудами та земельні частки (паї), які належали її батькам [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння, а також у зв`язку з тим, що Сертифікати на право на земельні частки (паї) видані та зареєстровані після смерті спадкодавців, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданими Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області за № 725/02-31 № 724/02-31 від 07.12.2018 року (а.с. 28, 29). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на частки житлового будинку з господарськими будівелями та спорудами та земельні частки (паї). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити частково, а саме в частині визнання права власності на 6/7 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельні частки (паї) в цілому. На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561, ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.),

Outcome: partial