Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

[PERSON] 1 березня 2017 року пред'явила позов до Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючих документів, а саме: державного акта на право приватної власності на землю та свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданих відповідно 25.11.1997 та 11.03.1994 Дублянською селищною радою на ім'я [PERSON], а також визнання за нею, позивачем, права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами на [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,38 га, призначену для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території смт. Дубляни Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], котрий помер [INFO] року. У обгрунутування своїх позовних вимог посилалася на те, що після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина на вказані житловий будинок та земельну ділянку, на які 14.08.2014 батько склав заповіт у її, позивача, користь, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки помер [PERSON], а свідоцтво про право власності на житловий будинок та державний акт видані [PERSON], що вбачається із постанови нотаріуса. Інших перешкод в оформленні права власності на спадкове майно немає, спадкоємців, які б мали обов'язкову частку, також немає. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Від відповідача Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області надійшла заяви про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову (а. с. 29). З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Із свідоцтва про народження відомо, що [INFO] року у с. Гординя Самбірського району Львівської області народився [PERSON] (а.с. 10). У свідоцтві про одруження він записаний як [PERSON] (а.с. 10). Із трудової книжки відомо, що його прізвище та ім'я записано, як [PERSON] ( а.с. 13) Згідно записів у будинковій книзі прізвище батька позивача записано [PERSON], у якій також наявні виправлення ( а.с. 15). Із свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11 березня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Дублянської селищної Ради, та Державного акта на право приватної власності на землю відомо, що в цілому житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований на [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,38 га, яка розташована на території смт. Дубляни Дублянської селищної ради, належить [PERSON] (а.с. 7). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є одна і та сама особа (а.с. 14). Тобто, у різних документах прізвище ім'я та по батькові [PERSON] записано по різному. Однак, із свідоцтва про смерть та витягу із спадкового реєстру відомо, що [INFO] року в смт. Дубляни Самбірського району у віці 76 років помер [PERSON] (а.с. 5, 16). Із наданих доказів достовірно відомо, що вказані правовстановлюючі документи належали [PERSON]. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, складеного 14 серпня 2014 року, вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на момент його смерті і на що за законом він буде мати право заповідає своїй дочці [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Із свідоцтва про народження та укладення шлюбу відомо, що [PERSON] є дочкою [PERSON] ( а.с. 11,12). Із постанови Рудківської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємцю за заповітом [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,38 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території смт. Дубляни Дублянської селищної ради, що належали померлому [INFO] року [PERSON], оскільки у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок та Державному акті на право приватної власності на землю допущено помилку і записано прізвище [PERSON] (а.с. 9). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на це майно.

Outcome: approved