Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-27 00:00:00

[PERSON] 03.12.2019 року (дата поштового відправлення) звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] ,третя особа Дніпровський районний відділ Державної виконавчої служби міста Києв Головного територіального управління юстиції у м.Києві про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.08.2019р. у справі № 711/6102/19 з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист щодо примусового стягнення аліментів знаходиться в Дніпровському РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві. Починаючи з дати відкриття виконавчого провадження 24.09.2019р. [PERSON] не виконує судове рішення, аліменти взагалі не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 59671,76 грн. 21.10.2019 року вона звернулась до державного виконавця з запитом щодо надання довідки про розрахунок заборгованості. Однак відповідь нею досі не отримана. В зв`язку з вище викладеним, відповідач має сплати їй неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 24.09.2019р. в сумі 42308,53 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 26.12.2019 провадження справу прийнято до розгляду, ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження Сторонам встановлено строк для подачі заяв відносно предмету спору. Представник позивача адвокат Бабіч Т.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. У відповіді на відзив наданої адвокатом Бабіч Т.Г. уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] 3207,40 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову.Також зазначив ,що він перерахував аліментів позивачці більше ,чим потрібно. У відзиві на позов [PERSON] посилався на те, що оскільки при розгляді справи про стягнення аліментів на утримання дитини, то після отримання 30.08.2019 року судового наказу у справі №711/6102/19 він відразу звернувся до позивачки з метою погодження способу сплати аліментів і просив її повідомити реквізити для переказу коштів. Позивачка в свою чергу повідомила, що реквізити йому повідомить державний виконавець. Йому пояснили, що на його звернення виконавче провадження органи ДВС не можуть відкрити, для цього потрібен виконавчий лист. Тому він самостійно почав сплачувати аліменти адресними поштовими переказами на ім`я позивачки за місцем її фактичного проживання. Зокрема 03.09.2019 року ним було направлено аліменти за серпень 2019 року в розмірі 15200 грн., 04.10.2019 року - в розмірі 13550 грн., однак позивачка до поштового відділення не з`являється. Грошовий переказ йому було повернуто. 06.10.2019 року він звернувся з заявою до Дніпровського РВ ДВС м. Києва з проханням роз`яснити порядок та спосіб виконання судового наказу в ситуації, коли позивач свідомо не отримує аліменти та не надає банківські реквізити для їх сплати. На його чергове прохання повідомити реквізити рахунку для перерахування аліментів, позивачка відповіла відмовою. 11.11.2019 року ним було отримано лист державного виконавця з зазначенням реквізитів рахунку для сплати аліментів. 12.11.2019 року ним було сплачено аліменти за липень, серпень, вересень, жовтень 2019 року на користь [PERSON] , про що 13.11.2019 року він письмово повідомив Дніпровський РВ ДВС м. Києва. 04.12.2019 року ним було сплачено аліменти за листопад 2019 року, 27.12.2019 року - за грудень 2019 року, про що також було повідомлено Дніпровський РВ ДВС м. Києва. Оскільки на жодне з його звернень Дніпровський РВ ДВС м. Києва не надав йому відповідь, то 19.12.2019 року він звернувся з листом до Управління державної служби ГТУЮ у м. Києві з проханням здійснити контроль за розглядом звернень. Але жодної відповіді він не отримав. Його дохід складається із заробітної плати та пенсії за другою групою інвалідності. Пенсійний фонд здійснює відрахування з його пенсії на підставі листа від 05.11.2019 року, надісланого Дніпровський РВ ДВС м. Києва. Вважає, що позивачка свідомо не отримувала аліменти, які було перераховано відповідачем адресними поштовими переказами, не надавала реквізити для їх сплати, то як він вважає, було штучно створено передумови для нарахування штрафних санкцій. Також Дніпровський РВ ДВС м. Києва не повідомив його про відкриття 24.09.2019 року виконавче провадження №60137560 та не направив документи виконавчого провадження та фактично унеможливив виконання рішення суду. він мав можливість сплачувати аліменти по визначено виконавцем рахунку. З його боку не було вчинено навмисних дій для несплати аліментів, а навпаки він зміг сплати аліменти за рішенням суду лише завдяки докладеним ним зусиль. Він не відмовлявся від свого обов`язку по утриманню своєї дитини. В даний час він своєчасно сплачує аліменти. Заперечував проти наданого позивачем розрахунку неустойки, вважаючи його невірним. На підставі викладеного просив відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення представника позивача адвоката Бабіч Т.Г., відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 12.08.2019 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано судовий наказ у справі №711/6102/19 (провадження № 2-н/711/415/19), яким: «стягнуто з [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.07.2019 та продовжувати до досягнення дитиною повноліття». Після отримання 30.08.2019 року судового наказу у справі №711/6102/19 відповідач звернувся до позивачки з метою погодження способу сплати аліментів і просив її повідомити реквізити для переказу коштів. Позивачка повідомила, що реквізити йому повідомить державний виконавець. Йому пояснили, що на його звернення виконавче провадження органи ДВС не можуть відкрити, для цього потрібен виконавчий лист. Судом встановлено,що відповідач самостійно почав сплачувати аліменти адресними поштовими переказами на ім`я позивачки за місцем фактичного проживання. 03.09.2019 року ним було направлено аліменти за серпень 2019 року в розмірі 15200 грн., 04.10.2019 року - в розмірі 13550 грн., однак позивачка до поштового відділення не з`являється. Грошовий переказ йому було повернуто. Як вбачається з листа Укрпочти від 10.03.2020 року №1883-Б2020021410047-В зазначено ,що поштовий переказ №6/0060 на суму 5500,00грн,база даних 0236868078,що поданий до переселення 06.08.2019 року у відділенні поштового зв`язку Київ-150 на адресу [PERSON] , [ADDRESS] ,від відправника [PERSON] .( [ADDRESS] )надійшов 07.08.2019 року до відділення поштового зв`язкуЧеркаси-2. Згідно правил ,поштові відправлення,поштові перекази,повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі неможливості їх вручення,у тому числі,у разі закінчення встановленого терміну зберігання. Оскільки протягом встановленого терміну зберігання за одержанням зазначеного поштового переказу до відділення поштового зв`язку Черкаси-2 ніхто не звернувся,поштовий переказ з базою даних 0236868078 повернутий 06.09.2019 року на адресу відправника та значиться виплаченим 08.09.2019 року в сумі5500,00грн. у відділенні зв`язку. Поштовий переказ №9/0023 на суму 15200,00грн,база даних 0237593473,що поданий до пересилання 03.09.2019 року у відділенні поштового зв`язку Київ 1 на адресу [PERSON] , [ADDRESS] ,від відправника [PERSON] ,( [ADDRESS] ),надійшов 04.09.2019 року до відділення поштового зв`язку Черкаси-2. Оскільки протягом встановленого терміну зберігання за одержанням зазначеного поштового переказу до відділення поштового зв`язку Черкаси-2 ніхто не звертався поштовий переказ з базою даних0237593473 повернутий 04.10.2019 року на адресу відправника та значиться виплаченим 08.09.2019 року в сумі 15200,00грн. у відділенні поштового зв`язку Київ -2 пред`явнику паспорта. Поштовий переказ №6/0048 на суму13550,00грн.,база даних 0238505521,що поданий до пересилання 04.10.2019 року у відділенні поштового зв`язку Київ-1 на адресу [PERSON] , [ADDRESS] від відправника [PERSON] ,( [ADDRESS] ),надійшов 04.11.2019 року до відділення поштового зв`язку Черкаси-2.Оскільки протягом встановленого терміну зберігання за одержанням зазначеного поштового переказу до відділення поштового зв`язку Черкаси- 2ніхто не звернувся,поштовий переказ з базою даних [NUMBER] повернутий 04.11.2019 року на адресу відправника та значиться виплаченим 05.11.2019 року в сумі 13550,00грн. у відділенні поштового зв`язку Київ -2 пред`явнику паспорта. Як вбачається з матеріалів справи позивачка до заяви про видачу судового наказу додала довідку від 27.06.2019 року №30,в якій значиться ,що [PERSON] проживає з 2014року за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з відповіді Укрпошти від 10.03.2020 року №1853-Б-2020021410047-В,що аліменти відповідачем сплачені поштовими переказами за липень,серпень,вересень 2019 року (на загальну суму 34250грн.) дійсно направлялись на імя позивачки [PERSON] на адресу [ADDRESS] . 06.10.2019 року він звернувся з заявою до Дніпровського РВ ДВС м. Києва з проханням роз`яснити порядок та спосіб виконання судового . 11.11.2019 року ним було отримано лист державного виконавця з зазначенням реквізитів рахунку для сплати аліментів. 12.11.2019 року ним було сплачено аліменти за липень, серпень, вересень, жовтень 2019 року на користь [PERSON] , про що 13.11.2019 року він письмово повідомив Дніпровський РВ ДВС м. Києва. 04.12.2019 року ним було сплачено аліменти за листопад 2019 року, 27.12.2019 року - за грудень 2019 року, про що також було повідомлено Дніпровський РВ ДВС м. Києва. Також судом встановлено ,що кошти на загальну суму 52635,82грн.,які 12.11.2019 року,04.12.2019 року,10.12.2019 року надійшли на депозитний рахунок відділу,перераховані на рахунок позивачки,що підтверджується платіжним дорученням №27074 від 26.12.2019 року. Його дохід складається із заробітної плати та пенсії за другою групою інвалідності. Пенсійний фонд здійснює відрахування з його пенсії на підставі листа від 05.11.2019 року, надісланого Дніпровський РВ ДВС м. Києва. 24.09.2019 року Дніпровським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №30137560 з виконання судового наказу №711/3102/19 виданого 19.08.2019 року Придніпровським районним судом м. Черкаси. Постановою державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Христюк І.В. було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] . Також відповідач звертався до Міністерства юстиції України від 03.03.2020 року №Б-5652/20.4 з метою перевірки фактів порушення законодавства про виконавче провадження та вчинення заходів для їх усунення,яке пере направлене Заступнику начальника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції- начальнику Управління забезпечення примусового виконання рішень у м.Києві Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання. Суду не надано належних та допустимих доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась з вини відповідача. З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку ,що відповідач добросовісно перераховув аліменти позивачі поштовими переказами на утримання дитини,які позивачка не отримувала,а тому суд вважає ,що відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Оскільки в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, не підлягають до відшкодування і понесені нею судові витрати.

Outcome: dismissed