Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою відповідно до якої просять суд ухвалити рішення, яким визнати нами право власності по 1/2 частці за кожним на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку літ « А, а, al, аг, а 1г», літньої кухні літ «Б,б», сараю літ « б1,б2», вбиральні літ «В», літнього душу літ «Д», навісу літ «Н», воріт №1, огорожі № 2, 3, 4, колодязю літ «к», вимощення І, вигрібної ями II, в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] . Свої вимоги мотивували тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] . [INFO] померла їх мати - [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] , який належав [PERSON] на підставі Договору № 348 на право будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого 10.11.1961 року [PERSON] нотаріусом Першої кременчуцької нотаріальної контори, за реєстровим № 10291, та зареєстровано 21.09.1983 року Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації. 07 липня 2003 року Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 575/2003 на майно померлого [INFO] [PERSON] . Згідно довідки Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26.11.2018 року за вих. № 8916/01-27 спадщину після [PERSON] згідно до ст. 549 ЦК УРСР, прийняла дружина - [PERSON] та син померлого, [PERSON] шляхом реєстрації на день смерті померлого в будинку [ADDRESS] . Позивачем [PERSON] була подана заява про відмову від спадщини після померлого [PERSON] на користь матері, [PERSON] . 22 березня 2005 року Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №237/2005 на майно померлої [INFO] [PERSON] . Заяву про прийняття спадщини після померлої матері, подала позивач [PERSON] ( донька померлої). Згідно довідки Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради Полтавської області від 26.11.2018 року вих. №8917/01-27, спадщину після [PERSON] шляхом реєстрації (прописки) прийняли - [PERSON] (син) та [PERSON] (син). Відповідно Акту від 13.12.2018 року вбачається, що [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з 1988 року по даний час . Після смерті батьків, вони звернулися до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.01.2019 року за № 59/02-31, їй, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON] з тих підстав, що неможливо визначити після її смерті коло спадкоємців. Відповідно довідок Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради від 26.11.2018р за № 8916/01-27 та № 8917/01-27 вбачається, що на день смерті [PERSON] та [PERSON] , за адресою : [ADDRESS] був зареєстрований син померлих, [PERSON] , але фактично він не проживає в данному будинку з вересня 1988 року. Оскільки нотаріусу було надано документи, які свідчать про те, що син померлих [PERSON] не проживав разом з ними на день їх смерті, та не подав в установлений законом строк заяву про прийняття спадщини, нотаріус законно надав їм Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у неможливості видачі Свідоцтва про право на спащину за законом на нерухоме майно в рівних частках, тобто по 1/2 частці кожному , так як неможливо визначити коло спадкоємців. Оскільки своєю пасивною поведінкою відповідач по справі, [PERSON] перешкоджає їм у отриманні належної їм частки ( по частці кожному) у спадщині після померлої матері [PERSON] , вони змушені були звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В судове засідання з`явився представник позивачів, який позов підтримав з підстав зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча завчасно подав до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти визнання права власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] та просить розглядати справу у його відсутність. Представник третьої особи Першої кременчуцької державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не з`явився, хоча завчасно подав до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглядати у його відсутність. . Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідача визнав позов і таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову не вбачає та вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки для того наявні законні підстави. Вислухавши пояснення представника позивачів, розглянувши справу, безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується договором №348 на право забудови та безстрокове користування земельною ділянкою від 08.08.1961 року, який посвідчено нотаріусом Першої кременчуцької нотаріальної контори Баржицьким Ю.ОЛ. та зареєстрований в реєстрі за №10291 від 10.11.1961 року, довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 20.12.2018 року за р.№61/5832, [PERSON] на праві власності належав будинок [ADDRESS] . Як достовірно встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно Крюківським районним відділом РАЦС м. Кременчука 10 березня 1986 року. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 23 листопада 2018 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії № [NUMBER] , яке видане Крюківським районним відділом РАЦС м. Кременчука 17 серпня 1985 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , яке видане районним відділом РАЦС м. Кременчука 04 лютого 1992 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане Крюківським районним відділом РАЦС м. Кременчука від 12 червня 1992 року. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 09 січня 2003 року Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із будинку [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26.11.2018 року за вих.№8916/01-27, [PERSON] , на час його смерті, постійно проживав за адресою: [ADDRESS] та за вказаною адресою у встановленому законом порядку було зареєстровано також і місце його проживання. Згідно адресної картки особи форми Б, що надана Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та домової книги на б. [ADDRESS] , на час смерті [PERSON] , тобто станом на [INFO] року за адресою: [ADDRESS] також було зареєстровано місце проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Як достовірно встановлено в судовому засіданні Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 07 липня 2003 року була заведена спадкова справа №575/2003 на майно померлого [INFO] [PERSON] .. Відповідно до п.4 -5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в ред..2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. З наведеного вбачається, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Як достовірно встановлено в судовому засіданні спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] та дочка [PERSON] .. Відповідно до ст..548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст..549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] , згідно ст. 549 ЦК УРСР, прийняла його дружина - [PERSON] , однак останній свідоцтво про право на спадщину не видавалось. 07.07.2003 року [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , на користь матері [PERSON] .. Як достовірно встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не подавали, докази того, що останні фактично вступили в управління або володіння спадковим майном в матеріалах справи відсутні. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 24 вересня 2004 року Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського обласного управління юстиції. Згідно довідки, виданою Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 26.11.2018 за вих.№8917/01-27, [PERSON] , на час її смерті, постійно проживала за адресою: [ADDRESS] та за вказаною адресою у встановленому законом порядку було зареєстровано також і місце її проживання. Згідно адресної картки особи форми Б, що надана Крюківською районною адміністрацією виконавчого комітету Кременчуцької міської ради та домової книги на б. [ADDRESS] , на час смерті [PERSON] , тобто станом на 24.09.2004 року за адресою: [ADDRESS] також було зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги, звернулися до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу після померлої [INFO] [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав. Постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Ющенко В.М. від 11 січня 2019 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями [ADDRESS] , в рівних частках, тобто по 1/2 кожному. Підставою відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стало те, що у померлих є син [PERSON] , який на час відкриття спадщини був зареєстрований разом зі спадкодавцями за адресою: [ADDRESS] та вважається таким, що прийняв спадщину. Ст.1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписом ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, наявність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця сама по собі не може бути доказами того, що спадкоємець постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки сама по собі наявність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо факт постійного не проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Актом про фактичне не проживання від 13 грудня 2018 року складеного зі слів свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає по [ADDRESS] з вересня 1988 року по даний час. Як вбачається з заяви про визнання позовних вимог, посвідченої нотаріусом нотаріального округу міста Сєров та Сєровського району Свердловської області Російської Федерації Ибатулліною Р.Ш. , відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладене, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що вказані докази містять достатні фактичні дані, які свідчать про те, що [PERSON] , як на час смерті його батька - [PERSON] так і на час смерті його матері - [PERSON] , постійно із ними не проживав, при цьому останній, у встановленому законом порядку, заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та яка відкрилась після смерті [PERSON] не подавав, докази того, що [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном в матеріалах справи відсутні. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна. В силу ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом, [PERSON] є таким, що не прийняв спадщину, яка відкрилась після померлого [INFO] [PERSON] , є таким, що не прийняв спадщину, яка відкрилась після померлої [INFO] [PERSON] , а [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом та останні є такими, що прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , яка, в свою чергу, прийняла спадщину, яка відкрилась після померлого [INFO] [PERSON] , то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved