Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ «КБ «ПриватБанк», вказавши, 11.11.2005 року між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого банком надано [PERSON] кредит в розмірі 21083,12 доларів США строком до 11.11.2010 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором виступає застава автомобілю Wolkswagen LT35, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], відповідно з договором застави рухомого майна. Посилаючись, що строк виконання кредитного договору сплинув 11.11.2010 року, з того часу пройшло більш ніж три роки, просить припинити дію кредитного договору від 11.11.2005 року та дію договору застави рухомого майна від 11.11.2005 року у зв'язку з закінченням строку позовної давності. В судовому засіданні позивач та його представник наполягала на позовних вимогах на підставах, вказаних в позовній заяві. Позивач додатково вказав, що у 2011 році автомобіль був вилучений у нього, а у грудні 2012 року переданий ПАТ «КБ «ПриватБанк», але до цього часу автомобіль не реалізований. Представник відповідача проти позову заперечувала повністю, вказавши, що позовні вимоги на підставах, заявлених позивачем, задоволенню не підлягають через відсутність такого способу захисту. Додатково вказала, що дійсно між сторонами були укладені кредитний договір та договір застави автомобілю. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань з повернення кредиту, за рішенням суду за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» було звернуто стягнення на автомобіль. Однак, до цього часу рішення суду не виконано, оскільки з'ясувалось, що автомобіль перебуває під арештом, накладеним державним виконавцем в межах виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] коштів на користь АБ «Бізнес Стандарт». В ході вивчення матеріалів справи судом встановлено таке. 11.11.2005 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № ZPV0AE00000133, за яким [PERSON] отримав кредит в сумі 31083,12 долари США на строк до 11.11.2010 року (а.с. 29). Як вказує п. 5.1 цього договору він діє до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. 11.11.2005 року між [PERSON] та ПТ «КБ «ПриватБанк» укладено договір застави автомобілю Wolkswagen LT35, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], яким забезпечено виконання зобов'язань [PERSON] перед банком за кредитним договором(а.с. 31). Пунктом 25 договору застави строк його дії визначений повним виконанням сторін зобов'язань за кредитним договором. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.02.2011 року задоволено позов ПАТ «КБ «ПриватБанк» до [PERSON], передано в заклад ПАТ «КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON] автомобілю Wolkswagen LT35, 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], звернуто стягнення на вказаний автомобіль в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPV0AE00000133 від 11.11.2005 року в сумі 71237,36 гривень. Цим же рішенням суду відмовлено у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору та договору застави транспортного засобу (а.с. 47). Як вбачається з пояснень сторін в судовому засіданні, на час розгляду справи за позовом [PERSON] рішення суду фактично не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких віднесені: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 598 ч.1, 2 ЦК України вказує, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтями 599-601, 604-609 визначені підстави припинення зобов'язань, якими є: виконання зобов'язання; передання відступного; зарахування; домовленість сторін; прощення боргу; поєднання боржника і кредитора в одній особі; неможливість виконання зобов'язання; смерть фізичної особи чи ліквідація юридичної особи. Таким чином, припинення зобов'язання внаслідок спливу позовної давності як самостійна підстава припинення зобов'язання законодавцем не визначена. Стаття 256 ЦК України дає визначення позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, відповідно до ст. 267 ч. 4 ЦК України. Отже, позовна давність обмежує певним строком право кредитора на отримання задоволення своїх вимог, та може бути застосована за заявою [PERSON] у разі заявлення ПАТ «КБ «ПриватБанк» позову до нього з приводу договорів. Натомість, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що сплив строку позовної давності не визначений в якості окремої підстави для припинення зобов'язання за позовом боржника. Стаття 11 ЦПК України вказує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог на підставах, заявлених позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed