Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: - зменшити розмір аліментів, які були стягнуті з нього на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 22.08.2013 на користь [PERSON] на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на відповідний вік дитини, щомісячно, починаючи з 09.08.2013, до досягнення дитиною повноліття, до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини; - зменшити розмір аліментів, які були стягнуті з нього на підставі наказу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.07.2018 у справі №235/4301/18 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.07.2018 до повноліття дитини, тобто до [INFO] , до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини; - зменшити розмір аліментів, які були стягнуті з нього на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду від 07.02.2019 у справі №2/235/132/19 на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 23.10.2018, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] , до 1/8 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. В обґрунтування позову позивач посилається на приписи статей 180, 182, 192 СК України та зазначає, що розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання малолітніх дітей на користь відповідачів та утримання відповідача [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку складає в загальному розмірі 66,66%. На теперішній час впливають на матеріальне становище позивача зменшення розміру заробітної плати (єдиного джерела доходу) та загальний відсоток утримуваних аліментів на двох дітей та дружину. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, на позові наполягає. [PERSON] (далі відповідач 1) позовні вимоги не визнала, надала відзив на позовну заяву (а.с.37-38). Мотиви незгоди зводяться до такого. З наданої позивачем довідки про доходи вбачається, що розмір його заробітку після відрахування аліментів перевищує встановлений законодавством рівень мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму для працездатної особи. Отже, жодних підстав вважати, що матеріальне становище позивача погіршилося, не має, так само не надано позивачем жодного беззаперечного та переконливого доказу про виникнення у нього скрутного фінансового становища через збільшення утримань з його заробітної плати. Також відповідач\~посилається на\~приписи ст.26\~Закону України\~«Про оплату\~праці»,\~ст.70\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження»,\~за якимирозмір відрахувань із заробітної плати при відбуванні покарання у вигляді виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70 відсотків. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, відповідач до суду не з`явилась, клопотання про відкладення розгляду справи з поважних причин не надала. [PERSON] (далі відповідач-2) про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення на адресу місця її реєстрації відповідної ухвали суду та повісток про виклик, проте поштова кореспонденція повернута на адресу суду з відміткою від 03.04.2019 та від 08.05.2019, що адресат не проживає. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідач-2 до суду не з`явилась, відзив на позов не надала. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач та відповідач-2 є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.10.2013 шлюб між позивачем та відповідачем-2 розірваний. Рішення набрало законної сили 05.11.2013 (а.с.11). Рішенням Красноармійського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~від 22.08.2013 з позивача на користь відповідача-2 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.08.2013 до досягнення дитиною повноліття ([NUMBER] ). 28.10.2013 старшим державним виконавцем Київського районного управління юстиції у м.Донецьку відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/235/1838, виданого 22.08.2013 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області, про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача-2 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 09.08.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.22). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач та відповідач, шлюб між якими зареєстрований 08.07.2016, є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.13, 14). Судовим наказом Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.07.2018 з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 18.07.2018, до повноліття дитини, тобто до [INFO] (а.с.15). Рішенням Красноармійського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~від 07.02.2019 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 23.10.2018 до досягнення сином [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] (а.с.16-17). За змістом довідки №15727 від 08.08.2018, виданої КУ «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення», позивач проживає за адресою: [ADDRESS] з 15.06.2018 по теперішній час (а.с.18). З довідки про доходи №4842/402/05-19 від 22.03.2019, виданої Мирноградським відділенням поліції Покровського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, вбачається, що позивач працює старшим оперуповноваженим Головного управління Національної поліції в Донецькій області та загальна сума його доходу за період з 1 березня 2018 року по 28 лютого 2019 року становить 178\~128,73 грн., з якої утримані аліменти в розмірі 60\~245,50 грн (а.с.20). Розв`язуючи спір, суд зважає на такі норм права. Приписами ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника в бік погіршення, зокрема, в разі зменшення доходу, залишення у його розпорядженні меншої суми грошових коштів тощо, або зміни сімейного стану платника, в результаті чого у нього з`явилися нові утриманці, або погіршення стану здоров`я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 по справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи те, що після прийняття судом рішення від 22.08.2013 про стягнення з позивача на користь відповідача-2 аліментів на утримання доньки [PERSON] судовим наказом суду від 20.07.2018 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , а судовим рішенням від 07.02.2019 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а також те, що процесуальним законом не визначено обов`язку суду при прийнятті судових наказів перевіряти наявність у потенційного платника аліментів наявності обов`язку сплачувати аліменти іншим особам, а також його майновий стан, зважаючи на приписи ч.1 та ч.7 ст.170 ЦПК України, за якими боржник позбавлений права подати заяву про скасування наказу у разі його видачі відповідно до п.п.4, 5 ч.1 ст.161 ЦПК України, проте має право у такому разі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, суд доходить висновку, що майновий стан позивача змінився в бік зменшення, адже у нього з`явилися нові утриманці та в його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів, а тому наявні правові підстави для задоволення позову в частині зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача на кожну дитину [PERSON] та Святослава. Наведені відповідачем доводи викладених висновків суду не спростовують. При цьому суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З приводу позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача рішенням суду на користь відповідача на її утримання до досягнення дитиною Святославом трьох років, суд зазначає таке. Положення Сімейного кодексу України не дають підстави для висновку, що законодавцем передбачена можливість зміни розміру аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, виплата яких визначена на підставі ст.84 СК України. Приписи ч.3 ст.80 СК України регламентують можливість зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду на підставі ст.75 СК України (право одного з подружжя на утримання). Так,\~за приписами\~ст.75\~СК України\~дружина,\~чоловік повинні\~матеріально підтримувати\~один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права на утримання не має той із подружжя, хто негідно поводився у шлюбних відносинах, а також той, хто став непрацездатним у зв`язку із вчиненням ним умисного злочину, якщо це встановлено судом. Той із подружжя, хто став непрацездатним у зв`язку з протиправною поведінкою другого з подружжя, має право на утримання незалежно від права на відшкодування шкоди відповідно до ЦК України. За приписами ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності, а також дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Приписи ст.85 СК України визначають випадки, за яких право дружини на утримання припиняється. Системний аналіз статей 80, 84, 85 СК України дозволяє констатувати, що вони регламентують різні правовідносини, при цьому законодавцем не визначена можливість застосування приписів ст.80 чи ст.192 СК України в частині зміни розміру аліментів у правовідносинах утримання чоловіком дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років. Крім того, суд зауважує, що доказів на підтвердження зміни майнового стану позивача після прийняття судом рішення від 07.02.2019 про стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів, позивачем до суду не надано. Отже, в означеній частині позов задоволенню не підлягає. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: partial