Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Савки Т.В. звернулась до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком. В обґрунтування позову посилається на те, що вона разом із сином [PERSON] є співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується долученою до позовної заяви копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року у справі № 448/719/15-ц. Вище зазначений житловий будинок нею та її покійним чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , було побудовано в 70-80-х роках. Після смерті чоловіка, в 1990 ропі рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради № 290 від 19.10.1990 року затверджено акт прийомки та здачі в експлуатацію житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 70,7 (житловою площею 55 кв.м.) з видачею свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок. У 2004 році вона розпочала реконструкцію вище зазначеного будинку з переобладнанням горища під мансардні житлові приміщення та рішенням виконавчого комітету Судововишнянської міської ради № 127 від 17.08.2011 року вирішено переоформити право власності на житловий будинок площею 83 кв.м. з подальшою видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно. У даному будинку позивачка проживає разом із сином [PERSON] (відповідачем 1 по справі) та його сім`єю - дружиною [PERSON] та двома дітьми [PERSON] , [PERSON] . Через постійні конфлікти між ними з приводу користування вище вказаним будинком, в лютому 2012 року відповідач 1 звернувся в суд з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] (чоловіка позивачки), де таким позовом претендував також на мансардні приміщення, які було добудовано нею вже після смерті чоловіка, однак рішенням Мостиського районного суду в задоволенні такого позову йому відмовлено. В подальшому рішенням судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 25.10.2012 року апеляційну скаргу [PERSON] на вищевказане рішення було задоволено частково, а саме - визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в частині 1/4 (яке видане виконавчим комітетом Судововишнянської міськради від 20.10.2011 року / серія САЕ № 229682 [PERSON] ) та визнано за [PERSON] право власності на 1/4 частку спірного житлового будинку, а в задоволенні вимог щодо визнання права власності на мансардні приміщення відмовлено. В 2014 році відповідач також звертався в Мостиський районний суд Львівської області з позовом про скасування рішень щодо мансардних приміщень та рішенням від 13.06.2014 року його позовні вимоги задоволено. Після вище зазначених подій, між позивачкою та її сином, який є відповідачем 1 у даній справі систематично почали виникати конфлікти та сварки з приводу розподілу спірного житлового будинку між ними, які часто супроводжувалися образами, та приниженням її гідності зі сторони відповідача 1 і його дружини. Зважаючи на те, що у мирний спосіб досягнути домовленості з відповідачем 1, з приводу розподілу спірного житлового будинку їй не вдалося, вона була змушена звернутися до Мостиського районного суду Львівської області, з позовом до відповідача 1 про поділ вище зазначеного житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року у справі № 448/719/15-ц, її позов задоволено частково, та вирішено поділити реально (в натурі) житловий будинок [ADDRESS] (з урахуванням усіх господарських будівель і споруд зазначених у технічному паспорті КП «Мостиське районне бюро технічної інвентаризації» від 15.04.2011року, інвентарний номер 1096, реєстраційний номер 34859436), згідно з варіантом, викладеним у висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «ГАЛ-СВ1Т» № 033/18 від 12.11.2018 року, з переобладнанням такого житлового будинку на дві ізольовані квартири та два виходи, без врахування поділу мансардних житлових приміщень, таким чином: 1) виділити [PERSON] у власність 63/100 ідеальні частки житлового будинку [ADDRESS] , а саме: житловий будинок загальною площею 64,80 кв.м. в тому числі: веранда літ. «а» площею 11,80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 53,0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7); сходи входу в будинок літ. «а 1 »; погріб літ. «Пг»: літня кухня літ. «Б»; комора літ. «В»; ворота №1; частина огорожі № 2; 2) виділити [PERSON] у власність 37/100 ідеальні частки житлового будинку [ADDRESS] , а саме: будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 19,30 кв.м (цифра приміщення 1-6): сарай літ. «Г»; гараж літ. «Д»; вбиральня літ. «Е», комора літ. «Є»; частина огорожі № 2; 3) криницю (колодязь питний літ. «К») залишити в спільній власності співвласників будинковолодіння; 4) [PERSON] закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3; добудувати до житлового будинку допоміжні приміщення, а саме: вхідний тамбур площею 2,83 кв.м; коридор площею 5,18 кв.м; сумісний санвузол площею 3,80 кв.м; кухню площею 8,25 кв.м; пробити дверний проріз з виділеної житлової кімнати цифра 1-6 до новоутвореного коридору прибудови, розробивши в ліцензованій проектній організації проект прибудови з перенесенням вводу газу в будинок і переобладнанням інших інженерних мереж і погодити його в установленому законом порядку; 5) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 46 015,0 (сорок шість тисяч п`ятнадцять грн.) грошової компенсації за відхилення реально виділених часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від ідеальних часток. Після набрання законної сили вище зазначеним рішенням Мостиського районного суду Львівської області, позивачка звернулась до державного реєстратора Мостиської районної державної адміністрації, та зареєструвала право власності на свої 63/100 ідеальні частки житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується долученою до даної позовної заяви копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, незважаючи на рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, в справі № 448/719/15-ц, яким проведено розподіл спірного житлового будинку, відповідач 1 та його сім`я продовжують займати і користуватися всіма приміщеннями спірного житлового будинку, таким чином ігноруючи судове рішення, яке набрало законної сили, позивачка в свою чергу змушена проживати в кімнаті площею 19,30 кв.м (цифра приміщення 1-6), яка була виділена у власність відповідачу 1 у даній справі, оскільки має доступ виключно до вказаної кімнати, зважаючи на те, що сам відповідач 1 та члени його сім`ї не надають їй фактичного доступу до інших приміщень виділених їй згідно вище вказаного рішення суду, та таким чином чинять їй перешкоди у користуванні виділеною згідно рішення суду 63/100 ідеальної частки житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач 1 по справі проігнорував рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року у справі № 18/719/15-ц, також в тій частині, яка стосувалася закладення дверного прорізу з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3, оскільки він не вчинив та не збирається вчиняти будь-яких дій для того щоб закласти даний проріз та створити собі окрему ізольовану квартиру. На її неодноразові усні звернення до відповідача 1 та його дружини з вимогою виконати вище зазначене судове рішення, та надати їй доступ до виділених приміщень і закласти дверний проріз згідно рішення суду, останні реагують дуже агресивно. Таким чином, оскільки відповідач 1 разом зі своєю сім`єю самовільно користуються належною позивачці 63/100 ідеальної частки (виділеними їй приміщеннями) житлового будинку [ADDRESS] , проживають в ній без її згоди, вважає, що право власності на вказану частку є порушеним, та підлягає захисту шляхом виселення відповідача з його сім`єю із належних позивачці приміщень, а також у зв`язку із тим, що відповідачі у даній справі чинять їй перешкоди у володінні та користуванні належною частиною житлового будинку, а саме не дають їй доступу до належних приміщень, вважає, що в цій частині її право власності підлягає задоволенню, шляхом вселення до належних їй приміщень. Із врахуванням наведеного, просить суд усунути їй перешкоди у користуванні 63/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із 63/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 64,80 кв.м, а саме із: веранди літ. «а» площею 11,80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинку літ. «А-1» 1-й поверх площею 53,0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7): сходи входу в будинок літ. «а1»; погріб літ. «Пг»: літньої кухні літ. «Б»; комора літ. «В»; ворога № 1; частина огорожі № 2; вселити позивачку у належну їй на праві власності 63/100 частки житлового будинку [ADDRESS] , а саме: житловий будинок загальною площею 64.80 кв.м, в тому числі: веранда літ. «а» площею 11,80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинок ліг. «А-1» 1-й поверх площею 53,0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7); сходи входу в будинок літ. «а1»: погріб літ. «Пг»; літня кухня літ. «В»; комора літ. «В»: ворота № І; частина огорожі № 2; зобов`язати [PERSON] закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3 у житловому будинку [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на користь позивача суму судового збору сплаченого за подання даної позовної заяви. 17.12.2019 року відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він позовні вимоги заперечив повністю, вважає їх необґрунтованими, безпідставними і такими, що не відповідають вимогам закону, - положенням ст.16 ЦК України, а отже не підлягають до задоволення. Зазначив, що [PERSON] має доступ до всіх приміщень житлового будинку виділених їй згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 р. і жодних перешкод у користуванні виділеною їй 63/100 ідеальної частини житлового будинку [ADDRESS] не чиниться. Навпаки, позивачка [PERSON] сама зайняла його кімнату під цифрою 1-6, закрила її на ключ, тому він не може переселитися до неї і таким чином звільнити кімнату, яка по рішенню суду від 04.04.2019 р. виділена їй. В добровільному порядку позивачка [PERSON] не зверталася до нього щодо звільнення її кімнати та надання йому ключів від кімнати, яку суд виділив йому у власність. Покликання [PERSON] у своєму позові на те, що вона не має доступу до всіх приміщень житлового будинку виділених їй згідно судового рішення не відповідає дійсності, оскільки вона ними користується, через сходову клітку та веранду має вільний вхід до будинку, доступ до всіх інших кімнат на першому поверсі буднику, користується практично всім будинком і жодних перешкод їй не чиниться. Вважає безпідставними вимоги позивачки [PERSON] щодо усунення перешкод у користуванні її часткою житлового будинку шляхом виселення його, дружини і дітей з її частини житлового будинку та вселення її у належну на праві власності 63/100 частку житлового будинку [ADDRESS] , оскільки її ніхто не виселяв з належної їй частини спірного житлового будинку, діти не займають її приміщень взагалі, жодних перешкод їй не чиниться у користуванні приміщеннями будинку, які виділені їй у власність згідно рішення суду. Навпаки, у випадку звільнення житлової кімнати під цифрою 1-6, яка виділена йому у власність згідно судового рішення, він в добровільному порядку звільнить кімнату, яка виділена у власність [PERSON] , і яку він вимушено займає, оскільки не має доступу до своєї частини житлового будинку, по причині того, що [PERSON] закрила на ключ кімнату, яка виділена йому у власність згідно судового рішення від 04.04.2019 року. Необгрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення вважає вимоги [PERSON] , що стосуються зобов`язання його закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3 у житловому будинку [ADDRESS] , оскільки для того, щоб закласти даний дверний проріз, йому необхідно спочатку добудувати до житлового будинку допоміжні приміщення, а саме: вхідний тамбур площею 2,83 кв.м., коридор площею 5,18 кв.м., сумісний санвузол площею 3,80 кв.м., кухню площею 8,25 кв.м., пробити дверний проріз з виділеної йому у власність житлової кімнати до новоутвореного коридору на що потрібні значні кошти, яких у нього на даний час не має, з огляду на те, що не працює, а крім цього, ще й вимушений регулярно сплачувати [PERSON] грошову компенсацію у розмірі 46015 (сорок шість тисяч п`ятнадцять) гривень. Разом із тим, для здійснення зазначеної вище добудови до виділеної йому у власність житлової кімнати потрібно спочатку розробити в ліцензованій проектній організації проект прибудови з перенесенням вводу газу в будинок і переобладнанням інших інженерних мереж та погодити його у встановленому законом порядку, а на виготовлення відповідної проектно-технічної документації на добудову та переобладнання інженерних мереж необхідні також великі кошти, яких у нього на даний час не має та значний проміжок часу. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] , в цій частині також не підлягають до задоволення, оскільки зобов`язання його зараз закласти дверний проріз з приміщення кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3, без попереднього розроблення в ліцензованій проектній організації проекту прибудови та проектно-технічної документації на переобладнання інженерних мереж буде не законним, та позбавить його доступу до виділеної йому у власність кімнати, а також необхідних умов життєдіяльності в тому числі, що стосується приготування їжі, користування вигодами, інше. Твердження, позивачки [PERSON] у своїй позовній заяві про те, що він не збирається вчиняти будь-яких дій для того, щоб закласти дверний проріз та створити собі окрему ізольовану квартиру не відповідають дійсності, оскільки він сам зацікавлений в облаштуванні собі окремої квартири, однак на це необхідно кошти і трохи часу. Пред`явлений до нього і його сім`ї позов про усунення перешкод у користуванні будинком вважає надуманим і таким, що свідчить про зловживання [PERSON] своїми процесуальними правами, а самі вимоги до нього і його сім`ї взагалі є безпідставними і необгрунтованими. Посилання [PERSON] у своєму позові на акт обстеження житлово-побутових умов від 30 липня 2019 р., що складений комісією Судововишнянської міської ради про вчинення нібито їй перешкод у користуванні виділеною частиною житлового будинку вважає необгрунтованим, оскільки по-перше даний акт складений в односторонньому порядку, у його та членів його сім`ї відсутності, без надання їм можливості надати пояснення щодо тих обставин, які перевірялися комісією, а по-друге у ньому взагалі не йдеться про будь-які перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком з його боку, а лише зафіксовано, що [PERSON] проживає у кімнаті, яку виділено йому у власність згідно рішення суду, а він вимушено проживає в кімнаті, яку суд виділив їй у власність, бо вона зайняла і закрила його кімнату. [PERSON] має доступ і користується усіма приміщеннями, які виділені їй у власність згідно рішення суду, користується послугами газопостачання, електропостачання, водопостачання за які навіть не платить, і вказані послуги вимушений оплачувати він з сім`єю. Тому з його сторони не має жодного самовільного користування частиною житлового будинку позивачки [PERSON] , адже у випадку звільнення житлової кімнати, яка виділена йому у власність згідно рішення суду та надання йому ключів від неї з його сторони не буде жодних проблем по звільненню її кімнати, яку він зараз вимушено займає в силу того, що не має доступу до своєї кімнати. Враховуючи наведене, просить суд в задоволенні позову [PERSON] до нього, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим будинком - відмовити за безпідставністю і необґрунтованістю позовних вимог. 04.02.2020 року представник позивача адвокат Савка Т.В. подав до суду відповідь на відзив [PERSON] , в якому зазначив такі заперечення. Як вбачається із змісту поданого [PERSON] (далі - відповідач 1) відзиву, останній з метою введення суду в оману щодо фактичних обставин справи, намагається перекручувати факти викладені в позовній заяві [PERSON] , оскільки не надаючи жодних належних, допустимих та достатніх доказів стверджує про те, що [PERSON] має доступ до всіх приміщень житлового будинку [ADDRESS] (далі - спірний будинок) виділених їй згідно рішення Мостиського районного суду від 04.04.2019 року і жодних перешкод їй не чиниться. Наведене спростовується Актом обстеження житлово-побутових умов від 30 липня 2019 року, виданим комісією Судововишнянської міської ради, який позивачем долучено до позовної заяви. Не відповідають дійсності посилання відповідача 1 викладені в його відзиві про те, що позивач [PERSON] в добровільному порядку не зверталася до нього щодо звільнення її кімнат, та надання йому ключів від кімнати, яку суд виділив йому у власність, оскільки позивачка в усній формі неодноразово зверталася до відповідачів з проханням звільнити належну їй частку спірного будинку, та взагалі врегулювати спір. Під час розгляду Мостиським районним судом Львівської області цивільної справи № 448/719/15-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спірного житлового будинку, відповідач 1 був присутній в судових засідання та повністю погоджувався і варіантом розподілу спірного будинку запропонованим судовим експертом, зокрема, щодо закладення дверного прорізу. Доводи відповідача 1 про відсутність коштів на виконання віповідних робіт не відповідають дійсності, оскільки під час розгляду даної справи він пропонував позивачці викупити її частку. На думку позивачки, відповідач 1, свідомо ухиляється від виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року у справі №448/719/15-ц. Відповідачі надалі продовжують користуватися всім спірним будинком без відповідних правових підстав. Із врахуванням викладеного просить задовольнити поданий нею позов. 06.02.2020 року представником відповідача адвокатом Гриньо М.І. подано до суду заперечення на відповідь подану на відзив в якому він зокрема зазначає, що позивачем не представлено жодних письмових доказів того, що відповідачі були належним чином повідомлені про проведення 30 липня 2019 року комісією Судововишнянської міської ради обстеження житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі не ухилялися від обстеження житлового будинку, а навпаки таке обстеження проводилось таємно від них, без належного їх повідомлення. А тому, акт від 30.07.2019 р., який був складений комісією Судововишнянської міської ради в односторонньому порядку без надання змоги протилежній стороні надати свої пояснення та зауваження не може вважатися об`єктивним, та є недопустимим доказом у справі. Стороною позивача не надано жодного доказу, який би підтверджував, що відповідачі чинять позивачці [PERSON] перешкоди у користуванні належною їй часткою спірного будинку. Відповідачі не визнають позову з тих підстав, що дійсно позивачу [PERSON] не чиняться жодні перешкоди у користуванні її частиною житлового будинку. Голослівними і недоведеними є твердження представника позивача [PERSON] , що позивачка [PERSON] в добровільному порядку зверталася до відповідачів звільнити житлові кімнати, які виділені їй по рішенню суду. Ключі від житлової кімнати, яка виділена [PERSON] знаходяться у позивачки, а інші дві кімнати, які виділені [PERSON] також нею зачинені на ключ і відповідачі їх взагалі не займають. Не відповідають дійсності доводи представника позивача [PERSON] що у відповідача [PERSON] є кошти, оскільки він нібито під час розгляду справи пропонував позивачці викупити її частку. Зазначають, що відповідачами жодним чином не порушується право власності позивача [PERSON] , жодних перешкод їй не чиниться, вона має вільний доступ до усіх приміщень житлового будинку, не виселена з нього, а отже відповідних правових підстав для її вселення чи усунення надуманих нею перешкод у користуванні житловим будинком не має. За таких обставин позов [PERSON] є надуманим, безпідставним і необгрунтованим, і таким, що не підлягає до задоволення. Під час розгляду справи по суті позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись в обґрунтування на викладені в ньому обставини та просила задовольнити. Додатково пояснила, що не може зносити негаразди та неповагу до неї як матері з боку сина, відповідача 1 по справі. Також не може надалі проживати в холодному будинку та літній кухні, де немає опалення, оскільки відповідач 1 відрізав подачу газу, електроенергії. Спірний будинок будували вона та її покійний чоловік. Розподіл триває з 2012 року. Відповідач 1 свідомо чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком. Перешкоди які їй чиняться полягають в тому, що вона не має входу до своєї кімнати, кухні, коридору, ванної кімнати. Не може вона з ними в одній кухні готувати їжу. Хоче мати окремий вхід, окремо свою частину на право власності свого майна. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що позивач та відповідач 1 є співвласниками вищевказаного житлового будинку. Згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, між ними проведено розподіл спірного житлового будинку, даний житловий будинок поділено в натурі з чітким визначенням приміщень, які мають належати обом співвласникам. Станом на час розгляду справи склалась ситуація, що позивачу в даній справі чиняться перешкоди в користуванні виділеними їй 63/100 частки житлового будинку, вона не має доступу до вказаних житлових приміщень, оскільки їх займають відповідачі. Вона вимушена проживати в тій кімнаті, яка була, згідно рішення Мостиського районного суду від 04.04.2019 року, виділена відповідачу. З огляду на викладене, право власності позивача є порушене. Вказана обставина підтверджується актом, який складений Судововишнянською міською радою 30.07.2019 року, де зазначено про те, що має місце факт незакладеного дверного прорізу, позивач проживає в тій кімнаті 19 квадратних метрів, в якій мав би по факту проживати відповідач разом зі своєю сім`єю. Решту житлового будинку займає відповідач з сім`єю. Оскільки предметом позову є житлове приміщення, тому належним способом захисту, відповідно до ст. 16 ЦК України, є усунення перешкод шляхом вселення позивача [PERSON] до виділених їй приміщень згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року. Оскільки ті вимоги є взаємопов`язані, другою вимогою є виселення відповідачів з тих приміщень, які вони фактично займають без правових підстав. З боку позивача були намагання врегулювати спір в позасудовому порядку, однак вони не дали жодних результатів. Відповідач 1 у відзиві вказує на відсутність коштів щоб закласти дверний проріз, в той же час під час перебігу судового процесу пропонує позивачу кошти в сумі 25 тисяч доларів США для того, щоб вона продала свою частку. Має місце введення суду в оману. Ті позовні вимоги, які підтримуються [PERSON] , підтверджені належними і допустимим доказами. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав зазначивши також про підтримання позиції, викладеної представником позивача адвокатом Савка Т.В. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечив позов та пояснив, що позивачу перешкоди не чиняться, всі кімнати в спірному будинку відкриті і вона може ними користуватись, а також кухнею та ванною кімнатою. Дверний прохід він закладе. Вважає позов безпідставним. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не визнала позов, зазначила, що вони не чинять позивачу жодних перешкод. Всі кімнати в будинку, включаючи ванну та кухню, відкриті. Лише є закритою кімната, де проживає позивач, яка фактично проживає разом із сестрою у м. Львові, закрите приміщення літньої кухні. З боку позивача мають місце агресивні дії по відношенню до них, також нею чиняться їм перешкоди. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що позивач є його бабусею. Він не створює їй перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням, оскільки не проживає за місцем реєстрації [ADDRESS] приблизно два роки. Проживає він у дружини в с. Заріччя. До переселення в с. Заріччя він проживав в спірному будинку в мансардних приміщеннях. Останній раз за місцем реєстрації він приїжджав минулого тижня, в гаражному приміщенні та на мансарді знаходяться його речі. Однак його речі не знаходились на 63/100 частки, що належить бабці. Крім цього зазначив, що його батьки з сестрою знімають квартиру в м. Мостиська. Були спроби примирення поговорити, позивач не хоче. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що ні вона, ні інші члени її сім`ї не чинять перешкод позивачу у користуванні спірним будинком. Вона проживає на мансардній частині приміщення будинку. На території 63/100 частки будинку, що згідно попереднього рішення суду належить позивачу, вона не проживає. Є окремі кімнати які знаходяться наверху, це мансардні приміщення. Вхід в будинок загальний. Оскільки кімната яка поділена попереднім судом постійно закрита, її батьки проживають на території, що виділена позивачу. Станом на даний час вони забрали усі свої речі і готуються до того щоб замурувати вхід та вибити двері. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що відповідач [PERSON] станом на 30.12.2020 року не проживає за адресою [ADDRESS] . Він звільнив кімнату та іншу 63/100 частку даного будинку. Звільнення приміщення відбулось після 24.12.2020 року. Відповідач [PERSON] хотів щоб приїхала позивач у спірний будинок, оскільки мав намір закласти дверний проріз, однак вона не приїхала. Твердження позивача, що відповідачі станом на 30.12.2020 року проживають у спірному будинку, є введенням суду в оману. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із таких підстав: Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та її син, відповідач 1 по справі, [PERSON] є співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, у справі № 448/719/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою, судом ухвалено позов [PERSON] задовольнити частково та поділити реально (в натурі) житловий будинок [ADDRESS] (з урахуванням усіх господарських будівель і споруд зазначених у технічному паспорті КП «Мостиське районне бюро технічної інвентаризації» від 15.04.2011року, інвентарний номер 1096, реєстраційний номер 34859436), згідно з варіантом, викладеним у висновку судової будівельно-технічної експертизи ТОВ «ГАЛ-СВ1Т» № 033/18 від 12.11.2018 року, з переобладнанням такого житлового будинку на дві ізольовані квартири та два виходи, без врахування поділу мансардних житлових приміщень, таким чином: 1) виділити [PERSON] у власність 63/100 ідеальні частки житлового будинку [ADDRESS] , а саме: житловий будинок загальною площею 64,80 кв.м. в тому числі: веранда літ. «а» площею 11,80 кв.м (цифри приміщень 1-1, 1-2); будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 53,0 кв.м (цифри приміщень 1-3, 1-4, 1-5, 1-7); сходи входу в будинок літ. «а 1 »; погріб літ. «Пг»: літня кухня літ. «Б»; комора літ. «В»; ворота №1; частина огорожі № 2; 2) виділити [PERSON] у власність 37/100 ідеальні частки житлового будинку [ADDRESS] , а саме: будинок літ. «А-1» 1-й поверх площею 19,30 кв.м (цифра приміщення 1-6): сарай літ. «Г»; гараж літ. «Д»; вбиральня літ. «Е», комора літ. «Є»; частина огорожі № 2; 3) криницю (колодязь питний літ. «К») залишити в спільній власності співвласників будинковолодіння; 4) [PERSON] закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3; добудувати до житлового будинку допоміжні приміщення, а саме: вхідний тамбур площею 2,83 кв.м; коридор площею 5,18 кв.м; сумісний санвузол площею 3,80 кв.м; кухню площею 8,25 кв.м; пробити дверний проріз з виділеної житлової кімнати цифра 1-6 до новоутвореного коридору прибудови, розробивши в ліцензованій проектній організації проект прибудови з перенесенням вводу газу в будинок і переобладнанням інших інженерних мереж і погодити його в установленому законом порядку; 5) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 46 015,0 (сорок шість тисяч п`ятнадцять грн.) грошової компенсації за відхилення реально виділених часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від ідеальних часток. ( а.с. 13-19). Вказане рішення набрало законної сили та скеровано до виконання. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.07.2019 року відомо про реєстрацією позивачем [PERSON] права власності на свої 63/100 ідеальні частки житлового будинку [ADDRESS] у державного реєстратора Мостиської районної державної адміністрації. ( а.с. 20). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до вимог ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач [PERSON] під час розгляду справи зазначала, що відповідачами їй чиняться перешкоди у користуванні спірним житловим будинком, на підтвердження чого зсилалась на акт обстеження житлово-побутових умов від 30.07.2019 року та наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач 1 [PERSON] під час розгляду справи по суті у судовому засіданні ствердив той факт, що він з сім`єю проживає в будинку на території позивачки, оскільки не мають іншого житла, а кімната яка виділена йому згідно попереднього рішення суду, позивачем закрита. З даного приводу в суд щодо усунення перешкод вони не звертались, оскільки вважають, що все можна вирішити мирним шляхом під час розмови. Рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року є частково виконаним. У поданому суду відзиві відповідач [PERSON] зазначив, що зсилання [PERSON] на акт обстеження житлово-побутових умов від 30 липня 2019 р., що складений комісією Судововишнянської міської ради про вчинення нібито їй перешкод у користуванні виділеною частиною житлового будинку є необгрунтованим, оскільки по-перше даний акт складений в односторонньому порядку, у його та членів його сім`ї відсутності, без надання їм можливості надати пояснення щодо тих обставин, які перевірялися комісією, а по-друге у ньому взагалі не йдеться про будь-які перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком з його боку, а лише зафіксовано, що [PERSON] проживає у кімнаті, яку виділено йому у власність згідно рішення суду, а він вимушено проживає в кімнаті, яку суд виділив їй у власність, бо вона зайняла і закрила його кімнату. У поданому представником відповідача адвокатом Гриньо М.І. запереченні вказано, що акт від 30.07.2019 р., який був складений комісією Судововишнянської міської ради в односторонньому порядку без надання змоги протилежній стороні надати свої пояснення та зауваження не може вважатися об`єктивним, та є недопустимим доказом у справі. Відповідачі не ухилялися від обстеження житлового будинку, а навпаки таке обстеження проводилось таємно від них, без належного їх повідомлення. Із акту обстеження житлово-побутових умов від 30.07.2019 року, долученому до матеріалів справи відомо, що комісією у складі трьох осіб проведено обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] за адресою [ADDRESS] і встановлено, що у житловому будинку за даною адресою проживає 5 осіб: [PERSON] (мати), [PERSON] (син), [PERSON] (невістка), [PERSON] (внук), [PERSON] (онука). Житловий будинок має один вхід. На житловій площі, яка згідно рішення суду від 04.04.2019 року призначена [PERSON] проживає [PERSON] із сім`єю, а на житловій площі відведеній [PERSON] , проживає [PERSON] ( а.с. 23). Даний доказ, на думку суду, є допустимим доказом, оскільки складений відповідно до чинного законодавства, викладене в ньому визнане відповідачами під час розгляду справи при наданні ними пояснень. Також даний доказ є належним, бо містить інформацію щодо предмета доказування та достовірним, оскільки на підставі долученого акту можна встановити дійсні обставини справи. Тому даний доказ береться судом уваги. Заперечення відповідача [PERSON] та його представника щодо наведеного акту не підкріплені доказами. Судом під час розгляду справи встановлено факт наявності перешкод зі сторони відповідачів, зокрема відповідача [PERSON] по відношенню до позивача [PERSON] у користуванні спірним житловим будинком. Вказані перешкоди полягають у невиконанні рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, яким реально поділено в натурі житловий будинок [ADDRESS] з урахуванням всіх господарських будівельних споруд, з переобладнанням такого житлового будинку на дві ізольовані квартири та два виходи, без врахування поділу мансардних житлових приміщень. [PERSON] виділено у власність 63/100 ідеальні частки даного будинку, а [PERSON] виділено у власність 37/100 ідеальні частки також визначено в чому полягає переобладнання. Той факт, що відповідачі проживають на території яка виділена рішенням Мостиського районного суду від 04.04.2019 року [PERSON] , вже свідчить про наявність вказаних перешкод. Дані обставини підтверджені в судовому засіданні під час розгляду справи по суті. Також під час розгляду справи відповідач [PERSON] ствердив, що проживає в спірному будинку в кімнаті, яка згідно рішення попереднього суду виділена позивачу. Дане рішення ним в повному обсязі не виконане. Факт того, що відповідачі, за твердженням їхнього представника, не проживають у спірному будинку, знімають квартиру в іншому місці, не підкріплене доказами, тому не береться судом до уваги. Крім того даний факт не визнається позивачем. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд доходить висновку, що пред`явлений позивачем [PERSON] позов підлягає задоволенню в частині усунення їй перешкоди у користуванні 63/100 частки спірного житлового будинку у відповідності до варіанту розподілу Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року; вселення у належну їй на праві власності 63/100 частки житлового будинку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір, сплачений за подання позову, в сумі по 557 (п`ятсот п`ятдесят сім) гривень 60 коп. із кожного. Не підлягає до задоволення вимога позивача в частині виселення відповідачів із 63/100 частки наведеного житлового будинку, оскільки враховуючи представлені докази, пояснення учасників, судом встановлено, що на житловій площі, яка згідно рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року призначена [PERSON] проживає [PERSON] із сім`єю, а на житловій площі відведеній [PERSON] , проживає позивач [PERSON] . В ситуації, що склалась сторонам слід піти на поступки на відновлення прав кожної із сторін, враховуючи реальні обставини справи. Також не підлягає до задоволення вимога позивача щодо зобов`язання [PERSON] закласти дверний проріз з приміщення житлової кімнати цифра 1-6 до коридору цифра 1-3 у спірному житловому будинку, оскільки зазначена вимога вирішена Мостиським районним судом Львівської області при розгляді справи №448/719/15-ц, про що відомо з рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.04.2019 року, яке набрало законної сили та скеровано до виконання.

Outcome: partial