Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON] 23 листопада 2016 предявила позов до Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вона з 21 травня 1980 року працювала в колгоспі ім. Щорса на посадах: завгоспа-бухгалтера дитячого садка, в подальшому на посаді економіста по організації та оплаті праці, тобто, була зайнята у соціальній сфері і на час розпаювання земель не була виведена з членів колгоспу та на даний час проживає у [INFO], однак під час розпаювання земель при складанні списків осіб, що мають право на земельну частку (пай), була пропущена в списках пайовиків по Воле-Баранецькій сільській раді. Про те, що вона, позивач, має право на земельну частку(пай) довідалася лише в цьому році та звернулася із заявою про надання земельної частки (паю) до Воле-Баранецької сільської ради, але отримала відповідь, що сільська рада не заперечує проти визнання за нею права на пай, однак на своє звернення до Самбірської районної державної адміністрації щодо внесення її у додаткові списки отримала письмову відповідь про те, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено у судовому порядку. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позовних вимог. Від відповідача Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову. Від третьої особи Самбірської районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника та про застосування строків позовної давності. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 6 ЗК України 1992 року, у редакції яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів, враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. До числа осіб, зайнятих у соціальній сфері, належать працівники освіти, охорони здоровя, культури, побутового обслуговування населення, звязку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з числа цих осіб. Із трудової книжки та довідки вбачається, що [PERSON] 21 травня 1980 року була призначена на посаду завгоспа дитячого садка бухгалтера дитячого садка та 1 квітня 1989 року переведена на посаду економіста по організації та оплаті праці у колгоспі ім. Щорса, а також одночасно вона є членом вказаного колгоспу (а.с. 5, 6, 7). Із заяви Самбірської РДА вбачається, що [PERSON] було відмовлено у розгляді питання про включення її до додаткового списку осіб, які мають на право на земельну частку (пай) (а.с. 18). Статтею 5 ЗК України 1992 року було встановлено, що сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місця розташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням. Згідно ст. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Із довідок, виданих виконавчим комітетом Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області, вбачається, що згідно розпорядження голови Самбірської РДА пайова частка по Воле-Баранецькому СВСГ, яку з 13 січня 2000 року реструкторизовано у ППА «Промінь», становить 1,42 га, сільська рада не заперечує у наданні земельної частки (паю) [PERSON], котра на час розпаювання була пропущена в списках пайовиків по Воле-Баранецькій сільській раді, а також про те, що на території сільської ради є вільні землі запасу (а.с. 21, 22, 23, 24). Із свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства відомо, що [PERSON] видано свідоцтво про право власності на майновий пай ППА «Промінь» (а.с. 11). Ураховуючи наведене, порушене право [PERSON] на земельну частку (пай) підлягає захисту шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) із земель резервного фонду Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області.

Outcome: approved