Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на проживання в житловому будинку, посилаючись на те, що [PERSON] є власником 3/11 частки житлового будинку №3 з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, розташованого по вул. Сагайдачного в смт. Голованівськ Кіровоградської області, в якому зареєстрований відповідач. Представник позивача зазначає, що відповідач протягом чотирьох років не проживає в зазначеному будинку та не проживає в ньому в даний час. Представник позивача вказує, що позивач бажає продати свою частину житлового будинку, у зв'язку з чим неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільно виписатись з належного позивачу будинку, однак відповідач відмовляється виписуватися добровільно. У звязку з наведеним, представник позивача просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №3, який розташований по вул. Сагайдачного, в смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Згодна на заочний розгляд справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Відповідач в судове засідання двічі не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, заяв про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло, своїх заперечень до суду не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення (частина 2 статті 16 ЦК України). В силу частин 1, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач являється власником 3/11 частки житлового будинку №3 з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, розташованого по вул. Сагайдачного в смт. Голованівськ Кіровоградської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.02.2017 року, посвідченого 17.02.2017 року приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №240, про що у Державному Спадковому реєстрі здійснено номер запису 60258924 (а.с. 11-12). Відповідно довідки Голованівської селищної ради Кіровоградської області від 14.09.2017 року за №462 , відповідач зареєстрований [INFO] (а.с. 22). Як вбачається з копії домової книги житлового будинку №3, розташованого по вул. Сагайдачного (Тельмана), в смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, місце проживання [PERSON] зареєстроване за цією адресою з 11.06.2003 року (а.с. 8-10). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За нормами ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з частиною 1 і 2 ст. 71, ст. 72 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.11.2016 року по справі №6-709цс16, про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання регулюються спеціальним нормативно-правовим актом, а саме: Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за нормами ст. 7 якого, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, судом встановлено, що відповідач по справі у будинку позивача по вул. Сагайдачного, 3, в смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області, більше чотирьох років не проживає, про причини відсутності за місцем реєстрації суду не повідомив, а тому суд приходить до висновку про відсутність таких причин. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки відповідач втратив право користування житловим будинком позивача та добровільно не здійснює дії щодо зняття з реєстрації свого місця проживання, тоді як остання має бажання продати цей будинок. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції (а.с. 2), позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 640 грн. та згідно квитанції №132 від 29.08.2017 року (а.с. 15) сплатила 850 грн. за правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved