Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON], 31 травня 2016 року, звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис за № 329. В обґрунтування позовних вимог вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різні погляди на сімейні відносини та ведення сумісного господарства. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені в січні 2014 року, шлюб носить формальний характер. Проживають в різних населених пунктах, спільного господарства не ведуть, спільного бюджет не мають. Примирення та збереження шлюбно-сімейних стосунків між ними не можливе і суперечить їх інтересам. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. За попередньою домовленість з відповідачем дійшли згоди про умови здійснення його права на особисте виховання сина. Спору про поділ майна немає. Прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу вона не змінювала. Позивач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. Надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягала на розлученні, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач (13.06.2016 року, 21.06.2016 року, 30.06.2016 року, 14.07.2016 року та 26.07.2016 року) до суду не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому порядку, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І НО № 046786 від 21 червня 2006 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований 21 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 329. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 082413 від 08 серпня 2006 року. Сторонами досягнуто згоди, що малолітній син [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем, а також позивач з відповідачем дійшли згоди про умови здійснення [PERSON] права на особисте виховання сина. Шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивач [PERSON] прізвище на змінювала. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved