Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON], 19 листопада 2018 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS], який йому належить на підставі рішення Котовського міськрайонного суду від 30.01.2003 року (Справа №2-151/2003). В даному житловому будинку зареєстрований колишній чоловік її дочки - [PERSON] Починаючи з 2013р. відповідач в житловому будинку № [ADDRESS], Одеської області не проживає та не з'являється. Реєстрація відповідача створює йому перешкоди у належному йому праві володіння, користування та розпорядження будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Просив ухвалити рішення суду, яким визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком який розташований за адресою: [ADDRESS] Позивач в судове засідання не з'явився. Надав заяву в якій позов підтримав. Справу просив розглянути у його відсутність. Відповідач [PERSON], [INFO], який зареєстрований на постійне місце поживання за адресою: [ADDRESS] у судове засідання не з'явився. Повідомлявся про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання у відповідності до положення ч.7 ст.128 ЦПК України. Крім того, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеною про час і місце розгляду справи. У зв'язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Встановлено, що позивачу [PERSON], [INFO], на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2003 року (Справа №2-151/2003) належить житловий будинок [ADDRESS] В цьому будинку на постійне місце проживання з 17 жовтня 2006 року зареєстрований - [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 71 ЖК жиле приміщення зберігається за відсутньою особою шість місяців. Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Факт того, що відповідач у вказаному будинку не проживає підтверджується довідкою голови квартального комітету м. Подільськ від 05 липня 2018 року, згідно якої [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] але не мешкає більше 5 (п'яти) років. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов'язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним житловим будинком та переселився на інше місце свого проживання. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved