Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[INFO] року [PERSON] звернулася із зазначеним позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Позивач є матір'ю [PERSON], яка перебувала в шлюбі з відповідачем з 28.05.2005 року по жовтень 2011 року. [PERSON] - мати дітей, померла [INFO] року. Позивач є бабою малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу дочка та онуки проживали з нею Її дочка потребувала особливого догляду через важку хворобу, тому вона опікувалась дітьми та нею. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач весь цей час життям синів не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дітьми та не приймає участі у їх вихованні. Позивач також вказує, що матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоча рішенням суду з нього були стягнуті аліменти. Однак існує значна заборгованість по аліментам, яка не погашена. Позивач вважає, що така поведінка відповідача свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов'язків. Сторони в судове засідання не з'явились Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання жодного разу не з'явився, хоча неодноразово був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що у справі маються підтвердження (а.с.33-35, 45-47, 59-62, 66-68, 79-82). Будь-яких заперечень чи пояснень відповідач не надав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. В письмовій заяві представник Служби у справах дітей позов підтримала, надала висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав в зв'язку з його ухиленням від виконання батьківських обов'язків відносно дитини (а.с.102). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши 14.03.2017 року у судовому засіданні пояснення позивача, думку представника служби у справах дітей, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», зокрема передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, зокрема, роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В даній справі судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Судом встановлено, що позивачка є матір'ю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження( а.с.13) [PERSON] та відповідач перебували у шлюбі з 28.05.2005 року по жовтень 2011 року(а.с.14). Відповідач [PERSON] є батьком дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.23,24). Рішенням Зарічного райсуду м. Суми від 06.12.2011 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, до їх повноліття (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року. З довідок від 23.08.2016 року №112, №113 з місця навчання дітей, яка видана Лікарським навчально-виховним комплексом ЗОШ І-ІІІ ступенів - дошкільного навчального закладу вбачається, що вихованням дітей- [PERSON], 2005 року народження та [PERSON], 2007 року народження займалася мати [PERSON]. Батько з сім'єю не проживає, з приводу навчання дітей з класним керівником та вчителями не спілкується, не бере участі в батьківських зборах( а.с.6,7). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], донька позивачки, пояснила, що [PERSON] дітям [PERSON] та [PERSON] не допомагає і не відвідує їх, дарунків не передає. Після смерті її сестри -матері дітей, відповідач взагалі перестав спілкуватися з синами. Допитана в суді свідок [PERSON] пояснила, що вона є директором НВК, знає позивачку як бабусю дітей: [PERSON] та [PERSON]. Відповідача не знає. Діти навчаються в 4-му і в 6-му класі, навчаються з першого класу. В школу діти ходять охайно одягненими. Спочатку в школу на батьківські збори з'являлася мати дітей, а після її смерті - бабуся дітей. Батько в школі не з'являвся взагалі. Допитана в суді свідок [PERSON]. пояснила, що вона є подругою доньки позивачки, дуже часто бачилися з нею, коли вона була жива, тому добре знає життя цієї родини. Відповідача бачила декілька разів. Свідок підтверджує, що приблизно з 2012 року вона відповідача не бачила, він взагалі не спілкується з дітьми, не допомагає, не дарує подарунків на дні народження та свята. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Сумської міської ради, Служба у справах дітей вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], відносно дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Дітей вважають за можливе залишити на виховання [PERSON], яка проживає разом з малолітніми онуками, які залишились без батьківського піклування за адресою: [ADDRESS] (а.с.102). Суд звертає увагу, що вищевказаний висновок служби у справах дітей Сумської міської ради про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав ґрунтується не лише на доводах позивача, а й враховує інтереси дітей. Крім того, як вбачається з висновку, представник служби у справах дітей вживала заходів, щоб розшукати батька дитини та поспілкуватись з ним, але це не виявилось можливим (а.с.102). На думку суду, поведінка відповідача свідчить про незацікавленість його як батька у долі дітей, байдужому ставленні до своїх батьківських обов'язків. Суд вважає, що під час розгляду справи доведено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків відносно синів [PERSON] та [PERSON], а саме: не спілкується з дітьми, не виявляє бажання їх побачити, матеріально не забезпечує дітей, не створює належних умов для проживання та навчання дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Суд враховує, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками по вихованню і утриманню дитини. Суд вважає, що надання батькові можливості налагодити родинні стосунки з дітьми та попередження відповідача про неприпустимість ухилення від участі у вихованні і утриманні синів та про зміну ставлення до виховання дітей - не матиме жодних позитивних наслідків, оскільки з довготривалої поведінки [PERSON] вбачається, що він не має наміру виховувати та забезпечувати дітей, навіть не проявляє наміру і бажання спілкуватися з ними, хоча ніхто йому в цьому не перешкоджає і він об'єктивно має таку можливість, але свідомо не бачиться з синами. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що відповідно до ст. 150 СК України [PERSON] обов'язків щодо виховання та розвитку дитини не виконує, ухиляється від їх виконання, з метою захисту насамперед інтересів дітей, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON], батьківських прав відносно дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved