overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

[PERSON] 29 листопада 2016 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що під час звернення до Управління пенсійного фонду України у Кремінському районі для перевірки документів з метою подальшого оформлення пенсії у трудовій книжці на титульній сторінці відсутня мокра печатка підприємства, яке заповнювало трудову книжку, та дата народження помилково вказана «[INFO]» замість «[INFO]». Тому просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу. Заявник у судове засідання не з'явився, згідно телефонограми просить справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Управління пенсійного фонду у Кремінському районі [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутності, заперечень проти вимог не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно трудової книжки (а. с. 5-16) на титульній сторінці відсутня мокра печатка підприємства, яке заповнювало трудову книжку, а саме шахта «Кремінна»; дата народження [PERSON] вказана «[INFO]». Відповідно до копії паспорту (а. с. 4) дата народження [PERSON] «[INFO]». На титульній сторінці трудової книжки запис прізвища, ім'я та по-батькові збігається з записом у паспорті. У свідоцтві про народження та воєнному квитку дата народження [PERSON] також зазначена «[INFO]». Заявник не має можливостей виправити описку у трудовій книжці, а тому факт належності правовстановлюючого документу підлягає встановленню у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

[PERSON] 29 листопада 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] Рімми Степанівни про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 18 лютого 2014 року зареєстрували шлюб, дітей не мають. З 2014 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалась остаточно, примирення неможливе. Просив суд шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, з заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, причини неявки не повідомила. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 2004 року в Адміністрації селища Виріца Гатчинського району Ленінградської області, актовий запис № 10, дітей не мають. З 2014 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

[PERSON] 29 листопада 2017 року предявила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 лютого 2001 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки щодо ведення спільного господарства і виховання дітей, відповідач влаштовував постійні сварки та скандали у присутності сторонніх людей, що ображало її честь та гідність, а необґрунтовані претензії зробили їхнє спільне життя нестерпним, крім того, від постійних суперечок та скандалів погіршилося її стан здоровя. Під час розгляду справи по суті [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 10 лютого 2001 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей. У січні 2018 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам розяснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 704,80 грн., повязані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

[PERSON] 29 листопада 2021 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 23 жовтня 2005 року між нею та відповідачем Млинівською сільською радою Ратнівського району Волинської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №6. У даному шлюбі в сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказала, що на даний час подальше спільне життя з відповідачем стало неможливе через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки, внаслідок чого сімейні відносини між ними близько півроку як припинені і сторони проживають окремо. Просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , розірвати. Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справі, судове засідання призначено на 27 грудня 2021 року, яке було перенесено на 30 грудня 2021 рок У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, відповідач скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюю [NUMBER] , що між сторонами 23 жовтня 2005 року укладено шлюб, який зареєстрований Млинівською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №6. У сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок різних життєвих поглядів, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на небажання сторін продовжувати проживати в шлюбі, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] 29 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 11 вересня 2010 року, від шлюбу дітей не мають. З жовтня 2013 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та вирішення сімейно-побутових проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, тому просила суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки, заяви про розгляд справи у його відсутність не надав, причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 вересня 2010 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 739, від шлюбу дітей не мають. З жовтня 2013 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя та вирішення сімейно-побутових проблем, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, прізвище позивачу залишити за її бажанням шлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

[PERSON] 29 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись, що вони з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засідання проти задоволення позову не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від свого заробітку, інших утриманців немає. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, має постійне місце роботи та стабільний заробіток, інших утриманців немає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову підтвердженого належними доказами, тому його задовольняє та стягує з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивача в розмірі 1/4 частини. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

[PERSON] 29 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись, що вони з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від свого заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, сторони: [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], який знаходиться на матеріальному утриманні матері позивача [PERSON] Батько відповідач [PERSON] не приймає участь в матеріальному утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до його повноліття. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] 29 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 20 жовтня 2012 року, мають доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2016 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства, непорозумінь та сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалася остаточно, примирення неможливе. Просила суд розірвати шлюб, залишити їй шлюбне прізвище «Шабель». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, погодився на розірвання шлюбу, вважає що їх сімя розпалася, примирення неможливе. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 жовтня 2012 року в Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 405, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З липня 2016 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, ведення домашнього господарства, на грунті чого виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, проживають окремо, і не підтримуючи шлюбні відносини ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, прізвище позивачу залишити шлюбне «Шабель».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] 29 серпня 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 29 лютого 2012 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вони з початку 2015 року припинили шлюбні відносини у зв'язку з відсутністю порозуміння, різністю характерів. Дитина проживає з нею. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище чоловіка. Позивач у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 29 лютого 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8), від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сторони напочатку 2015 року припинили шлюбні відносини у зв'язку з відсутністю порозуміння, різністю характерів та поглядів на життя. На даний час ведення між подружжям спільного господарства та спільне проживання припинене. Спору про поділ майна не заявлено, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON] 29 серпня 2017 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається, що він не може оформити пенсію у зв'язку з тим, що у довідках №, № 987, 988, 989 від 07 квітня 2015 року ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс» с.м.т. «Північно-Єнисейський» Російської Федерації відсутнє його ім'я, тому просить встановити факт належності йому цих довідок. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, у заяві на ім'я суду просять справу розглянути за їх відсутністю. Свої вимоги [PERSON] підтримує, а представник УПФУ Гурін В.М. заперечень проти вимог заявника не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п 6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я , по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Відповідно до паспорту (а.с.4-5), копії трудової книжки (а.с.11-14), копії наказу керівника ЗАТ «Золотодобувна компанія «Полюс» (а.с.10), особистої картки з цього підприємства (а.с.9) прізвище, ім'я та по батькові заявника вказані [PERSON] /російською мовою [PERSON]/. У трьох довідках ЗАТ «Золотодобвна компанія «Полюс» /номери №, № 988, 989, в одній довідці номер відсутній, та дати від 07 квітня 2015 року виконані рукописним текстом/ вказано, що [PERSON] [INFO] працював на цьому підприємстві водієм з 18 серпня 1997 року по 08 червня 2009 року. У трудовій книжці є відомості про працю заявника водієм у товаристві «Золотодобувна компанія «Полюс». Тому у суду не викликає сумнівів про те, що вищевказані довідки належать [PERSON].

Outcome: approved