Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON]), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу в розмірі 5 000,00 дол. США, що еквівалентно станом на 15.12.2012 року за курсом НБУ 39 995,00 грн., три відсотки річних у розмірі 1 081,51 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ 5 136,61 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 462,13 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 23.11.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 5 000,00 дол. США, що станом на 15.12.2012 року еквівалентно 39 995,00 грн., зі строком повернення до 15.12.2012 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 23.11.2012 року. Грошові кошти передані відповідачу позивачем у момент підписання розписки. Станом на 06.11.2012 року сума позики відповідачем не була повернута, у зв'язку із чим позивач направив на адресу відповідача дві претензії з вимогою виконати зобов'язання за договором. Проте, вимоги відповідачем залишені без виконання. Крім того, позивач за порушення грошового зобов'язання просить стягнути неустойку у виді пені та три проценти річних, які становлять 5 136,61 грн. та 1 081,51 грн. відповідно. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2013 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з викладених в позовній заяві підстав та просив їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 23.11.2012 року [PERSON] одержав від [PERSON] 5 000,00 дол. США та зобов'язався повернути вказану суму коштів на вимогу [PERSON] до 15.12.2012 року. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт передачі грошових коштів в розмірі 5 000,00 дол. США підтверджується розпискою, написаною власноруч [PERSON] (а. с. 6). Оригінал розписки було оглянуто в судовому засіданні. Таким чином, договір позики грошей вважається укладеним 23.11.2012 року. Отже, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини позики. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Сторони у договорі не погодили розмір та порядок одержання процентів та позивач не просить стягнути з відповідача проценти від суми позики, відтак, суд вважає даний договір позики безпроцентним. Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов'язався повернути позику до 15.12.2012 року. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Так, позивач на виконання умов договору безпроцентної позики передав відповідачеві грошові кошти в розмірі 5 000,00 дол. США, тобто, виконав зобов'язання за договором, проте, відповідач грошові кошти у передбачений в договорі строк не повернув, чим порушив грошове зобов'язання. 23.10.2013 року [PERSON] направив на адресу відповідача листа від 09.10.2013 року з вимогою протягом п'яти днів з моменту одержання повідомлення сплатити борг в розмірі 5 000,00 дол. США (а. с. 10). 01.11.2013 року [PERSON] повторно направив на адресу відповідача листа від 31.10.2013 року з вимогою до 05.11.2013 року сплатити борг в розмірі 5 000,00 дол. США (а. с. 9). Проте, [PERSON] борг [PERSON] не повернув. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості за розпискою відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за розпискою в розмірі 5 000,00 дол. США є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] суму боргу в еквіваленті до гривні за курсом НБУ станом на 15.12.2012 року, що становить 39 995,00 грн., що є його правом. Разом з тим, позивач також просить стягнути з відповідача за прострочення повернення позики - порушення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних за весь час прострочення за період з 15.12.2012 року по 08.11.203 року в розмірі 1 081,51 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, то за таке прострочення останній повинен сплатити три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Перевіривши розрахунок позивача, суд з ним не погоджується, оскільки прострочення відповідача настало з 16.12.2012 року, отже, період прострочення складає з 16.12.2012 року по 08.11.2013 року, а сума прострочення відповідно становить 1 078,22 грн. При цьому, суд звертає увагу, що три проценти річних не є штрафною санкцією та не є процентами за договором позики, а є самостійним видом грошового зобов'язання, яке виникає на підставі закону. За таких обставин, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних в розмірі 1 078,22 грн. за період з 16.12.2012 року по 08.11.2013 року є обґрунтованими та підлягає задоволенню. Також [PERSON] просить стягнути з [PERSON] пеню за період з 15.12.2012 року по 08.11.2013 року в розмірі 5 136,61 грн., згідно ст. 611 ЦК України. Так, як визначено у п. 3 ч. 1 ст.. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Оскільки ні договором позики, ні законом не передбачено стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання, то в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як визначено у ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Так, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 462,13 грн., що підтверджується квитанцією від 14.11.2013 року № 11932096 (а. с. 1). Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 410,73 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: partial