Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

[PERSON] 07.05.2019 року звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з ДП МОУ «Монтажник - Львів» на його користь 236 656 грн. 92 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 01.03.2002 року перебуває у трудових відносинах з ДП МОУ «Монтажник-Львів». Зазначає, що йому була нарахована, однак не була виплачена заробітна плата у розмірі 91 673 грн. 67 коп., яку було стягнуто згідно судового наказу виданого 21.05.2018 року Залізничним районним судом м.Львова. Вказана заборгованість повністю виплачена 03.08.2018 року. Враховуючи наведене, вважає, що йому повинно бути виплачено середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 10.05.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, поясненння надала аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи, при цьому, від голови ліквідаційної комісії ДП МОУ «Монтажник-Львів» Миргорода М.Б. поступило клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача та при вирішенні спору покладаються на розсуд суду, що суд вважає за можливе. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Судом встановлено, що позивач[PERSON] з 01.03.2002 року і по час розгляду справи працює головним механіком у ДП МОУ «Монтажник-Львів», що підтверджується записами у трудовій книжкці. Також встановлено, що Залізничним районним судом м. Львова 21.05.2018 року видано судовий наказ про стягнення з ДП МОУ «Монтажник-Львів» на користь [PERSON] 91673 грн. 67 коп. нарахованої, ане не виплаченої заробітної плати. Згідно довідки №17/1 від 12.04.2019 року вбачається, що заборгованість ДП МОУ «Монтажник -Львів» по зарплаті станом на 31.12.2017 року перед [PERSON] , яка виникла в 2014-2017 роках складала 91673,67 грн. 27.07.2018 року заборгованість була виплачена частково в сумі 61500,00 грн., 03.08.2018 року залишок цієї заборгованості остаточно виплачено в сумі 30173,67 грн. Оклад головного механіка [PERSON] становить 4757,00 грн. Середньоденна зарплата становить 191 грн. 47 коп. У відповідності до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст.117 КЗпП України. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого вказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/. Згідно розрахунку здійсненого позивачем у позовній заяві вбачається, що загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 236 656 грн. 35 коп. (191,47 грн. х 1236 робочих днів), такий розрахунок суд вважає вірними та приймає його до уваги. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивач дійсно перебуває у трудових відносинах із відповідачем та йому вчасно не виплачувалась заробітна плата, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на його користь 236 656,92 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави 2366,56 грн. судового збору.

Outcome: approved