Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточненої заяви просить зняти арешт з житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , належного [PERSON] , який було накладено на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.04.2005 у справі №2-1440 та виконавчого листа, виданого Красноармійським міськрайонним судом 30.05.2005 року у справі №2-1440. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті батька позивача - [PERSON] , яку позивач прийняв у спадковій справі, відкритій приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Райххольд М.І. При перевірці нотаріусом даних в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спадкового майна [PERSON] , з`ясувалося, що на спадковий житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду від 13.04.2005 у справі 2-1440/05 та виконавчого листа 2-1440, виданого 30.05.2005 Красноармійським міськрайонним судом. Посилається на приписи ЦК України, а також Закон України «Про виконавче провадження». Ухвалою суду від 28.12.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.21). В судове засідання позивач та його представник адвокат Малькевич Н.В. не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають. [PERSON] (далі - відповідач) до суду не прибула, надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, матеріальних претензій до [PERSON] за виконавчим листом у справі №2-1440 не має, просить розглянути справу за її відсутністю (а.с.52). Представник третьої особи Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби до суду не прибув, надіслав листа, за яким просить розглянути справу у його відсутність, повідомив, що станом на 23.02.2021 на виконанні не перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №2-1440/2005 від 30.05.2005, виданим Красноармійським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу (а.с.47,48,50). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю її учасників. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Батьком позивача є [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.6-7). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.05.2005 у справі №2-1440/2005 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто кошти в сумі 16260,87 грн; рішення набрало законної сили 01.07.2005 (а.с.11). Крім того, у вказаній справі ухвалою суду від 12.04.2005 з метою забезпечення позову накладений арешт на домоволодіння [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Цивільна справа №2-1440/2005 знищена у 2011 р. у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с.13). За витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 21.10.2016 після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа №107/2016, в якій для видачі свідоцтва про право на спадщину перевірена інформація в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно та виявлені записи: - від 20.04.2005 про арешт нерухомого майна - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , власником якого на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду від 13.04.2005 у справі 2-1440/05 є [PERSON] ; - від 16.02.2006 про заборону на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власником якого на підставі виконавчого листа 2-1440, виданого 30.05.2005 Красноармійським міськрайонним судом, є [PERSON] (а.с.8,9). За даними з Інформації з Єдиного реєстру боржників запис про боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) відсутня (а.с.10). За відомостями Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) станом на 23.02.2021 на виконанні не перебуває виконавче провадження за виконавчим листом №2-1440/2005, виданим 30.05.2005 Красноармійським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу; книги обліку виконавчих проваджень за період з 2005 р. по 2016 р. знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання (термін зберігання 3 роки) (а.с.50). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, при чому згідно частини п`ятої цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В силу ст.ст.317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] , спадкоємцем якого є позивач, є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . При вирішенні питання про оформлення спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , встановлено, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором внесені записи: тип обтяження арешт нерухомого майна на підставі ухвали суду від 13.04.2005 до закінчення розгляду справи 2-1440/05; тип обтяжень заборона на нерухоме майно на підставі виконавчого листа від 30.05.2005 у справі 2-1440/05. Згідно зі ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Приписами ст.10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Зі змісту ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2005 у справі №2-1440/2005, на підставі якої здійснений спірний арешт нерухомого майна, вбачається, що арешт накладений до закінчення розгляду справи по суті. Оскільки рішення суду у вказаній справі, яким позов [PERSON] задоволений, набрало законної сили 01.07.2005 (а.с.11-12), є підстави для висновку, що розгляд такої справи по суті закінчився, а тому арешт, накладений на підставі ухвали Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі №2-1440/2005, підлягає зняттю. Наведене не суперечить приписам цивільного процесуального кодексу ані в редакції на момент винесення такої ухвали, ані в редакції на момент порушення питання про зняття арешту (скасування заходів забезпечення позову), за ч.7 ст.158 якого у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до п.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» 1999р. (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Згідно із п.1 ч.1 ст. 21 вказаного Закону виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років. Відповідно до ст.55 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладено арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Арешт застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб. Відповідно до пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 №2274/5, який був чинним до 19.07.2017, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством. Згідно з п. 9.10 цього Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Викладене дає підстави для висновку, що знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився. Відповідно до ч.1 ст.50 вказаного Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.2 ст.50 цього Закону у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За приписами ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. З огляду на викладене, за відсутністю відомостей про наявність у [PERSON] заборгованості за виконавчим листом у цивільній справі №2-1440 та статусу у нього боржника за виконавчим листом Красноармійського міськрайонного суду від 30.05.2005, враховуючи відомості, надані відповідачем та третьою особою Покровським міськрайонним ВДВС, суд доходить висновку про відсутність будь яких доказів, які б свідчили, що [PERSON] є учасником виконавчого провадження - боржником, але при цьому питання про зняття арешту з майна житлового будинку не було вирішено, що є підставою для зняття такого арешту, оскільки вказані обмеження створюють перешкоди у реалізації позивачем свого права на спадкове майно. Ураховуючи вищевикладене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved