Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON]\~(далі\~ позивач)\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~[PERSON]\~(далівідповідач)\~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування. У зазначеній квартирі зареєстрований він, [PERSON] та [PERSON], яка з 2010 року у квартирі не проживає. Позивач зазначає, що укладений між ним та відповідачем шлюб у 2006 році розірвано, комунальні послуги вона не сплачує, в утриманні будинку участі не бере, тому просить суд визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою №86 в будинку №4 по вул. Ковпака у м. Глухів Сумської області. Ухвалою суду від 11 жовтня 2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про надходження позовної заяви та відкриття провадження у справі, відзиву не надала. Позивач в судовому засідання позовні вимоги та викладені доводи на їх обгрунтування підтримав в повному обсязі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали свідчення, які загалом збігаються. Так, свідки зазначили, що більше 10 років вони, як сусіди, не бачили [PERSON] у вказаній квартирі, а лише заявника, який проживає самостійно. Вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 13 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач відповідно до договору дарування від 16.07.1999 є власником квартири [ADDRESS] (а.с.5). Згідно довідки адміністративного відділу „Центр надання адміністративних послуг Глухівської міської ради про склад сімї №3499 від 29.08.2018 до складу сімї, зареєстрованих за адерсою: [ADDRESS], входять [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.7). З довідок старшого будинку №2501 від 09.10.2012, №1638 від 60.10.2014, №1338 від 29.05.2015, №32 від 14.06.2016, №1559 від 29.05.2017 та №2263 від 29.08.2018 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON] та його донька [PERSON]. За вказаною адресою також зареєстрована, але не проживає [PERSON] (а.с.8-13). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-БП №011465 01.07.2006 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до статті 72 Житлового Кодексу України (далі - ЖК України), визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.\~\~ Із пояснень позивача, свідків та письмових матеріалів справи вбачається, що відповідач є членом сім'ї власника квартири, і що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року. Суд вважає, що реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач обмежений у своєму праві розпорядження власністю, а крім того відповідач в квартирі не проживає, витрат по утриманню житла не несе. За таких обставин суд приходить до висновку про визнання [PERSON], 1966 р.н, такою, що втратила право користування житловою площею квартири №86 в будинку №4, розташованої за вище вказаною адресою, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) України, в зв'язку із задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved