Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

[PERSON] 05 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування посилаючись, що 21 листопада 2007 року померла його мати [PERSON], якій належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Демидівка вул. Леніна, 8 Кременчуцького району Полтавської області. Він являється спадкоємцем її майна за заповітом, але 20 листопада 2015 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив йому в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Демидівка вул. Леніна, 8 Кременчуцького району Полтавської області в порядку спадкування. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 21 листопада 2007 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 083912 виданим 23 листопада 2007 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 17. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З заявою про прийняття спадщини до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 14 лютого1989 року секретарем Демидівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за № 6. Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за номером 44485881. 20 листопада 2015 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, порушивши його законні права і інтереси, які необхідно поновити. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 01 вересня 2015 року за № 386 на підставі запису в погосподарській книзі за № 10017-5 [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Демидівка вул. Леніна, 8 Кременчуцького району Полтавської області. Згідно технічного паспорта виданого 21 вересня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртехінвентаризація-1» зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А, аг», сараю, погрібу літ. «Б,Бп», літньої кухні літ. «В», гаражу літ. «Г», вбиральні літ. «Д», літнього душу літ. «Е», сараю літ. «Ж», колодязя літ. «к», огорожі № 1,2, вартість якого відповідно до звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Премія-ТС» становить 82 500 грн. Державна реєстрація вказаного житлового будинку не була проведена, як зазначено в довідці Комунального підприємства «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» від 27 жовтня 2015 року за № 61/4101. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Демидівка вул. Леніна, 8 Кременчуцького району Полтавської області належав померлій 21 листопада 2007 року [PERSON], тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved