Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

[INFO] року помер батько позивача - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на майно в тому числі на земельну ділянку, яка розташована на території Маньківської сільської ради. Бершадського району Вінницької області. За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 19 вересня 1997 року державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори Полуденко М.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 21554, відповідно до якого заповідав мені все своє [PERSON] 26.01.2016 року державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області Касевич М.В. за заявою позивача заведено спадкову справу с/с8/2016 на підставі заяви про прийняття спадщини по заповіту. 26.01.2016 державний нотаріус Бершадської державної нотаріальної контори Вінницької області виніс постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Свою відмову нотаріус мотивував тим. що [PERSON] не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, яка розташована на території Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, майновий сертифікат та грошові вклади. Дії нотаріуса позивач вважає незаконними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, має право отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п. 20 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/50 від 03.03.2004 р., видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Згідно з п. 216 зазначеної Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та після перевірки відсутності заборони або арешту цього майна або інших застав за даними відповідного реєстру. Таким чином, у відповідача не було перешкод для вчинення нотаріальних дій. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною постанову державного нотаріуса Бершадської державної нотаріальної контори Касевич М.В. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 26.01.2016 року та зобов'язати державного нотаріуса Бершадської державної нотаріальної контори Касевич М.В. видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину - на земельну ділянку, яка розташована на території Маньківської сільської ради Бершадського району Вінницької області, майновий сертифікат та грошові вклади, що належали [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. На задані питання суду показав, що знає, що померлому В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. На задані питання суду показав, що знає, що померлому [PERSON] дійсно належить земельна ділянка, розташована на території Маньківської сільської ради, майновий сертифікат та грошові вклади, однак правовстановлюючих документів чи їх копії у нього немає та надати їх він не може. [PERSON] дійсно належить земельна ділянка, розташована на території Маньківської сільської ради, майновий сертифікат та грошові вклади, однак правовстановлюючих документів чи їх копії у нього немає та надати їх він не може. Відповідач - представник Бершадської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але завідувач Бершадською державною нотаріальною конторою Касевич М.В. надала до суду письмову заяву, в якій заперечувала проти задоволення позовних вимог, оскільки видати свідоцтво про право на спадщину без надання нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове майно неможливо, що прямо передбачено чинним законодавством України. Крім того, просила справу розглядати без участі представника відповідача. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача. Вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії актового запису про смерть №24 від 13.05.2008 року (а.с.3) вбачається, що [INFO] року помер [PERSON]. За життя він склав заповіт від 19.09.1997 року, який посвідчив нотаріус Бершадської державної нотаріальної контори та зареєстрував у реєстрі за №21554 (а.с.10). За умовами даного заповіту все своє майно на випадок своєї смерті [PERSON] заповів своєму синові [PERSON] З копії спадкової справи №8/2016, розпочатої 26.01.2016 року на 15 аркушах, вбачається, що 26.01.2016 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Підставою для звернення з даною заявою є рішення Бершадського районного суду №126/3803/15-ц від 05.01.2016 року, яким позивачеві визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] До вказаної заяви [PERSON] надав копію актового запису про смерть спадкодавця, заповіт, копію свого паспорту, посвідчення інваліда війни та довідку Маньківської сільської ради, з якої вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] року та [PERSON], яка померла [INFO] року проживали однією сім'єю в [ADDRESS] народили та виховали п'ятеро дітей. На підставі наданих документів 26.01.2016 року завідувачем Бершадської державної нотаріальної контори було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.7), яко. позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з тим, що ним не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 цього ж кодексу, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з п.п. 4.15, 4.18 пункту 4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Аналізуючи викладене, суд вважає, що позивачем в порушення вищевикладеного, не було надано нотаріусу усіх необхідних документів для видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема те, що померлому належало певне майно випливає виключно зі слів позивача та не підтверджено правовстановлюючими документами. Те, що [PERSON] не надав нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове майно ним не оспорюється та підтверджено в судовому засіданні показами позивача. Крім того, у своїх вимогах позивач посилаєтьсяч на Інструкцю про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка втратила чинність у 2012 році. Отже, суд вважає, що позовні вимоги є не обґрунтованими, оскільки нотаріусом було роз'яснено причину відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та порядок оскарження нотаріальних дій у судовому порядку. Окрім того, видати свідоцтво про право на спадщину на майно нотаріусами України дійсно можливо лише в разі наявності правовстановлюючих документів, що вказано у вищенаведених нормах закону. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed