Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

[PERSON] 21 червня 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення індексу інфляції та трьох процентів річних. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 березня 2012 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області задоволено його позов та стягнуто з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 36 536 грн. 67 коп. На виконання рішення був виданий виконавчий лист, який перебував на виконанні в державній виконавчий службі, проте з 10 квітня 2012 року по даний час, загальна сума стягнутих коштів становить 4 840 грн. 16 коп. Просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість в сумі 26 636 грн. 86 коп., з яких 3 225 грн. 58 коп. 3 % річних, 23 411 грн. 28 коп. інфляційні витрати та витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Суд, дослідивши матеріли справи і оцінюючи все в сукупності, встановив наступне. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 березня 2012 року, яке набрало законної сили 27 березня 2012 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON] на його користь борг в сумі 32 000 грн., збитки від інфляції 2 912 грн., 3% річних в сумі 1 144 грн. 11 коп., судові витрати в сумі 360 грн. 56 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн. На виконання рішення суду 10 квітня 2014 року був виданий виконавчий лист, стягнення здійснено на суму 4 840 грн. 16 коп. відповідно до платіжних доручень. Доказів виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань в повному обсязі за договором позики, судом не встановлено та відповідачем не доведено. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зобовязання за договором позики не виконав, кошти не повернув, чим порушив права та інтереси позивача, які необхідно поновити. Як вбачається із статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати від боржника за користування ним коштами, належними до сплати стягувачеві), а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Зважаючи на викладене, необхідно стягнути з відповідача за період з 01 червня 2013 року по 01 червня 2016 року 3 % річних в сумі 3 225 грн. та 23 411 грн. 28 коп. інфляційних втрат згідно наданого позивачем розрахунку, який судом перевірений та визнаний правильним. Отже, позовні вимоги законні та обґрунтовані , підтверджені належними доказами і тому суд їх задовольняє. В відповідності до ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп., що підтверджено документально.

Outcome: approved