Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Візінський В.В., звернулася в суд з позовом до Поточищенської сільської ради, [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що чоловік позивачки [PERSON] був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,25 га. [PERSON] помер [INFO] , не залишивши заповіту. Його дружина, позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом; на день смерті спадкодавця вони проживали разом. Після смерті чоловіка позивачка успадкувала земельну ділянку, про що отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Однак, нотаріусом районної державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. Технічним паспортом на житловий будинок та випискою з інвентаризаційних матеріалів стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] , знаходиться по [ADDRESS] . Його ринкова вартість становить 165120 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Візінський В.В. підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Представник Поточищенської сільської ради в судове засідання не з`явився. Поточищенська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю, не заперечують щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8478 від 16.03.2018, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012 р., свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 387 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 11.06.1990 на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14.02.1990. Виданою 20.05.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради довідкою № 350 також стверджується, що [PERSON] , [INFO], був головою колгоспного двору в [ADDRESS] . Станом на 15.04.1991 у домогосподарстві по [ADDRESS] були зареєстровані на постійне місце проживання та проживали: голова сім`ї [PERSON] , [INFO]., дружина [PERSON] , [INFO] , сини: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 348, виданою 20.05.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. [PERSON] помер [INFO] у віці 68 років в с. Поточище Городенківського району, актовий запис № 23 від 19 вересня 2017 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 березня 2018 року Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК Кураїни. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO], до дня смерті ( [INFO] ) проживав в домогосподарстві по [ADDRESS] ; разом з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , [INFO]., син [PERSON] , [INFO]., що стверджується довідкою № 349, виданою 20.05.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Про те, що [PERSON] та позивачка [PERSON] були подружжям, свідчить копія Витягу № 00019746322 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, сформованого 14 березня 2018 р. Городенківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 3 від 28 січня 1971 р., складений виконкомом Поточищенської сільської ради. Відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] , запис за № 23 від 20 грудня 1974 р., що стверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 грудня 1974 р. Поточищенською сільською радою. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 125/2018, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] Їй 15 травня 2019 р. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 433, на земельну ділянку кадастровий номер: 2621683400:02:001:0154, загальною площею 0,5301 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Поточищенської сільської ради та належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 062895. Відповідач [PERSON] , [INFO] , син померлого [PERSON] , який прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, до спливу шести місяців з часу відкриття спадщини (16.03.2018) подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. Другий син спадкодавця [PERSON] , - відповідач [PERSON] , [INFO] , спадщину після смерті батька, не прийняв, так як на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем та у строк, визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 749/02-31 від 17 травня 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] з посиланням на те, що право власності на даний житловий будинок відсутнє. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , складеного 29.03.2018, встановлено, що житловий будинок збудований в 1988 році, господарські будівлі та споруди - в 1989, 1990, 1991 роках. Їх ринкова вартість станом на 10 травня 2018 р. становить 165120 грн., що стверджується звітом про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». За згаданим господарством закріплена земельна ділянка для будівництва житлового будинку і обслуговування господарських споруд площею 0,25 га, що підтверджується довідкою № 351, виданою 20.05.2019 виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що спадкодавцю [PERSON] був виданий документ, який посвідчував його право власності, як голови колгоспного двору, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Через відсутність у позивачки правовстановлюючого документу про власність спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок вона немає можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка, фактично стала власником спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Передбачених ст. 328 ЦПК України підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачами - колишніми членами колгоспного двору, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261, 1267-1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved