Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

[INFO] заявниця,\~ [PERSON] ,\~звернулась до\~суду з\~заявою про\~видачу обмежувального\~припису\~в якій\~просила видати\~обмежувальний припис\~на строк\~6\~місяців стосовно\~ [PERSON] , [INFO] , (ІПН [NUMBER] , адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] ), яким визначити наступні тимчасові обмеження, а саме: Заборонити перебувати в місці реєстрації проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] (до розірвання шлюбу прізвище [PERSON] ), [INFO] та постраждалих дітей: малолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; Заборонити перебувати в місці реєстрації проживання (перебування) постраждалої особи [PERSON] , [INFO] та постраждалих дітей: малолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; Заборонити перебувати за місцем роботи постраждалої особи [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; Заборонити перебувати в місці навчання -Чугуївська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1 імені І.Ю. Рєпіна Чугуївської міської ради Харківської області, постраждалого малолітнього [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; Заборонити перебувати в місці навчання - Чугуївський дошкільний\~навчальний заклад\~(ясла-садок)\~№ 8 постраждалої малолітньої [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , Заборонити наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця реєстрації проживання (перебування) та інших місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] , [INFO] та постраждалими дітьми: малолітнім [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] ; Ззаборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу [PERSON] , [INFO] та постраждалих дітей: малолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник, адвокат, Памурова І.О. заяву підтримли та надали пояснення, зазначивши: [INFO] 2020 року заявниця зі своїми дітьми, [PERSON] та [PERSON] у своїх батьків, за адресою, [ADDRESS] . [ADDRESS] годин, до них приїхав її чоловік, [PERSON] , який вочевидь знаходився у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] почав лаятись, нецензурно висловлюватись у бік заявниці, потім почав штовхати заявницю у груди та кидати на землю декілька раз, все це відбувалось на очах у їх спільної малолітньої доньки [PERSON] та на очах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які намагались його заспокоїти. 22.03.2020р. заявниця знаходилась у спільній орендованій квартирі, приблизно о 21 до квартири увірвався [PERSON] , який вже як місяць не з`влявся у квартирі, він був на підпитку та почав кричати, ображати заявницю, потім [PERSON] застосовуючи фізичну силу притиснув заявницю та з кишені дістав скляну банку зазначив, що це кислота і зараз він понівечить їй обличчя. Заявниці вдалось вирватись та вибігти по під`їзду та кликати на допомогу. Часом пізніше, [PERSON] знову повернувся до картири де почав штовхати заявницю та тягати за волосся по підлозі. Все це відбувалось на очах власниці квартири, яка намагалась заспокоїти [PERSON] 02.04.20р. заявниця приїхала до орендованої спільної квартири забрати речі своїх дітей. Разом зі мною занходилась її мати [PERSON] , її брат [PERSON] , його цивільна дружина [PERSON] та водій автомобілю [PERSON] . В цей час знову під`їхав [PERSON] , який почав ображати, кричати. Сторонами були викликана поліція, які склала заяви по факту зазначених подій. Через декілька днів, коли заявниця приїхала відати ключі від орендованої квартири, знову приїхав [PERSON] , який навмисно заблокував автомобіль батька заявниці, знову кричав, ображав та викликав поліцію зазначивши, що крадуть його речі. По приїзду співробітники поліції перевірили викладені факти, впевнившись, що крадіжки не відбувається поїхали. Також, заявниця зазначила, що її колишній чоловік з моменту коли перестали проживати разом постійно їй погрожує, намагається принизити, псує майно та розклеює листівки із її фотографіями з образливим текстом. Крім того, заявниця зазначила, у зв`язку із тим, що вона дуже боїться [PERSON] та його погроз, вона із дітьми змушена проживати у будинку своїх батьків. [PERSON] , знаючи адресу батьків, постійно псує їх майно, намагається пошкодити вхідні двері у заборі будинку або фарбою пише лайливі слова та образи. Крім того, [PERSON] постійно погрожує заявниці, шляхом телефонування або листування у мобільних додатках. Окремо заявниці зазначила, що [PERSON] телефонує і її родичам. Так, [PERSON] о 03:18 год. ночі телефонував її батькові 801 раз. Заявниця має квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій зареєстрована вона та її діти, але за наявних погроз, знущань, фізичного та психологічного насилля з боку колишнього чоловіка вона не може проживати у квартирі та змушена проживати у будинку своїх батьків. Також заявниця зазначила, що працює у Чугуївському УДК СУ в Харківській області. ЇЇ колишній чоловік дуже часто приходить до її роботи, погрожує, чинить тиск на неї та інших співробітників та робочій процес. Так, 06.06.2020р. [PERSON] в черговий раз прийшов до місця роботи заявниці, погрожував, лаявся у зв`язку із чим співробітниками Чугуївського УДК СУ була викликана поліція та подана відповідні, яку підписали 15 співробітників Чугуївського УДК СУ в Харківській області. Заявниця вважає себе та своїх дітей постраждалими від домашнього насильства та таким, у яких повністю знищений звичайний спосіб життя, вони повністю обмежені у вільному пересування, а на їх психо-емоціний та фізичний стан систематично впливає [PERSON] . Крім того, заявниця зазначила про багаточисельні звернення до поліції та про наявне досудове розслідування, в межах кримінального провадження ЄРДР № 12020220440000338 від 23.0.3.2020р. за ознаками ч 1 ст. 125 ККУ., щодо її побиття [PERSON] . Крім того, заявниця зазначила, що [PERSON] вже притягався до кримінальної відповідальності за ч.4\~ст.358 КК України про, що 06.10.2017р. постановлено вирок Червонозаводським районним судом м.Харкова, справа № справа №\~\~646/6842/17. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заперечував проти заяви про видачу обмежувального припису відносно нього. У своїх поясненнях [PERSON] зазначив, що жодного разу він не бив [PERSON] , що він з`являвся до будинку її батьків лише тільки з підстав побачити доньку та передати фрукти та гроші у конверті. При цьому жодних доказів сплати алімнтів на доньку [PERSON] не надав. \~ \~ \~ \~ [PERSON] зазначив, що [PERSON] та її родина знущаються над його донькою та не забезпечують певний рівень життя. Також зазначив, що брат заявниці [PERSON] нападав на нього та спричинив тілесні ушкодження. Окремо [PERSON] наголошував, що їх шлюб не розірвано тому, як він подав апеляційну скаргу на рішення суду та, що зміна прізвища його дружини з [PERSON] на [PERSON] викликає сумнів та підлягає перевірці. [PERSON] зазначав, що відносно [PERSON] відкрите кримінальне провадження та слідство триває. \~ \~ \~ \~Осаковський С.В. у судовому засіданні надав у якості доказу документи, але жоден із наданих доказів не спростовує факти викладені заявницею у заяві. В судове засідання представник Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши заявницю [PERSON] , її представника, заінтересовану особу [PERSON] , свідків дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні правовідносини. 17.12.2014 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу особи мають доньку [PERSON] , [INFO] . Від попереднього шлюбу [PERSON] має сина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає зі нею. 12.05.2020 р. рішенням Чугуївського міського суду Харківської області, шлюб між подружжям Осаковських розірвано, справа № 636/840/20. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що звернулася до суду із даною заявою, оскільки вона постійно відчуває психологічне та фізичне насильство із боку [PERSON] , а її діти відчувають психологічне насильство тому, що є свідками злочинної поведінки [PERSON] . Відповідно до ст. 1 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. У судовому засіданні заявниця та її представник надали пояснення, а саме: [PERSON] та [PERSON] з 17.12.2014р. перебували у шлюбі. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Також [PERSON] має сина від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Зі слів заявниці, з часом її чоловік почав зловживати спиртними напоями, поводити себе дуже агресивно навіть у присутності дітей, бив та принижував її, у зв`язку із чим наш шлюб було розірвано 12.05.2020 р. рішенням Чугуївського міського суду Харківської області, справа № 636/840/20. Під час шлюбу родина осаковських проживали в орендованій квартирі, з 2014р. і до березня 2020р. за адресою: [ADDRESS] . Фактично стосунки подружжя були припинені після того, як [INFO] . [PERSON] на очах доньки ображав, принижував та бив заявницю. Так, 14 лютого 2020 р. заявниця знаходилась зі своїми дітьми у будинку своїх батьківа, за адресою, [ADDRESS] . [ADDRESS] години, коли вони гуляли по вулиці на таксі приїхав [PERSON] , який вочевидь знаходився у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] підійшов до [PERSON] та почав штовхати її у груди та штовхати на землю декілька раз після чого [PERSON] впала. ЇЇ донька стояла поруч та була дуже налякана та почала плакати. Поруч із заявницею знаходилась [PERSON] та [PERSON] , які почали відтягувати [PERSON] та намагались його заспокоїти. Також поруч знаходилась [PERSON] , яка почала заспокоювати дітей та забирати до хати. [PERSON] не заспокоївся, намагався виломати калітку у заборі та кричав нецензурні слова. Допитані у судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали свідчення аналогічні доводам викладеним у заяві та наданими під час особистих пояснень заявницею. Крім того, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зазначили, що 14.02.2020р. вони були присутні під час того, коли [PERSON] бив заявницю у присутності її малолітньої доньки. Також свідок [PERSON] засвідчила, що саме малолітня [PERSON] почала кричати першою та кликати на допомогу матері, дитина плакала та кричала, що батько б`є її маму. Свідки [PERSON] , [PERSON] також були очевидцями подій від 14.02.2020р. та зазначили, що коли вони намагались заспокоїти [PERSON] він також почав і їх бити та штовхати, а свідка [PERSON] ще й і душив за горло. \~ \~ \~ \~Після подій 14.02.2020 р., заявниця повернулась до своєї квартири та проживала сама, [PERSON] маже місяць не з`являвся у квартирі. 22.03.2020 р. заявниця перебувала у квартирі, приблизно о 21 годині у двері постукала власниця квартири [PERSON] , але замість неї у квартиру увірвався [PERSON] , який був на підпитку, він почав ображати, кричати. Потім [PERSON] відвів [PERSON] у кімнату де тримаючи у руках скляну банку кричав, щотам кислота і він понівечить обличчя заявниці. [PERSON] вирвалась та вибігла до під`їзду де кричала про допомогу. На крик вийшла сусідка і [PERSON] . Пізніше цього ж вечора, [PERSON] знову повернувся до квартири де [PERSON] збирала речі. [PERSON] кинувся на [PERSON] почав штовхати, потім узяв її за волосся та повалив на підлогу, коли заявниця впала [PERSON] продовжував смикати та тягати її за волосся. Все це відбувалась на очах [PERSON] , яка намагалась його заспокоїти. З цього часу [PERSON] не змогла проживати в орендованій квартирі змушена була переїхати із дітьми до своїх батьків. У судовому засіданні, за клопотанням [PERSON] , був допитаний свідок [PERSON] . Свідок [PERSON] засвідчила, що вона сдавала в оренду родині Оскаовських свою квартиру та була очевидцем подій. Так, свідок зазначила, що у вечірній час 22.03.2020р. вона прийшла до орендованої квартири де знаходилась заявниця разом із [PERSON] . Подружжя вийшло спілкуватись до іншої кімнати, свідок чула, що вони досить гучно сперичаються а потім заявниця, [PERSON] , вискочила з квартири до під`їзду, а [PERSON] вибіг за нею. Після того, як [PERSON] наздогнав [PERSON] він силоміцю фізично здавлюючи, обмежуючи рухи заявниці притягнув її до квартири. Коли [PERSON] тримав [PERSON] свідок намагалася відтягти [PERSON] від [PERSON] , при цьому зазначила що [PERSON] був дуже розлючений. Також свідок зазанчила, що до завниці ставилась з як до доньки, а тому не змогла не втрутитись коли дуже розлючений чоловік, [PERSON] силою притіг та тримав [PERSON] 02.04.20 р. заявниця приїхала до орендованої квартири забрати речі своїх дітей. Разом зі нею приїхали: [PERSON] (мати), [PERSON] (брат) та цивільна [PERSON] , був присутній [PERSON] , який кермував автомбілем для вивозу речей. Під час коли заявниця збирала та виносила речі, знову підійшов [PERSON] та почав ображати, кричати, що крадуть його речі, після цього він викликав поліцію. По приїзду поліції співробітники все оглянули, впевнились, що зібрані речі належали дітям, відібрали заяви та поїхали. У зв`язку із тим, що заявниця була налякана такою поведінкою чоловіка, вона не встишла повернути ключі власниці квартири. Через декілька днів, [PERSON] домовилась із власницею квартири про передачу ключів. Приїхавши до квартири із батьком, знову з`явився [PERSON] , який спочатку заблокував автомобіль батька заявниці а потім почав кричати, ображати та знову ж таки викликав поліцію зазначивши, що знову в нього крадуть речі. По приїзду співробітники поліції побачили, що нічого не відбувається, що жодних речей ми не маємо, вони поїхали. Заявниця зазначила, що її колишній чоловік з моменту коли перестали проживати разом постійно їй погрожує, залякує, намагається принизити, псує майно та розклеює листівки із її особистими фотографіями по місту Чугуїв, які містять дуже образливий, лайливий текст. Також заявниця зазначила, що змушена з березня 2020 р., проживати будинку своїх батьків тому, що дуже боїться колишнього чоловіка, його погроз про вбивство або каліцтво. [PERSON] знаючи адресу батьків, постіно приходить, псує їх майно, намагається пошкодити забор будинку або фарбою пише лайливі слова та образи. Крім того, зі слів заявниці, [PERSON] постійно їй телефонує із погрозами або пише за допомогою мобільних додатків. Більше того, він постійно телефонує та погрожує її близьким, так приклад [PERSON] о 03:18 год. ночі телефонував моєму батькові 801 раз. Заявниця з жітьми має свою особисту квартиру, за адресою: [ADDRESS] , яка зареєстрована за її малолітнім сином [PERSON] . У зазначеній квартирі зареєстрована заявниця та її діти. Але за наявних погроз, знущань, фізичного та психологічного насилля з боку колишнього чоловіка, заявниця я не може проживати у квартирі та змушена проживати у будинку своїх батьків. [PERSON] працює у Чугуївському УДК СУ в Харківській області. Періодично її колишній чоловік приходить до неї на роботу, погрожує, чинить тиск на інших співробітникв, чим зриває робочій процес. А ні просьби, а ні вмовляння сторонніх людей, співробітників жоджним чином не впливають на [PERSON] . Так, 06.06.2020 р. [PERSON] в черговий раз прийшов до місця роботи заявниці, він погрожував, лаявся на, що співробітниками Чугуївського УДК СУ була викликана поліція і у заявах було зазначено, що [PERSON] систематично приходить до Державної казначейської служби, грубо порушує робочий процес, поводить себе неадекватно. За результатами таких дій [PERSON] до поліції була складена колективна заява співробітників Державної казначейської служби яку підписали 15 людей, які працюють із заявницею. Заявниця зазначає, що за такої поведінки [PERSON] вона не може залишатися одна або з дітьми тому, що я боїться погроз свого чоловіка. Вона не може спокійно працювати, пересуватися вулицею, я не можу спокійно вести звичайний спосіб життя тому, що її колишній чоловік у будь-яку мить може з`явитися, кричати, принижувати та бите мене, не тільки у присутності сторонніх осіб, або моїх рідних але й навіть у присутності нашої малолітньої доньки. Зі слів заявниці, у зв`язку із тим, що діти були свідками агресвної поведінки [PERSON] , свідками побиття їх матері, вони теж дуже налякані та дуже бояться [PERSON] . Крім іншого, заявниця зазначила, що неодноразово зверталась до Чугуївського відділку поліції з приводу нападів та агресії [PERSON] . Зазначене підтверджується довідкою Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області, в якій зазначено про наступні звернення [PERSON] ): ЄО № 5402 від 07.06.2020 о 16:55 надійшло повідомлення зі служби 102 про ге, що [INFO] :55 колишній чоловік [PERSON] побив батька заявниці. Заявник: [PERSON] ; ЄО № 5343 від 06.06.2020 о 14:07 надійшла заява до Чугуївського ВП про те, що 06.06.2020 о 14:06 за гр. [PERSON] систематично приходить до приміщення Державної казначейської служби, де працює його колишня дружина, грубо порушує робочий процес, поводить себе неадекватно, проводить відеозйомку з подальшим розміщенням у соц- мережах. Заявник: [PERSON] ; ЄО № 5062, 31.05.2020 о 07:20 надійшло повідомлення зі служби 102 проте, що 31.05.2020 о 07:18 про те, що колишній чоловік [PERSON] ломиться до дому заявниці. Заявник: [PERSON] ; ЄО № 4181, 06.05.2020 о 15:35 надійшло повідомлення зі служби 102 гро те, що 06.05.2020 о 15:35 про те, що чоловік [PERSON] . Погрожує фізичною розправою заявниці. Заявник: [PERSON] . Даний; ЄО № 4030, 02.05.2020 о 13:22 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 02.05.2020 о 13:22 виник конфлікт між братом та чоловіком [PERSON] , який провокує конфлікти. Заявник: [PERSON] . Даний факт внесено до ЄРДР № 12020220440000482 за ознаками: ч. 1 ст. 125 ККУ;ЄО № 4023, 02.05.20 1 0.45 надійшла заява від гр. [PERSON] про те, що що її чоловік гр. [PERSON] постійно вчиняє сварки; ЄО № 3665, 21.04.2020 о 13:49 надійшла заява до Чугуївського ВП про те, що колишній чоловік вчиняє протиправні дії відносно неї. Заявник: [PERSON] ; ЄО № 2629, 23.03.2020р. о 11 :20 надійшла заява до Чугуївського ВП про те, що [INFO] :00 чоловік [PERSON] спричинив тілесні ушкодження заявниці. Заявник: [PERSON] . Даний факт внесено до ЄРДР № 12020220440000338 за ознаками ч 1 ст. 125 ККУ. \~ \~ \~ \~Крім того, після отримання тілесних ушкоджень, [PERSON] звернулася до Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області із відповідною заявою, відомості були внесені до ЄРДР № 12020220440000338 від 23.0.3.2020 р. 23.03.2020 р. [PERSON] отримала Висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи за № 17-ч/20. в якому зазначено: На підставі огляду по заяві гр-ки [PERSON] , 1987 р.н. приходжу до наступних висновків. У [PERSON] має місце синці на колінах. Синці утворилися від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні властивості яких не відобразилися, можливо в умовах, вказаних гр-кою [PERSON] . За ступенем тяжкості кваліфікуються за критеріем тривалості розладу здоров`я, як легкі тілесні ушкодження менше 6 днів. З часом на підставі постанови «Про призначення судово-медичної експертизи» слідчого СВ Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області Дубюк О.І., за участі заявниці була проведена судово-медична експертиза. Зазначені відомості підтверджуються Висновком №с12-14-139-Ч/20., в якому зазначено: На підставі судово-медичної експертизи гр-ки [PERSON] з огляду на відомі обставини, у відповідь на поставлені питання, приходжу до наступних висновку: У гр-ки [PERSON] має місце синці на коленях. Синці утворилися від ударної дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні властивості яких не відобразилися, можливо в умовах, вказаних гр-кою [PERSON] . За ступенем тяжкості кваліфікуються за критеріем тривалості розладу здоров`я, як легкі тілесні ушкодження менше 6 днів. Характер та локалізація ушкоджень у гр-ки [PERSON] не виключає можливість їх виникнення за механізмом, за умовами на що вказує потерпіла [PERSON] в ході слідчих дій. Заявниця зазначає, що заради збереження життя та здоров`я своїх дітей та себе вона змушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Також заявниця зазначила, що не дивлячись на досить тривалі знущання її колишнього чоловіка та певну кількість звернень до поліції станом на час звернення до суду, відносно [PERSON] не вжито жодних заходів та гне притягнуто а ні до кримінальної, а ні до адміністративної відповідальності. Заявниця вважає, що встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на [PERSON] , який вчиняв та продовжує вчиняти домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки її як постраждалої особи та її постраждалих дітей. Заявниця зазначила, що враховуючи системний і тривалий характер насильницьких дій [PERSON] який злочинно продовжують діяти навіть після виклику працівників поліції, дії яких не забезпечують належну поведінку кривдника та відкрито і демонстративно не сприймаються ним, вважає, що наявні обґрунтовані ризики продовження застосування домашнього насильства щодо неї, її малолітніх дітей та існує необхідність встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.п. 3, 4, 5 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». На підтвердження місць перебування заявниці та її дітей, заявниця зазначила наступні місця, адреси перебування та просить вважати: місцем фактичного проживання: будинок [ADDRESS] . Будинок на праві приватної власності належить її батькові [PERSON] . Місцем її реєстрації та можливого проживання: кв [ADDRESS] ; квартира за договором дарування зареєстрована за її малолітнім сином [PERSON] . Місцем навчання малолітньої [PERSON] слід вважати Чугуївський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 8, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Старонікольська, 23а. Місцем навчання малолітнього [PERSON] слід вважати Чугуївська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1 імені І.Ю. Рєпіна Чугуївської міської ради Харківської області, за адресою: Харківська облась, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 20. Місце роботи заявниці слід вважати: Чугуївське УДК СУ в Харківській області, адреса: м. Чугуїв, вул. Старонікольська, буд 44. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частиною 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Україною 27.02.1991 р., дата набуття чинності для України 27.09.1991 р.) визначено, що «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 19 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року передбачено, зокрема, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Такі заходи захисту, у випадку необхідності, включають ефективні процедури для розроблення соціальних програм з метою надання необхідної підтримки дитині й особам, які турбуються про неї, а також здійснення інших форм запобігання, виявлення, повідомлення, передачі на розгляд, розслідування, лікування та інших заходів у зв`язку з випадками жорстокого поводження з дитиною, зазначеними вище, а також, у випадку необхідності, для порушення початку судової процедури. Положеннямистатті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. 07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято\~Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою\~статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до ст. 1 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Відповідно до п.п. 3, 4, 5, 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України « Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ч.6.ст.26\~Закону\~України «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Згідно вимогстатті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначенихст. 77-80 ЦПК України. Нормамистатті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, наведених в п. п. 10, 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було. З урахуванням змісту вище вказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Надаючи оцінку ризикам, на які посилалися заявниця, суд приймає до уваги показання заявниці, яка посилаючись на докази, підтвердила факти неодноразових конфліктів між сторонами, а тому пояснення заявника та допитаних свідків можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені. Таким чином, на підставі наданих заявником належних та допустимих доказів, судом було встановлено обставини вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] ті її малолітніх дітей з боку [PERSON] . Також, [PERSON] були надані докази, на підтвердження місць її перебування. Суд вважає, що в ході розгляду цієї заяви знайшли своє підтвердження факти вчинення [PERSON] психологічного насильства відносно заявниці, однак, зважаючи на неодноразовість вчинення таких дій, а також застосування до заявниці залякування та погроз, що в своїх останніх проявах має також ознаки адміністративного правопорушення, суд вважає, що вказані докази, а, також, пояснення заявниці, якою такі докази більш деталізовано та пояснення свідків, свідчать про те, що вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо заявниці має місце тривалий час, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дійО [PERSON] а також можливої ескалації такого насильства. З урахуанням прпиписів п.2, ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає, що малолітня [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] є дітьми, які постраждали від домашнього насильства тому, як діти були свідками (очевидцями) такого насильства. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців. Відповіднодоч. 6. ст. 26\~Закону\~України «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству» про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved