Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач 1), [PERSON] (далі - позивач 2), [PERSON] (далі позивач 3), [PERSON] (далі позивач 4) звернулися до суду з позовом до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про встановлення належності спадкового майна спадкодавцю та визнання права власності на майно за спадкоємцями за законом. В обґрунтування позову позивачі зазначають, що 22.12.2016 року помер [PERSON]. Спадкоємцями першої черги після його смерті є його дружина [PERSON], син [PERSON] та донька [PERSON]. [PERSON] помер 07.12.2007 року, ще до смерті батька. Після смерті [PERSON] на спадщину мають право його сини [PERSON] та [PERSON] За життя [PERSON] заповіт не склав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований на території Петропавлівської селищної ради, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, розташовану на території Петропавлівської селищної ради, земельну ділянку для ведення особистого господарства, розташовану на території Петропавлівської селищної ради та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петропавлівської селищної ради. Спадкоємці належним чином звернулися до Петропавлівської державної нотаріальної контори та кожен отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки у наступних долях: [PERSON] 1/3 ч.; [PERSON] 1/3 ч.; [PERSON] 1/6 ч.; [PERSON] 1/6 ч. [PERSON] [PERSON] за життя не зареєстрував право власності на житловий будинок, нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок, тому позивачі посилаючись на 392, 1225, 1216 1219, 1223, 1261, 1266, 1270 ЦК України просять суд визнати в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок із господарчими спорудами, який розташований за адресою: вул. Чкалова, 48 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області і складається із наступних споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку спеціальними знаками : будинок - «А»; сіни - «а»; гараж -«Б»; душ - «В»; сарай - «Д»; сарай - «Е»; сарай - «Є»; погріб - «пдЄ»; майстерня - «Ж»; сарай - «ж»; хвіртка - «№1»; ворота - «№2»; огорожа - «№3,4»; колодязь - «К», у наступних долях: [PERSON] 1/3 ч.; [PERSON] 1/3 ч.; [PERSON] 1/6 ч.; [PERSON] 1/6 ч., що належав спадкодавцю [PERSON], який помер 22.12.2016 року. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Позивач [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Законний представник неповнолітніх позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та її неповнолітніх синів. Позовні вимоги підтримала і просила задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 22 грудня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 721186, виданим Петропавлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом № 167 (а.с. 16). Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець [PERSON] заповіт не посвідчував, отже, спадкування належного йому майна відбувається за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на наступне майно: житловий будинок, який розташований за адресою : вулиця Чкалова, 48 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області, та складається із наступних споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку спеціальними знаками : будинок - «А»; сіни - «а»; гараж -«Б»; душ - «В»; сарай - «Д»; сарай - «Е»; сарай - «Є»; погріб - «пдЄ»; майстерня - «Ж»; сарай - «ж»; хвіртка - «№1»; ворота - «№2»; огорожа - «№3,4»; колодязь - «К»; земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по: вул.Чкалова,буд.48 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області; земельна ділянка для ведення особистого господарства по : вул. Чкалова, буд. 48 в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області. [PERSON] на момент смерті був зареєстрований один, за адресою вулиця Чкалова, 48, смт. Петропавлівка, Петропавлівський район, Дніпропетровська область, що підтверджується довідкою № 1295, виданою 08.02.2018 року Петропавлівською селищною радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 29). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є: дружина померлого [PERSON], їхні родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 333059, виданим 19.07.2016 року Петропавлівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6); син [PERSON], родинні стосунки підтверджуються копією актового запису № 67 від 03.05.1966 (а.с. 66); донька [PERSON], родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження ІІ-КИ № 416367, виданим 14.10.1977 року Петропавлівським районним відділом РАГС та свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-КИ № 385576, виданим 21.07.1984 року Петропавлівським районним відділом РАГС (а.с. 9), відповідно до якого після укладення шлюбу [PERSON] взяла собі прізвище чоловіка «Душко» (а.с. 10); [PERSON] помер 07.12.2007 року ще до смерті батька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ № 191422, виданим 11.12.2007 року Петропавлівською селищною радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 17). Згідно з ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом, їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. На час відкриття спадщини [PERSON] мав спадкоємцями двох синів близнюків: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 174698, виданим 12.07.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 174699, виданим 12.07.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області. [PERSON] та [PERSON] є онуками [PERSON], та відповідно до ч. 1 ст. 1266 Цивільного кодексу України мають право на спадкування після смерті діда за правом представлення. [PERSON] обидва онуки спадкодавця є неповнолітніми, то в їхніх інтересах щодо спадкування діє їхня мати [PERSON]. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. 31.10.2017 року позивачі звернулися з заявами про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом після смерті [PERSON], і їм видані: свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді земельної ділянки, площею 0,1500 га, кадастровий номер: 1223855100:04:003:0114, розташованої по вулиці Чкалова, 48 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що підтверджується копією свідоцтва серії НМТ 636474 від 31.10.2017 року, зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 604 (а.с.18); свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді земельної ділянки, площею 0,0504 га, кадастровий номер: 1223855100:04:003:0115, розташованої по вулиці Чкалова, 48 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, передану для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією свідоцтва серії НМТ 636473 від 31.10.2017 року, зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 605 (а.с.19); свідоцтво про право на спадщину за законом у вигляді земельної ділянки, площею 4,7900 га, кадастровий номер: 1223855100:02:001:0246, розташованої на території Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією свідоцтва серії НМТ 636437 від 19.10.2017 року, зареєстрованого в спадковому реєстрі за № 561 (а.с.20). У видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований по вулиці Чкалова, 38 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, що належав померлому [PERSON], завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори постановою від 31.010.2018 року відмовила, тому що позивачами не було надано правовстановлюючі документи на будинок (а.с. 21-24). Відповідно до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У позивачів відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок за законом через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок і тому вони звернулися з позовом до суду. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. ЦК України не містить визначення такого об'єкта права власності як домоволодіння. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відносини, повязані з державною реєстрацією права власності на збудовані обєкти нерухомого майна, нерозривно повязані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, відповідно до норм вказаного Закону, обовязковою умовою створення обєкта містобудування як обєкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого обєкта в експлуатацію. Вказане безумовно направлено на реалізацію положень статті 331 Цивільного кодексу України. [PERSON] України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011, пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» передбачається певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких обєктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування обєкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий обєкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Належність померлому [PERSON] на праві особистої власності житлового будинку підтверджується технічним паспортом, виготовленим 14.11.2017 року фізичною особою-підприємцем [PERSON], згідно з яким житловий будинок збудовано у 1964 році, господарські будівлі та споруди в період з 1970 року до 1989 року, крім душу літер «В» та огорожі №3,4, які збудовані у 2012 році, в експлуатацію не здані і є самочинним будівництвом, право власності на яке відповідно до ч.2 ст. 376 ЦК України у спадкодавця не виникло (а.с.25-26), рішенням № 16 від 20.08.1964 року виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради депутатів трудящихся про виділення [PERSON] під індивідуальне будівництво земельної ділянки по вулиці Чкалова, 34 в смт. Петропавлівка (а.с. 72), планом земельної ділянки по вулиці Чкалова, 34 в смт. Петропавлівка (а.с. 71), рішенням виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради № 34 від 26.04.2018 року про зміну поштової адреси житлового будинку з № 34 на № 48 по вулиці Чкалова в смт. Петропавлівка (а.с. 70). Відповідно до довідки Павлоградського МБТІ № 2421 від 20.07.2017 року право власності на будинок по вулиці Чкалова, 48 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області не зареєстровано (а.с. 28). Згідно з довідкою № 1620, виданою 26.02.2018 року Петропавлівською селищною радою Петропавлівського району Дніпропетровської області, за домоволодінням по вулиці Чкалова, 48 в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області згідно з погосподарським обліком селищної ради закріплена земельна ділянка загальною площею 0,204 га за померлим у 2016 році [PERSON] (а.с. 29). Отже, садибний (індивідуальний) житловий будинок № 48 по вул. Чкалова в смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, який згідно з технічним паспортом від 14.11.2017 року складається із наступних будівель і споруд, позначених в технічному паспорті житлового будинку спеціальними знаками: будинок - «А»; сіни - «а»; гараж -«Б»; сарай - «Д»; сарай - «Е»; сарай - «Є»; погріб - «пдЄ»; майстерня - «Ж»; сарай - «ж»; хвіртка - «№1»; ворота - «№2»; колодязь - «К», належав на праві власності померлому [PERSON], який набув його відповідно до діючого на час закінчення будівництва законодавства, позивачі є спадкоємцями спадкового майна, зазначеної особи у вигляді житлового будинку, і нотаріус безпідставно відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на нього, тому позов підлягає задоволенню. Вартість спадкового домоволодіння складає 39781 грн., що підтверджується висновком про вартість обєкта оцінки, виконаного фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 14 листопада 2017 року (а.с. 27). Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачами був сплачений судовий збір, відповідно ч.7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», про що до позову додані квитанції банку від 15.03.2018 року (а.с.41-44). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору. Також, позивачем 1, позивачем 2 та законним представником неповнолітніх позивачів 3-4 [PERSON] переплачено судовий збір на 704,80 грн., про що свідчить квитанція про сплату судового збору від 27.02.2018 року, і сплачена різниця підлягає поверненню їм (а.с.1). На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1266, 1268 ЦК України,

Outcome: approved