Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] 24 липня 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, в якому позивач просить суд: стягнути з відповідача на свою користь суму авансу у розмірі 27500 доларів США, у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення платежу; стягнути 3% річних від простроченої суми у розмірі 68721 грн. 36 коп. та інфляційні збитки в сумі 464299 грн. 25 коп. В обґрунтування позовних вимог [PERSON], посилається на те, що у вересні 2009 року він знайшов в газеті «Авізо» оголошення про продаж квартири за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа та Петрова, 6/1, вартістю 18000 доларів США, маючи намір купити квартиру звернувся до агентства нерухомості «Рішельє», що розташоване за адресою: м. Одеса, пров. Ватутіна, 1, де 16.09.2009 р. між ним та директором даного агентства [PERSON] було укладено договір про надання ріелторських послуг, за умовами якого [PERSON] сплатив грошові кошти в розмірі 500 доларів США, а також передав грошові кошти в сумі 5000 доларів США в якості авансу на укладення договору купівлі-продажу квартири, який повинен був бути укладений 16.11.2009 р., однак договір не було укладено, оскільки стало відомо, що на вказану квартиру було накладено арешт. Згідно з умовами договору на отримання грошових коштів в розмірі 5000 доларів США в якості авансу, у випадку, якщо договір купівлі-продажу квартири не буде укладено з вини агентства, то замовнику має бути відшкодовано 5% від суми авансу, проте дані збитки відшкодовані не були і грошові кошти не повернуто. Позивач також стверджує, що у 2010 році відповідач запропонувала йому частину приватного будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, пров. Палубний, але даний об'єкт був у непридатному для життя стані, пізніше відповідач запропонувала позивачеві двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. 16.09.2011 року договір від 16.09.2009 року було ліквідовано відповідачем, на підставі розписки про отримання грошових коштів в сумі 27500 (двадцять сім тисяч п'ятсот) доларів США для оформлення договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно з цією розпискою, відповідач зобов'язувалась в строк до 25.09.2011 року передати у власність позивачеві вказану квартиру, а у випадку неможливості виконання даного зобов'язання повернути грошові кошти в повному обсязі або надати інший об'єкт до 10.10.2011 року. Як стверджує позивач, з вини відповідача договір купівлі-продажу по цей час укладено не було, а аванс не повернуто. 16.07.2015 року [PERSON] направив на адресу відповідача вимогу про повернення авансу, однак грошові кошти повернуті не були, у звязку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач [PERSON], або його представник у судове засідання не зявились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, розгляд справи провести за її відсутності, в разі неявки відповідача у судове засідання постановити заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.13) [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуюче те, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON]про стягнення грошових коштів підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 16 вересня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено розписку, за умовами якої [PERSON] отримала від [PERSON] у рахунок оформлення документів грошову суму в сумі 17500 доларів США, та грошову суму за квартиру [ADDRESS], що продається нею як посередником в розмірі 10000 доларів США. Згідно з умовами цієї розписки, угода з купівлі-продажу квартири [ADDRESS], повинна бути укладена до 25.09.2011 року, у разі не укладення, грошові кошти повертаються [PERSON] в повному обсязі, граничний термін вказаний терміном до 10.10.2011 року. Враховуючи невиконання відповідачем умов погоджених з позивачем, що викладені у розписці, 16 липня 2015 року [PERSON] звернувся на адресу відповідача з вимогою про повернення авансу в сумі 27500 доларів США, або у гривневому еквіваленті на час здійснення платежу шляхом внесення коштів авансу на відповідну картку ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.8). Відсутність відповіді на надіслану вимогу, а також невиконання відповідачем своїх зобов'язань, зумовило звернення [PERSON] до суду із відповідним позовом. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України,\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями\~525,\~526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 546 ЦК України,\~виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до положень ст.ст.\~546,\~570,\~571 ЦК України,\~виконання зобов'язання може забезпечуватися завдатком. Згідно зі\~ст. 570 ЦК України,\~завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Таким чином, суд приходить до висновку, що так як договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], квартири, який б за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, передані позивачем [PERSON] грошові кошти у розмірі 27500 доларів США відповідачці [PERSON] є авансом. Згідно зі ст.ст.\~610,\~611 ЦК України,\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. [PERSON] виконав свої зобовязання узгоджені між ним та відповідачем. Доказів виконання [PERSON] умов розписки та повернення позивачеві грошових коштів в сумі 27500 доларів США, в порушення вимог\~ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суму авансу у розмірі 27500 доларів США, у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на момент здійснення платежу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач [PERSON] просить суд також стягнути з відповідача три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 10.10.2011 року по 24.07.2015 року у розмірі 68721 гривня 36 копійок, та інфляційні збитки за період з жовтня 2011 року по червень 2015 року в сумі 464299 гривень 25 копійок. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення 3% річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) не є санкцією (неустойкою), а є способом захисту майнового права, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення трьох відсотків від простроченої суми підлягають задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 10.10.2011 року по 24.07.2015 року у розмірі 68721 гривня 36 копійок (605000*3*1382(кількість днів):365:100=38721,36). Згідно зі\~ст. 524 ЦК України,\~зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Разом із тим, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в частині стягнення індексу інфляції у розмірі 464299 гривень 25 копійок, оскільки при укладанні розписки та переданні грошових коштів, було визначено грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, а при розрахунку заборгованості у гривні по відношенню до долара США індекс інфляції вже враховується при коливанні курсу НБУ по відношенню до доларів США. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача [PERSON]

Outcome: partial