Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують, що 21.12.1999 помер дід позивачів [PERSON], який постійно проживав в [INFO]. За життя житловий будинок в якому проживав [PERSON] був розділений на дві частини. В одній частині будинку проживала його дочка [PERSON], а у іншій [PERSON] , які після смерті [PERSON] прийняли спадщину в порядку, визначеному ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року). 24.08.2002 [PERSON] помер. Спадщину, яка складалась із ? частини житлового будинку в рівних частках прийняли його дружина [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON], тобто кожен з них успадкував по 1/6 частини спадкового майна. 20.11.2011 померла [PERSON] 1/6 частину спадкового майна прийняв [PERSON], якому стало належати 1/3 частина житлового будинку. 12.02.2011 померла [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину будинковолодінння по вул. Л.Українки, 12 в с. Колодяжне, Ковельського району. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли її діти [PERSON] та [PERSON], які успадкували кожна по ? частини житлового будинку. Просили визнати за позивачем [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Л.Українки, 12 в с. Колодяжне, Ковельського району в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 12.02.2011 року та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Л.Українки, 12 в с. Колодяжне, Ковельського району в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 20.11.2011 року. Позивачі в судове засідання не зявились, подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлений позов підтримують повністю, з підстав, викладених у заяві та просять його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, подали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов визнають та не заперечують проти\~його\~задоволення. Оскільки від сторін по справі надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд відповідно до положень ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~розглядає справу на підставі зібраних в ній доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з копії рішення Ковельського міськрайонного суду від 25.07.2013 у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані у с. Колодяжне Ковельського району, вул. Лесі Українки, 12 (дванадцять). Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] право власності на 1/6 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані у с. Колодяжне Ковельського району, вул. Лесі Українки, 12 (дванадцять). Рішення суду набуло законної сили 19.08.2013. З копії свідоцтва про смерть слідує, що [PERSON] помер 21.12.1999 року. З довідки, виданої Колодяжненською сільською радою Ковельського району вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Колодяжне Ковельського району по вул. вул. Лесі Українки, 12 належав [PERSON], який помер 21.12.1999 року. Після смерті [PERSON] спадщину в рівних долях прийняли його діти дочка [PERSON] та син [PERSON], які на час смерті спадкодавця постійно з ним проживали та після смерті вступили в управління та володіння спадковим майном. Після смерті [PERSON], який помер 24.08.2002 спадщину прийняли його діти дочка [PERSON] та син [PERSON] 12.02.2011 померла [PERSON], спадкове майно прийняли її діти [PERSON] та [PERSON] Судовим рішенням, яке набуло законної сили встановлено, що за життя [PERSON] склав два заповіти, які посвідчені сільською радою 18.03.1996 та 23.10.1999. Згідно з першим заповітом [PERSON] заповів належний йому будинок з надвірними будівлями в рівних частинах своїм дітям: [PERSON] та [PERSON] Згідно з другим заповітом заповів одну жилу кімнату належного йому будинку сину [PERSON] Згідно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданої Ковельською державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були його діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Спадщину прийняли [PERSON] та [PERSON], вступивши в управління і володіння спадковим майном шляхом спільного проживання. Відповідач [PERSON] спадщину після батька [PERSON] не прийняв, оскільки не вступив в управління або володіння спадковим майном, і не подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, спадщину [PERSON] прийняли його діти [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах по 1/2. [PERSON] помер 24.08.2002 року. З урахуванням положень ст. 524, ч. 1 ст. 529, ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та повнолітні діти [PERSON], [PERSON], які і прийняли спадщину у рівних частинах, вступивши в управління і володіння спадковим майном шляхом спільного проживання. Частки спадкоємців є рівними по 1/3 успадкованого майна. Оскільки [PERSON] на день смерті належало 1/2 будинку №12 на вул. вул. Лесі Українки в с. Колодяжне, то відповідно його спадкоємцям [PERSON], [PERSON], [PERSON] успадковано по 1/6 цього будинку (1/2 : 3 = 1/6). [PERSON], яка успадкувала 1/6 спірного будинку, померла 20.11.2012 року, на день смерті проживала у спірному будинку. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виданої Ковельською державною нотаріальною конторою. Спадкоємцями [PERSON] були її діти - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Спадщину прийняв [PERSON], оскільки постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявив відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1261 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1270, ст. 1273, ст. 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини, в тому числі й на користь іншого спадкоємця, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Статті 1268, 1269 ЦК України визначають порядок прийняття спадщини спадкоємцями. Так, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269). Позивач [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] не прийняла, оскільки на час відкриття спадщини постійно із спадкодавцем не проживала та не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, відповідач [PERSON] успадкував усе майно після смерті матері [PERSON], в тому числі й належну їй 1/6 частини спірного будинку, а також успадкував 1/6 частину будинку після смерті [PERSON] Як встановлено судовим рішенням, [PERSON] успадкувала після смерті батька 1/2 належного йому будинку № 12 по вул. Л.Українки в с. Колодяжне Ковельського району. [PERSON] померла 12 лютого 2011 року, на час смерті проживала у цьому будинку в с. Колодяжне (а.с.9). Спадкоємцями [PERSON] були її діти [PERSON] та [PERSON] Спадщину прийняли вони обоє у рівних частинах: відповідач [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила відмову від неї, а позивач [PERSON] протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] успадкували після смерті матері усе її майно в рівних частинах, в тому числі й по 1/4 частини належних їй 1/2 частини спірного будинку (1/2 : 2 = 1/4). В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] успадкувала за законом після смерті матері [PERSON] 1/4 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Л.Українки, 12 в с. Колодяжне, Ковельського району, а позивач [PERSON] успадкував усе майно після смерті матері [PERSON], в тому числі й належну їй 1/6 частини спірного будинку, а також успадкував 1/6 частину будинку після смерті [PERSON] Таким чином, часка [PERSON] буде складати 1/3 у спадковому майні. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією підстав набуття права власності є спадкування, яке відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України є переходом прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як вбачається з копії технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Л.Українки, 12 в с. Колодяжне, Ковельського району побудований у 1964 році. Технічна документація не містить відміток про наявність самовільного будівництва. Право власності частину вказаного нерухомого майна не зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду від 25.07.2013. Таким чином, відсутність реєстрації права власності не позбавляє спадкоємців права успадкувати це майно, оскільки в силу\~ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, зводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Статтею 1296 ч.3 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі висновку субєкта оціночної діяльності суд встановив відсутність самовільних перепланувань та добудов, загальна та житлова площа житлового будинку не змінилась. Враховуючи відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, відсутність осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, відсутність самовільних перебудов та добудов, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивачів у спосіб передбачений\~ст. 16 ЦК України, шляхом визнання права власності на спірний будинок в порядку спадкування. Судові витрати слід віднести за рахунок позивачів. На підставі наведеного,

Outcome: approved