Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON] 19 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки у спільній сумісній власності посилаючись, що їм з відповідачем на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, розташована в [ADDRESS]. Він має намір відчужити належну йому земельну ділянку та розташовані на ній будівлі, однак відповідач вирішувати питання щодо виділення ідеальної частки в добровільному порядку відмовляється. Просив суд визнати за ним [PERSON] 1/2 ідеальної частки земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так як це викладено в заяві. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити посилаючись, що відповідач не перешкоджав позивачу у здійсненні його права на користування та розпорядження належним йому майном. Натомість, влітку 2017 року у визначений позивачем час залученими ним спеціалістами було здійснено зйомку та обмірювання земельної ділянки, при цьому жодних перепон відповідач не чинив та надав позивачу згоду на виділення частки в натурі. Суд, заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, уповноваженого представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. ( ч. 1 ст. 368 ЦК України). Установлено, що сторонам: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка площею 1,1983 га, розташована в [ADDRESS], цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] від 17 листопада 2017 року, виданим Міськрайонним управлінням у Кременчуцькому районі та мм. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області. Відповідач [PERSON] не надав позивачу згоди на визначення частки у спільній сумісній власності, порушивши його права та інтереси, які необхідно поновити. Відповідно до ч.1 ст. 370 ЦПК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову, тому його задовольняє та визначає позивачу 1/2 ідеальної частки земельної ділянки розташованої в [ADDRESS].

Outcome: approved