Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

[PERSON] 29 березня 2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування посилаючись, що [PERSON], який помер 04 квітня 2000 року належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Максимівка вул. Войкова, буд. 5 Кременчуцького району Полтавської області, спадщину після якого прийняла його мати [PERSON], але не оформила спадкових прав, померла 27 лютого 2008 року. Він являється спадкоємцем її майна за законом, але 09 лютого 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив йому в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в с. Максимівка вул. Войкова, 5 Кременчуцького району Полтавської області та складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», гаражу літ. «Б», сараю літ. «в», літньої кухні літ. «В», навісу літ «вн», сараю літ. «Г», бані літ. «Д», альтанки літ. «Е», літнього душу літ. «Є», убиральні літ. «З», вимощення літ. «І», колонки питної літ. «к», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 04 квітня 2000 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ № 150468 виданим 06 квітня 2000 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 16. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла за заповітом, посвідченим 17 березня 2000 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі № 91, [PERSON], але не оформила своїх спадкових справ. Згідно свідоцтва про смерть І-КЕ № 092120 виданого 29 лютого 2008 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 27 лютого 2008 року померла [PERSON], актовий запис № 80. З заявою про прийняття спадщини до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся [PERSON], що підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. 09 лютого 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 12 лютого 2016 року за № 179 на підставі запису погосподарської книги за 1996-2000 рр. особовий рахунок № 490 за [PERSON] значиться житловий будинок в с. Максимівка вул. Войкова, 5 Кременчуцького району Полтавської області, який згідно технічного паспорта виданого 18 грудня 2015 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» складається з житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», гаражу літ. «Б», сараю літ. «в», літньої кухні літ. «В», навісу літ. «вн», сараю літ. «Г», бані літ. «Д», альтанки літ. «Е», літнього душу літ. «Є», убиральні літ. «З», вимощення літ. «І», колонки питної літ. «к», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, інвентаризаційна вартість якого становить 111 140 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12,20), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Отже, житловий будинок з господарськими будівлями розташований в с. Максимівка вул. Войкова, 5 Кременчуцькому районі Полтавської області належав померлому 04 квітня 2000 [PERSON], спадщину після якого прийняла [PERSON], але не оформила своїх спадкових справ, тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Право власності як вбачається із ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Не сплачений позивачем [PERSON] судовий збір, від якого він звільнений в відповідності до п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved