Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] 02.07.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем 18.10.2011 р. зареєстрували шлюб від якого мають дитину [PERSON], [INFO] На протязі вже більше як півроку вони з відповідачем проживають окремо, не спілкуються та не ведуть спільного господарства. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно не працює. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка сама не здатна в повній мірі забезпечити достатні кошти на виховання сина, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити. Суду пояснила, що перебуває у шлюбі із відповідачем з 2011 року та у них є син [PERSON], який проживає із нею у належній позивачці частині будинку по вул.. Паркова, 18 в м.Жмеринці. Близько півтора місців тому відповідач зібрав свої речі та виїхав від позивачки до іншої жінки. З того часу будь-яку матеріальну допомогу припинив надавати. Доходи позивачки складають 2700 грн. заробітної плати та 900 грн. допомоги при народженні сина до лютого 2016 року щомісяця та всі кошти позивачка витрачає на дітей. Інших доходів позивачка не має, утримувати сина достатньо самостійно не може. Крім того у позивачки є ще одна дитина, восьмирічного віку, на утримання якої вона отримує аліменти у розмірі 700-900 грн. щомісяця. Дитина здорова. У відповідача також є інша дитина від першого шлюбу та на її утримання він сплачує 400 грн. аліментів щомісячно. У відповідача дійсно дуже хвора мати, яка потребує сторонньої допомоги. Позивачка оспорила той факт, що відповідач здійснює постійний догляд за інвалідом першої групи - матір»ю [PERSON], хоча і перебуває з 27.01.2014 року на обліку як особа, що надає соціальні послуги. Так, відповідач ще під час спільного проживання однією сім»єю із позивачкою до матері навідувався лише за потреби, насправді постійний догляд за нею здійснює мати [PERSON], а баба відповідача [PERSON], від якої позивачка чула неодноразові скарги на те, що відповідач недостатньо їм допомагає. Насправді відповідач неофіційно працює водієм у службі таксі, де протягом їх подружнього життя отримував в середньому 3500 грн. заробітної плати, дійсно купував ліки для матері, однак, крім нього кошти на ліки надає як його мати, так і баба. Вважає, що ці обставини не змінились і на даний час, хоча точний розмір доходів відповідача їй не відомий, а тому вважає, що оскільки відповідач утримує іншу жінку, із якою насправді проживає, має можливість працювати, то має можливість і зобов»язаний утримувати сина та сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково на суму 400 грн., та відповідач просив не брати до уваги подані письмові заперечення в частині повного невизнання позову. Письмові заперечення в іншій частині відповідач підтримав, пояснив, що з нього стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу [PERSON], 31.03.2007 р.н, в розмірі 400 грн. щомісячно. Розмір аліментів які просить позивачка стягувати з нього 1500 грн., для нього є фінансово обтяжливим, оскільки він не працює, не отримує допомоги по безробіттю, підприємницькою діяльністю не займається. Також він здійснює догляд за своєю непрацездатною матірю [PERSON], яка є інвалідом 1 групи і через що він перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради як одержувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з 27.01.2014 р. в розмірі 182,70 грн. Додатково та на запитання суду пояснив, що 182,70 грн. допомоги є єдиним джерелом його доходів, а аліменти на утримання дитини від першого шлюбу ним сплачуються інколи і за рахунок допомоги матері. Вважає, що аліменти у розмірі 400 грн. на утримання сина [PERSON] є рівними із аліментами, які він сплачує на утримання дитини від першого шлюбу, хоча така сума коштів не є достатньою для належного утримання дитини. За можливості та за зверненням позивачки він буде надавати іншу посильну допомогу на утримання сина. Із позивачкою спільно не проживає півтора місяці, допомогу надавав, а саме купував необхідні ліки дитині, коли вона його про це просила, іншу допомогу приймати відмовилась, вказавши про вирішення питання в судовому порядку. Під час спільного проживання із позивачкою дійсно неофіційно працював у службі таксі водієм, на час розгляду справи не працює. Відповідач здоровий, власного житла не має, проживає разом із матір»ю, за якою здійснює догляд за потреби, тобто по кілька разів на день приїздить до неї: здійснює закупівлю продуктів харчування, догляд за лежачою хворою, перевертає, годує, ставить крапельниці, дає ліки, інших дітей у його матері немає. Здоров»я матері погіршилось у 2015 році та вона була кілька разів госпіталізована. Під час проживання із позивачкою, він ночами навідував матір, заперечив, що неофіційно працює, надавати аліменти, у розмірі, у якому просить позивачка не може, бо не має відповідних доходів, однак вільний від догляду матері час використовує для неофіційного підробітку та відпочинку. Його баба [PERSON] проживає у другій половині будинку. Його батько із сім»єю не проживає та допомоги не надає. Визнав, що син, із позовом про стягнення аліментів на утримання якого звернулась позивачка, проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Під час спільного проживання здійснював догляд за сином, приймав участь у його вихованні. Представник відповідача [PERSON] посилався на те, що відповідач обмежений у заробітку коштів та можливості офіційно працевлаштуватись через хворобу матері, якій може знадобитись допомога у будь-який час, сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу. Позивачкою, яка перебуває у кращому матеріальному становищі, ніж відповідач не доведено належними та допустимими доказами те, що відповідач працює та має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн. щомісяця. Наданий позивачкою звукозапис розмови здобутий всупереч порядку, встановленого законом, а тому позом підлягає задоволенню на суму 400 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 18.10.2011 р. шлюбі. (а.с. 5) Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який проживає разом із матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Вказана обставина беззаперечно визнана відповідачем у судовому засіданні, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідач [PERSON] не працює, не перебуває на обліку у Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості (а.с. 24), перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Жмеринської міської ради як одержувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з 27.01.2014 р.в місячному розмірі 182,70 грн. за інвалідом 1 групи [PERSON] (а.с. 23, 30) Крім того, з відповідача на утримання дитини від першого шлюбу [PERSON], [INFO], стягуються аліменти, які згідно мирової угоди від 06.11.2014 року, що визнана ухвалою суду від 06.11.2014 року визначено у розмірі 400 грн. за місяць, на відміну від таких, що підлягали стягненню за рішенням суду у розмірі 769 грн. на місяць. (а.с. 25, 26, 43) Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обовязків утримувати сина [PERSON], судом не встановлено. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.59 ЦК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка просить про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500,00 грн. щомісяця на утримання сина [PERSON], [INFO] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших утриманців дочки [PERSON], [INFO], те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, добрий стан здоровя, те, що відповідач є працездатним, має можливість працювати, скрутне матеріальне становище дитини, її добрий стан здоровя, відповідно до ст. 182 СК України, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з 02.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів є розумним, справедливим, обґрунтованим та законним, відповідає інтересам та потребам дитини. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет на 2015 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 1032 гривень, 1167 гривень - із 1 грудня. Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому на розмір аліментів, які визнані відповідачаем в сумі 400 грн. щомісяця, з урахуванням того, що батьки мають рівні обовязки по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, не можуть забезпечити належне утримання неповнолітньої дитини на рівні, встановленому законом. Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що однією із підстав визнання ним позову на суму 400 грн. є стягнення аліментів на утримання дитини від першого шлюбу у такому розмірі, оскільки як вбачається і з матеріалів справи (а.с.25-26, 43) такий розмір аліментів визначений між відповідачем та стягувачкою аліментів в результаті досягнення мирової угоди в ході взаємних поступок, оскільки розмір аліментів, що визначений за рішенням суду за підрахунками ВДВС складав 769 грн. щомісячно. Так само суд не бере до уваги квитанції (а.с.31-32) про купівлю медичних препаратів, що надані відповідачем на підтвердження понесення ним витрат на лікування матері [PERSON], оскільки ним не доведено суду належними та допустимими доказами медичних призначень вказаній особі препаратів, квитанції про купівлю яких надано суду. Так само суд не бере до уваги твердження відповідача про неможливість здійснення ним будь-якої роботи, оскільки ним у судовому засіданні підтверджено, що він відлучається від матері, допомогу надає за потреби останньої, тобто має можливість та час для неофіційного заробітку. Суд відкидає та не бере до уваги як доказ носій інформації - диск із звукозаписом телефонної розмови із особою, яку позивачка вказала як [PERSON] - бабу відповідача, оскільки він здобутий із порушенням конституційного принципу таємниці телефонних розмов, що викладений у ст.31 Конституції України. Клопотання про допит свідка [PERSON], яка відмовилась свідчити проти внука (а.с.44-45) позивачкою знято. Таким чином позивачкою не доведено обставин роботи та розміру отримуваного доходу відповідачем, який би давав підстави суду визначити розмір аліментів на утримання дитини сторін у сумі 1500 грн. щомісяця. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментного платежу за 1 місяць. Відповідно до ст. ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial