Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат Цигиця Л.М. звернулася до Енергодарського міського суду Запорізької області з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку. Виконавчий лист №2-203 перебуває на примусовому виконанні в Енергодарському міському відділі державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відповідно до розрахунку головного державного виконавця Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) станом на 01.02.2020 р. загальна заборгованість по аліментам складає 205353 (двісті п`ять тисяч триста п`ятдесят три) гривні 76 копійок. Посилаючись на ч.1 ст.196 СК України, представник позивача [PERSON] - адвокат Цигиця Л.М. зазначає, що має право на стягнення пені з відповідача [PERSON] у розмірі 25215,66 грн., надавши відповідний розрахунок, та просить стягнути зазначену суму. Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.06.2020 р. даний позов був прийнятий до розгляду, відкрите загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.14). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.08.2020 р. підготовче судове засідання було закрито та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.25). У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач та її представник надали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, вимоги викладені у позовній заяві підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи та відзиву на позов, до суду не надав. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомили, заяв або клопотань про відкладання слухання справи та відзиву до суду не надав. Згідно довідки Сектору реєстрації Енергодарської міської ради, відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідач сповіщався про час, дату і місце розгляду справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку, місцем своєї реєстрації, але поштові конверти були повернуті на адресу суду з відповідною відміткою про відсутність адресата (а.с.19,29,36,38). Згідно з вимогами ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У судовому засіданні встановлено наступне. В Енергодарському міському відділі державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку. За боржником [PERSON] станом на 01.02.2020 р. рахується заборгованість у розмірі 205353,76 грн. (а.с.8). У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Розмір та вид відповідальності за прострочення сплати аліментів встановлено ч.1 ст. 196 СК України. Так, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем не надано заперечень з приводу наявної заборгованості по аліментам, а також не надано доказів щодо утворення даної заборгованості з причин незалежних від нього, а тому суд приходить до висновку, що спір між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами відсутній. В матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості, складений 31.01.2020 р. державним виконавцем, який суд приймає як належний та достовірний доказ. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Відповідно до матеріалів справи, розрахунок пені здійснений позивачем з дотриманням вимог ст.196 СК України, та суд приймає його як належний доказ. На підставі викладеного, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підтверджуються наданими доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що при зверненні до суду, позивачку звільнено від сплати судового збору, у зв`язку з чим, суд враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривні 80 копійок.

Outcome: approved