Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 10 березня 2016 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування посилаючись, що їх батьку [PERSON], який помер 29 червня 2015 року належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Комарова, 24 Кременчуцького району Полтавської області. Вони являються спадкоємцями його майна за законом, але 13 лютого 2016 року державним нотаріусом Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просили визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Комарова, 24 Кременчуцького району Полтавської області. який складається з житлового будинку літ. «А», погрібу під частиною будівлі літ «бп», прибудови літ. «а», веранди літ. «а1», гаражу літ. «б», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б1», убиральні літ. «В», сараю літ. «г», сараю літ. «Г», сараю літ. «г1», вимощення літ. «І», колодязя питного літ. «К», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, по 1/2 частині. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник адвокат [PERSON] позов підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа Реєстраційна служба Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Суд, заслухавши позивачів та їх уповноваженого представника, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 червня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 301048 виданим Виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області 01 липня 2015 року, актовий запис № 48. З заявою про прийняття спадщини до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулися [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. 13 лютого 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON] позивачам відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 09 лютого 2016 року за № 372 на підставі запису по господарської книги за № 00810 [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Комарова, 24 Кременчуцького району Полтавської області та згідно технічного паспорта виданого 16 лютого 2016 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» складається з житлового будинку літ. «А», погрібу під частиною будівлі літ «бп», прибудови літ. «а», веранди літ. «а1», гаражу літ. «б», літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «б1», убиральні літ. «В», сараю літ. «г», сараю літ. «Г», сараю літ. «г1», вимощення літ. «І», колодязя питного літ. «К», огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, інвентаризаційна вартість якого 160 023 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Комарова, 24 Кременчуцького району Полтавської області належав померлому 29 червня 2015 року [PERSON], тому [PERSON], [PERSON] набувають на нього право власності в порядку спадкування. Право власності як вбачається із ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved