Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] 26.12.2014р. звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], 2003р.н., в твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн. Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб з відповідачем укладено 24.10.2002року. У шлюбі у них 10.11.2003р. народився [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки він почав часто випивати, своєю поведінкою травмує психіку дитини, погано ставиться до добробуту своєї сім'ї, в результаті чого у них склалися різні погляди на життя. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, цей шлюб є формальним. Її зарплати явно не достатньо для належного забезпечення дитини. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Просить задовольнити позов. Додатково пояснила, що відповідач сплатив їй аліменти на утримання дитини [PERSON] за січень та лютий 2015 року в розмірі по 1000 грн. за місяць. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином рекомендованим листом. Відомостей про причину його неявки немає. Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24.10.2002р. Цей шлюб для них є першим. Від шлюбу сторони мають одну дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя сторін не склалося. Вони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, наміру проживати разом та зберігати шлюб позивачка не має, примирення не бажає. Суд вважає, що спроби примирення неможливі і не в найкращих інтересах сім'ї. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок не залежить від матеріального становища батьків. Відповідно до ст.184 СК України передбачено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом у випадку, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 1000грн. позивачка покликається на те, що відповідач не має постійного місця роботи, має мінливий та нерегулярний дохід, інших дітей та утриманців він не має. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей та утриманців, стан здоров'я дитини, яка зі слів позивачки є здоровою. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приймає до уваги сплату відповідачем позивачці в січні та лютому 2015р. по 1000грн. аліментів та вважає, що з відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти на утримання дитини щомісячно в твердій грошовій сумі розмірі 1000грн., починаючи з 1 березня 2015р. і до досягнення дитиною повноліття. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, цей шлюб слід розірвати, одночасно визначивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача в користь позивача на утримання [PERSON], 2003р.н.

Outcome: approved