Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

[PERSON] 22.04.2020 р. звернулася до суду з позовом, в якому просила усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . В обгрунтування позову вказала, що є власником спірного житлового будинку у якому зареєстрований відповідач [PERSON] , який є колишнім співвласником будинку. Після укладення договору купівлі-продажу частини будинку та реєстрації права власності, відповідач повинен був самостійно, добровільно знятись з реєстраційного обліку, проте, станом на день звернення до суду з позовом вказаного не зробив, з реєстраційного обліку не знявся, на дзвінки не відповідає, особисто не з`являється, його місцезнаходження їй не відомо. Крім того, пунктом 5 договору купівлі-продажу частини будинку передбачено, що продавець зобов`язується звільнити частку домоволодіння від особистих речей та знятись з реєстраційного обліку до 10 квітня 2020 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 червня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник надала суду заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив суду не подавав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється через неявку всіх учасників справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 57/100 частин будинку [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності №147914962 від 04.12.2018 р., договором купівлі-продажу від 27.03.2020 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано про реєстрацію права власності №205492719 від 27.03.2020 року (арк. справи 24-26). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є колишнім власником 57/200 частин будинку, та у відповідності до другого абзацу частини 5 договору купівлі-продажу від 27.03.2020 року зобов`язаний був звільнити частку домоволодіння від особистих речей та знятись з реєстраційного обліку до 10 квітня 2020 року. Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сім`ї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. За правилами ст. ст. 316, 321, 391 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову на підставі ст. 391 ЦК України у зв`язку з доведеністю позивачем факту порушення/обмеження його прав власності з боку відповідача у справі, адже відповідач втратив право користування житловим будинком у зв`язку з втратою права власності на житло, право на користування яким є предметом позову. Підстави вважати відповідача членом сім`ї позивача відсутні. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 20 листопада 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved