Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) в особі представника [PERSON], звернувся до суду із позовом до Пашківської сільської ради (далі - відповідач), в якому вказав, що 21.03.2004 року між ним та Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Перемога» ЄДРПОУ 03754691, що було ліквідоване 12.03.2009 року, було укладено договір купівлі-продажу млина, який знаходиться по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,17 га. Договір зареєстровано у книзі для запису нотаріальних дій за № 11 Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області. Згідно умов вказаного договору 21.03.2004 року позивач придбав об'єкт нерухомого майна, а саме млин та питель з робочим обладнанням загальною площею 209 м.кв. Млин цегляний, критий шифером з дерев'яною прибудовою. Балансова (залишкова) вартість об'єкту нерухомого майна складала на момент купівлі-продажу 15106 грн., 20 коп., без ПДВ, що підтверджується накладною за №720 від 23.03.2004 року. Позивачем було сплачено вартість вказаного об'єкту двома платежами, а саме: 21.03.2004 року у розмірі 10600 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №84, а 25.03.2004 року у розмірі 7527 грн., 44 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №94. 23.03.2004 року ПОСП «Перемога» виписано накладну за №720 з переліком майна, що відчужувалось згідно договору купівлі-продажу з його балансовою (залишковою) вартістю. Станом на 09.09.2017 року проведена поточна інвентаризація виробничого об'єкту, що розташований у [ADDRESS], відповідно до технічного паспорту на виробничий об'єкт від 09.09.2017 року загальна площа будівлі не змінена. Згідно умов договору купівлі-продажу від 21.03.2004 року позивач не зареєстрував своє право власності на зазначений виробничий об'єкт та тепер не має можливості довести своє право власності на об'єкт і завершити юридичний факт, тобто зареєструвати своє право власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою щодо відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником якого є позивач - [PERSON], майновий комплекс - млин, як його власність не обліковується. Враховуючи викладене, посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст. 344 ЦК України, позивач просив суд визнати за ним право власності на виробничий об'єкт - млин та питель з робочим обладнанням, загальною площею 209 м.кв., по [ADDRESS] за набувальною давністю. Ухвалою суду від 07.09.2018 року позовну заяву [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали суду від 07.09.2018 року та позовна заява з додатками відповідачем отримана 02.10.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 0800104264936. Протягом встановленого судом строку відповідач відзиву на позов не подав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 21.03.2004 року між Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством «Перемога» (код ЄДРПОУ 0375469, що вбачається з реквізитів сторін договору) як продавцем та [PERSON], як покупцем було укладено договір купівлі-продажу виробничого об'єкту по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,17 га (а.с. 12). Продаж об'єкту здійснено за 18127,44 грн., які було сплачено продавцю згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру, а саме: 21.03.2004 року у розмірі 10600 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №84, а 25.03.2004 року у розмірі 7527 грн., 44 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №94 (а.с. 13,14). Договір зареєстровано у книзі для запису нотаріальних дій за № 11 Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області. Згідно накладної за №720 від 23.03.2004 року [PERSON], від ПОСП «Перемога» було одержано: млин 1 шт., вартістю 6811,47 грн., питель 1 шт., вартістю 7977,45 грн., розсів у млині 1 шт., вартістю 180,33 грн., зернобійка машинна 1 шт., 3,63 грн., віярка 1 шт., вартістю 54,72 грн., трансмісія 2 шт., вартістю 18,33 грн., драчі 1 шт., вартістю 30,31 грн., вальці питля 1 шт., вартістю 29,96 грн., всього (без ПДВ) на суму 15106,20 грн., загальна сума з ПДВ 18127,44 грн. (а.с. 15). Як вбачається з технічного паспорту на виробниче приміщення від 09.09.2017 року, була проведена поточна інвентаризація приміщення млина, що розташований у [ADDRESS], відповідно до складу якого входить: будівля млина літ. «Б» загальною площею по двом поверхам 209,2 кв.м., будівля складу літ. «б» загальною площею 68,5 кв.м., будівля складу літ. «б» загальною площею по двом поверхам 39,7 кв.м., будівля сторожка літ. «в» загальною площею 17,6 кв.м. (а.с. 22-27). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником якого є позивач - [PERSON], майновий комплекс - млин, як його власність не обліковується (а.с. 30-34). З витягу з ЄДРПОУ вбачається, що Приватне підприємство «Пашківське окреме сільськогосподарське підприємство «Перемога», код 03754691 було зареєстроване у с. Пашківка Макарівського району Київської області з 10.05.1994 року, а 12.03.2009 року зареєстровано припинення юридичної особи, дані про правонаступника відсутні (а.с. 35-37). Також позивачем надано договір про постачання електричної енергії № 635 від 07.06.2004 року, укладений з СПД [PERSON], на постачання електричної енергії на млин у с. Пашківка (а.с. 16). Вирішуючи вимоги за позовом, суд керується наступним. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Звертаючись до суду, позивач вказав, що він згідно договору купівлі-продажу придбав млина, тоді як з договору вбачається, що його предметом є виробничий об'єкт без зазначення його індивідуально-визначених ознак, який знаходиться по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,17 га. При цьому позивач надав технічний паспорт на виробниче приміщення млина від 09.09.2017 року у [ADDRESS] Будь-яких доказів на підтвердження зміни назви вулиць позивачем суду не надано. Наведені обставини виключають можливість ідентифікувати тотожність предмета договору предмету спору. Крім того, як вбачається з договору, продавцем виробничого об'єкту було Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Перемога» з кодом ЄДРПОУ 0375469, тоді як на підтвердження ліквідації вказаної юридичної особи надано витяг з ЄДРПОУ на Приватне підприємство «Пашківське окреме сільськогосподарське підприємство «Перемога», код 03754691, будь-яких доказів на підтвердження того, що це була одна і та ж юридична особа позивачем не надано, що ставить під сумнів належність відповідача у справі та відсутність правонаступників юридичної особи, що була стороною договору. Крім того, відповідно до ст. 328 ЦК України (у редакції на час укладення договору) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Момент набуття права власності за договором визначений ст. 334 ЦК України (у відповідній редакції), якою передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації (ст. 657 ЦК України). Так, судом було встановлено, що позивач 21.03.2004 року за договором купівлі-продажу придбав виробничий об'єкт по [ADDRESS]. Вказаний договір було нотаріально посвідчено виконкомом Пашківської сільської ради та зареєстрований у книзі для запису нотаріальних дій за № 11. Позивач, звертаючись до суду із позовом вказав, що іншого шляху для оформлення за ним права власності, ніж визнання цього права за ним судом у порядку ст. 344 ЦК України не існує, хоча не надав жодного доказу на підтвердження факту відмови уповноважених державою органів на реєстрацію за ним права власності на це майно. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як передбачено ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, у матеріалах справи відсутні докази порушення прав та законних інтересів позивача, що є самостійною підставою для відмови у даному позові. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed