Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

[PERSON] 24 листопада 2015 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання трудового договору. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 27 лютого 2007 року між ним та ФОП [PERSON] був укладений трудовий договір, за умовами якого [PERSON] було прийнято на роботу водія на легковому автотранспорті. З 16 жовтня 2014 року ФОП [PERSON] припинила свою трудову діяльність, а отже виплату позивачу заробітної плати. Проте у звязку з неможливістю встановити місцезнаходження відповідача позивач позбавлений можливості розірвати вказаний трудовий договір, тому [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд розірвати безстроковий трудовий договір, укладений 27 лютого 2007 року між ФОП [PERSON] та [PERSON]; витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача на користь позивача (а. с. 3-5). Позивача надав суду заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 19). Відповідач у судове засідання не зявилась, представника своїх інтересів для участі в розгляді даної цивільної справи не направила, про час, дату та місце проведення судового засіданні була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку. Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача та в матеріалах справи достатньо доказів для ухвалення по справі заочного рішення, суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача за правилами постановлення заочного рішення.. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить висновку щодо можливості часткового задоволення позовних вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 лютого 2007 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] був укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою, за умовами якого [PERSON] було прийнято на роботу водія на легковому автотранспорті. Даний трудовий договір є безстроковим та був зареєстрований 27 лютого 2007 року у Дніпропетровському обласному центрі зайнятості за №9341 (а. с. 6-6 зворот). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №1000383382 від 05 листопада 2015 року вбачається, що діяльність ФОП [PERSON] припинена 16 жовтня 2014 року на підставі судового рішення (а. с. 7-7 зворот). Згідно з ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно з ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом № 260 від 08 червня 2001 року Міністерства праці та соціальної політики України «Про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю», на Державний центр зайнятості покладено функції з реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою-роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для заняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимоги [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про розірвання безстрокового трудового договору, укладеного між сторонами 27 лютого 2007 року, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити позову в цій частині. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача судових витрат, враховуючи результат вирішення справи, а також те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, враховуючи, що позивачем не було додано до позову документу на підтвердження сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial