Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом у якому просять: визнати недійсним договір дарування ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н., с. Маяки, вул. Богачова, 19, укладений між [PERSON] і [PERSON], посвідчений Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 16 лютого 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №1-199; визнати недійсним договір дарування ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н., с. Маяки, вул. Богачова, 19, укладений між [PERSON] і [PERSON], посвідчений Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 18 лютого 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №1-202; скасувати державні реєстрації прав власності за №8747950 та за №8771054 на житловий будинок, що розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н., с. Маяки, вул. Богачова, 19. У звязку з тим що вищевказані договори дарування житлового будинку є недійсними та підлягають скасуванню разом із скасуванням державної реєстрації права власності на будинок, оскільки цими договорами істотно порушені цивільні права позивачів, а саме, як спадкоємці за законом першої черги після смерті батька позивачі позбавлені можливості в установленому законом порядку успадкувати вищезазначений житловий будинок. З зазначених підстав позивачі вимушені звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача та позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просила позов задовольнити. Відповідач, яка належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, з невідомих суду причин, та від неї не надійшло клопотань, повідомлення про причини неявки. Заслухавши пояснення позивачів та представника позивачів, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 лютого 2015 року помер [PERSON] (а.с. 9), який є батьком позивачів, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 10-15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами: гаражем, сараєм, цистерною, огорожею, що розташований за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н., с. Маяки, вул. Богачова, 19. Зазначений житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок №28, виданого виконавчим комітетом Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області 11 червня 2007 року (а.с. 6-8) Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, за життя батьком не приватизована, державний акт на право власності на земельну ділянку та свідоцтво про право власності на земельну ділянку не видавалися, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався (а.с. 73). 02 березня 2015 року позивачі звернулись до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька - [PERSON] Листом від 05.03.2015 року №724/02-14 державний нотаріус повідомив позивачам про те, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеської області 04.03.2015 року, житловий будинок №19, що знаходиться в селі Маяки Біляївського району Одеської області по вулиці Богачова, належить [PERSON] на підставі договору дарування ? частини житлового будинку, посвідченого Біляївською районною державною нотаріальною конторою 16.02.2015 року та договору дарування ? частини житлового будинку, посвідченого Біляївською районною державною нотаріальною конторою 18.02.2015 року. У звязку з тим, що вищевказаний житловий будинок було відчужено спадкодавцем [PERSON] на користь [PERSON], нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, розяснивши, що за вирішенням вказаного питання вони мають право звернутися з позовом до Біляївського районного суду Одеської області та надати до нотаріальної контори рішення суду, набраного законної сили (а.с. 16-19). Відповідно до ст.1261 ЦК України, позивачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 16 лютого 2015 року відповідно до договору дарування [PERSON] передав у власність, а [PERSON] безоплатно прийняла у власність ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами під №19, що знаходиться в селі Маяки, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Богачова (а.с. 61-65). 18 лютого 2015 року відповідно до договору дарування [PERSON] передав у власність, а [PERSON] безоплатно прийняла у власність ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами під №19, що знаходиться в селі Маяки, Біляївського району, Одеської області, по вулиці Богачова (а.с. 89-93). Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтями 626,628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника. Розмір та кадстровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у звязку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці обєкти. Відповідно до ст.38 Закону України «Про державний земельний кадастр» отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обовязковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки. Отже, з вищевказаних нормативно - правових актів вбачається, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є розмір та кадастровий номер земельної ділянки. Проте, зазначеним вимогам законодавства договори дарування житлового будинку не відповідають, оскільки в них відсутній кадастровий номер земельної ділянки, який є істотною умовою даних договорів, про що чітко вказано в п. 11 договорів. Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. З огляду викладене та

Outcome: approved