Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

[PERSON] 18 березня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2003 року, від сумісного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейні стосунки не склалися через відсутність взаєморозуміння, різність поглядів на життя та ведення спільного господарства, що призвело до втрати взаємоповаги та почуття любові. З вересня 2009 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть окремо. Сім`я розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Спір щодо сумісно нажитого майна на теперішній час відсутній. Просила шлюб розірвати. У своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у підготовчому засіданні, прізвище після розірвання шлюбу залишити без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішувати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, у своїй заяві до суду справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити у підготовчому засіданні. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2003 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 941 (а.с. 8). Від сумісного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Сімейні стосунки не склалися через відсутність взаєморозуміння, різність поглядів на життя та ведення спільного господарства, що призвело до втрати взаємоповаги та почуття любові. З вересня 2009 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, живуть окремо. Сім`я розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе. Відповідач у своїй заяві від 26 квітня 2019 року позовні вимоги визнав. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, проживає окремо, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем, спір щодо сумісно нажитого на теперішній час відсутній, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір на загальну суму 768 гривень 40 коп, разом з тим, у своїй заяві до суду позивач просила питання про розподіл судових витрат не вирішувати. На підставі викладеного,

Outcome: approved