Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

[PERSON] в грудні 2016 року заявила позов до колишнього чоловіка [PERSON], за яким просила постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] з дня предявлення позову у розмірі 50 відсотків з усіх видів заробітку, щомісячно, до досягненння дитиною повноліття. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.03.2017 року даний позов об'єднано з позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на навчання, за яким, з урахуванням уточнень до позовної заяви, позивач просили стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітньої дочки [PERSON] на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, а також додаткові витрати на навчання за останні три роки у розмірі 33528 грн., та додаткові витрати на період навчання з 01.09.2016 року до 01.07.2017 року у розмірі 1117,60 грн на місяць. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій на вимогах об'єднаного позову наполягала, просила слухати справу у її відсутності, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надано. Оскільки у справі достатньо даних про взаємовідносини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. Сторони, як це вбачається з матеріалів справи, перебували в шлюбі з грудня 1994р. по листопад 2012р. (а.с. 24), в шлюбі у них народились діти: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір'ю. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.02.2005 року були визначені аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON], в розмірі 50% від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Дані аліментні зобов'язання відповідач виконав, і в наступному по квітень 2016 року добровільно сплачував позивачу певну частку від свого заробітку на утримання дітей, що не заперечується позивачем. Аліменти на утримання неповнолітньої дочки сторін [PERSON] в судовому порядку не встановлювались. Дочка [PERSON], після здобуття середньої освіти, продовжує навчання у ВНЗ, зокрема є студенткою 5-того курсу медичного університету ім. Богомольця. Даних про те, що дитина має самостійні або інші джерела доходів в судовому засіданні не здобуто. Статтями 180, 181 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та визначені способи утримання дітей, в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань. Аліменти на дитину, відповідно до ст.191 ч.1 СК України, присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову і підлягають до виплати, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, як це встановлено ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати їх до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дітьми двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, визначення аліментів в твердій грошовій сумі, відповідно до ст.ст.184, 200 СК України, може мати місце щодо повнолітньої дитини, і у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працює в державній установі, а тому має стабільний заробіток. За таких фактів та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати встановлення аліментів на утримання неповнолітньої дочки в частці від заробітку відповідача, а на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, при цьому аліменти на дочку підлягають стягненню з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, а аліменти на доньку - з дня подання позову і до закінчення нею навчання в ВНЗ, але не пізніше досягнення 23-річного віку. Даних, про те, що з часу як відповідач перестав надавати допомогу на утримання дітей, його майновий, фінансовий, сімейний стан, тощо, змінився таким чином, що це позбавляє його можливості сплачувати аліменти, матеріали справи не містять. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує обставини та доводи на які посилались сторони, а також розмір попередніх аліментних зобов'язань, і з аналізу цих обставин в сукупності приходить до висновку, що для врегулювання спору по суті буде необхідним і достатнім встановити аліменти: на утримання неповнолітньої дочки сторін в розмірі в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а на повнолітню дочку в сумі 2000 грн. на місяць. Що стосується інших вимог позову, то суд вважає за необхідне в їх задоволенні відмовити, як такі, що необгрунтовані доказами. Витрати у справі суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial