Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

[PERSON] в лютому 2017 року заявила позов до [PERSON], за яким просила розірвати укладений між сторонами шлюб, та постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в сумі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання матері дитини в сумі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, просила їх задовольнити за підстав наведених в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень до позову не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.09.2015 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] року (див. свідоцтво про народження). Позивач в судовому засіданні пояснила, що шлюб між сторонами розпався через негідну поведінку чоловіка по відношенню до неї та сім'ї в цілому, яка виражалась в неналежному утриманні сім'ї, в подружній зраді, провукуванні конфліктів, застосуванні насильства, тощо. Далі позивач пояснила, що чоловік 16 лютого 2017 року черговий раз побив її і покинув сім'ю, з того часу вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, дитина залишилась з нею. Підстав для примирення позивач не вбачала. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам позивача, а тому цей шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Засновані на законі і вимоги позову про стягнення аліментів. Так, позивач в судовому засіданні пояснила, що в силу віку дитини працювати не може, відповідач будь-якої матеріальної допомоги їй не надає, хоча є працездатним, інших осіб на утриманні не має. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Наведене дає суду підстави прийти до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів як на утримання дитини так і на своє утримання. Позивач вказувала, що відповідач постійного місця роботи не має, має мінливий (непостійний) дохід, а відтак визначення аліментів в твердій грошовій сумі відповідає приписам ст. 184 СК України. Разом з тим, суд вважає, що позивачем дещо завищено розмір аліментів. Тому, виходячи з наведеного, з урахуванням віку дитини, її потреб, доводів позивача в обгрунтування цих вимог, та даних про особу відповідача (за поясненнями позивача), суд вважає, що встановлення аліментів на дитину в сумі 1500 грн., і аліментів на утримання матері дитини в сумі 500 грн., буде необхідним і достатнім, для врегулювання спору по суті. Отже, позов в цій частині вимог підлягає задоволенню частково. Витрати у справі, за прийнятих рішень, суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: partial