overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття дитиною але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а вона дуже потребує такої допомоги. В судове засідання позивачка не з'явилася, але в матеріалах справи міститься заява, в якій вона просить суд розглянути справу у її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглянути справу у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Суд, розглянувши заяви учасників процесу вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи: - у період перебування позивачки та відповідача у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження, копії яких є у справі; - відповідно до ст.180 СК України, позивачка та відповідач зобов'язані утримувати доньку до досягнення нею повноліття; - позивачка та відповідач не вирішили у позасудовому порядку спір щодо матеріального утримання сина, а тому, позивачка звернулася до суду; - позивачка наполягає на стягненні з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення повноліття сином, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.2 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Розмір аліментів, про стягнення якого просить позивачка, суд вважає обґрунтованим. Аліменти мають бути стягнуті з відповідача від дня пред'явлення позову. Також, згідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь державного бюджету Василівського району Запорізької області підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

[PERSON] в порядку окремого провадження звернувся до суду з заявою, в якій просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. В обгрунтування заяви вказав, що спільне життя з [PERSON] не склалося, шлюбні стосунки були припинені, а шлюб носить лише формальний характер. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] про розгляд справи без його участі, вимоги заяви підтримав у повному обсязі (а.с. 4). Від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги [PERSON] підтримала та просила задовольнити (а.с. 14). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON]І, та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.09.2007 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про складено відповідний актовий запис №458 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно матеріалів справи [PERSON] перебуває у Житомирській установі виконання покарань №8. Згідно ст. 51 Конституції України\~ та\~ ст. 24 Сімейного Кодексу України\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ ст. 55 СК України\~ дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч. 3\~ ст. 56 СК України\~ кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3\~ ст. 105 СК України\~ шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 3\~ст. 293 ЦПК України\~у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. З урахуванням викладеного, оскільки обоє з подружжя не бажають зберегти шлюб, суд вважає за можливе задовольнити заяву та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

[PERSON] в порядку окремого провадження звернувся з заявою, вказавши, що його дружина [PERSON] страждає на психічне захворювання, перебуває на обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня»Запорізької міської ради. У зв'язку з нездатністю розуміти значення своїх дій та керувати ними потребує постійного стороннього догляду. Для захисту та реалізації прав хворої просить визнати [PERSON] недієздатною, призначити опікуном заявника, оскільки він є її єдиним родичем [PERSON] Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, додатково вказав, що протягом останнього часу [PERSON] поводиться неадекватно, виявляє ознаки психічного розладу, не здатна розуміти значення своїх дій, доглядати себе, у зв'язку з чим потребує постійного стороннього нагляду. Оскільки інших родичів у [PERSON] немає, заявник просить призначити його опікуном дружини. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, направив до суду подання про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] (а.с. 25). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Право на звернення [PERSON], який є чоловіком [PERSON] та постійно з нею проживає, передбачене ст. 237 ЦПК України. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розгляду не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Висновком судово-психіатричної експертизи № 170 від 03.04.2014 року (а.с. 39-42), проведеної в порядку статті 239 ЦПК України, встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки атеросклеротичної деменції, в у зв'язку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст.ст. 58, 60, 63 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, лише з її письмової згоди, переважно з осіб, які знаходяться в сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих відносин між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с. 7) проживає разом з нею (а.с. 3, 5, 8), доглядає її, тому, на думку суду, може бути опікуном. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та підтверджені письмовими документами, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

[PERSON] в порядку окремого провадження звернулась до суду із заявою, вказавши, що її мати [PERSON], [INFO], та рідний брат [PERSON], [INFO], проживали за адресою: [INFO]. У червні 1995 року вони виїхали у Російську Федерацію працювати і з цього часу жодних відомостей від матері та брата немає. За місцем постійного проживання [PERSON] і [PERSON] не мешкають. З приводу їх розрушу заявниця зверталась до Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, однак пошуки позитивних результатів не дали. У звязку з викладеним, з метою оформлення спадщини заявниця просить визнати [PERSON] та [PERSON] померлими. У судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, зазначивши, що з 1995 року після виїзду матері та брата у Російську Федерацію вона їх не бачила та не спілкувалась, жодних відомостей щодо родичів вона не має. Представник зацікавленої особи Відділу ДРАЦС реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 15), причин неявки суду не повідомив, у звязку з чим причина неявки визнана судом неповажною. Представник зацікавленої особи Вільнянської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутністю (а.с. 17). Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є матірю та рідним братом заявниці [PERSON] (а.с. 3-4). Згідно з довідкою виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 1106 від 17 серпня 2015 року, [PERSON] та [PERSON] зняті 22 травня 1995 року з реєстрації за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, с. Матвіївка, вул. Леніна, 54, з цього часу на території Матвіївської сільської ради не зареєстровані та не проживають, відомостей про його місцезнаходження немає (а.с. 6). З довідки Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області № 36/8591 від 11 вересня 2015 року вбачається, що у вересні 2001 року [PERSON] зверталась до Вільнянського РВ із заявою за фактом безвісного зникнення її матері [PERSON], [INFO], та брата [PERSON], [INFO], відносно яких був проведений розшук, однак пошуки позитивних результатів не дали, їх місцезнаходження невідоме (а.с. 5). Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо в місці її постійного проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Таким чином, судом на підставі досліджених доказів встановлено, що протягом більше ніж трьох років у місці постійного проживання [PERSON] та [PERSON] відсутні відомості про місце перебування останніх, що є підставою для оголошення [PERSON] та [PERSON] померлими. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] в порядку окремого провадження звернулась з заявою, вказавши, що її колишній чоловік та батько її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], виїхав зі свого постійного місяця проживання у 2002 році, а востаннє батьки [PERSON] бачили та спілкувалися із ним у 2004 році, після чого будь-яких відомостей про місце перебування [PERSON] його родичі не мали. Посилаючись, що за відсутності [PERSON] позивач не має можливості отримати дозвіл останнього, як батька неповнолітнього [PERSON], [INFO], на тимчасовий виїзд дитини за кордон, просить визнати [PERSON] безвісно відсутнім. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, додатково вказала, що батьки [PERSON] мешкають у Криму, бачили сина востаннє у 2004 році, розшукавши його за допомогою телепрограми, після чого жодних відомосте про місце його перебування не надходило. Опитані судом у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] вони не бачили з 2002 року, він з сином не спілкувався, де він перебуває наразі не відомо. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про одруження заявник [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 03.03.2000 року, шлюб розірвано 19.11.2002 року. З довідки Белінської сільської ради та нотаріально посвідчених пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання фактично не мешкає, батьки не мають відомостей щодо місця його перебування з липня 2004 року. Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки у місці постійного проживання [PERSON] відсутні відомості про місце його перебування більше ніж рік, що підтверджено поясненнями свідків, встановити його місце знаходження неможливо, суд вважає за можливе заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] в порядку окремого провадження звернулась з заявою, вказавши, що її мати [PERSON] страждає на різноманітні захворювання, її психічний стан не дозволяє розуміти свої дії, у неї спостерігаються втрата пам'яті, вади мовлення, дезорієнтація та приступи агресії. У зв'язку з цим [PERSON] потребує постійного стороннього догляду. Для захисту та реалізації прав хворої просить визнати [PERSON] недієздатною, призначити опікуном заявника, оскільки вона є її рідною донькою. Заявник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, додатково вказала, що протягом останнього року стан здоров'я [PERSON] стабільно погіршується, вона не впізнає рідних, не здатна подбати про себе. Оскільки інші родичі [PERSON] не виявили бажання опікуватись нею, просить визнати її опікуном матері. Представник органу опіки та піклування - районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському районі в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись, що згідно з висновком експертизи [PERSON] не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, а інші особи, окрім [PERSON], не виявили бажання опікуватись [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Право на звернення [PERSON], яка є рідною донькою [PERSON] та постійно з нею проживає, передбачене ст. 237 ЦПК України. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розгляду не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Висновком судово-психіатричної експертизи № 655 від 13.11.2014 року, проведеної в порядку статті 239 ЦПК України, встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки деменції внаслідок органічного ураження головного мозку судинного ґенезу (церебральний атеросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія), в у зв'язку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст.ст. 58, 60, 63 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, лише з її письмової згоди, переважно з осіб, які знаходяться в сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих відносин між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За поданням Районної адміністрації Запорізької міс якої ради по Шевченківському району від 23.07.2014 року (а.с. 25) пропонується призначити опікуном [PERSON] [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13. 14, 15), доглядає її, задовільно характеризується за місцем проживання (а.с. 20), тому, на думку суду, може бути опікуном. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги є законними та підтверджені письмовими документами, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] в порядку окремого провадження звернулась з заявою, вказавши, що підтримує стосунки з [PERSON], [INFO], на цей час вагітна та бажає укласти шлюб з [PERSON], однак, оскільки не досягла шлюбного віку, просить надати право на укладення шлюбу з [PERSON] В судовому засіданні заявник підтримала заяву, вказавши, що з [PERSON] у неї склались добрі взаємні стосунки, вони бажають створити родину, тому просить надати право на укладення шлюбу до досягнення шлюбного віку. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з [PERSON] у нього склались добрі стосунки, він бажає з нею одружитися та утворити родину, має постійну роботу, здатен утримувати родину. Зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON], які є батьками [PERSON], в судовому засіданні вказали, що укладення шлюбу відповідає інтересам їх доньки, проти надання права на шлюб не заперечують. Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького МУЮ та Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району направили до суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представників, заперечень щодо задоволення вимог не мають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] з наступних підстав. Стаття 22 ч. 1 СК України встановлює шлюбний вік для чоловіків та жінок у вісімнадцять років. Згідно ст. 23 ч. 2 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Стаття 234 ч. 3 ЦПК України вказує, що справи про надання права на шлюб розглядаються у порядку окремого провадження. Зважаючи, що на момент звернення з заявою [PERSON] досягла шістнадцяти років, є вагітною, що підтверджено довідкою від 22.01.2015 року, батьки неповнолітньої [PERSON] не заперечували проти укладення шлюбу з [PERSON], який у свою чергу також вказав, що бажає одружитись з [PERSON], суд дійшов висновку, що надання заявниці права на шлюб відповідає її інтересам, тож заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] в порядку ст.256 ЦПК України звернувся із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - трудової книжки. Заявник в обґрунтування вимог покликається на те, що 16.05.1999 року йому було видано трудову книжку серія Б-ІІ [NUMBER], у якій помилково було вказано його по батькові як «[PERSON]», що не відповідає даним паспорта, де він зазначений як «[PERSON]». Він звернувся до управління Пенсійного фонду з питанням щодо оформлення пенсії, і в усній формі йому було повідомлено, що вказана помилка стане перешкодою у призначенні йому пенсії. У урахуванням наведеного просить встановити факт належності йому трудової книжки Б-ІІ [NUMBER], виданої 16 травня 1999 року. [PERSON] підтримав вимоги заяви та дав позмістно пояснення, вказавши, що на даний час підприємство, де він вперше був працевлаштований, і яке видало йому трудову книжку, на даний час ліквідовано, а тому підтвердити, що трудова книжка дійсно належить йому, він може лише в судовому порядку. Представник заінтересованої особи Костопільського об»єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області [PERSON] проти задоволення вимог заяви не заперечував. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази, вважає, що вимоги заяви підлягають до задоволення з наступних підстав. При огляді оригіналу трудової книжки Б-ІІ [NUMBER], виданої 16 травня 1999 року, встановлено, що вона видана «[PERSON]», дата роджения - [INFO] року. Згідно даних паспорту [NUMBER], виданого 11.12.1997 року Березнівським РВ УМВС України в Рівненській області, заявник вказаний як «[PERSON]», [INFO]. У трудовій книжці Б-ІІ [NUMBER] міститься запис №19 про роботу заявника в період з 21.07.2008 року по 20.08.2010 року у ВКФ «Явір» на посаді механіка (наказ №20 від 21.07.2008 року, наказ №15 від 20.08.2010 року). Відповідно до довідки №2 ТзОВ ВКФ «Явір» [PERSON] дійсно працював на посаді механіка з 21.07.2008 року по 20.08.2010 року ( наказ про прийняття на роботу №20 від 21.07.2008 року). Свідок [PERSON] дав показання про те, що спільно з [PERSON] працював у ВКФ «Явір» в період з 2008 по 2010 роки. Із трудової книжки БТ-ІІ [NUMBER] вбачається, що [PERSON] в період з 30.08.2008 року по 01.11.2010 року) працював у ВКФ «Явір» ( запис №11,12). У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість вимог заяви [PERSON], так як трудова книжка Б-ІІ [NUMBER] дійсно належить заявнику.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

[PERSON]В, просить суд встановити той факт, що [PERSON], котра померла 01.09.2013 р. була його матір'ю, так як в свідоцтві про його народження її прізвище записано Голубйовська, а в свідоцтві про смерть Голубьовськащо не дає заявнику можливості оформити спадщину після її смерті. Заявник заяву підтримав. Представник міської ради подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Так, за даними копії свідоцтва про смерть 1-БВ № 217780 01.09.2013 померла [PERSON]. Згідно копії повторного свідоцтва про народження 1-БВ № 206893 матір'ю [PERSON] записана [PERSON]. В зв'язку з цим 26.05.2016 р. нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON]. Однак свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству із заявником тому їй відомо, що [PERSON] була його матір'ю. Аналогічні покази дала свідок [PERSON] - родичка заявника. Таким чином дослідивши зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що покійна [PERSON] дійсно була матір'ю [PERSON], що дасть заявнику можливість реалізувати спадкові права.

Outcome: approved