Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], особами, які втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є власником зазначеної квартири, а відповідачі, які є її чоловіком та донькою, не проживають в ній з 2015 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с.21). [PERSON] (далі - відповідач-1) та [PERSON] (далі - відповідач-2) до суду не з'явились, в матеріалах справи наявні заяви, в яких вони зазначають, що позовні вимоги визнають та просять суд розглянути за їх відсутністю (а.с.20, 22). Поштова кореспонденція з повістками про їх виклик повернута до суду з відміткою за закінченням терміну зберігання; повістки про виклик в судове засідання на 22.10.2018 повернуті до суду з відміткою інспектора Покровського ККСН про те, що їх вручити неможливо, оскільки вказані особи не проживають за адресою їх реєстрації. В силу ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 07.07.1999 приватним нотаріусом Красноармійського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О., зареєстровано в реєстрі №2822; який зареєстровано в Красноармійському БТІ 15.07.1999 в реєстровій книзі №16 за реєстровим №148 (а.с.8-11). Відповідач-1 є донькою позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.14); відповідач-2 - чоловіком позивача, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] (а.с.17). З довідки Покровської міської ради від 03.08.2018 вбачається, що сторони по справі зареєстровані в спірній квартирі, зокрема, відповідач-1 - з 24.01.2002, відповідач-2 - з 14.02.2014 (а.с.18). В Акті від 17.08.2018 №15910, підписаному сусідами позивача, старшою будинку та інспектором Покровського ККСН, зазначено, що відповідачі не проживають в спірній квартирі з 2015 року (а.с.19). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім'ї без п оважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, оскільки відповідачами, які є членами сім'ї, не доведена поважність причин їх відсутності понад один рік, позовні вимоги позивача, який є власником спірної квартири, підлягають задоволенню, а відповідачі - визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved