Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 21.11.2009 р. Полтавською сільською радою Первомайського району Миколаївської області між нею та [PERSON] (далі - відповідач) було зареєстровано шлюб, актовий запис № 03. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стали постійні конфлікти через відсутність взаємо порозуміння та несумісність характерів, фактичні шлюбні відносини припинені близько п'яти років назад. Сім'я розпалася остаточно. Просить шлюб розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, в якій просить слухати справу без його участі; позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі; позов визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 21.11.2009 р. Полтавською сільською радою Первомайського району Миколаївської області між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб; актовий запис № 03; свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між подружжям припинені зв'язку з постійними конфлікти через відсутність взаємопорозуміння та несумісність характерів, фактичні шлюбні відносини припинені близько п'яти років назад. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved