Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

[PERSON] в травні 2015 року пред'явила до суду позов до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визначення частки майна, належної [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Обгунтовують позов тим, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому частку в квартирі [ADDRESS], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачам відмовлено у звязку з тим, що розмір належної спадкодавцю частки за його життя визначений у встановленому законом порядку не був. Зазначають, що зазначена квартира була приватизована на сім'ю в складі 4 осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Чомко (після одруження - [PERSON]) Д.С., і їм видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого зазначена квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Внаслідок того, що розмір частки [PERSON] в зазначеній квартирі не визначений, позивач [PERSON] позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому просять суд визначити, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/4 частину. В судове засідання позивач [PERSON] подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить розглянути справу в її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], подали в судове засідання заяви згідно з якими позов визнали, просять суд розглянути справу в їхній відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін та представника третьої особи. Судом установлено, що визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги грунтуються на встановлених законом підставах, оскільки: Як слідує зі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ИД № 375017 від 05 лютого 1983 року, виданого міським відділом ЗАГС м. Тернополя, позивач\~ [PERSON] є дружиною [PERSON] 01 червня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД № 156045 від 03 червня 2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Як убачається з відповіді Першої тернопільської державної нотаріальної контори від 12 червня 2015 року №2061/01-16, 14 жовтня 2013 року заведена спадкова справа №734/2013 до майна померлого 01 червня 2013 року [PERSON] Відповідно до матеріалів спадкової справи спадкоємцями є донька померлого [PERSON], яка 14 жотвня 2013 року подала заяву про прийняття спадщини за законом, та дружина померлого [PERSON], яка 13 травня 2015 року прийняла спадщину шляхлом спільного проживання та реєстрації із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 1215, виданою ПП «Загребелля» 09 жотвня 2013 року, та подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Як слідує з постанови № 1658/02-31 від 13 травня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON]В, у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 01 червня 2013 року [PERSON] відмовлено через те, що розмір частки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не визначений, а вказане майно належить співвласникам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 2000 року, виданого міським бюро технічної інвентаризації, квартира [ADDRESS] приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], Чомко (після одруження - [PERSON]) Д.С. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду. В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі. Згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Отже, з метою захисту спадкових прав позивача, забезпечення реалізації її права на отримання у встановленому законом порядку свідоцтва про право на спадщину, слід у судовому порядку визначити розмір частки, належної померлому [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. Беручи до уваги, що зазначена квартира була приватизована на сім'ю в складі 4-ох осіб - [PERSON], [PERSON], [PERSON], Чомко (після одруження - [PERSON]) Д.С. і їм видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого зазначена квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, частка [PERSON] у цій квартирі становила 1/4. Аналізуючи в сукупності всі досліджені докази та встановлені ними обставини, суд приходить до переконання, що в [PERSON]Д дійсно існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому його порушені права підлягають до захисту судом. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 368, 1226, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved