Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2020 року звернулася до суду з позовом про встановлення факту неприйняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, мотивуючи це тим, що після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина. За життя у [PERSON] дружини та дітей не було, на момент його смерті інші спадкоємці, які б входили до першої черги на спадкування, відсутні. [PERSON] проживав фактично один у [ADDRESS] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , рідної сестри позивачки, котра померла [INFO] , шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви, на підставі якої була відкрита спадкова справа. [PERSON] за життя прийняла спадщину після смерті свого сина [PERSON] , котрий помер [INFO] , з яким вона спільно проживала за однією адресою до дня його смерті. На момент смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у [ADDRESS] , була зареєстрована донька [PERSON] . [PERSON] . За життя [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали право на земельні частки (паї) у землях колишнього КСП «Дружба», що стверджується відповідними сертифікатами, виданими на ім`я кожного зі спадкодавців. Однак зазначені сертифікати були втрачені, що позбавляє можливості спадкоємців отримати свідоцтво на право на спадщину на земельну частку (пай). Позивачка вказує, що не зважаючи на те, що [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак за вказаною адресою не проживала приблизно з 2000 року. З того часу [PERSON] у с. Гаврилівка Ізяславського району Хмельницької області взагалі не з`являлася та не була присутня на похоронах [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] наполягає, що [PERSON] не проживала зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, а тому спадщину після їх смерті не отримала. Відтак позивачка вказує, що вона являється єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину, як спадкоємець третьої черги за законом. Разом з тим, [PERSON] не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не вчинила дій ні щодо прийняття спадщини, ні щодо відмови від спадщини. Крім того сертифікати про право спадкодавців на земельні частки (паї) втрачені. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином Представник позивачки адвокат Карун В. П. у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав. Представник відповідача Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій письмовій заяві просив справу розглядати за відсутності представника сільської ради, проти заявлених вимог не заперечував. Вислухавши позицію представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позов [PERSON] надійшов до суду 21 вересня 2020 року. 02 жовтня 2020 року винесена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. 18 грудня 2020 року закрите підготовче провадження. Правовідносини, які виникають у зв`язку із спадкуванням, регулюються книгою шостою Цивільного кодексу України «Спадкове право», а тому суд приходить до висновку про доцільність застосування у даному випадку норм, які містяться у книзі шостій Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч. 1 ст. 1233 Цивільного Кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1234 Цивільного Кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ч. 1 ст. 1235Цивільного Кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За вимогами ст. ст. 1258, 1261 Цивільного Кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1263Цивільного Кодексу України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. [PERSON] помер [INFO] у с. Улянівка (Гаврилівка) Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] померла [INFO] у с. Улянівка (Гаврилівка) Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] помер [INFO] у с. Улянівка (Гаврилівка) Ізяславського району Хмельницької області, що підтверджується актовим записом про смерть № 30 від 04 липня 2016 року, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] являється рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] , та рідною тіткою [PERSON] , котрий помер [INFO] , що підтверджується рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/278/20 від 25 травня 2020 року, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, копія якого додана до матеріалів справи. [PERSON] являється спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] третьої черги за законом та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/278/20 від 25 травня 2020 року, яке набрало законної сили 07 серпня 2020 року, копія якого додана до матеріалів справи,доданим до матеріалів справи повідомленням державного нотаріуса Ізяславської державної нотаріальної контори № 1609/01-16 від 16 грудня 2020 року. У ст. 1 ЦПК України вказано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 29 Цивільного Кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у [ADDRESS] , що підтверджується довідками Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 1694 від 27 грудня 2019 року, № 6 від 03 січня 2020 року, № 124 від 20 січня 2020 року. Частина третя статті 1268 Цивільного Кодексу України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінними один від одного. Таким чином, державна реєстрація [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] , сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті спадкодавців за адресою реєстрації. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17. Позивачка [PERSON] наполягає, що [PERSON] за місцем реєстрації постійно не проживає та взагалі не з`являється з 2000 року. Доводи позивачки підтвердили допитані в ході судового розгляду свідки [PERSON] та [PERSON] , котрі знають сім`ю [PERSON] , пам`ятають [PERSON] , котра з с. Гаврилівка Ізяславського району Хмельницької області виїхала, за місцем реєстрації не з`являлася, відомостей про себе і своє місце перебування не надавала. Свідки вказали, що на момент смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] у с. Гаврилівка Ізяславського району Хмельницької області вже не проживала, на обряді поховань жодного з вказаних спадкодавців не була присутня, після смерті спадкодавців за місцем реєстрації не з`являлась. Крім того, на підтвердження доводів позивачки суду надано копію повідомлення з Ізяславського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області № 6820.26-129/6820.26.1-26 від 26 березня 2020 року, згідно якого відомості щодо документування паспортом громадянина України [PERSON] , [INFO] , у Ізяславському районному секторі Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області відсутні. Представник позивача зазначає, що відповідно до вимог п. 10 Розділу ІІ Інструкції щодо правил і порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженої Наказом МВС України від 17 серпня 1994 року № 316, та діючого після втрати сили вказаної Інструкції пункту 2 Розділу І Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого Наказом МВС України від 15 червня 2006 року № 600, паспорт громадянина України видавався за місцем проживання особи. Таким чином відсутність відомостей щодо документування паспортом громадянина України [PERSON] , [INFO] , свідчить про те, що [PERSON] за місцем реєстрації на території Ізяславського району Хмельницької області не проживала. Відповідно до інформації Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 16-01/686 від 01 жовтня 2020 року [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , однак з 2008 року за місцем реєстрації не проживає і місце її перебування невідоме. На запит суду Ізяславський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надав інформацію № 3102/22.7.4-36 від 10 грудня 2020 року про те, що відомості про народження та смерть [PERSON] відсутні. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Ізяславської державної нотаріальної контори № 1209/02-14 від 16 вересня 2020 року наявність спадкоємця другої черги за законом [PERSON] , місце проживання котрої на момент смерті спадкодавця було зареєстроване разом із спадкодавцями, [PERSON] як спадкоємець третьої черги за законом не може бути закликана до спадкування. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що на момент смерті спадкодавців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] у с. Гаврилівка Ізяславського району Хмельницької області не проживала та спадщину у встановленому законом порядку не прийняла. Встановити вказаний факт іншим шляхом [PERSON] можливості не має, що підтверджується показами самої позивачки. Вказана обставина не була спростована в ході судового розгляду. Факт, про встановлення якого просить позивачка, має для неї юридичне значення, оскільки надасть можливість бути закликаною до спадкування як спадкоємця наступної черги за законом. Повноваження в галузі земельних відносин визначені у главах 2 та 3 Земельного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай), розміром 2, 72 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Дружба» с. ПлужнеІзяславського району Хмельницької області, про що йому був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0279334, що підтверджується листом відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 9-22-0.25-17/101-21 від 03 лютого 2021 року. За життя [PERSON] набула право на земельну частку (пай), розміром 2, 72 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Дружба» с. ПлужнеІзяславського району Хмельницької області, про що йому був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0279547, що підтверджується листом відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 9-22-0.25-17/101-21 від 03 лютого 2021 року. За життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай), розміром 2, 72 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Дружба» с. ПлужнеІзяславського району Хмельницької області, про що йому був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0279335, що підтверджується листом відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 9-22-0.25-17/101-21 від 03 лютого 2021 року. Сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0279334, виданий на ім`я [PERSON] , серії ХМ № 0279547, виданий на ім`я [PERSON] , серії ХМ № 0279335, виданий на ім`я [PERSON] , були втрачені, що підтверджується доводами представника позивачки, відповідними текстами оголошень у номері газети «Зоря Надгориння» від 09 липня 2020 року № 28 (11310), доданому до матеріалів справи. Згідно вимог ч. 1 ст. 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ч. 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Ізяславської державної нотаріальної контори № 1209/02-14 від 16 вересня 2020 року у зв`язку з неподанням через відсутність нотаріусу правовстановлюючих документів, які підтверджують право померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на земельні частки (паї), видача свідоцтва про право на спадщину на такі земельні паї неможлива. На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що права [PERSON] були порушені і підлягають захисту. Таким чином суд вважає, що слід визнати право [PERSON] на земельні частки (паї) в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .

Outcome: approved