Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

[PERSON], від імені якої на підставі довіреності діє [PERSON], звернувся в суд із вказаним вище позовом. Посилається на те, що 14.05.1987 року його матір'ю, [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області [PERSON]. та зареєстрований в реєстрі за №12, згідно якого вона заповіла [PERSON] все своє майно, належне їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося. [INFO] року [PERSON] померла. На день відкриття спадщини у власності його матері перебувала земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області та належала [PERSON] на праві приватної власності, на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого та зареєстрованого 10.08.2004 року. В жовтні 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Твердушкіна Р.Д. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак йому було повідомлено, що відкрити спадкову справу він не може, оскільки така спадкова справа вже відкрита у іншого нотаріуса - приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчука В.М. Позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Гапчука В.М. Проте йому знову було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки до нього вже звернулася особа, яка надала заповіт від 25.06.2014 року, посвідчений секретарем Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрований за №107 Отримавши інформаційну довідку з реєстру речових прав йому стало відомо, що право власності на земельну ділянку померлої [PERSON], яку вона заповіла позивачу вже зареєстровано за [PERSON] Вважає, що вищезазначений заповіт є недійсним з наступних підстав: Заповіт не підписаний особисто [PERSON] та не відповідав її волі, оскільки за свого життя мати не могла приховувати від нього наявність даного заповіту. Також, дивним виглядає та обставина, що мати раптово вирішила заповісти своє майно чужій людині. Крім того, під час особистої зустрічі з ним, колишня секретар Олексіївської сільської ради [PERSON] повідомила, що вона не посвідчувала заповіт [PERSON] від 25.06.2014 року на ім'я [PERSON] Виходячи з наведеного вважає, що оспорюваний заповіт не відповідає волі спадкодавця, що відповідно до ч.3 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Крім цього, [PERSON] на момент вчинення спірного заповіту, а саме 25.06.2014 року не перебувала на території України, оскільки перебувала на території Республіки Молдова в с.Корестоуци, де і померла [INFO] року. Просив визнати недійним заповіт, посвідчений 25.06.2014 року секретарем Олексіївської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №107, а також стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, а його представник [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити. Представник відповідача Олексіївської сільської ради Гончар І.М. проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що покійну [PERSON] він особисто знав і переконаний, що сина у неї не було, а позивач видає себе за її сина. Крім того, спадкодавиця народилася в 1938 році, а позивач - в 1941 році, тому не міг бути її сином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, а її представник [PERSON] позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов, поданому представником відповідача [PERSON], в якому зазначено наступне: Всупереч положенням ч.6 ст.81 КПК України доказування позивачем обставин, зазначених в позовній заяві, ґрунтується на припущеннях. Відповідно до рішення Олексіївської сільської ради №2 від 12.11.2000 року обов'язки по вчиненню нотаріальних дій було покладено на секретаря сільської ради [PERSON], тому посилання позивача на те, що остання не посвідчувала оспорюваний заповіт, є безпідставним. Всупереч вимогам ч.ч.2,5 ст.95 ЦПК України позивач подав до суду письмові докази в копіях, не засвідчених належним чином та не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналів цих доказів. З огляду на викладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Усно доповнив, що щодо подання на адресу суду копій доказів з посвідченням їх позивачем ЦПК передбачено обов'язок позивача, який він не виконав, оскільки частина копій доказів у передбаченому законом порядку не посвідчена позивачем та не апостильована. Крім того, позивач не надав доказів свого звернення в 6-місячний строк з моменту відкриття спадщини до нотаріуса з питання прийняття спадщини, тому не мав права звернення до суду. Також, в оспорюваному заповіті не зазначено прізвище, ім'я та по-батькові [PERSON], на ім'я якого зроблено заповіт, внаслідок чого не зрозуміло, чи його зроблено саме на ім'я позивача. Позовні вимоги не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Показання свідка [PERSON] самі по собі не є допустимими на підтвердження того, що заповіт вона не посвідчувала та що підпис на заповіті їй не належить, а клопотання про призначення по справі відповідної експертизи позивач та його представник в передбачений законом строк не заявляли. Також, позивач не подав до суду докази на підтвердження його споріднення з спадкодавцем, а також відсутності у спадкодавця волі на складання оспорюваного заповіту. Будучи вчасно та належним чином повідомленим судом про день та час судового розгляду через свого представника [PERSON], позивач та його представник в судові засідання не з'явилися: на 16.11.2018 року - у зв'язку з відрядженням представника (а.с.130,134,140), незважаючи на те, що дана дата з ним судом погоджувалася; на 12.12.2018 року - у зв'язку з хворобою представника (а.с.135,137,146,148); на 08.01.2019 року - у зв'язку із заміною представника та зайнятістю нового представника на зборах адвокатів області (а.с.166,169). Протокольною ухвалою суду від 30.10.2018 року, з урахуванням думки представника позивача [PERSON], вирішено розпочати розгляд справи за відсутності позивача [PERSON] Нормами ЦПК України передбачено граничну кількість нез'явлень в судові засідання сторін та їх представників, за наявності якої від відкладає розгляд справи (с.2 ст.223 ЦПК України). Вимогами п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Тобто, у випадку нез'явлення в судове засідання від 08.01.2019 року позивача [PERSON] та його представника втретє поспіль, незалежно від причин нез'явлення, суд зобов'язаний продовжити розгляд справи. За таких обставин, врахувавши думку представника відповідача [PERSON] - [PERSON], яка пояснила, що надала перевагу з'явленню в судове засідання перед участю у тих же зборах адвокатів,

Outcome: dismissed