Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] 29.04.2010 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] - Президента Товариства захисту тварин Австрії, Товариства з обмеженою відповідальністю «БігМір-Інтернет» про захист честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позивачка зазначала, що з мережі інтернет - інтернет видання «Новинар» http://novynar.com.ua/, право власності якого належить ТОВ «БігМір-Інтернет», вона дізналась про опублікований 25.08.2009 року відкритий лист президента Спільноти захисту тварин Австрії [PERSON] від 19.08.2009 року, в якому він поширив інформацію відносно позивачки [PERSON], яка є недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, наступного змісту: «…У 1998 році ми з [PERSON] проникли на собачі бої і прихованою камерою зняли фільм про дикі розваги мешканців Києва, на які правоохоронні органи не звертали жодної уваги…»; «…серед організаторів цих боїв названо [PERSON], яка на той час була кінологом. Пізніше нас ознайомили з рішенням суду щодо [PERSON], в якому її було визнано винною у привласненні значної суми коштів одного із кінологічних клубів. Суд заборонив їй протягом певного часу займати керівничі посади!!!»; крім того, 15.10.2009 року Відповідач 1 під час виступу на прес-конференції, послуги з підготовки, організації і проведення якої здійснювало ТОВ «Інформаційне агентство «Інтерфакс-Україна», розповсюдив між журналістами центральних телеканалів України та печатних видань, зміст свого відкритого листа від 19.08.2009 року. Зазначену неправдиву та недостовірну інформацію було доведено безпосередньому керівництву позивачки за місцем її роботи, а також ще невизначеному колу осіб, оскільки було надіслано відкритим листом та поширено ТОВ «БігМір-Інтернет» в загальнодоступній мережі. Зміст розповсюдженого листа від 19.08.2009 року не відповідає дійсності, оскільки вона (Позивачка) ніколи не була причетна та не мала ніякого відношення до організації та проведення собачих боїв у м. Києві; за даними МВС України згідно довідки серії ІНК №383394 на території України станом на 07.09.2009 року [PERSON] (позивачка) засудженою за кримінальними справами не значиться та в розшуку не перебуває; Відповідач 1, поширюючи і розповсюджуючи неправдиву та недостовірну інформацію відносно Позивачки, а саме «…серед організаторів цих боїв названо [PERSON], яка на той час була кінологом. Пізніше нас ознайомили з рішенням суду щодо [PERSON], в якому її було визнано винною у привласненні значної суми коштів одного із кінологічних клубів. Суд заборонив їй протягом певного часу займати керівничі посади!!!», принизив її честь, гідність та ділову репутацію позивачки як посадової особи так і фізичної особи в думці громадськості, в очах безпосереднього керівництва, трудового колективу Київського зоопарку - за місцем роботи, членів її родини тощо. Вважаючи, що зазначена інформація, публічно поширена відповідачами є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачки; поширена інформація є негативною та не відповідає дійсності, а відтак - є недостовірною та порушує особисті немайнові права позивачки, закріплені в ст.270, 297, 299 ЦК України, тому підлягає спростуванню, у зв»язку з чим позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити та постановити судове рішення, яким: визнати недостовірними та такими, що порочать честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] відомості, що були поширені у відкритому листі Президента Товариства захисту тварин Австрії [PERSON] від 19.08.2009 року до першого заступника голови Київської міської державної адміністрації [PERSON] та опубліковані в мережі Інтернет - Інтернет виданні «Новинар» 25.08.2009 року Товариством з обмеженою відповідальністю «БігМір-Інтернет», про Генерального директора Київського зоологічного парку [PERSON], а саме: «…серед організаторів цих боїв названо [PERSON], яка на той час була кінологом. Пізніше нас ознайомили з рішенням суду щодо [PERSON], в якому її було визнано винною у привласненні значної суми коштів одного із кінологічних клубів. Суд заборонив їй протягом певного часу займати керівничі посади»; зобов»язати Президента Товариства захисту тварин Австрії [PERSON] та ТОВ «БігМір-Інтернет» спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON] аналогічним поширенню способом; стягнути з відповідачів на користь Позивачки в порядку відшкодування моральної шкоди по 27500,00 грн. Відповідачі - [PERSON] - Президент Товариства захисту тварин Австрії та представник ТОВ «БігМір-Інтернет» в судове засідання не з»явились повторно, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином; представником відповідача 2 [PERSON] до матеріалів справи надано письмові заперечення (а.с.37-41), згідно яких відповідач 2 просить в задоволенні позову до нього відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено: 19.08.2009 року відповідачем 1 [PERSON] - Президентом Товариства захисту тварин Австрії був надісланий відкритий лист Першому заступнику голови КМДА пані [PERSON], текст якого було також передано редакціям засобів масової інформації (а.с.11-13); 25.08.2009 року інтернет-виданням «Новинар» http://novynar.com.ua/, засновником та редактором якого, як засобу масової інформації в мережі Інтернет, є ТОВ «БігМір-Інтернет» (відповідач 2), було опубліковано редакційну статтю щодо зазначеного Відкритого листа (а.с.10), в якому (у тому числі) було викладено інформацію наступного змісту «…серед організаторів цих боїв названо [PERSON], яка тоді працювала кінологом. Пізніше нас ознайомили з рішенням суду щодо [PERSON], в якому її було визнано винною у привласненні значної суми коштів одного із кінологічних клубів, - наголошує в листі [PERSON]». Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Згідно ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб; в тому числі, права на повагу до його гідності та честі, недоторканність своєї ділової репутації (ст.297, 299 ЦК України). Згідно ст.277 ч.1, 3, 4 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Суд, вирішуючи дану справу, виходить з такого розуміння понять честі, гідності та ділової репутації: честь - суспільна оцінка особистості, міра її духовних і соціальних якостей; честь є одним з найважливіших нематеріальних благ людини поряд з її життям, свободою, здоров»ям; дискредитація людини в очах громадської думки є приниженням її честі; гідність - це позитивна думка людини самої про себе як віддзеркалення її соціальної оцінки; відчуття своєї цінності як людини взагалі і як члена певної спільноти; ділова репутація - набута за певний період часу позитивна (нейтральна чи негативна) громадська оцінка ділових і моральних якостей фізичної чи юридичної особи; набір соціально значущих якостей, з якими їх носій асоціюється в очах своїх колег, партнерів, клієнтів, споживачів послуг чи товарів, шанувальників, виборців тощо. Суд вважає, що з оцінного погляду оспорювана позивачкою розповсюджена відповідачами інформація (в об»ємі позовних вимог позивачки) є негативною в частині таких висловлювань «серед організаторів цих боїв (собачі бої) названо [PERSON], яка на той час була кінологом. Пізніше нас ознайомили з рішенням суду щодо [PERSON], в якому її було визнано винною у привласненні значної суми коштів одного із кінологічних клубів. Суд заборонив їй протягом певного часу займати керівничі посади». Ствердження позивачки [PERSON] про те, що вищенаведені висловлювання Відповідача 1 та поширені без належної перевірки достовірності цих даних Відповідачем 2, є такими, що містять негативні відомості про позивачку, виражені у формі прямих тверджень, та є такими, що завдають шкоди діловій репутації позивачки, принижують її честь і гідність, суд вважає такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні; наведена інформація є негативною, а отже - недостовірною, оскільки відповідачами суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження протилежного; тому зазначена негативна інформація підлягає спростуванню. Згідно ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 ЦК України, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (ст.277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст.278 ЦК України) тощо. Вирішуючи питання щодо способу спростування недостовірної інформації в частині доведених вимог позивачки, суд виходить із загального правила спростування у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення, - зобов»язанням ТОВ «БігМір-Інтернет» - Інтернет видання «Новинар» http://novynar.com.ua/ спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON] шляхом розміщення на веб-сайті http://novynar.com.ua/ на головній сторінці повідомлення про ухвалене у справі судове рішення та резолютивної частини рішення суду, не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили. За встановлених обставин, та з урахуванням заперечень Відповідача 2, в задоволенні решти вимог позивачки [PERSON] має бути відмовлено. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача ТОВ «БігМір-Інтернет» підлягають стягненню на користь позивачки [PERSON] судові витрати в сумі 2750,00 грн.(а.с.1).

Outcome: partial