Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказала, що з 15.11.2014 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час перебування в якому у них народилися двоє дітей, які на даний час є малолітніми, а саме: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на життя та сімейні відносини, відсутність порозуміння. На даний час разом не проживають. Подальше спільне життя суперечить особистим інтересам позивача. Примирення та збереження шлюбу - неможливі. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання спільних дітей. Позивач просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 15.11.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 186; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до повноліття дітей. Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Ухвалою суду від 19.05.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також вказаною ухвалою витребувано у [PERSON] відомості про місце його роботи та отримані доходи. Витребувані докази надійшли до суду 17.08.2021 року та приєднані до матеріалів справи. У встановлений судом строк, відповідач на адресу суду подав відзив на позов разом з доказами надсилання його позивачу, який прийнято судом та приєднано до матеріалів справи. У відзиві відповідач вказав про визнання позовних вимог про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей у заявленому позивачем розмірі. При винесенні рішення просив врахувати, що ним з моменту подачі даного позову в добровільному порядку вже сплачено 38 889,90 грн. Щодо вимоги позивача про покладення на відповідача судових витрат, останній вказав, що оскільки ним основні позовні вимоги визнано, тому просив судові витрати покласти на позивача або розподілити такі витрати з позивачем у рівних частинах. У вимозі про стягнення з нього 5000,00 грн. витрат на правову допомогу просив відмовити повністю. Від позивача відповіді на відзив до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15.11.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, актовий запис № 186. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с. 11). В період шлюбу, у сторін по справі, народилися діти, а саме: донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 12) та донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 13), які на даний час є малолітніми та проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 15.01.2020 року (а.с. 14). Як вказала позивач, а відповідач визнав, сімейне життя з відповідачем не склалось через розходження поглядів на життя та сімейні відносини, відсутність порозуміння. На даний час разом не проживають. Подальше спільне життя суперечить особистим інтересам сторін. Примирення та збереження шлюбу - неможливі. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання спільних дітей, які проживають з нею. Також, із витребуваних судом документів за ухвалою суду від 19.05.2021 року встановлено, що відповідач [PERSON] проходить військову службу в Службі безпеки України з 25.12.2009 року по теперішній час (а.с. 33). З довідки № 28 від 12.08.2021 року встановлено, що відповідач працює в Українському науково-дослідному інституті спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України на посаді військовослужбовця та розмір його доходу з червня 2019 року по липень 2021 року становить 459 937,61 грн. (а.с. 42). Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дане питання позивачем не порушувалося. Також між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, також судом встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати дітей до досягнення ними повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено. Щодо поданих до відзиву відповідачем копій квитанцій добровільного перерахування коштів позивачу на утримання їхніх дітей, які він просив врахувати при вирішенні даного спору, слід вказати, що вони будуть враховані на стадії виконання судового рішення в частині стягнення аліментів, після примусового пред`явлення до виконання виконавчого листа. Щодо розподілу судових витрат слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України: інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. До таких витрат належать з-поміж інших, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так позивачем при подачі даного позову сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. (документально підтверджений а.с. 1). Тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, 454,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача, при цьому решту 454,00 грн., згідно ст. 142 ЦПК України, слід повернути позивачу з державного бюджету, оскільки відповідач визнав позов. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд керується вимогами ч. 2, ч. 3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн. На їх підтвердження до позову додано договір про надання правової допомоги (а.с. 16), квитанцію про оплату послуг адвоката у сумі 1000,00 грн. (а.с. 17), звіт про надання правової допомоги - виконаних робіт адвокатом (а.с. 18). Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від їх стягнення судом не встановлено, а також такі витрати в розумінні ст. 137 ЦПК України підтверджені належними доказами, що є достатнім для задоволення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, тому такі витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved