Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач), в якому вказала, що [INFO] помер її батько, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема на: житловий будинок в [ADDRESS]; земельну частку (пай) розміром 2, 77 в умовних кадастрових гектарах у землі, як перебуває у колективній власності КСП «Андріївський»; земельну ділянку площею 0,2271 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,3487 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER]. Позивач, [PERSON], як дочка померлого належить до спадкоємців першої черги за законом, проте позбавлена можливості оформити юридично свої права як спадкоємця після смерті батька, оскільки в свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено як «[PERSON]», а в її свідоцтві про народження прізвище батька значиться як «[PERSON]», що унеможливлює підтвердження родинних відносин між ними. Крім того, на момент смерті батька, тобто на час відкриття спадщини, вона проживала разом з ним за однією адресою, а саме: в [ADDRESS], що підтверджується довідкою №530 від 18.07.2018 року Андріївської сільської ради, проте проживала без реєстрації. Та, оскільки нею не було подано до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, тому без встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса. На підставі викладеного позивач просила: встановити факт родинних відносин, а саме факт, що вона [PERSON] є дочкою померлого [INFO] [PERSON]; встановити факт постійного проживання неї, [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO], також просила визнати за нею право власності на згадане вище спадкове майно в порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] Інших спадкоємців щодо спадкового майна ні за законом/заповітом не має. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 21.09.2018 року позов [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.10.2018 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду у порядку вимог ст. 84 ЦПК України витребувано від державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] Ухвалою суду від 31.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засідання на 23.11.2018 року. У судове засідання 23.11.2018 року позивач [PERSON] не прибула, згідно письмової заяви просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, Андріївська сільська рада, подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги залишила на розсуд суду та просила слухати справу у відсутності її представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Книги шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) в редакції від 16.01.2003 року, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Макарівського району Київської області [INFO], актовий запис за № 26 (а. с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина на: житловий будинок в [ADDRESS] (а.с. 15-21, 24); земельну частку (пай) розміром 2, 77 в умовних кадастрових гектарах у землі, як перебуває у колективній власності КСП «Андріївський» (а.с. 14, 26); земельну ділянку площею 0,2271 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером [NUMBER] та земельну ділянку площею 0,3487 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером [NUMBER] (а.с. 23, 25, 27). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, позивач у справі, [PERSON], належить до спадкоємців першої черги за законом. Як вказує позивач у позові, вона позбавлена можливості оформити юридично свої права як спадкоємця після смерті батька [PERSON], оскільки в свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено як «[PERSON]», а в її свідоцтві про народження прізвище батька значиться як «[PERSON]», що унеможливлює підтвердження родинних відносин між ними. Поряд з тим, як вбачається з наданих позивачем на підтвердження вказаних обставин копій наступних документів: свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.11) та свідоцтва про народження позивача (а.с.12), прізвище померлого [PERSON] у вказаних документах зазначено як «[PERSON]» і прізвище позивачки при народження зазначено як «[PERSON]», тобто без будь-яких розбіжностей. Зміна ж прізвища позивача з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 11.05.1993 року Андріївською сільською радою (а.с.13). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, відсутня необхідність у встановлені факту родинних відносин, відповідно у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З гідно пункту 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. З аналізу наведених норм слідує, що спадкоємцю для прийняття спадщини необхідно проживати із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (бути зареєстрованим з ним за однією адресою), в іншому ж випадку необхідно звернутись у визначений законом шестимісячний строк до нотаріуса з завоюю про прийняття спадщини. Поряд з тим, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України,). Як вбачається з довідки Андріївської сільської ради Макарівського району №530 від 18.07.2018 року, [PERSON] з 2000 року проживала разом з батьком, [PERSON] до дня його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS], проживала без реєстрації (а.с.22). Як вбачається з копії паспорта позивачки (а.с.9-зворот) вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. З наведеного слідує, що позивач на час відкриття спадщини не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою, тож відповідно до вимог ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, їй необхідно було звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Однак, до нотаріальної контори позивач з заявою про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] не зверталась, що підтверджується відповіддю Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області №1716/01-16 від 02.10.2018 року, звідки вбачається, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 40). Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Враховуючи наведене та положення ст. ст. 15, 16 ЦК України, слідує, що позивач обрала неналежний спосіб захисту, а саме просила встановити факт постійного проживання із спадкодавцем, тоді як останній необхідно було звернутись до суду з позовом про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, оскільки з такою заяво про прийняття спадщини у визначений законом шестимісячний строк позивач до нотаріуса так і не зверталась, крім того суд встановлює факти, що мають юридичне значення, у випадку, якщо чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, а відтак дані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Що ж до вимог про визнання права власності на спадкове майно, то вони є передчасними, оскільки залишилось невирішене питання про прийняття позивачем спадщини після смерті батька, тому і у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 4623,00 грн., не підлягають відшкодуванню. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed