Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернувся до Макарівського районного суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ», відповідач), вказавши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Олену Василівну, приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича, в якому просив визнати виконавчий напис №6190, вчинений 07.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. (бланк серії НРВ №562024), таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначив наступне. 07.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. було вчинено оспорюваний виконавчий напис №6190 про стягнення з позивача на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором №1001447215802 від 11.11.2019 року в розмірі 124655,08 грн. Даний виконавчий напис був пред`явлений до виконання відповідачем, та постановою від 01.07.2021 року приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. було відкрито виконавче провадження №65940723. Вважає, що вищевказаний виконавчий документ, у вигляді виконавчого напису №6190, виданий 07.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В., вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме: без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, за відсутності належних і допустимих документальних доказів на підтвердження факту направлення позивачу вимоги або повідомлення про наявність заборгованості та необхідності її погашення, що позбавило останнього права оспорити вимоги відповідача. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вказана вище позовна заява [PERSON] надійшла до Макарівського районного суду 22.07.2021 року та згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2021 року була передана на розгляд судді Мазки Н.Б. Ухвалою судді Мазки Н.Б. від 26.07.2021 року задоволено заяву головуючого судді у справі про самовідвід, а справу передано на розгляд іншому судді у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України. Так, згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 02.08.2021 року дана справа була передана на розгляд судді Макарівського районного суду Тандира О.В. Ухвалою судді Тандира О.В. від 04.08.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Зазначеною ухвалою зобов`язано приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. надати суду належним чином засвідчену копію виконавчого напису, що є предметом спору, та документів, що стали підставою для його вчинення. У встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Приватний нотаріус вимогу суду щодо надання документів щодо оскаржуваного виконавчого напису не виконав, своїм правом на надання письмових пояснень по суті позову не скористався. Приватний виконавець своїм правом на надання суду письмових пояснень по суті позову, не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справі, суд встановив наступне. 07.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис №6190 (бланк серії НРВ №562024), відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з громадянина [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який є боржником за кредитним договором №1001447215802 від 11.11.2019 року, укладеним з ПАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший український міжнародний банк», ідентифікаційний код юридичної особи 14282829, далі іменований - Стягувач. Строк платежу за Кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.03.2020 року по 19.02.2021 року. Сума заборгованості становить 124155,08 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 42924,10 грн., прострочена заборгованість за комісією - 35880,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8,28 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 44488,28 грн., строкова заборгованість за комісією - 854,24 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,18 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плату із Стягувача в розмірі 500 грн., яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача становить 124655,08 грн. (а.с. 11). Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 01.07.2021 року відкрито виконавче провадження №65940723 щодо примусового виконання виконавчого напису №6190, виданого 07.05.2021 року (а.с. 12). Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, позивач на обґрунтування своїх вимог зокрема посилався на те, що йому як боржнику не направлялась вимога про необхідність погашення заборгованості за укладеним кредитним договором, та відповідно не було повідомлено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису, що є порушенням процедури вчинення самого виконавчого напису. Вказані доводи позивача відповідачем не спростовані. Крім того, на обґрунтування своїх вимоги позивач заначив, що неповідомлення його як боржника про існування боргу, позбавило його можливості оспорити вимоги відповідача, що в свою чергу не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тож, зазначені вище обставини у сукупності, свідчать про обґрунтованість вимог позивача, які підлягають задоволенню, а сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved