Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] 09.12.2016 року звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому, просив суд зобовязати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, а саме: що [PERSON] ніде в своєму житті не працював, напозичав грошей і не віддає, що [PERSON] не має відношення до організації «ЕКО-БЕРЕЗАНЬ», що [PERSON] подав у дільничну комісію подання від усіх партій, що [PERSON] «Парашутист» від партії Ляшка, і що в депутати районної ради попав завдяки виборам у с.Новофедорівка, - шляхом публікації спростування і вибачення в районній газеті «Березань» в 10-денний термін з дня набрання чинності рішенням суду по даній справі. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що він балотується в депутати Коблівської сільської ради ОТГ шляхом самовисування, і 09.12.2016 року близько 11.30 год. йому зателефонувала [PERSON] про те, що серед жителів с.Федорівка розповсюджують неправдиву друковану інформацію щодо нього. Після цього він та [PERSON] поїхали до с.Федорівка і побачили, як [PERSON], який проживає у с.Новофедорівка, у приміщенні магазину та роблячи подвірний обхід села розповсюджує серед жителів с.Федорівка друковані звернення так званої «ініціативної групи» с.Новофедорівка та с. Федорівка. Разом із зверненнями роздавалася газета «Коблевские вести» і передвиборча програма кандидата у депутати Коблівської об'єднаної територіальної громади [PERSON], який разом з ним балотується у депутати Коблівської об'єднаної територіальної громади по 15 виборчому округу. Вони намагалися переговорити з відповідачем, але він обізвав їх нецензурними словами і зайшов до будинку свого знайомого. Після цього вони викликали на місце пригоди поліцію. До приїзду поліції вони з'ясували, що спілкуючись з жителями с.Федорівка відповідач додатково розповідав і підтверджував про нього ту інформацію, яка написана у зверненні так званої «Ініціативної групи, а саме, що він ніде у своєму житті не працював, напозичав грошей і не віддає, що він не має відношення до організації «ЕКО-БЕРЕЗАНЬ». У зверненні також вказано, що він цинік і демагог, який подав у дільничну комісію подання від усіх партій. У звязку з цим зазначає, що поширена про нього відповідачем інформація, не відповідає дійсності та є недостовірною. Ця інформація порушує його особисті права, ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди його діловій репутації. Оскільки він протягом тривалого часу працює на території Березанського району Миколаївської області, працював у ряді організацій, а на теперішній час є керівником громадської організації «ЕКО БЕРЕЗАНЬ», діяльність якої спрямована на запобігання корупції у курортних районах Миколаївщини, посилаючись на наведені обставини та положення ст.32 Конституції України, ст.27, 277 ЦК України, просить суд задовольнити позов. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовні заяві. Пояснив суду, що інформація щодо нього, яка є неправдивою, міститься у письмових листівках, які особисто поширював відповідач в с. Федорівка 09.12.2016 року. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду, що 09.12.2016 року він їхав на велосипеді в с. Федорівка. По дорозі його зупинив незнайомий чоловік, який попросив його поширити в с. Федорівка газети з листівками, на що він погодився. Про зміст листівок він не знав, бо їх не читав. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. За змістом ст.28 Конституції України, ч.1 ст.270 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. За змістом абз.3 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, газет, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. В наявному у матеріалах справи письмовому «Зверненні ініціативної групи с. Новофедорівка та с.Федорівка щодо кандидата у депутати Коблевської обєднаної територіальної громади [PERSON]» (а.с.7), дослідженого судом, вбачається наявність відомостей щодо особи Позивача [PERSON], яку він наводить у позовній заяві, і просить зобовязати відповідача [PERSON] її спростувати. З пояснень позивача [PERSON], показань допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] (а.с.33), [PERSON] (а.с.34), [PERSON] (а.с.35), оглянутих судом відеоматеріалах (а.с.18), вбачається, що вказані листівки з інформацією щодо особи Позивача [PERSON] в с.Федорівка 09.12.2016 року поширював відповідач [PERSON] Даний факт також вбачається з пояснень відповідача. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] було поширено стосовно особи позивача [PERSON] інформацію, спростувати яку позивач просить зобовязати відповідача. Оцінюючи зміст зазначеної інформації, суд вважає, що наявний у поширеній відповідачем листівці стосовно Позивача вислів, що [PERSON] «в депутати районної ради попав завдяки виборам в с.Новофедорівка», є оціночним судженням, а тому не порушує особистих прав Позивача. Враховуючи особу Позивача, який у 2016 році працював на посаді радника (консультанта) голови районної ради з питань юридичного забезпечення, і якому присвоєно 13-й ранг посадової особи місцевого самоврядування, що вбачається з копії його трудової книжки (а.с.12-13), суд, з огляду на загально прийняті морально-етичні норми, вважає, в решті відомостей, зазначених у листівці, поширену стосовно Позивача інформацію негативною, оскільки вона за своїм змістом порочить гідність, честь та ділову репутацію [PERSON] За змістом ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК). Допустимих та належних доказів, у підтвердження достовірності поширеної стосовно позивача інформації, відповідачем не надано. Таким чином, суд вважає, що діями відповідача порушено особисті немайнові права позивача, а саме, право на повагу до гідності та честі, передбачені ч.1 ст.28 Конституції України та ч.1 ст.270 ЦК України, а тому вони підлягають захисту. За змістом п.7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб у який вона була поширена. Відповідно до положень п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року у разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Відповідно до викладеного, суд дійшов висновку, що для задоволення позовних вимог [PERSON] наявні правові підстави, і порушені права Позивача підлягають захисту в обраний ним спосіб шляхом відповідної публікації в районній газеті «Березань». Разом з тим, суд приймає до уваги положення абз.2 п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 року, за змістом якого суд не вправі зобовязувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. В звязку з цим, суд вважає, що у задоволенні цієї частини позовних вимог стосовно покладення на відповідача обовязку вибачитись перед позивачем, слід відмовити. Також суд вважає, що для спростування недостовірної інформації відповідачу слід надати більший термін, ніж той, що просить Позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial