Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2012 року. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим. У 2014 році Відповідач разом із дитиною переїхала проживати до своїх батьків. Позивач зазначає, що у них відсутні почуття взаємоповаги та любові, дружина не бажала вирішувати важливі питання життя сімї спільно, ухилялася від їх вирішення переслідуючи власні інтереси. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу, на думку Позивача, буде суперечити його інтересам, підстав для вжиття заходів до примирення неможливе, а тому просить розірвати шлюб. Сторони, будучи повідомленими про дату і час судового розгляду, в судове засідання не зявилися, подали заяви з проханням справу слухати у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. Крім того зазначив, що вони спільно не проживають із 2014 року, а тому примирення неможливе. Відповідач позов визнала, просить розірвати шлюб, оскільки вважає, що примирення неможливе. Прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. Крім того зазначила, що між ними досягнуто згоди щодо подальшого проживання спільного неповнолітнього сина разом із нею (Відповідачем) за адресою: с. Терпилівка, Підволочиського району. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №151728, виданим повторно 08 грудня 2016 року Теофіпольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, 14 лютого 2012 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Сазонова». Від шлюбу сторони мають одного спільного неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-БВ №187684, видане 11 вересня 2012 року Гаврилівською сільською радою Теофіпольського району Хмельницької області). Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач і Відповідач не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved