Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

[PERSON], [INFO], звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Слави,11 в с. Острівець Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок, господарські будівлі і споруди, розташовані по вул. Слави,11 в с. Острівець Городенківського району, згідно Свідоцтва про право власності на будинковолодіння від 15 серпня 1989 року належали колгоспному двору, головою якого був батько позивачки [PERSON]. [PERSON] відводу земельної ділянки від 28.06.1974 року для обслуговування вказаного господарства виділена земельна ділянка загальним розміром 0,08 га. [PERSON] помер 15 липня 2016 року. Належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та інше майно заповів позивачці. З часу свого народження позивачка проживала разом з батьками однією сімєю, вони спільно вели господарство, мали спільний побут, також позивачка здійснювала за батьком догляд та проводила поховання за власні кошти. На даний час продовжує жити в даному будинку з своєю сімєю, самостійно несе витрати по утриманню житла в належному стані, оплачує комунальні послуги. Після смерті спадкодавця позивачка фактично вступила в управління спадковим майном та вчасно звернулася в нотаріальну контору із відповідною заявою, на підставі якої заведено спадкову справу. Однак, Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння № 11 в с. Острівець Городенківського району, оскільки спадкове господарство зареєстровано як колгоспний двір і визначити конкретні частки спадкодавців неможливо. [PERSON] довідки Острівецької сільської ради на час припинення колгоспного двору в спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: [PERSON], [INFO] голова двору; [PERSON], [INFO] дружина; [PERSON], [INFO] та позивачка. Оскільки відповідачі не ставлять питання про визначення їх часток, позивачка просить визнати за нею право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями. Сторони, їх представники в судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник позивача позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнають в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 15.08.1989 р., виданого виконавчим комітетом Городенківської районної Ради народних депутатів Івано-Франківської області на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 141 від 9 серпня 1989 р., посвідчено, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Острівець по вул. Слави,11 - дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 823, виданою 18.11.2016 року виконавчим комітетом Острівецької сільської ради стверджується, що станом на 15.04.1991 року в житловому будинку по вул. Слави,11 в с. Острівець були зареєстровані: голова колгоспного двору [PERSON], [INFO]; дружина [PERSON],[INFO]; дочка [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO] За заповітом, посвідченим 20 липня 2016 р. секретарем Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], уродженець [INFO], проживає в [INFO], належний йому на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, земельні ділянки згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства ЯК № 555130, ЯК № 555118, ЯК № 555177, - заповів дочці [PERSON], 1974р.н. [PERSON] помер 15.07.2016 р. у віці 67 років в м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 16 липня 2016 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 229490, виданого 16 липня 2016 р. виконкомом Острівецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). [PERSON] з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. До спадкового майна померлого [PERSON] належить житловий будинок по вул. Слави,11 в с. Острівець Городенківського району Івано-Франківської області. Довідкою № 472, виданою 19.07.2017 р. виконавчим комітетом Острівецької сільської ради стверджено, що [PERSON], [INFO], який помер 15.07.2016 року, а/з №10 від 16.07.2016 року, на день смерті проживав та був зареєстрований в [INFO] в такому складі сімї: дружина [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON],[INFO]; зять [PERSON], [INFO]; онук [PERSON], [INFO] та онука [PERSON], 04.06.200 р.н. Копією свідоцтва про одруження серії І-АБ № 163854 стверджено, що дружиною [PERSON] є відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище Хриптун) [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Отже, як непрацездатна вдова спадкодавця [PERSON] за законом, [PERSON], [INFO], є спадкоємцем, що має право на обовязкову частку у спадщині. Про те, що остання відмовилась від прийняття спадщини на користь дочки [PERSON] свідчить її заява до нотаріуса. Матеріалами справи доведено, що позивачка прийняла спадщину після смерті батька. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З постанови в.о. нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори [PERSON] № 995/02-31 від 30.05.2017 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], померлого 15 липня 2016 р. на житловий будинок № 11 по вул. Слави в с. Острівець Городенківського району Івано-Франківської області з посиланням на те, що господарство, головою якого був [PERSON], відносилось до колгоспного двору, а отже, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку. Частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Як вбачається із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 11 по вул. Слави в с. Острівець житловий будинок збудований в 1976 р., інші господарські будівлі збудовані в 1960, 1977, 1980, 1989 роках, інвентаризаційна вартість їх становить 15778 грн. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 7868 від 22.11.2016 р. стверджується, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 92 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Острівець по вул. Слави,11 за [PERSON] (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 15.08.1989р. на підставі рішення цього ж виконкому за № 141 від 9.08.1989 р. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. [PERSON] ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved