Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року звернувся до суду із позовом до обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі [PERSON] міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. 07.10.2012 року помер його рідний брат, [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5467 га (кадастровий номер 1423055700:03:001:0245), розташовану на території [PERSON] міської ради (колишня Кіровська селищна рада) Донецької області. Цю земельну ділянку [PERSON] набув у власність відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 26.08.2005 року за реєстром № 3864, але за життя не отримав державний акт про право власності на земельну ділянку. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.09.2017 року було встановлено факт родинних відносин між позивачем та померлим братом [PERSON] Рішення набуло законної сили 25.09.2017 року. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого брата та прийняв спадщину у встановленому законом порядку (ст.1269, ст.1270 ЦК України). Однак на сьогоднішній день [PERSON] позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, яке залишилося після смерті [PERSON], зокрема на вищезгадану земельну ділянку. Так [PERSON] набув у власність земельну ділянку відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріатьної контори 26.08.2005 року за реєстром № 3864. але за життя не отримав державний акт про право власності на земельну ділянку. 23.06.2017 року державний нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] своєю постановою відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на землю у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку на ім'я спадкодавця. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права, просить визнати за ним право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Для участі в судовому засіданні [PERSON] не прибув, хоча був своєчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду цивільної справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а. с. 43). Відповідача [PERSON] міську раду, яка представляє обєднану територіальну громаду, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, однак представник відповідача для участі в судовому засіданні не прибув; відповідачем надана письмова заява про розгляд справи без участі такого представника, заперечень проти вимог позивача відповідачем висловлено не було (а. с. 40,41). З огляду на це та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши подані позивачем докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.09.2017 року було встановлено факт родинних відносин між позивачем та померлим братом [PERSON] Рішення набуло законної сили 25.09.2017 року. (а.с. 31-34) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого виданого державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори 26.08.2005 року за реєстром № 3864, [PERSON] набув у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,5467 га (кадастровий номер 1423055700:03:001:0245), яка розташована на території Кіровської сільської Ради Краснолиманського району Донецької області, але за життя не отримав державний акт про право власності на земельну ділянку. (а.с. 29) 07.10.2012 року [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-НО № 641236, виданим 09102012 року Кіровською селищною радою Краснолиманського району Донецької області (а.с.30). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. В порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України брат померлого [PERSON] прийняв спадщину за законом, оскільки мешкав разом зі спадкодавцем на день його смерті. Позивач [PERSON] в червні 2017 року звертався до [PERSON] державної нотаріальної контори Донецької області для видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті його брата [PERSON] щодо земельної ділянки. Державним нотаріусом 23.06.2017 року було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку на імя померлого [PERSON] (а. с. 12,13). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.06.2017 року позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право власності померлого [PERSON] не є таким, що нерозривно пов`язане з особою, а отже, входить до складу спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. З огляду на це, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом. На підставі ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, позивач [PERSON] згідно зі ст. 1262 ЦК України віднесений до числа спадкоємців другої черги за законом після смерті його брата [PERSON] Інших спадкоємців за законом, які б реалізували своє право на спадщину, немає (повідомлення [PERSON] державної нотаріальної контори від 02.11.2017 року № 1410/02-16, а. с. 42), осіб, які б у порядку ст. 1241 ЦК України мали право на обов'язкову частку у спадщині, не встановлено. Позивач [PERSON] через відсутність належного оформлення права власності на земельну ділянку померлим [PERSON] позбавлений можливості отримати право на спадщину в порядку вчинення нотаріальних дій, а отже його право оспорюється. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (ст. 16 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Outcome: approved