Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до Біловодського районного суду Луганської області з уточненим позовом до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він 11 листопада 2013 року був прийнятий на роботу до Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське». 13 листопада 2013 року за участю позивача відбулися загальні збори працівників Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», на яких було прийнято рішення про приватизацію землі Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське». Позивач зазначає, що він значиться у списках вказаного підприємства за порядковим номером № [NUMBER] , а також внесений за порядковим номером № 217 до списку працівників, які мають право отримання земельних часток (паю) сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Новоолександрівського старостинського округу Біловодської об`єднаної територіальної громади. Вказував, що на час затвердження проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», тобто на 18 грудня 2014 року позивач був звільнений, однак не зважаючи на його відсутність в уточнених списках працівників, які отримають земельні частки (пай), відповідно до ст. 25 ЗК України він, як працівник цього підприємства не втратив право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі на місцевості. Однак на теперішній час позивач реалізувати право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) в порядку, передбаченому ч.1 ч. 6 ст. 118 ЗК України не може оскільки земельна ділянка не перебуває в користуванні позивача, а є в постійному користуванні відповідача, який в порушення ч. 3 ч. 5 ст.118 ЗК України після затвердження проекту приватизації земель не передав позивачу земельну ділянку у власність та не включив позивача до списку працівників підприємства при розробленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, чим позбавив права на одержання своєї земельної ділянки (паю), виділеної в натурі (на місцевості). У зв`язку із вищевикладеним вимушений був звернутися з цим позовом до суду для визнання свого порушеного права на земельну частку (пай) та просив суд визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», членом якого був позивач. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» в особі представника директора цього підприємства в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій заявляє про повне визнання позовних вимог та просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа Головне управління Держгеокадастру у Луганській області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №339081 Державне підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» 24 травня 2005 року зареєстроване в Біловодській районній державній адміністрації Луганської області та має ідентифікаційний код № 33451887. З копії державного акту на право колективної власності на землю серії ЯЯ №1719010, виданого відповідно до розпорядження голови Біловодської районної державної адміністрації Луганської області від 27 серпня 2008 року № 310, встановлено, що ДП «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», було передано в постійне користування 6599,65 гектарів земель в межах Новоолександрівської сільської ради Біловодського району (натепер Новоолександрівського старостинського округу Біловодської об`єднаної територіальної громади) для ведення товарного сільського господарського виробництва, про що було учинено реєстраційний запис у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01083990009. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії трудової книжки позивач [PERSON] в період часу з 11 листопада 2013 року по 13 червня 2014 року перебував у трудових відносинах з ДП «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське». З копії протоколу № 1 від 13 листопада 2013 року загальних зборів працівників ДП «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» встановлено, що позивач [PERSON] значиться за порядковим номером № [NUMBER] серед працівників вказаного державного підприємства, як учасник загальних зборів та записаний як « [PERSON] , с.Степове». Відповідно до змісту копії списку громадян ДП «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське», які мають право на земельних частко сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Луганської області у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до ст. 25 Земельного кодексу України, затвердженого загальним зборами працівників вказаного підприємства 13 листопада 2013 року (протокол № 1), позивач [PERSON] значиться за порядковим номером № [NUMBER] серед працівників вказаного державного підприємства та записаний як « [PERSON] , с.Степове». Частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. \~ \~ \~Відповідно до\~п.\~«ґ» ч.1\~ст.\~81\~ЗК України\~громадяни України\~набувають права\~власності на\~земельні ділянки\~на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно положень ч.1 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Частнина 5 ст. 25 ЗК України гарантує всім особам, зазначені у частині першій цієї статті, право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.7 ст. 25 ЗК України при обчисленні розміру земельної частки (паю) враховуються сільськогосподарські угіддя, які перебували у постійному користуванні державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, за винятком земель, що залишаються у державній та комунальній власності. Загальний розмір обчисленої для приватизації площі сільськогосподарських угідь поділяється на загальну кількість осіб, зазначених у частині першій цієї статті Частиною 8 цієї статті закріплено, що вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) працівників відповідних підприємств, установ і організацій та пенсіонерів з їх числа є рівними. Розміри земельних ділянок, що виділяються для працівників державних та комунальних закладів, підприємств і організацій культури, освіти та охорони здоров`я та пенсіонерів з їх числа, які проживають у сільській місцевості або селищах міського типу, не можуть перевищувати норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, встановлених законом для ведення особистого селянського господарства. Згідно розрахунку, розробленого фахівцями ДП «Луганський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та затвердженого наказом Головного управляння Держземагенства у Луганській області від 18 грудня 2014 року № 935-СГ, вартість однієї земельної частки (паю) Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство «Олександрівське» складає 151405,24 грн, розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах складає 8,4622. Відповідно до ст.1 Закону України від 05 червня 2003 року «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» Право на земельну частку (пай) мають :\~колишні члени\~колективних сільськогосподарських\~підприємств,\~сільськогосподарських кооперативів,\~сільськогосподарських акціонерних\~товариств,\~у тому\~числі створених\~на базі\~радгоспів та\~інших державних\~сільськогосподарських підприємств,\~а також\~пенсіонери з\~їх числа,\~які отримали\~сертифікати на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~у встановленому\~законодавством порядку; громадяни\~-\~спадкоємці права\~на земельну\~частку (пай),\~посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). \~ \~ \~ Пунктом 23 Постанови Пленуму верховного суду України 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України від 19 березня 2010 № 2) гідно зі статтею 25 ЗК при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Отже судом встановлено, що на даний час позивач реалізувати право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) в порядку, передбаченому ч.1 ч. 6 ст. 118 ЗК України не може оскільки земельна ділянка не перебуває в користуванні позивача, а є в постійному користуванні відповідача, який в порушення ч. 3 ч. 5 ст.118 ЗК України після затвердження проекту приватизації земель не передав позивачу земельну ділянку у власність та не включив позивача до списку працівників підприємства при розробленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, чим позбавив права на одержання своєї земельної ділянки (паю), виділеної в натурі (на місцевості). Відповідно до ст.ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст.\~15, ч. 1,\~2\~ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved