Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

[PERSON] 06 лютого 2018 року звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про поновлення строку за для звернення до суду та визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В судовому засіданні позивач та його представник, який діє на підставі довіреності, позовні підтримали та прохали вимоги задовольнити. В обгрунування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна частка (пай) в розмірі 5.82 га, яка розташована на території Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області, на підставі сертифікату на земельну частку (пай) (серії [NUMBER]) зареєстрованого 29 січня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 30. [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті також відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.95 га, кадастровий номер № [NUMBER], призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю (серії [NUMBER]), виданого 5 листопада 2002 року. Мати та батько позивача були зареєстровані та проживали разом. [PERSON] залишив заповіт на ім'я [PERSON] Після смерті [PERSON], мати спадщину оформити не встигла бо померла. Заповіту спадкодавиця не залишила. Після поховання батьків позивачу нічого не було відомо про наявність спадкого майна. Він та його рідна сестра [PERSON] є спадкоємцями першої черги, але сестра відмовилася від прийняття спадщини. Після смерті батька, мати позивача фактично прийняла спадщину, будучи зареєстрованою та проживаючими разом зі спадкодавцем. Звернувшись до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено в зв'язку с пропуском строку звернення та рекомендовано звернутися до суду. Тому позивач звернувся до суду та просить поновити строк за для звернення до суду та визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на вищевказані земельні ділянки, після смерті матреі [PERSON], померлої [INFO]. Представник позивач, в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області не з'явився, надавши до суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у своєї відсутності та проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Суд заслухавши пояснення позивача,,представника позивача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Свідоцтвом про народження (серія [NUMBER], виданого Василенківською сільською радою Шевченківського району Харківської області ) засвідчено той факт, що [INFO] народився [PERSON], його батьками в відповідному свідоцтві зазначені відповідно: [PERSON], [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER], виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18 січня 2018 року [PERSON], помер [INFO] Зі свідоцтва( серія [NUMBER] виданого Василенківською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 11 травня 2010 року) батько позивача -[PERSON], померла [INFO]. За життя [PERSON] отримав право на земельну частку ( пай) розміром 5.82 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) (серія [NUMBER]), зареєстрованого 29 січня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 30. [PERSON], отримала Державний акт на право приватної власності на землю ( серія [NUMBER] від 5 листопада 2002 року), земельна ділянка площею 4.95 га, кадастровий номер № [NUMBER], призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області. 26 січня 1998 року [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено секретарем Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської обалсті, реєстровий номер 31, за яким останній заповідав у спадок, все своє майно, яке до дня його смерті буде йому належати, і на що по закону він буде мати право, заповідає у власність своїй дружині [PERSON]. З довідки №06 від 04 січня 2018 року Василенківської сільської ради Шевченківського району Харківської області вбачається, що [PERSON] проживав фактично і був зареєстрованим в [ADDRESS], згідно запису в погосподарській книзі даної сільської ради №1 (за 1996-2000 р.р.), особовий рахунок [NUMBER], та на день своєї смерті [INFO], мав склад сім'ї - дружина [PERSON], [INFO]. Довідка № 07 від 04 січня 2018 року засвідчує, факт того, що [PERSON] ,проживала фактично та була зареєстрованою в [ADDRESS], згідно запису погосподарської книзі даної сільської ради №1 (за 2006-2010 р.р.), особовий рахунок [NUMBER]. На день своєї смерті [INFO], в даному домоволодінні значилася прописаною сама і проживала одна. З листа за № 39/01-16 приватного нотаріуса Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 06 лютого 2018 року, вбачається, що позивачу відмовлено в оформленні спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO], в зв'язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини, для вирішення даного питання рекомендовано звернутися до суду. З листа № 115/01-16 та витягів зі спадкового реєстру наданих приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області від 28 березня 2018 року вбачається, що заповіти від імені [PERSON] посвідчені не були, спадкові справи після смерті [PERSON], померлої [INFO] не заводилися, відповідні свідоцтва нікому не видавалися. Згідно до п. 1.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. Часом відкриття спадщини згідно ст. 525 Цивільного кодексу УРСР, визнається день смерті спадкодавця. Враховуючи те, що батько позивача помер у 1998 році відповідно, до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу УРСР спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.529 Цивільного кодексу УРСР спадкоємцями першої черги за законом є в рівних частинах діти, подружжя, батьки. Статтею 533 Цивільного кодексу УРСР передбачено, що предмети звичайної обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні бути здійснені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Враховуючи що [PERSON] та [PERSON] були подружжям, на час смерті чоловіка мешкали разом, суд дійшов до висновку, що [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном після смерті свого чоловіка [PERSON] Відносини спадкування [PERSON] після смерті [PERSON] регулюються Цивільним кодексом, який набрав чинність 1 січня 2004 року. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва, про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємиців). Спадкування за правилами ст.1217 Цивільного кодексу України здійснюється за законом та заповітом. До складу спадщини за правилами ст. 1217 Цивільного кодексу України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з того, що відповідачами не заявлено про застосування судом строків позовної давності, суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, також враховуючи, що позивач є спадкоємцем першої сестра позивача [PERSON] в судове засідання надала письмову заяву ,посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, якою засвідчила свою відмову від прийняття спадщини після смерті батьків на користь свого брата [PERSON] та проти задоволення його позову не заперечує , визнання за ним права власності не порушає нічиїх інтересів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved