Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В позовній заяві покликаються на ту обставину, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 жовтня 2010 року та витягу про державну реєстрацію прав від 07 жовтня 2010 року, номер витягу 31584481, позивачам на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира під номером 1в житловому будинку під номером [ADDRESS] 15 березня 2010 року за їх згодою у вказаній квартирі було зареєстровано місце проживання відповідачки [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], так як на цей час вона перебувала у шлюбі з позивачем [PERSON] Оскільки подружнє життя з відповідачкою не склалося, вона 09 листопада 2014 року покинула сім'ю, забрала всі речі та неповнолітніх дітей і разом з іншим чоловіком [PERSON], який на той час перебував у шлюбі з позивачем [PERSON] і також був зареєстрований та проживав у цьому ж будинку, вибула проживати за іншою адресою на [ADDRESS], де вони разом проживають на даний час. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 01 квітня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З 09 листопада 2014 року ніяких стосунків з відповідачкою позивачі не підтримують, вона створила нову сім'ю і по місцю реєстрації без поважних причин з дітьми вона не з'являється, не надає жодної допомоги на утримання житлового приміщення, не сплачує послуг за жиле приміщення, створює перешкоди в користуванні житловим приміщенням, так як позивачам доводиться нести витрати, пов'язані з користуванням житловим приміщенням та його утриманням, вони позбавлені можливості оформити субсидію та розпоряджатися квартирою на власний розсуд. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 10 грудня 2015 року відповідачка була визнана такою, що втратила право користуватися даною квартирою. Однак відповідачка не бажає добровільно зняти з реєстрації місце проживання неповнолітніх дітей, що створює позивачам перешкоди вільно користуватися і розпоряджатися належним ним на праві приватної спільної сумісної власності житловим приміщенням. Просять визнати [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням- квартирою під номером [ADDRESS] та зобов'язати Володимир-Волинський відділ управління міграційної служби України у Волинській області зняти її з реєстрації місця проживання. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також представник позивача [PERSON] позов підтримали та просять його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Після перерви позивачі [PERSON] та [PERSON] подали суду заяви про подальший розгляд справи у їх відсутності. Відповідач [PERSON] позов не визнала, суду пояснила що дійсно вона пішла з місця проживання з дітьми, оскільки вирішила створити нову сім»ю. В спірній квартирі залишилась зареєстрована разом з дітьми, хоча визнана судом такою, що втратила право користування цією квартирою. Просить відмовити в позові, оскільки місце проживання дітей немає куди зареєструвати. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Олькова Л.М. заперечила проти задоволення даного позову, покликаючись на ту обставину, що у разі його задоволення будуть порушені житлові права двох неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сімї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника жилого приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04 жовтня 2010 року та витягу про державну реєстрацію прав від 07 жовтня 2010 року, номер витягу 31584481, позивачам на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира під номером 1в житловому будинку під номером [ADDRESS] Як вбачається з копії будинкової книги та довідки про склад сім»ї, у даній квартирі 15 березня 2010 року було зареєстровано місце проживання відповідачки [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], так як на цей час вона перебувала у шлюбі з позивачем [PERSON] Відповідач визнала доводи позивача [PERSON] про те, що оскільки подружнє життя відповідачки не склалося, вона 09 листопада 2014 року покинула сім'ю, забрала всі речі та неповнолітніх дітей і разом з іншим чоловіком [PERSON], який на той час перебував у шлюбі з позивачем [PERSON] і також був зареєстрований та проживав у цьому ж будинку, вибула проживати за іншою адресою на [ADDRESS], де вони разом проживають на даний час. Копією рішення Володимир-Волинського міського суду від 01 квітня 2015 року стверджується, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Сторони ствердили, що з 09 листопада 2014 року відповідач у спірній квартирі разом з дітьми не проживає, вона створила нову сім'ю, не надає жодної допомоги на утримання житлового приміщення, не сплачує послуг за жиле приміщення, створює перешкоди в користуванні житловим приміщенням, так як позивачам доводиться нести витрати, пов'язані з користуванням житловим приміщенням та його утриманням, вони позбавлені можливості оформити субсидію та розпоряджатися квартирою на власний розсуд. Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 10 грудня 2015 року відповідачка була визнана такою, що втратила право користуватися даною квартирою. Отже, наявні обставини свідчать про те, що відповідач [PERSON] та її двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], понад один рік, а саме з 09 листопада 2014 року, без поважних причин не проживають у квартирі [ADDRESS] співвласниками якої є позивачі по справі, що згідно вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України свідчить про втрату ними права на користування цим житлом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи зазначені вище обставини та норми матеріального права, суд вважає, що позивачі, як співвласники житла, вправі звертатись до суду з позовом про втрату права на користування жилим приміщенням дітьми відповідача, і оскільки відповідач, будучи зареєстрованим в будинку позивачки, без поважних причин та більше року у ньому не проживає та визнана судом такою, що втратила право користування житловим приміщенням за місцем реєстрації, то дана позовна заява також підлягає задоволенню. Оскільки діти відповідача втратили право користування квартирою за місцем реєстрації, то відповідно їх слід зняти з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. За таких обставин справи суд задовольняє позовні вимоги повністю, та судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України покладає на відповідача [PERSON] На підставі викладеного, ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved