Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

[PERSON] (далі позивач-1) і [PERSON] (далі позивач-2) звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , який постійно проживав у селі Лящівка Чорнобаївського району Черкаської області. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять чотири земельні ділянки та Ѕ частина автомобіля. Заповіту померлий не складав. Позивачі, як рідні діти померлого спадкодавця, являються спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, оскільки своєчасно подали до Чорнобаївської державної нотаріальної контори заяви про її прийняття. Крім них заяви про прийняття спадщини також подали відповідач-1, який є рідним братом спадкодавця, та відповідач-2, яка спільно проживала зі спадкодавцем та є власником іншої Ѕ частини спірного автомобіля на підставі судового рішення. Разом з тим правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно втрачено, внаслідок чого нотаріусом відмовлено в оформленні спадкових прав. У зв`язку з цим позивачі просили визнати за ними право власності в порядку спадкування на спадкове майно, а саме за позивачем-1 на Ѕ частину автомобіля і три земельні ділянки та за позивачем-2 на одну земельну ділянку. Відповідачем-1 надіслано до суду заперечення на позов, в якому останній стверджував, що провадження у справі відкрито з порушенням процесуальних норм, оскільки заявлені позовні вимоги вже були предметом розгляду судом у справі № 709/372/17. Представником позивачів подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначалося, що позов подано з інших підстав, а саме у зв`язку з відмовою нотаріуса в оформленні спадкових справ. У судовому засіданні 21 грудня 2020 року представник позивачів позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач-1 та його представник у судове засідання 21 грудня 2020 року не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Будучи присутніми у судовому засіданні 13 листопада2020 року, останні позовні вимоги визнали, однак не погодилися зі стягненням судових витрат. Відповідач-2 у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 5 жовтня 2015 року серії [NUMBER] (а.с. 13). Згідно з копією довідки Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 6 лютого 2017 року № 176, виданої на підставі погосподарської книги № 3 (особовий рахунок № [NUMBER] ), [PERSON] був зареєстрований та фактично проживав одиноко до дня смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Позивач-1 є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 12 серпня 1990 року серії [NUMBER] (а.с. 14), а позивач-2 є його дочкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 1 липня 1995 року серії [NUMBER] (а.с. 15). З матеріалів справи вбачається та учасниками справи не оспорюється, що відповідач-1 є братом [PERSON] . Відповідач-2 з 2001 року до 31 грудня 2012 року спільно проживала з [PERSON] однією сім`єю, що встановлено рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 червня 2016 року у справі № 709/1299/16-ц, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 35). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема: -земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,2962 га, кадастровий номер 7125185600:01:000:0282, розташована за адресою: [ADDRESS] , належна йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 жовтня 2009 року серії ЯЖ № 881322, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 21). Вартість вказаної земельної ділянки становить 20734,00 гривень, що підтверджується копією витягу із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 22); -земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0860 га, кадастровий номер 7125185600:01:000:0283, розташована на території Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, належна йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 27 жовтня 2009 року серії ЯЖ № 881323, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 23). Вартість вказаної земельної ділянки становить 6020,00 гривень, що підтверджується копією витягу із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 24); -земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,9168 га, кадастровий номер 7125185800:02:000:0955, розташована на території Лящівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, належна йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 31 серпня 2005 року серії ЯА № 711745, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 25). Вартість вказаної земельної ділянки становить 35000,00 гривень, що підтверджується копією витягу із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 26); -земельна ділянка для ведення товарно-сільськогосподарського виробництва площею 3,1914 га, розташована на території Степівської (колишньої Ленінської) сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, належна йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 12 липня 2002 року серії ІІІ-ЧР № 039165, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 27). Вартість вказаної земельної ділянки становить 38300,00 гривень, що підтверджується копією витягу із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 28); -Ѕ частина автомобіля «ЗАЗ 110307» (д.н.з. [NUMBER] ), 2006 року випуску, тип кузову легковий комбі-В, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , належна йому на підставі рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 листопада 2017 року у справі № 709/1120/17 (а.с. 150-151). Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 вересня 2018 року державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.В. відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, в тому числі спірне, на підставі пп. 4.15 п. 4 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів (а.с. 16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Зі змісту ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Судом встановлено, що померлий [PERSON] заповіту не складав. При цьому позивачі, як діти спадкодавця, відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги, відповідач-1, як рідний брат, відповідно до ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 цієї статті Кодексу встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до копії спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 142-149), що надійшла у відповідь на запит суду (а.с. 133), до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися позивачі та відповідачі. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути, зокрема визнання права. У п.п. 10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, беручи до уваги визнання позову відповідачами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До складу витрат, пов`язаних з розглядом справи, з-поміж іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При цьому суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 142 ЦПК України, оскільки визнання позову відповідачами відбулося після початку розгляду справи по суті. Позивачем-1 при подачі позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 777,04 гривень (а.с. 2), а позивачем-2 у розмірі 768,40 гривень (а.с. 1), який підлягає до стягнення з відповідачів у рівних частинах. Щодо стягнення з відповідачів на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Надання правничої допомоги, її вартість та фактична сплата витрат на неї позивачами підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема оригіналом ордеру серії ЧК №102556 від 6 березня 2019 року (а.с. 39) і копією договору про надання правової допомоги від 6 березня 2019 року № 80 (а.с. 40); розрахунком судових витрат, згідно з яким сплачений судовий збір становить 1545,44 гривень, витрати на правничу допомогу становлять 2000,00 гривень; оригіналом квитанції до прибуткового касового ордеру № 2 від 17 липня 2020 року, згідно з яким адвокат Охріменко Н.І. на підставі договору від 6 березня 2019 року № 80 отримала від [PERSON] (позивач-2) суму 2000,00 гривень (а.с. 116). Разом з тим з оригіналу акту виконаних робіт відповідно до договору від 6 березня 2019 року № 80 на суму 2000,00 гривень вбачається, що адвокатом Охріменко Н.І. складено позовну заяву, що коштує 500,00 гривень, взято участь у судових засіданнях 4 лютого, 2 квітня, 26 травня 14 липня, 1 жовтня і 13 листопада 2020 року (а.с. 125). Натомість судом встановлено, що учасники справи, в тому числі адвокат Охріменко Н.І., не брали участі у судових засіданнях 4 лютого і 2 квітня 2020 року, судове засідання на 14 липня 2020 року не призначалось, а мало місце 17 липня 2020 року, однак учасники справи також були відсутні. Водночас адвокат Охріменко Н.І. здійснювала представництво інтересів у судових засіданнях 26 травня, 1 жовтня, 13 листопада і 21 грудня 2020 року. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню частково у розмірі 1700,00 гривень (500,00 + 4 х 300,00), оскільки є співмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг та часом, витраченим адвокатом на їх надання, а тому підлягають до стягнення з відповідачів у рівних частинах, тобто по 850,00 гривень з кожного (1700,00 / 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved