Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

[PERSON] 25.04.2016 р. звернулася до суду із заявою в порядку ст.ст.361-365 ЦПК України, в якій просить про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.11.2015 р. по справі №233/1283/15-ц в частині розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, пославшись на те, що вищезгадуваним судовим рішенням з ТОВ «Клингер» на її користь було, зокрема, стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8142,18 грн., виходячи з середньоденного заробітку, розмір якого був встановлений рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.04.2015 р. по справі №233/6868/14-ц в сумі 83,94 грн., залишеним ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17.06.2015 р. без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 р. ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 17.06.2015 р. в частині розрахунку розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні була скасована, справу направлено на новий розгляд до Апеляційного суду Донецької області. 12.04.2016 р. Апеляційним судом Донецької області скасоване рішення суду першої інстанції від 09.04.2015 р. в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і ухвалене в цій частині нове рішення, виходячи з розміру її середньоденної заробітної плати в сумі 88,39 грн. Представник відповідача ТОВ «Клингер» за довіреністю [PERSON] не заперечував проти перегляду рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.11.2015 р. по справі №233/1283/15-ц за нововиявленими обставинами в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. При цьому зауважив, що кількість робочих днів періоду затримки розрахунку має бути визначена, виходячи з довідки підприємства відповідача про кількість робочих днів бухгалтера на ТОВ «Клингер» за цей період, яка складає 97 робочих днів. Дослідивши матеріали справи, про перегляд якого просить заявниця, додані до заяви документи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.11.2015 р. по справі №233/1283/15-ц позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клингер» «Про зміну формулювання причин звільнення, стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходу та моральної шкоди» задоволено частково: - Змінено формулювання причини звільнення головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Клингер» [PERSON] у наказі підприємства від 07.05.2014 р. № 5/05-2014, зазначивши підставою розірвання трудового договору ст.38\~КЗпП України\~- за власним бажанням; - Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клингер» на користь [PERSON] заробітну плату за 07 травня 2014 року в сумі 94 грн. 74 коп.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8142 гривні\~ 18 копійок, а всього 8236 гривень 92 копійки за вирахуванням всіх необхідних податків і зборів; - Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клингер» на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 300 гривень 00 копійок. Відповідно до ч.1\~ст.361 ЦПК України\~рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами. За розясненнями п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 р. «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з ново виявленими обставинами», нововиявлені обставини\~це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч.2\~ст.361 ЦПК України). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п. 1, 2 ч. 2\~ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 ч.2\~ст.361 ЦПК України\~нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається (п.3 Постанови). Якщо в одне провадження було об'єднано кілька позовних вимог (частина друга статті 118, стаття 126 ЦПК), рішення може бути переглянуто тільки в частині тих вимог, які стосуються нововиявлених обставин (п.2 Постанови). Судом встановлено нововиявлену обставину, яка є істотною для справи. Так, при ухваленні судового рішення, про перегляд якого просить заявниця, в частині вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку судом у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України використані обставини, встановлені рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.04.2015 р. у цивільній справі № 233/6868/14-ц за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клингер» «про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації та моральної шкод», залишене без змін Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року, яким зокрема визначений розмір середньоденного заробітку позивачки в сумі 83 грн. 94 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.01.2016 р. ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 17 червня 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені була скасована, справа в цій частині передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2016 р. рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09.04.2015 р. у цивільній справі № 233/6868/14-ц в частині спору про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку скасовано і ухвалено нове рішення, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Клингер» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19976 гривень\~ 14 копійок без врахування всіх необхідних податків і зборів. При розрахунку зазначеної суми стягнення суд апеляційної інстанції виходив з розміру середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 88,39 грн., тоді як суд першої інстанції 83,94 грн. Вищезазначена обставина є істотною, оскільки впливає на кінцевий результат вирішення справи і дає підстави для задоволення заяви про скасування рішення в звязку з нововиявленими обставинами, що передбачені п.3 ч.2 ст.361 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11.11.2015 р. по справі №233/1283/15-ц в частині вимоги стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає скасуванню. Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд враховує таке: За вимогами ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 р. - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством,календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньоденна заробітна плата позивача визначена чинним рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12.04.2016 р. в розмірі 88,39 грн. Відповідно до ч.3\~ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи із середньоденної заробітної плати позивача в зазначеному розмірі і кількості робочих днів затримки розрахунку в період з 24.03.2015 р. по 11.11.2015 р. включно (в межах заявлених позовних вимог), яка при пятиденному робочому тижні без урахування вихідних і святкових днів дорівнює 159 дням, середній заробіток за час затримки розрахунку визначений судом в розмірі 14054,01 грн. = 88,39 грн. *159 дні. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про те, що кількість робочих днів періоду затримки розрахунку має бути визначена, виходячи з довідки підприємства відповідача про кількість робочих днів бухгалтера на ТОВ «Клингер» за цей період, яка складає 97 робочих днів, оскільки надану відповідачем на підтвердження зазначених доводів довідку за № 01/10-11 від 10.11.2015 р. (а.с.120) не можна вважати належним доказом, оскільки ця довідка, яка відображає кількість робочих днів для посади бухгалтера Товариства відповідача (неповний робочий тиждень) за період з 01.05.2014 р. по 10.11.2015 р., тобто після звільнення позивачки з 07.05.2014 р., не підтверджена відповідними Наказами ТОВ «Клінгер» про встановлення скороченого робочого тижня на підприємстві. За наведених підстав позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню. На підставі ст.117 КЗпП України,

Outcome: approved