Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

[PERSON], в обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 17 лютого 2010 року проголошено рішення Старобільського районного суду Луганської області за її позовом до Старобільської міської ради, комунального підприємства «Старобільське міське комунальне підприємство», Старобільське міжрайуправління по експлуатації газового господарства ВАТ «Луганськгаз» про поновлення строку позовної давності, скасування рішення виконкому Старобільської міської ради від 30.09.1992 року № 244/97 в частині незаконності збільшення площі квартири [ADDRESS], визнання частково недійсним договору купівлі продажу від 20.11.1992 року, зобов'язання вчинити певні дії. Цим рішенням її позов було задоволено частково. Їй поновлено строк позовної давності звернення до суду, а також: 1/скасоване рішення виконавчого комітету Старобільської міської Ради від 30.09.92 року № 244/97 в зазначення загальної площі квартири [ADDRESS] у розмірі 47 м2, та кімнати 6-4 у розмірі 12,6 м 2; 2/Зобов'язано відновити становище, яке існувало між квартирами 5 і 6 в будинку [ADDRESS] в м. Старобільську та обладнати його відповідно до проектної документації згідно поверхового плану від 12.07.1971 року; 3/ Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] та КП «СМКП» в частині зазначеної площі квартири та квартири 6-4 визнати недійсним. Рішення набрало законної сили, але 10.01.13 року відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного Управління юстиції в Луганській області звернулось до суду з заявою про роз'яснення подальшого ходу виконання цього рішення, оскільки в рішенні суду не було вказано на кого покладені обов'язки відновити становище, що існувало між квартирами 5 і 6 у будинку [ADDRESS] у м. Старобільську Луганської області та обладнати його відповідно до проектної документації згідно поверхового плану від 12.07.1971 року. Своєю ухвалою від 23 травня 2013 року Старобільський районний суд Луганської області визначив виконавцем цього пункту рішення власника квартири [ADDRESS], але ця ухвала скасована Апеляційним судом Луганської області 24.07.2013 року. Позивачка вказує, що [INFO] року померла власниця квартири [ADDRESS] [PERSON], яка за життя здійснила незаконне переобладнання своєї квартир № 6 у будинку [ADDRESS] в м. Старобільську, чим порушила її інтереси й зробила неможливим проживання в [ADDRESS] через неможливість користування газовим обладнанням в її квартирі, позбавлення вільного доступу до газового обладнання (інженерних комунікацій, димаря, вентиляційного трубопроводу). Крім того, 29.06.2010 року в права спадкування вступив спадкоємець [PERSON] за заповітом - [PERSON], котрий зараз є власником квартири [ADDRESS]. Таким чином, позивачка вважає порушеним її право на вільне користування своєю квартирою № 5 у будинку [ADDRESS] в м. Старобільськ, оскільки вона не має можливості користуватися газовим обладнанням, через що стає неможливим її проживання в квартирі; порушено її право користування загальним коридором будинку, через незаконне збільшення площі квартири [ADDRESS] з вини її колишньої власниці [PERSON] Оскільки її право порушено винними діями [PERSON], то вона звертається до суду до спадкоємця померлої [PERSON] й просить суд: 1/поновити строк позовної давності до суду; 2/правочин колишньої власниці квартири [ADDRESS] стосовно власного майна позивачки [PERSON] визнати таким, що порушує публічний порядок; 3/правочин колишньої власниці квартири [ADDRESS] по приєднанню коридору запасного виходу спільного користування до квартири [ADDRESS] визнати недійсним; 4/Зобов'язати спадкоємця квартири [ADDRESS] [PERSON] відновити становище, яке існувало між квартирами № 5 та 6 у будинку [ADDRESS] в м. Старобільську, до приєднання коридору запасного виходу спільного користування до квартири [ADDRESS] від 12.07.1971 року у місячний термін; 5/Свідоцство про право на спадщину за заповітом квартири [ADDRESS], видане [PERSON] 29.06.2010 року у частині зазначення загальної площі квартири та кімнати 6-4, визнати недійсним; 6/Судові витрати покласти на відповідача; 7/Зобов'язати приватного нотаріуса Вербецьку Т.М. негайно видати нове свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] з урахуванням вимог рішення Старобільського районного суду від 17.02.2010 року стосовно загальної площі квартири [ADDRESS] та кімнати 6-4. В судовому засіданні позивачка [PERSON], її представник [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі довіреності від 07.07.2015 року, позовні вимоги не визнав, вважав необґрунтованими, оскільки позивачем порушений порядок звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Він вважав, що позивачка повинна була звернутися до суду за роз'ясненням способу виконання рішення чи з заявою про перегляд справи за ново виявленими обставинами, оскільки відповідач [PERSON] не був обізнаний про існування рішення суду від 17.02.2010 року, правомірно набув право власності на квартиру [ADDRESS], як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] Вимоги позивачки щодо скасування свідоцтва про право на спадщину вважає необґрунтованими, як й вимоги про зобов'язання нотаріуса видати нове свідоцтво. Третя особа - приватний нотаріус Вербецька Т.М. вважала позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає, оскільки на час видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] будь-яких заборон щодо квартири [ADDRESS] не існувало, підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] в неї не було. Часткове скасування свідоцтва про право на спадщину неможливо, вимоги у видачі нового (зміненого) свідоцтва [PERSON]- безпідставні. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за слідуючих підстав: Судом встановлено, що взаємовідносини між сторонами знаходяться в правовому полі ст.ст. 391, 1216, 1218 ЦК України. Згідно до ст. 267 ч. 5 ЦПК України, суд вважає за необхідне поновити позивачці [PERSON] строк на звернення до суду з позовом, вважаючи, що обставини, на які вона посилається є поважними. Позивачка звернулась до суду з позовом 16.01.2015 року після з'ясування обставин, що свідчить про необхідність звернення до суду відносно іншого відповідача, що стало їй відомо після ухвали Апеляційного суду Луганської області від 24.07.2013 року (а.с.13-15), якою скасована ухвала Старобільського районного суду Луганської області від 23.05.2013 року про роз'яснення судового рішення (а.с.11). За ст. 61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно до ухвали Апеляційного суду Луганської області від 24.07.2013 року (а.с.15 абз. 3) встановлено, що вирішувати питання стосовно прав й обов'язків [PERSON], в рамках розглядуваної справи у суду не було підстав. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає законним й правомірним звернення позивачки [PERSON] до [PERSON] в порядку позовного провадження, а не в рамках заміни сторони виконавчого провадження, оскільки йдеться про порушене право на користування предметом власності до особи, яка набула право власності в порядку спадкування. В даному випадку не йдеться про відшкодування будь-якої шкоди з боку відповідача, а вимоги позивачки зобов'язати вчинити певні дії щодо переобладнання квартири порушує право власності [PERSON] на це майно. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 17.10.2010 року (а.с. 19-20): - поновлено [PERSON] строк позовної давності для звернення до суду; - скасоване рішення виконавчого комітету Старобільської міської ради від 30.09.92 року № 244/97 в зазначення загальної площі квартири [ADDRESS] у розмірі 47 м 2 та кімнати 6-4 у розмірі 12м 2 ; - зобов'язано відновити становище, яке існувало між квартирами № 5 і 6 у будинку [ADDRESS] у м. Старобільську та обладнати його відповідно до проектної документації згідно поверхового плану від 12.07.1971 року; - договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та КП «СМКП» в частині зазначення загальної площі квартири та кімнати 6-4 визнати недійсним. Згідно до цього рішення встановлено, що дії [PERSON] щодо переобладнання квартири [ADDRESS], що дозволило їй збільшити площу цієї квартири й порушило інтереси позивачки - визнані незаконними. [PERSON] зобов'язано відновити становище між квартирами 5 й 6. Цим рішенням, шляхом скасування рішень виконкому й договору купівлі продажу, фактично зменшено квартиру № 6 власниці [PERSON] до розмірів площі, яка існувала до 30.09.1992 року. Рішення набрало законної сили й ніким не було оспорено. За ст. 61 ч. 3 ЦПК України встановлені судом обставини не підлягають доказуванню. Разом з тим, вищевказане рішення суду не було виконане, про що свідчить звернення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Луганській області (а.с. 96-99). Із свідоцтва про смерть (а.с. 125) вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 132), спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] на нерухоме майно, до складу якого входить: кім. 1 пл. 7,0 кв.м; кім. 2 пл. 1,3 кв.м.; кім. 3 пл. 3,1 кв.м.; кім. 4 пл. 6,6 кв.м.; кім. 5 пл. 1,5 кв.м.; кім 6 пл.14,0 кв.м.; кім. 7 пл. 12,6 кв.м.; житловою площею 20,6 кв.м, загальною площею 46,1 кв.м, яка не знаходиться під забороною та арештом. З цього свідоцтва вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, набув права власності на квартиру [ADDRESS], не враховуючи рішення Старобільського райсуду від 17.02.2010 року щодо визнання недійсним договору купівлі продажу квартири між [PERSON] й КП «СМКП» в частині зазначення загальної площі квартири та кімнати 6-4. Суд не вбачає винних дій третьої особи-приватного нотаріуса Вербецької Т.М. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON], оскільки ніяких заборон відносно спадкового майна не існувало, що вбачається з матеріалів спадкової справи (а.с. 130). За ст. 391 ЦК України, позивачка [PERSON] має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею право користування та розпорядження своїм майном. Факт порушення її права на користування та розпорядження майном встановлений рішенням суду й не оспорюється сторонами. За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Таким чином, до [PERSON], як спадкоємця за заповітом, переходять всі права й обов'язки, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок її смерті. На цій підставі [PERSON] повинний відновити становище, яке існувало між квартирами 5 й 6 у будинку [ADDRESS] в м. Старобільську та обладнати його відповідно до проектної документації згідно поверхового плану від 12.07.1971 року. Перешкод, які позбавляли б спадкоємця [PERSON] здійснити ці дії (зокрема, передбачених ст. 1219 ЦК України) - не встановлено. Вирішуючи питання про визнання свідоцтва про право на спадщину, видане [PERSON] 29.06.2010 року ( а.с. 132) частково недійсним, як того просить позивачка, суд виходить з того, що зобов'язання відповідача [PERSON] переобладнати власну квартиру, зменшивши її площу, має наслідками зміну об'єму спадкового майна, потребує з боку відповідача розробки нової технічної документації на квартиру. Свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] не відповідає наявності спадкового майна (його об'єму), з урахуванням скасування рішення виконкому й визнання договору купівлі продажу нерухомого майна між спадкодавцем [PERSON] й КП «СМКП». Зобов'язання вчинити вищевказані дії неможливе без скасування свідоцтва про право на спадщину в цілому, тому свідоцтво про право на спадщину за заповітом підлягає скасуванню. Такий спосіб захисту прав, як зобов'язання нотаріуса видати нове свідоцтво про право на спадщину [PERSON], як того просить в позові [PERSON], не передбачений законодавством. На цій підставі в цій частині позов задоволенню не підлягає. Вимоги позивачки щодо визнання правочину недійсним та таким, що порушують публічні інтереси - необґрунтовані й не підлягають задоволенню. Недійсність договорів купівлі-продажу квартири [ADDRESS] й рішення виконкому Старобільської міської ради від 30.09.92 року № 244/97 встановлені судовим рішенням від 17.02.2010 року й встановленню не підлягають. Публічність інтересів, порушення яких просить встановити позивачка, не конкретизована позовом, судом встановлена сутність спору щодо захисту права власності, користування власників певним майном. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на підставі ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: partial