Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON].), в якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 03.08.2012 року Відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 534; після розірвання шлюбу присвоїти позивачеві дошлюбне прізвище [PERSON]; судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування позову позивач зазначає, що з 03.08.2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, дітей від шлюбу немає. З червня 2014 року сторони припинили спільне проживання як подружжя та не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї є різниця в поглядах на сімейне життя, у зв'язку з чим подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2014 року підсудність позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу визначено Печерському районному суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, шляхом публікації інформації про розгляд справи на офіційному сайті суду, зважаючи на те, що, згідно листа Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» Київської міської дирекції від 06.06.2014 року, прийом та доставка пошти в напрямку АР Крим, де проживає відповідач, припинено, причини неявки невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 03.08.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 534. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Позивач бажає розірвати шлюб, строк на примирення надавати не просила, на розірванні шлюбу наполягає. Як визначено у ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст.. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, більш того, відповідач в судовому засіданні визнав позов, що не суперечить чинному законодавству та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач в позовній заяві просить відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON], що є правом позивача, то суд не вбачає правових підстав для відмови в реалізації цього права. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 243,60 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи наведене,

Outcome: approved