Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є власником земельної ділянки розташованої на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, площею 4,98 га, кадастровий номер 2323685200:03:016:0010, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЗП № 056996 від 25.09.2000, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.03.2021 № 248715288. Згідно з Інформаційною довідкою від 18.03.2021 № 248715288, вбачається наявність архівних записів про арешт майна [PERSON] , без зазначення інших ідентифікаційних даних цієї особи, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2002, а саме: запис № 5647959 від 12.09.2007 щодо арешту квартири за адресою: [ADDRESS] ; запис № 5647987 від 12.09.2007 щодо арешту невизначеного майна, всього майна. Реєстратором цих записів значиться Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, а в подальшому зазначені записи були перенесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06.07.2016 за № 15267331 державним реєстратором Вільнянської РДА Запорізької області. Водночас, відповідно до ухвали Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2002, в порядку забезпечення позову було накладено арешт на автомобіль ВАЗ-2108, 1987 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER] , та майно [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ідентифікаційних даних [PERSON] в ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2002 не міститься, а так само не міститься і вказівки про накладення арешту на все майно [PERSON] . Разом з цим, згідно з інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 02.02.2021 № 12-0000384-2021, за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] . Відповідно до листа Департаменту реєстрації Харківської міської ради від 03.02.2021 № 438/0/50-21, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за вказаною адресою з 18.07.1990. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилом ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем докази у їх сукупності підтверджують те, що арешт на майно [PERSON] первісно було зареєстровано саме Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою, причому всупереч ухвалі Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2002 арешт зареєстровано на все майно, а не лише на те, що зазначене в ухвалі суду: автомобіль ВАЗ-2108, 1987 року випуску, білого кольору, державний номер [NUMBER] , та майно [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначені дії відповідача разом з відсутністю ідентифікаційних даних [PERSON] , призвели до того, що при перенесенні даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06.07.2016 за № 15267331 зазначена заборона (арешт майна) поширилася не лише на [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , а і на майно позивача у даній справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що Перша Харківська міська державна нотаріальна контора є належним відповідачем по справі. Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що реєстрація арешту на майно саме [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , сталася у зв`язку з неправильним перенесенням відомостей про арешт майна з паперових носіїв до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. При цьому, у відзиві на позов відповідач не заперечує ту обставину, що арешт було зареєстровано саме на все майно [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Дослідивши обставини даної справи, суд визнає необґрунтованою реєстрацію арешту на земельну ділянку, розташовану на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, площею 4,98 га, кадастровий номер 2323685200:03:016:0010 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну [PERSON] , [INFO] , на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 17.01.2002. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви позивачем додано квитанцію від 21.12.2020 № 28, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 840,80 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved