Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 11 серпня 1988 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату почуття любові та поваги одне до одного, внаслідок чого сім`я розпалася. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2020 року. Спільне господарство сторони не ведуть. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що примирення є неможливим, а подальше спільне життя та шлюбні відносини навіть такими, що суперечать їхнім інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судові засідання по суті 16.03.2021, 12.04.2021 не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не надав. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступного висновку. Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 1988 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 39. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області. Шлюбні стосунки позивача та відповідача фактично припинилися, примирення між ними неможливе. Частиною третьою статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між ними шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved