Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON], інтереси яких представляє [PERSON], звернулися до Люботинського міського суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській, приватного нотаріуса [PERSON], приватного підприємства «[PERSON]Ш.» Харківська філія 21, третіх осіб [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], [PERSON], [PERSON], інтереси яких представляє [PERSON], про визнання дій державного виконавця протиправними, визнання аукціону недійсним та визнання свідоцтва на право власності недійсним. Позивачі в особі представника [PERSON] подали уточнену позовну заяву, в якій просили визнати дії державного виконавця протиправними, визнати прилюдні торги з продажу нерухомого майна недійсними та визнати свідоцтво на право власності на нерухоме майно, розташоване в м. Люботин, вул. Леніна,79, видане приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] на імя [PERSON] недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності. Також з позовом до [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, приватного нотаріуса [PERSON], приватного підприємства «[PERSON]Ш.» Харківська філія 21, третіх осіб [PERSON], інтереси якої представляє [PERSON], [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON], про визнання дій державного виконавця протиправними, визнання аукціону недійсним, визнання свідоцтва на право власності недійсним та скасування державної реєстрації права власності звернувся [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] позови підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву від 17лютого 2015 року про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ПП «[PERSON]Ш.» Харківська філія 21 в судове засідання не зявився, про дату та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, повістки повернути у звязку з відсутністю адресата. Представником позивачів [PERSON] до суду надана роздруківка з сайту Міністерства юстиції України, згідно якої в єдиному державному реєстрі відомості про Харківську філію 21 ПП «[PERSON]Ш.» не знайдені, а ПП «[PERSON]Ш.» знаходиться у стані припинення. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Представник третіх осіб [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреностей, позов підтримав з підстав, заявлених позивачами. Представник позивачів в обґрунтування позову зазначив, що 16 грудня 2011 року позивачі відповідно до договорів дарування отримали від [PERSON] в дар у відповідних частках нерухоме майно, що розташоване в м. Люботин, вул. Леніна 79, 17 грудня 2013 року позивачі звернулися до реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію права власності. Рішенням державного реєстратора від 10 січня 2014 року розгляд заяви було зупинено в звязку з арештом нерухомого майна, накладеним відділом примусових стягнень виконавчої служби Харківської області. 04 березня 2014 року зареєстровано право власності на нерухоме майно, що розташоване в м. Люботин, вул. Леніна 79, на підставі свідоцтва на право власності, виданого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу [PERSON], яке видане на підставі проведеного аукціону з продажу нерухомого майна та акту про продаж. Особи, які набули право власності на спірний обєкт, позивачам не відомі. Вважає, що нотаріус [PERSON] при оформленні права власності на нерухоме майно за громадянкою [PERSON] не міг не помітити, що в єдиному державному реєстрі 17 грудня 2013 року зареєстрована заява щодо реєстрації права власності за позивачами та розгляд якої зупинено у звязку з арештом, не міг не звернути уваги на наявність в державному реєстрі арешту. А вчиняти правочини з нерухомим майном на яке зареєстровано заборону (арешт) заборонено. Чим порушив приписи закону України «Про нотаріат» та права позивачів на оформлення свого законного права на спірні обєкти нерухомого майна. На думку позивачів та їх представника [PERSON], при здійсненні виконавчого провадження державний виконавець повинен був зясувати сімейний стан боржника, а саме щодо права дружини на частину в майні боржника, виділити частку із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, або отримати письмову згоду від дружини боржника, однак таких дій а ні кредитор, а ні держаний виконавець не здійснив, чим порушив ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження». Боржник [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], а спірне майно знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, на підтвердження цієї обставини послався на договори дарування від 16 грудня 2011 року, посвідчених приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], згідно умов яких дарувальник [PERSON] гарантує, що майно знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, згода дружини дарувальника [PERSON] на дарування нерухомого майна отримана. Держаний виконавець при проведенні прилюдних торгів не міг надати організатору торгів документи щодо права власності боржника та технічний паспорт на спірні обєкти нерухомого майна на тій підставі, оригінали документів знаходяться в матеріалах справи приватного нотаріуса [PERSON], а КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» не надало копії технічного паспорту, що суперечить Закону України «Про виконавче провадження», п.3.1. Порядку реалізації арештованого майна, п.5.11 Інструкції про вчинення виконавчих дій, що є підставою для визнання прилюдних торгів (аукціону) недійсними. У звязку з чим просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області, якій діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що у відділі примусового виконання рішень [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області перебуває зведене виконавче провадження №32467499 від 07.05.2012 року з примусового виконання виконавчих документів відносно [PERSON], у тому числі виконавчого листа №2-7371/11 від 21 березня 2012 року Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] 4915462,38 грн., 25 квітня 2012 року відкрите виконавче провадження та накладено арешт на все майно боржника [PERSON], 03 вересня 2012 року накладено арешт на майно, яке зареєстровано за боржником на праві власності - нежитлові будівлі, житловий будинок за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79.10 жовтня 2012 року актом опису арешту майна ВП №32467499 описано та накладено арешт на нежитлові будівлі, житловий будинок за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79. Виконавчою службою було отримано з КП «Люботинське бюро технічної інвентаризації» копії матеріалів інвентарізаційної справи копії технічних планів нежитлових будівель та житлового будинку з експлікаціями внутрішніх обмірів, журнал зовнішніх обмірів, ген. план земельної ділянки, копія свідоцтва про право власності на імя [PERSON] 16 жовтня 2012 року призначено експерта - субєкта оціночної діяльності з метою визначення початкової вартості нерухомого майна для реалізації його на прилюдних торгах. До Начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківської області [PERSON] 04 вересня 2013 року було направлено пакет документів для здійснення заходів щодо передачі майна на реалізацію. З філією 21 ПП «[PERSON]Ш.» 19 вересня 2013 року було укладено договір № 2113193/109 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Майно боржника нежитлові будівлі за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79, 26 грудня 2013 року реалізовано шляхом проведення Філією 21 ПП «[PERSON]Ш.» прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, складено протокол № 2113193 від 26 грудня 2013 року по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештовано майна боржника [PERSON], згідно якого переможцем торгів визначена [PERSON], ціна продажу 300000 грн., які сплачені [PERSON] на рахунок ГУЮ у Харківської області та ПП «[PERSON]Ш.» Філія 21 повністю. 09 січня 2014 року складено акт №32350230/2 державного виконавця Хлопова А.В. про реалізацію арештованого нерухомого майна, завірений начальником відділу примусового виконання рішень [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківської області [PERSON] При укладанні договору № 2113193/109 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торгівельній організації - Філії 21 ПП «[PERSON]Ш.» було надано усі необхідні документи, передбачені Порядком реалізації арештованого майна та Інструкцією про вчинення виконавчих дій, у тому числі документи, які підтверджують право власності боржника [PERSON], а саме витяг, виданий Люботинським бюро технічної інвентаризації, з реєстру прав власності на нерухоме майно №32085189 від 17листопада 2011 року номер запису 33 в книзі 1; свідоцтво про право власності САС №042072 від 15 листопада 2011 року, видане виконкомом Люботинської міськради, та технічний паспорт на обєкт нерухомого майна. Без цих документів торги не могли бути проведеними. При здійсненні виконавчого провадженні стосовно боржника [PERSON] були відсутні відомості про знаходження майна у спільній власності подружжя, про особу дружини, про ці обставини [PERSON] не повідомляв, будь яка особа свої права, як дружина, на майно [PERSON] не заявляла, вимог про виділ частки з майна боржника до виконавчої служби не надходило. З приводу пояснень представника позивачів про спільну власність подружжя [PERSON] та [PERSON] та необхідність виділу частки представник виконавчої служби звернув увагу на те, що [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками, стосовно [PERSON] відкрите виконавче провадження. За таких умов підстави для застосування ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні. На підтвердження своїх пояснень представник відповідача надав для огляду у судовому засіданні матеріали виконавчого провадження та їх копії для долучення до матеріалів справи (Т.2 а.с.5-159) Претензій, скарг, заяв стосовно реалізації майна на прилюдних торгах а ні від [PERSON], а ні від будь яких інших осіб, не надходило. Зазначений факт в судовому засіданні визнав і підтвердив представник позивачів. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] пояснив, що [PERSON] прийняла участь у прилюдних торгах по реалізації нерухомого майна нежитлових будівель, розташованих за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79, торги проведені ПП «[PERSON]Ш.» Філія 21 26 грудня 2013 року, вона стала переможцем торгів з ціною продажу 300000 грн., підписала протокол № 2113193 від 26 грудня 2012 року по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештовано майна боржника [PERSON], сплатила вартість майна на користь виконавчої служби та ПП «[PERSON]Ш.» Філія 21, отримала у виконавчій службі акт №32350230/2 державного виконавця Хлопова А.В. про реалізацію арештованого нерухомого майна, завірений начальником відділу примусового виконання рішень [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області [PERSON], 04 березня 2014 року оформила Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, посвідчене приватним нотаріусом [PERSON], р.№356. Усі вищенаведені дії вчинялися у відповідності з законодавством, порушень не допускалося. Вважає [PERSON] законним власником майна, а позов безпідставним, обгрунтування позовних вимог не конкретне, базується на припущеннях щодо можливих порушеннях при проведенні прилюдних торгів. Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, вважає позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з наступного На підставі свідоцтва про право власності САС №042072 від 15листопада 2011 року, виданого виконкомом Люботинської міськради, [PERSON] був власником нерухомого майна, яке складається з житлового будинку літ. «Л-1», нежитлової будівлі літ. «Г-1», «Д-1», «Е-1», «М-1», фундаментів літ. «А-1», «Б-1», «В-1», «С-1», що розташоване за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79 (Т1 а.с. 78-79) [PERSON] 16 листопада 2011 року уклав пять договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], згідно яких безоплатно передав 37/100 часток та 3/100 часток належного йому майна на користь [PERSON] (позивача по справі), 14/100 часток на користь [PERSON] (позивача по справі), 45/100 часток та 1/100 частку на користь [PERSON] (третя особа по справі). Згідно п.6 договорів дарувальник [PERSON] гарантує, що майно знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, згода дружини дарувальника [PERSON] на дарування нерухомого майна отримана (Т1 а.с.4-8). Позивачі [PERSON] та [PERSON] 17 грудня 2013 року звернулися до реєстраційної служби Харківського управління юстиції Харківської області із заявою про державну реєстрацію права власності на будівлі за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79 (Т.1а.с.9) Рішенням державного реєстратора [PERSON] № 9796632 від 10 січня 2014р. розгляд заяви призупинено у звязку з необхідністю надати документ про припинення арешту на вищевказаний обєкт нерухомого майна (т.1 а.с.10). Постановою від 25 квітня 2012 року відділом примусового виконання рішень [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківській області відкрите виконавче провадження № 32350085 виконавчого листа №2-7371/11 від 21 березня 2012 року Дзержинського районного суду м.Харкова про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] 4915462,38 грн., накладено арешт на все майно боржника [PERSON] відносно [PERSON] обєднані у зведене виконавче провадження №32467499 від 07 травня 2012 року. Відповідно до постанови державного виконавця від 03 вересня 2012 року накладено арешт на майно, яке зареєстровано за боржником на праві власності - нежитлові будівлі, житловий будинок за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79 (Т.1 а.с.75) Актом опису арешту майна ВП №32467499 від 10 жовтня 2012 року описано та накладено арешт на майно, яке зареєстровано за боржником на праві власності - нежитлові будівлі, житловий будинок за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79. Майно боржника нежитлові будівлі за адресою Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79, реалізовано 26 грудня 2013 року шляхом проведення Філією 21 ПП «[PERSON]Ш.» прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Складено протокол № 2113193 від 26 грудня 2012 року по проведенню прилюдних торгів по реалізації арештовано майна боржника [PERSON], згідно якого переможцем торгів визначена [PERSON], ціна продажу 300000 грн. 09 січня 2014 року складено акт №32350230/2 державного виконавця Хлопова А.В. про реалізацію арештованого нерухомого майна, завірений начальником відділу примусового виконання рішень [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківської області [PERSON], згідно якого нерухоме майно придбане [PERSON], ціна продажу 300000 грн., які сплачені [PERSON] на рахунок ГУЮ у Харківської області та ПП «[PERSON]Ш.» Філія 21 повністю. На підставі акту №32350230/2 від 09 січня 2014 року державного виконавця про реалізацію арештованого нерухомого майна, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень [PERSON] державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Харківської області [PERSON], 04 березня 2014 року було видане Свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, згідно якого [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з житлового будинку літ. «Л-1» загальною площею 85,3 кв.м, житловою площею 24,6 кв.м, нежитлової будівлі літ. «Г-1» загальною площею 9 кв.м, нежитлової будівлі літ. «Д-1» загальною площею 285,20 кв.м, нежитлової будівлі літ. «Е-1» загальною площею 281,60 кв.м, нежитлової будівлі літ. «М-1» загальною площею 22,70 кв.м, фундаменту літ «А-1», фундаменту літ «Б-1», фундаменту літ «В-1», фундаменту літ «С-1», що розташоване за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79, яке придбане [PERSON] за 300000 грн., що раніше належало [PERSON] Свідоцтво посвідчене приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №356. Таким чином, в частині позову про оскарження дій державного виконавця позивачі не є стороною або учасником виконавчого провадження, що виключає право на звернення до суду, позивачами пропущені строки звернення до суду. Відповідно до п.4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження дій державного виконавця до суду мають право сторони та інші учасники виконавчого провадження. Позивачі не є стороною або учасником виконавчого провадження, що виключає право на звернення до суду. Крім того, в частині позову про оскарження дій державного виконавця позивачами пропущено десятиденний строк звернення до суду, встановлений ст.385 ЦПК України. Стосовно посилання представника позивачів на спільну власність подружжя [PERSON] та [PERSON] підтримав думку представника відповідача [PERSON] ДВС ГУЮ у Харківської області з цього приводу, додав, що позивачами не доведено статус майна, як спільної власності подружжя, особу дружини, факт укладання шлюбу, обставини виникнення права власності [PERSON] на майно. Посилання представника позивачів на договори дарування не може бути прийнято до уваги як недопустимі докази, ці обставини мають інший порядок зясування та доказування. Відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Переліки документів, які надаються органами виконавчої служби спеціалізованій організації організатору торгів, встановлений п.3.1. Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 42/5 від 15липня 1999 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 липня 1999 року за № 480/3773, та п.5.11. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 р. за № 865/4158, які були чинними на момент реалізації майна. Наведені переліки включають в себе серед інших документів документи, що характеризують об'єкт нерухомості (копія технічного паспорта на житловий будинок, квартиру тощо) та копії документів, що підтверджують право власності або інше речове право на нерухоме майно. В судовому засіданні було проведено огляд матеріалів зведеного виконавчого провадження №32467499 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення сум з [PERSON] та наданих представником відповідача [PERSON] ДВС ГУЮ в Харківській області копій документів виконавчого провадження та встановлено, що матеріали виконавчого провадження містять пакет документів, який включає у тому числі: - копію свідоцтва САС №042072 від 15 листопада2011 року про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Люботинської міськради, згідно якого [PERSON] є власником нежитлових будівель, житлового будинку за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79, форма власності приватна, частка 1/1, підстава рішення виконкому Люботинської міськради №631 від 08 листопада 2011 року, наведено опис обєкту; - копію технічних паспортів нежитлових будівель, житлового будинку за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79; - експертний висновок щодо вартості майна з його технічною характеристикою, якій містить копії технічного паспорту. В судовому засіданні представник виконавчої служби пояснив, що наведений пакет документів було надано організатору торгів ПП «[PERSON]Ш.» Філія 21 при укладанні договору № 2113193/109 про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Без цих документів проведення торгів не можливе. Наведені факти спростовують доводи позивачів відносно неможливості надання спеціалізованій організації для проведення прилюдних торгів документів щодо права власності боржника на спірні обєкти нерухомого майна, а також технічного паспорту, у звязку з його відсутністю у державного виконавця. На підставі вищенаведеного суд дійшов до висновку, що [PERSON] ДВС ГУЮ в Харківській області у зведеному виконавчому провадженні №32467499 з примусового виконання виконавчих документів про стягнення сум з [PERSON] в частині підготовки та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна провело виконавчі дії у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», п.3.1. Порядку реалізації арештованого майна, п.5.11 Інструкції про вчинення виконавчих дій. Підстав для визнання дій державного виконавця протиправними, визнання прилюдних торгів з продажу нерухомого майна недійсними, визнання акту реалізації арештованого нерухомого майна від 09 листопада 2014 року недійсним судом не встановлено. Представник позивачів в судовому засіданні, обгрунтовуючі порушення приватним нотаріусом [PERSON] приписів Закону України «Про нотаріат» та права позивачів на спірні обєкти нерухомого майна, не навів певну правову норму, яка забороняє нотаріусу посвідчити та видати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів на імя [PERSON] та яка була порушена, зробив загальне посилання на Закон України «Про нотаріат». Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» у переліку підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій така підстава для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, як арешт майна, відсутня. Не передбачена заборона на видачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів статтею 72 Закону України «Про нотаріат», а також у гл.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22лютого 2012 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, які регулюють видачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. Суд враховує, що ініціатором відчуження майна був не боржник, а особа, яка наклала арешт та оголосила заборону на його відчуження орган виконавчої служби (відповідач по справі). Суд дійшов до висновку, що приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] вчинив нотаріальні дії по посвідченню та видачі 09 січня 2014 року Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, згідно якого [PERSON] належить на праві власності майно, що розташоване за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79, у відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України без порушень чинного законодавства. Підстав для визнання Свідоцтва від 09 січня 2014 року про придбання майна з прилюдних торгів [PERSON] судом не встановлено. Частиною 5 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», який має переважну силу перед підзаконними нормативними актами, передбачена повторна уцінка майна, яке не було реалізоване на торгах. Зі змісту цієї правової норми випливає, що арештоване майно може бути виставлено на продажу три рази на перших торгах, після першої уцінки та після другої оцінки. Таким чином, проведення 26 грудня 2013 року третіх торгів по реалізації арештованого майна [PERSON] відповідає приписам Закону України «Про виконавче провадження». Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині порушення виконавчою службою ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» про виділ частки [PERSON] зі спільного майна подружжя, представник позивачів не навів достатніх доказів про знаходження нерухомого майна за адресою: Харківська область, м. Люботин, вул. Леніна 79 у спільній власності подружжя, укладання шлюбу між [PERSON] та його дружиною, особу дружини. Судом було вирішено викликати у судове засідання [PERSON], на яку посилається представник позивачів, як на дружину [PERSON], в якості свідка для дачі пояснень стосовно обставин справи в цій частині. [PERSON] в судове засідання не зявилася, як пояснив представник позивачів вона відмовилася від явки до суду за особистими причинами. Оцінюючи докази відносно спільного майна подружжя, надані представником позивачів - договори дарування від 16 грудня 2011 року, суд відмовляє у їх прийнятті в цій частині, як такі, що не відповідають вимогам щодо допустимості доказів, тому що належність майна до спільної власності подружжя підлягає встановленню на підставі фактів про укладання шлюбу, обставин набуття права власності на майно, що не може доказуватися договорами дарування, на які посилаються позивачі. Із положень ч.6 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст.65 Сімейного Кодексу України випливає, що особою, у якої виникають вимоги стосовно відчуження майна, що є спільною власністю подружжя, є чоловік, дружина, тобто інший із подружжя. Таким чином, у позивачів відсутні правові підстави для звернення до суду для захисту права власності на частку в спільній власності подружжя. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За приписами ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність, у тому числі й у судовому порядку. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, з урахуванням зазначених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. При цьому судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а також порушені державні та суспільні інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Так як дана норма цивільного права містить єднальне судження, яке виражене сполучником «і», то скасування правового акту індивідуальної дії на підставі цієї правової норми можливе лише при одночасній наявності усіх складових у їх сукупності, а саме: невідповідності актам цивільного законодавства; - порушення цивільних прав або інтересів, оскільки в противному випадку, відсутність хоча б однієї із перелічених складових виключає можливість застосування вказаної статті. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed