Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] 14 жовтня 2011 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання кредитного договору, визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08 травня 2007 року між позивачем та відповідачем був підписаний договір кредиту № 16/144, згідно якого відповідач надав позивачу грошові кошти в сумі 60000 доларів США зі сплатою 12,75 відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості 07 травня 2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання по договору кредиту, між сторонами було укладено іпотечний договір № 382 від 08 травня 2007 року. Відповідачем в односторонньому порядку була змінена відсоткова ставка по договору кредиту №16/144 від 08 травня 2007 року, з 12,75% на 15% річних відсоткової ставки. Але позивач продовжував здійснювати платежі за договором кредиту, згідно платіжних документів наданих відповідачем без зазначення розміру відсоткової ставки, яка була підвищена відповідачем. Таким чином, позивач вважає, що утворилась переплата за відсотками за договором кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року, внаслідок перерахуванням коштів більш ніж 12,75 % річних. Позивач зазначив, що додаткової угоди про зміну відсоткової ставки із відповідачем не укладав та не погоджується із даним підвищенням розміру відсоткової ставки за договором кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року. Позивач, уточнивши позовні вимоги в редакції 23 травня 2012 року, просив суд визнати недійсним пункт 2.6.3 та пункт 6.2 Договору кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON]; визнати неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо збільшення до 15 відсотків річних процентної ставки за користування кредитом за Договором кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON]; зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити перерахунок [PERSON] сум відсотків за користування кредитними коштами згідно договору кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року у межах первісного розміру відсоткової ставки - 12,75 % річних, починаючи з 20 жовтня 2008 року, відновивши становище, що існувало до порушення; зобов'язати ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» за наслідками перерахунку сум відсотків зарахувати шляхом заліку 3878,27 доларів США зайвосплачених відсотків у рахунок погашення основної суми кредиту за договором кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2012 року позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним умов кредитного договору, визнання неправомірними дій, зобов'язання вчинити дії - задоволено частково. Визнати недійсним пункт 2.6.3 та пункт 6.2 Договору кредиту №16/144 укладеного 08 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Визнано неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019, м. Дніпропетровськ, вул. Савченка,3) щодо збільшення до 15 відсотків річних процентної ставки за користування кредитом за Договором кредиту № 16/144 укладеного 08 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019, м. Дніпропетровськ, вул. Савченка,3) здійснити перерахунок [PERSON] сум відсотків за користування кредитними коштами згідно Договору кредиту № 16/144 укладеного 08 травня 2007 року у межах первісного розміру відсоткової ставки - 12,75 % річних, починаючи з 20 жовтня 2008 року, відновивши становище, що існувало до порушення. Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019, м. Дніпропетровськ, вул. Савченка,3) за наслідками перерахунку сум відсотків зарахувати шляхом заліку 3878,27 доларів США зайвосплачених відсотків у рахунок погашення основної суми кредиту за Договором кредиту № 16/144 укладеного 08 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Дніпропетровської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Стягнуто із ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Пушкінського відділення Харківської обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код 00039019, м. Дніпропетровськ, вул. Савченка,3) на користь [PERSON] державне мито у розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. (95-98 том 1). Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської міської ради від 09 квітня 2013 року заочне Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2012 року залишено без змін (а.с. 187-188 том 1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2013 року заочне Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської міської ради від 09 квітня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 221-233 том 1). У судовому засіданні позивач - [PERSON] та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 08 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір кредиту № 16/144, предметом якого є грошові кошти надані позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання у сумі 60000 доларів США зі сплатою 12,75 відсотків річних та порядком погашення відповідно до графіку погашення, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 07 травня 2022 року (а.с. 18-21 том 1). В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 382, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1906. Відповідно до умов договору іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення іпотекодавцем зобов'язань за договором кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року, укладеним між іпотекодавцем та іпотекодержателем, нерухоме майно, а саме: в житловому будинку літ. А-10, квартира [ADDRESS], яка складається з: 1 - коридор, 2 - кухня, 3, 4, 6, 7 - житлові, 5 - санвузол, І - лоджія, загальною площею 75,3 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 26 травня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3142, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за реєстраційним № 56060, про що свідчить витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів № 59862 від 26 серпня 2004 року, право власності по якому зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», відповідно до витягу № 4880509 від 28 вересня 2004 року, реєстраційний номер: 598657 (а.с. 27-31 том 1). У довідці ПАТ «Укрсоцбанк» від 22 липня 2011 року за вих. № 401.7-4/96-2633, наданій [PERSON] зазначено, що по договору кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року, укладеному з Пушкінським відділенням ПАТ «Укрсоцбанк» 20 жовтня 2008 року була збільшена відсоткова ставка до розміру 15 %. Відсоткова ставка була збільшена одноразово (а.с. 24). Відповідно до п. 2.6, 2.6.1, 2.6.3 договору кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року, у разі зміни відсоткових ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету Кредитора, Кредитор має право ініціювати зміну розміру відсотків, визначеного в п.1.1. цього договору. Про намір змінити розмір ставки за наданим Кредитом, Кредитор зобов'язаний повідомити Позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування , а також надати для укладення відповідну додаткову угоду про внесення змін до цього Договору, яка повинна бути підписана або відхилена Позичальником протягом зазначеного строку. У разі, якщо Позичальник не погодиться з запропонованими Кредитором розмірами відсоткової ставки, він зобов'язаний протягом зазначеного строку, повернути Кредитору існуючу заборгованість за Кредитом, сплатити нараховані відсотки, комісії та можливі штрафні санкції (штраф, пеню) в повному обсязі. Після сплати Позичальником зазначених сум дія цього Договору вважається припиненою. Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до п. п. 7.1, 7.2 договору кредиту № 16/144 від 08 травня 2007 року, усі додатки, зміни та доповнення до цього Договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками Сторін, з обов'язковим посиланням на цей Договір. Усі повідомлення за цим Договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом, або вручені особисто за зазначеними адресами Сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв'язку одержувача. Про підвищення відсоткової ставки за Договором з 20 жовтня 2008 року у розмірі 15 % банк направив на адресу, вказану позивачем у Договорі, рекомендований лист від 11 жовтня 2008 року № 59722579, який було повернуто відповідачеві з відміткою відділення поштового зв'язку про неможливість доставити лист (а.с. 83-85 том 1). Так, відповідно до ч. 1 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною та безумовною. В подальшому [PERSON] здійснював поточні платежі згідно із передбаченим кредитним договором графіком за 12,75 % ставкою, вносячи в каси банку більші за розміром суми для дострокового погашення кредитної заборгованості (а.с. 71-80 том 1). Зазначені обставини свідчать про те, що позичальник не знав про збільшення відсоткової ставки, тому положення ч. 2 ст. 642 ЦК України не підлягає застосуванню. Верховним Судом України викладено позицію щодо неоднакового застосування положень ч. 2 ст. 642 ЦК України в постанові № 6-58ц12 від 04 липня 2012 року. Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані та повністю доведені, а, отже, підлягають задоволенню. Крім того згідно ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір, і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача державне мито у розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial