Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Державної казначейської служби України, Військової прокуратури об`єднаних сил, Військової прокуратури Харківського гарнізону (далі за текстом -відповідач), в якому просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.01.2018 року в період часу з 18.34 год. до 21.25 год. на підставі постанови військового прокурора Харківського гарнізону в рамках кримінального провадження №12017220000001622 проведено обшук за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , внаслідок якого було вилучено її особисті речі. Добровільної згоди на проведення обшуку [PERSON] не давала, ухвала слідчого судді при проведені вказаного обшуку пред`явлена не була. 26.01.2018 року ухвалою слідчого судді проведення обшуку визнано безпідставним та в наданні дозволу на проведення обшуку було відмовлено. Позивач вважає, що внаслідок проведення незаконного обшуку їй були нанесені тяжкі духовні та психічні страждання, завдано значної моральної шкоди, яку вона оцінює в 50000,00 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача військової прокуратури Харківського гарнізону до суду подав відзив на позовну заяву де зазначив, що відмова слідчого судді у задоволенні клопотання про обшук не вказує на неправомірність дій посадових чи службових осіб органів державної влади. Вважає, що для виникнення права у позивача на відшкодування моральної шкоди незаконність проведення в ході кримінального провадження обшуку має бути встановлена рішенням суду, як це передбачено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». На підставі викладеного просив в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Відповідачі Державна казначейська служба України та Військова прокуратура об`єднаних сил в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про таке. Судом встановлено, що постановою першого заступника військового прокурора Харківського гарнізону Зубко В.В. про проникнення до житла чи іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчого судді від 24.01.2018 року ухвалено провести обшук за місцем проживання [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] , з метою відшукання та вилучення матеріальних об`єктів речей, предметів і документів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та мають значення для кримінального провадження. (а.с. 17-19) 24.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] проведено обшук, що підтверджується протоколом обшуку від 24.01.2018 року. (а.с. 20-23) 19.11.2018 року [PERSON] до Дзержинського районного суду м. Харкова подано скаргу на рішення, дії слідчого та прокурора в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України, в якій вона просила постанову першого заступника військового прокурора Харківського гарнізону Зубко В.В. від 24.01.2018 року про проникнення до житла чи іншого володіння особи та протокол обшуку слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області Поєдинцева Д.А. в рамках кримінального провадження №12017220000001622 за місцем її проживання від 24.01.2018 року за адресою: [ADDRESS] , яку ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.01.2019 року було повернуто заявниці. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25.02.2019 року [PERSON] відмовлено у відкритті провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.01.2019 року. (а.с. 12-13) Посилаючись на ст.1173, 1174, 1176 ЦК України позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на її користь моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. завдану незаконними діями відповідачів. Згідно із частиною другою\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підстав\~статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Отже, при розгляді справи позивач повинен довести протиправність дій відповідача , внаслідок яких йому була заподіяна моральна шкода. Будь-яких належних доказів які б підтверджували протиправні дії відповідача, ним надано не було. Як на підставу заподіяння моральної шкоди позивач посилається на незаконні дії посадових осіб Військової прокуратури Харківського гарнізону при проведенні обшуку за адресою де вона проживає, а саме: [ADDRESS] при цьому зазначає, що незаконність таких дій підтверджується ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 26 січня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області про надання дозволу на проведення обшуку по кримінального провадженню №12017220000001622 від 18 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.( а.с.9-11) Відповідно до ч.3\~стаття 233\~КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами\~статті 234\~цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому\~статтею 255\~цього Кодексу. Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством передбачено наслідки відмови слідчого судді у задоволенні клопотання слідчого про обшук, проте така відмова не передбачає визнання дій посадових осіб при проведенні обшуку незаконними. Так, з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року не вбачається встановлення факту незаконності дій посадових осіб відповідача при проведенні обшуку. Таким чином, суд вважає, що вказана ухвала не доводить протиправності дій посадових осіб Військової прокуратури Харківського гарнізону. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У зв`язку з наведеним суд вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed