Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

[PERSON] в березні 2021 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на майно, вказавши, що з 20.09.1997 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] . Подружнє життя між ними не склалось, оскільки між ними постійно виникають непорозуміння та сварки, існують різні погляди на життя, що унеможливлює подальше спільне життя. Їхня сім`я існує формально, тому подальше сумісне життя, примирення та збереження сім`ї неможливе. Тому їхній шлюб слід розірвати. За час перебування в шлюбі ними було придбано за спільні кошти подружжя на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22.03.2002 року квартиру за адресою [ADDRESS] . Домовленості про поділ спільної квартири між ними не досягнуто, а тому вказане майно підлягає розподілу в судовому порядку. На підставі викладеного просила розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , поділити майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею право власності на Ѕ частину квартири та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по сплаті судового збору та за надання правничої допомоги. 12.04.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подання заяв щодо предмету спору. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, просила позов задоволити. Наполягала на розірванні шлюбу та поділі майна подружжя. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON] . В судовому засідання представник позивача - адвокат Манзар Т.В. підтримала вимоги [PERSON] , просила позов задоволити. Також вказала, що протягом 5 днів після проголошення рішення буде подано заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за надання правової допомоги. В судовому відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, але заперечував проти вимог про розподіл майна, оскільки хоче мати частину квартири у своїй власності, а інша частина щоб належала їхній з позивачкою дитині. Відзив на позов у визначений законом строк не подав. В судовому представник відповідача - адвокат Дрига Л.В. заперечувала поділу квартири вказуючи, що її довіритель хотів би сплатити позивачці за її частку компенсацію, а потім частину квартири подарувати їхній з позивачкою дитині. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Щодо вимог про розірвання шлюбу. Встановлено, що 20.09.1997 року, згідно свідоцтва про одруження (Серія [NUMBER] ), сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, про що складено актовий запис № 1567. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (Серія [NUMBER] ). Відомості щодо наявності у сторін неповнолітніх дітей у суду відсутні. При прийнятті рішення по справі, суд враховує думку відповідача [PERSON] , який повністю погодився із заявленими позовними вимогами щодо розірвання шлюбу та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я з січня 2015 року. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо вимог про поділ майна подружжя, яке є об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на майно. [PERSON] та [PERSON] 20.09.1997 року уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 1567, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] . [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] , було придбано квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 22.03.2002, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.03.2021, довідкою КП «ЧООБТІ» №4772о від 15.08.2019 та технічним паспортом на квартиру. Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо вказаного позивачем придбаного ними майна подружжя, яке підлягає розподілу. Проте заперечував щодо самого розподілу вказаного майна між ним та позивачкою. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Такий же порядок розподілу спільного майна подружжя, яке набуте в період шлюбу за спільні кошти закріплено в п. 1 частини 2 ст. 372 ЦК України, - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Оскільки судом встановлено, що вказане вище майно придбано сторонами в період перебування в шлюбі та за спільні кошти подружжя, то і право спільної сумісної власності, на дане майно, мають обидві сторони в рівних частках. Відповідач не надав своїх заперечень проти зазначеного позивачем поділу спільного майна подружжя. Тому суд вважає за можливе визнати спільним майном подружжя квартиру [ADDRESS] та визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. за вимоги про розірвання шлюбу та 1000 грн. за вимоги про поділ майна подружжя, що підтверджується квитанціями від 12.03.2021. Таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сплачений нею судовий збір в сумі 1908 грн. А тому на суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Крім того, представнику позивача - адвокату Манзар Т.В. необхідно встановити строк до 10.09.2021р. для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат, враховуючи його заяву про надання доказів в обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім витрат на правничу допомогу адвоката, протягом п`яти днів з дня постановлення судового рішення по справі. На підставі ст.ст. 56, 60, 70, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. 372 ЦК України,

Outcome: approved