Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] 20 серпня 2019 року пред`явила до [PERSON] позов про визнання його таким, що втратив право користування житлом у будинку по [ADDRESS] . У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить вказаний житловий будинок, у якому також зареєстрований її зять [PERSON] , однак у вказаному будинку відповідач не проживає з 23 січня 2017 року. У зв`язку з реєстрацією у її, позивача, будинку місця проживання відповідача вона надмірно сплачує комунальні послуги та робить неможливим подання нею документів для отримання субсидій для оплати комунальних послуг. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] та її представник адвокат Захарко Ю.В. у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із повідомлення на офіційному веб-сайті судової влади, у судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому суд розглянув справу за його відсутності на підставі ч.1 ст. 223 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідка, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про право на спадщину за законом, Витягу про державну реєстрацію прав, довідки про склад сім`ї та свідоцтва про шлюб відомо, що [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] , у якому також зареєстрований її зять [PERSON] , [INFO] (а. с. 7, 8, 9-15, 16, 18). Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із акта обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] видно, що місце проживання [PERSON] зареєстроване у вказаному будинку, однак за вказаною адресою він не проживає (а. с. 17). Із показань свідка [PERSON] вбачається, що [PERSON] є зятем [PERSON] , яка проживає по сусідству, і у січні 2017 року відповідач переїхав у м. Львів, де знайшов роботу, і з того часу жодного разу не приїжджав та дітей своїх не провідував. Отже, [PERSON] як член сім`ї власника будинку понад один рік відсутній у вказаному будинку без поважних причин і тому є підстави визнати його таким, що втратив право на користування житлом у цьому будинку. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як реєстрація місця проживання [PERSON] чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм будинком, і оскільки відповідач понад один рік без поважних причин відсутній за місцем реєстрації проживання, то є підстави визнати його таким, що втратив право на користування житлом у цьому будинку, що є способом захисту прав позивача, як власника будинку. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивача стягнути судові витрати в сумі 770,00 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved