Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика «Росія» (далі - відповідач) безоплатно надати йому вугілля на побутові потреби за II півріччя 2019 року у кількості 2950 кг та за період роботи з 01.01.2020 по 20.03.2020 у кількості 1311,78 кг, яке має відповідати вимогам Національного стандарту України «Вугілля кам`яне та антрацит для побутових потреб» ДСТУ 7146:2010. В обґрунтування позову зазначає, що з 18.04.2011 по 20.03.2020 перебував з відповідачем у трудових відносинах на посадах електрослюсаря (слюсаря) чергового з ремонту устаткування 5 розряду, механіка основного виробництва та головного механіка. Вказує, що в період роботи у відповідача проживав та проживає на теперішній час за адресою: [ADDRESS] , в будинку з пічним опаленням та без наявності газового опалення. Стверджує, що посади, які він обіймав, містяться у Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби. Посилається на вимоги ст.43 Гірничого закону України, умови п.12.10 Галузевої угоди, укладеної 03.07.2001 між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості), розділ 8 Колективного договору підприємства та зазначає, що відповідач зобов`язаний надавати йому безоплатно вугілля на побутові потреби за нормою 5,9 тонн на рік на будинок. До початку 2019 року свої обов`язки відповідач виконував, позивача було включено до списків вуглеотримувачів як на 2019 рік, так і на 2020 рік, проте у 2019 році відповідачем його забезпечено безоплатним вугіллям на побутові потреби лише у розмірі 2950 кг за І півріччя 2019 р. Позивач вказує також, що наказом № 32к від 20.03.2020 його було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. 23.10.2020 та 12.11.2020 позивач звернувся до відповідача із письмовими заявами щодо надання безоплатного вугілля, натомість до теперішнього часу відповіді на його заяви не надходили та фактично проігноровані відповідачем; безоплатне вугілля на побутові потреби за час роботи у відповідача, а саме, за II півріччя 2019 року у розмірі 2950 кг та за період роботи з 01.01.2020 по 20.03.2020 у розмірі 1311,78 кг, позивачу відповідачем не надано, компенсацію за вказане вугілля при звільненні не виплачено. Ухвалою суду від 19.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.35). Позивач до суду не прибув, за змістом позову просить провести розгляд справи без його участі (а.с.3). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме 30.04.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №8530206134567 (а.с.39), про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Враховуючи приписи ст.223 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач з 18.04.2011 по 20.03.2020 перебував у трудових відносинах з відповідачем, займаючи посади електрослюсаря (слюсаря) чергового з ремонту устаткування 5 розрядку, механіка основного виробництва та головного механіка; наказом відповідача №32к від 20.03.2020 позивача було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.7-11). З копії паспорту громадянина України на ім`я позивача (а.с.4-5) та довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 29.01.2020 №213/12-16 вбачається, що відповідач з 24.04.2013 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з дідусем [PERSON] , [INFO] , та бабусею [PERSON] , [INFO] , які вугілля на побутові потреби не отримують, компенсацію на тверде паливо та скраплений газ у 2019 та 2020 роках не отримували (а.с.17, 25, 32). У вказаному будинку наявне пічне опалення та/або кухонне вогнище на твердому паливі, позивач, який мешкає у вказаному будинку, не є абонентом Красноармійського управління по газопостачанню і газифікації по природному газу, індивідуальним газовим опалюванням не користується (а.с.18, 19). 27.10.2020 та 12.11.2020 позивачем на адресу відповідача засобами поштового зв`язку направлені заяви, за змістом яких відповідач з червня 2019 року переробку та збагачування вугілля не здійснював, підприємство безоплатне вугілля на побутові потреби за II півріччя 2019 року своїм працівникам не надавало; на день звільнення позивача безоплатне вугілля на побутові потреби у розмірі 2950 кг за II півріччя 2019 року підприємство позивачу не надало, грошову компенсацію за неотримане безоплатне вугілля не нараховувало, з огляду на що, позивач просить відповідача надати йому безоплатне вугілля на побутові потреби у розмірі 2950 кг за II півріччя 2019 року відповідно до раніше наданих документів (а.с.12-16). За змістом позову відповідачем не надано позивачу вугілля на побутові потреби за II півріччя 2019 року у кількості 2950 кг та за період роботи з 01.01.2020 по 20.03.2020 у кількості 1311,78 кг. Зазначені факти відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані. Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. За ст.2 Гірничого Закону України його дія поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об`єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств, науково-дослідною роботою, ліквідацією аварій у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, незалежно від їх форми власності та підпорядкування, а також підприємства, установи, організації, громадян України, іноземних юридичних та фізичних осіб, осіб без громадянства. За абз.2 ч.7 ст.43 згаданого Закону підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, таким категоріям осіб як, зокрема працівникам з видобутку (переробки) вугілля та вуглебудівних підприємств за переліком професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби і до складу загального місячного або річного оподатковуваного доходу яких не включається вартість такого вугілля, затвердженого постановою КМУ від 17.03.2011 №303, посади електрослюсаря, механіка основного виробництва та головного механіка відносяться до професій, які забезпечуються вугіллям на побутові потреби. Право на отримання побутового вугілля передбачено п. 12.10 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об`єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 3 липня 2001 року. За п.п. 12.10.3 Галузевої угоди безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше складаються додаткові списки. Відповідно до п.п. 12.10.5. Галузевої угоди на підприємствах галузі якість побутового вугілля встановлюється колективними договорами підприємств у відповідності до ДСТУ 7146:2010 «Вугілля кам`яне та антрацит для побутових потреб». Матеріалами справи підтверджено, що позивач проживає в негазифікованому будинку з пічним опаленням, що відповідач не заперечує, як не заперечує і право позивача на забезпечення його пільговим вугіллям та включення його до списків вуглеотримувачів як на 2019 рік, так і на 2020 рік; доводи позивача про незабезпечення його безоплатним вугіллям якістю відповідно до ДСТУ 7146:2010 в заявленій кількості за спірний період відповідачем не спростовані. За викладених обставин, оскільки підстав для звільнення відповідача від обов`язку щодо забезпечення позивача безоплатним вугіллям відповідно до ч.7 ст.43 Гірничого Закону України не встановлено, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: approved