Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] 23 червня 2021 року звернулася до Пологівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та своє утримання. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що з відповідачем у справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочку [PERSON] [INFO] . З самого початку спільне життя з відповідачем складалося, проте на протязі останнього часу між ними почали виникати непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, почалися сварки, скандали. За таких обставин разом з відповідачем вони не проживають з 18 березня 2021 року, між ними припинені всі відносини як чоловіка та дружини. Позивачка проживає разом з дітьми, а відповідач окремо від них. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Шлюб між ними не розірвано, оскільки молодшій дитині не виповнився один рік. Відповідач є батьком неповнолітніх дітей, тому повинен приймати участь в їх утриманні. Позивачка не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей та дружини. Позивачка зазначила в позові, що враховуючи її потреби, що вона здійснює догляд за малолітніми дітьми та потребує матеріальної підтримки, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, можливостей відповідача, його працездатного віку, що він працює і має постійний заробіток, позивачка просить постановити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дітей. Також позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання як дружини, з якою проживають діти, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісяця до досягнення молодшою дитиною трьох років. Учасники справи належним чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання. Позивачка надала до суду письмову заяву, в якій позов, поданий нею до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та утримання дружини, підтримала, просить його задовольнити, справу просить розглянути без її участі без застосування засобів технічної фіксації. Підтвердила, що, дійсно, від відповідача вона отримала кошти в сумі 2500 грн. у липні 2021 року та 12000 грн. у серпні 2021 року, але не вважає ці кошти аліментами на утримання їх дітей, не пояснивши при цьому, коштами на які інші витрати вона вважає зазначені суми. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій зазначив, що позов про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та дружини він визнає частково. Просить справу розглянути без його участі без застосування засобів технічної фіксації. Частковість визнання позовних вимог полягає в тому, що він погоджується саме на той розмір аліментів, про який просить позивачка в позовній заяві. Проте, він не погоджується з тим, що аліменти слід стягнути з дня звернення позивачки до суду, а саме з 23 червня 2021 року, оскільки він сплатив позивачці з моменту подачі позову до суду 15 000 грн., тому вважає, що сплатив аліменти з дня подачі позову до суду по день розгляду справи в суді по суті. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, беручи до уваги наполягання позивачки на задоволенні позову, часткове визнання позову відповідачем, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 24 квітня 2015 року шлюбі, що підтверджується копією виданого 24 квітня 2015 року свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 05 листопада 2015 року, і серії [NUMBER] , виданого 10 грудня 2020 року, судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] і дочки [PERSON] [INFO] . З копії довідки №124, виданої виконавчим комітетом Пологівської міської ради Пологівського району Запорізької області 22 червня 2021 року, встановлено, що [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] [INFO] і дочкою [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . З копій квитанцій №№С989-ТАХТ-К0РР-Х31 Р від 26 червня, Р85В-26С3-1ВА6-МТ77 від 28 червня 2021 року, 507А-855Е-ТНМ6-0КК8 від 06 липня 2021 року, 3К8К-С53А-6443-МНРМ від 17 липня 2021 року судом встановлено, що [PERSON] здійснив 26 червня 2021 року переказ коштів на рахунок одержувача [NUMBER] на суму 301,51 грн., 28 червня 2021 року здійснив переказ коштів на рахунок одержувача [NUMBER] на суму 301,51 грн., 06 липня 2021 року 2021 року здійснив переказ коштів на рахунок одержувача [NUMBER] на суму 1909,55 грн., 17 липня 2021 року 2021 року здійснив переказ коштів на рахунок одержувача [NUMBER] на суму 150,75 грн. Крім того, позивачка в своїй заяві до суду визнала факт отримання від відповідача у справі у липні-серпні 2021 року 14500 грн. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається із ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Із позовної заяви і доданих до неї матеріалів судом встановлено, що діти перебувають на утриманні матері, відповідач у справі працездатний, за віком і станом здоров`я може сплачувати аліменти на утримання дітей і дружини, аліменти сплачувати згоден. Судом також враховано положення абз.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, в якому наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізував доводи позову, думки позивачки і відповідача щодо позовних вимог, дослідивши письмові докази, проаналізував у сукупності добуті докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO] і дочки [PERSON] [INFO] по 1/3 частині з усіх видів доходу, заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 25 серпня 2021 року до повноліття дітей. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивачки до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку, суд керувався положеннями ч.2 ст.84 СК України, відповідно до якої дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини та дітей, суд виходить з того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, працює і має постійний заробіток, надав докази про сплату позивачці коштів на її утримання і утримання дітей у червні-серпні 2021 року в загальній сумі більше 12 тис. грн., і отримання цих сум позивачка не заперечує, однак вважає, що це не аліментні платежі. Дійшовши висновку про стягнення аліментів з 25 серпня 2021 року, суд виходить з того, що 14500 грн., які отримала позивачка від відповідача у липні і серпні 2021 року, покривають суму аліментів за два місяці. Стягуючи аліменти саме з 25 серпня 2021 року, суд також виходить з того, що сама позивачка зазначила в позові до суду, що вона і діти проживають від батька дітей окремо з березня 2021 року, у зв`язку з чим суд вважає, що твердження відповідача про те, що він передав протягом червня-серпня 2021 року позивачці більше 14 тис. грн. саме на її утримання і на утримання дітей, узгоджуються з добутими судом доказами, оскільки від дня фактичного припинення сімейних відносин між сторонами у справі, тобто з березня 2021 року, відповідач у справі юридично і морально повинен був утримувати дружину і малолітніх дітей, але не був зобов`язаний покривати будь-які фінансові потреби позивачки у справі, тим більше, що позивачка таких фінансових зобов`язань з боку відповідача суду не надала. У зв`язку з зазначеним суд задовольняє позовні вимоги частково, а саме не з дня пред`явлення позову до суду, а з дня постановлення рішення у справі, вважаючи конкретні обставини справи іншими обставинами, що мають суттєве значення, відповідно до п.4 ч.1 ст.182 СК України. Доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці відповідач суду не надав, тому є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання дітей і дружини до досягнення молодшій дитині трьох років у тому розмірі, про який просить позивачка. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави суд стягує 908 грн. 00 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial