Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Грицак О.С. звернулась до суду з відповідним позовом про визнання кредитних договорів №1145009-А від 11.12.2020 р., укладений між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] у сумі 4000 грн. та №1333925 від 11.12.2020 р., укладений між ТОВ «Лінеруа Україна» та [PERSON] у сумі 6000 грн. недійсними, зобов`язати видалити всі персональні дані з електронних баз, серверів, припинити їх збір, обробку, систематизацію, накопичення, зберігання, використання, розповсюдження та передачу. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що [PERSON] вказані кредитні договори не оформлювала та не отримувала, жодного із документів на його оформлення нею не подавалось та не підписувалось, ані особисто, ані електронним підписом, якого остання не має, у зв`язку з чим звернулась із відповідною заявою до Новокаховського відділу поліції. На початку січня 2021 р. [PERSON] звернулась до АБ «Південний» із заявою про незаконне списання коштів з її рахунку та про блокування її кредитного рахунку, оскільки на її рахунку надійшло смс-повідомлення про списання з рахунку 200 грн. в рахунок погашення кредиту. 05.01.2021 р. вона отримала в АБ «Південний» виписку з рахунку клієнта № [NUMBER] за період з 01.12.2020 р. по 05.01.2020 р., з якої було з`ясовано витрату коштів клієнта [PERSON] через додаток Pivdennyimybank (s2298787) на здійснення покупок: 10.12.2020 р. о 23:44 на суму 3033 грн., 11.12.2020 р. о 01:44 на суму 152 грн., 11.12.2020 р. о 02:11 год. на суму 5962 грн., 11.12.2020 р. о 02:38 год. на суму 4043 грн. В графі «опис операції» вказано, що зазначені покупки були здійсненні в м. Одеса. Також, 11.12.2020 р о 02:02 год. з м. Запоріжжя було здійснено нарахування грошових коштів в сумі 6000 грн., а того ж дня о 02:36 год. 4000 грн., місцем «зарахування» коштів вказано м. Київ. При цьому, постійного проживання, роботи є м. Нова Каховка, і у вказані періоди перебувала за місцем свого проживання. 10-11 січня 2021 р. [PERSON] зателефонували невідомі особи, вимагаючи повернення грошових коштів за отриманий мікро-кредит у сумі 4000 грн. від імені ТОВ «СС Лоун». В подальшому позивачем було з`ясовано, що невідомі особи 10 та 11 грудня здійснили дві заміни сім-карти телефонного номеру, яким користується позивач, а саме: [NUMBER] , що було повідомлено оператором ПрАТ «ВФ Україна» під час усного звернення. Таким чином, невідомі особи отримали в розпорядження номер телефону, належний позивачеві, використавши його для здійснення ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційних системах фінансових компаній шляхом вводу цифрового коду, направлених смс-повідомленнями на вказаний номер телефону та вчинили дії, направлені на отримання грошових коштів від відповідача та їх привласнення. За вказаних обставин, враховуючи відсутність волевиявлення [PERSON] на отримання онлайн-кредитів та з огляду на той факт, що остання жодного договору не укладала, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник позивача у судового засіданні позовні вимоги підтримала із наведених підстав, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача ТОВ «Лінеруа Україна» у судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, заперечуючи проти задоволення позовних вимог. 17.05.2021 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог представник зазначає, що 11.12.2020 р. між ТОВ «Лінеруа Україна» та [PERSON] укладено договір №1333925 надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого товариством надано кошти в сумі 6000 грн. строком на 18 місяців, на умовах строковості, зворотності, платності. Вказаний договір укладено в електронному вигляді, за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, що міститься на сайті Товариства, підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, отриманого нею на фінансовий номер телефону, зазначений в анкеті клієнта: [NUMBER] , що відповідає вимогам ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ «Про електронні довірчі послуги» та Правилам надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеруа Україна». Підписання договору відбулось 11.12.2020 р. о 02:52 год. Інформація про прізвище, ім`я, паспортні дані, відомості про дату та час підписання Договору згенеровано в момент підписання договору та міститься в розділі 10 «Реквізити та підписи сторін» та у відповідному розділі Додатку №1 до Договору. У відповідності до п.2.1 Договору Товариство видало кредит в сумі 6000 грн. на банківський рахунок позивача за реквізитами банківської карти [NUMBER] , через платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає товариству послуги з переказу коштів у національній валюті на підставі договору №ВП-230119-2 від 23.01.2019. На виконання вказаного договору 03.01.2021 р. позивач сплатила суму 100.00 грн.За вказаних обставин, кошти кредиту були видані на банківську карту, яка належить позивачу, анкета позивача, паспорт споживчого кредиту та договір підписано одноразовими ідентифікаторами, отриманими на телефонний номер, який є фінансовим номером позивача. Крім того, зауважує, що з моменту повідомлення позивачем про можливі шахрайські дії стосовно неї третіх осіб Товариство припинило будь-які нарахування за Договором до прийняття відповідного рішення у кримінальному провадженні. Представник відповідача 2 ТОВ «СС Лоун» у судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності. У відзиві на позовну заяву, що надійшов 07.07.2021 р. викладено заперечення проти позову. В обґрунтування заперечень щодо позову зазначено, що 11.12.2020 р. між відповідачем як кредитодавцем та позивачем як позичальником було укладено електронний кредитний договір «1145009-А», відповідно якого [PERSON] отримано кошти в сумі 4000 грн., зі строком дії по 09.01.2021 р. включно, з автопролонгацією. Кредитний договір укладено на підставі Примірного кредитного договору та Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун». Примірний кредитний договір та правила розміщені у вільному доступі на Веб-сайті Товариства. Згідно з положенням угоди до кредитного договору в період авто пролонгації з 10\\01\\2021 по 29\\01\\2021 включно позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 4.15% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 1000.1%. Загальна вартість кредиту становить 9480 грн. У встановлений строк нової за планової дати повернення кредиту 29.01.2021 р. позивач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» вказаний кредитний договір був підписаний [PERSON] за допомогою використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Під час здійснення реєстрації в ІТС Товариства, позивач пройшла: процедуру ідентифікації в ІТС надавши всі свої особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце роботи, місце реєстрації та проживання тощо, згоду на обробку персональних даних, створила особистий кабінет, пройшла процедуру верифікації своєї платіжної картки , на яку в подальшому було перераховано кредитні кошти, ознайомилась в особистому кабінеті з паспортом кредиту. Крім того, з метою завершення процедури ідентифікації та верифікації позивача, співробітник кредитного відділу кредитодавця отримав звіт з Українського бюро кредитних історій позичальника. Таким чином, без проходження процедури реєстрації в ІТС Товариства, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету та пароля особистого кабінету, без верифікації кредитної картки, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором-кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладеним. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові доказ, суд дійшов наступного висновку. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 11.12.2020 р. від імені [PERSON] та ТОВ «Лінеруа Україна» в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено кредитний договір №1333925, відповідно якого, [PERSON] отримано споживчій кредит в сумі 6000 грн. строком на 18 місяців, на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до п.2.1 Договору, Товариство видало кредит в сумі 6000 грн. на банківський рахунок позивача за реквізитами банківської карти [NUMBER] , через платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає товариству послуги з переказу коштів у національній валюті на підставі договору №ВП-230119-2 від 23.01.2019. Відповідачем 2 до відзиву долучено копії свідоцтва про реєтрацію фінансової установи ФК №1177 від 19.03.2019 р., розпорядження Нацкомфінпослуг №394 від 19.03.2019 р., розпорядження Нацкомфінпослуг №529 від 04.04.2019 р. про видачу ліцензії, Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеруа Україна», паперову копію анкети клієнта, підтвердження процедури укладення електронного договору, скріншот вікна ІТС Товариства із відтворенням одного із кроків при реєстрації в системі, текст згоди на обробку персональних даних та доступ до кредитної історії, Витяг з ЄДР станом на 14.04.2021 р., що свідчить про детальну інформацію на юридичну особу - ТОВ «Лінеура Україна». Також, 11.12.2020 р. між ТОВ «СС Лоун» та від імені [PERSON] в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено кредитний договір №1145009-А, за умовами якого [PERSON] отримано споживчій кредит в сумі 4000 грн. строком до місяців, на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно п.2.6.1, п.2.6.2, п.2.6.4, п.5.7.2. вказаного Договору, сума кредиту складає: 4000 грн. Строк кредиту з 11\\12\\2020 р. по 09\\01\\2020 р. включно. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0.01 % від суми за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 3,65%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно. Загальна вартість кредиту 4012 грн. В період авто пролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 4,15 %. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 1000.1%. Загальна вартість кредиту становить 9480 грн. Відповідачем ТОВ «СС Лоун» до відзиву долучено копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №737 від 14.06.2016 р., свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №В0000108 від 23.12.2020 р., розпорядження Нацкомфінпослуг №1127 від 13.04.2017 р. про видачу ТОВ «СС Лоун» ліцензії, примірник кредитного договору затвердженого наказом ТОВ «СС Лоун» від 30.11.2020 р. №3011-1, Правила надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», копію кредитного договору №1145009-А від 11.12.2020 р., довідку із розрахунком заборгованості позивача №10\\06-6 від 10.06.2021 р. за кредитом, копії сторінок з веб-сайту та інформаційно-телекомунікаційної системи (www.ccloan.ua), паспорт кредиту , кредитний звіт [PERSON] , картку рахунку [NUMBER] за 11.12.2020 р. - 05.05.2021 р., копію довідки АТ КБ «Приватбанк» про верифікацію платіжної картки позивача, копію довідки АТ КБ «Привтбанк» про переказ грошових коштів на платіжну карту позичальника, Витяг від 05.05.2021 р. з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою LiqPay АТ КБ «Приватбанк», згідно договору№3537 від 08.08.2019 р., копію договору №3537 від 08.08.2019 р.,витягпз платіжної системи LiqPay щодо переказу позичальнику коштів на її платіжну картку, статут ТОВ «СС Лоун», виписки з ЄДР щодо ТОВ «СС Лоун». Так, у відповідності до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частини 3 та 5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлюють, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідності до ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» цей Закон регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. За частиною 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Положення частини 6 даної статті Закону передбачають шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчиненні дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначені форми підписання електронного правочину: електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. З листа ПрАТ «ВФ Україна» від 03.02.2021 р., наданого на запит адвоката Грицак О.С., у період часу з 10.12.2020 р. по 11.12.2020 р. мобільний номер [NUMBER] обслуговувався в ПрАТ «ВФ Україна» знеособлено (оператор не володіє інформацією, кому належав цей номер). Ухвалою суду від 16.08.2021 р. зобов`язано ТОВ «СС Лоун» (03066, м. Київ, вул. Михайла Максимовича 8) та ТОВ «Лінеруа Україна» (02081, м. Київ, вул. Дніпровська набережна 25 п.318) надати дозвільні документи (сертифікат, ліцензію, тощо) щодо включення їх до Довірчого списку кваліфікованих постачальників електронних довірчих послуг, відповідно до ЗУ «Про електронні довірчі послуги». Від ТОВ «ССЛоун» на адресу суду 31.08.2021 р. надійшла заява про неможливість виконання вказаної ухвали суду через те, що Відповідач 1 не є кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг. ТОВ «СС Лоун» створене 19.10.2015 р. Основний вид діяльності- КВЕД 64.92 «інші види кредитування». 13.09.2021 р. від ТОВ «Лінеруа Україна» на виконання ухвали суду, отримано заяву про неможливість подання доказів з причин того, що Товариство не є кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг. Як зазначає позивач, [PERSON] є клієнтом АБ «Південний», де отримує заробітну плату, під час оформлення якої, банком було видано також кредитну карту МС Gold. Судом встановлено, що Договори позики укладені шляхом їх підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та стаття 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі, та електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин першої-другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У справі №561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 р. у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі №404/502/18, від 7 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19. Відповідно до розділу 5.9 Правил Договір №1333925 від 11.12.2020 р. було укладено за відповідною процедурою:1) реєстрація позивача на Сайті Товариства, підтвердження ознайомлення зі змістом Правил, Публічною пропозицію, приймання їх в повному обсязі та надання згоди на обробок персональних даних; прийняття Публічної пропозиції на використання аналогів підписів; 2) подання позивачем анкети-заявки на отримання кредиту, в якій, зокрема, зазначені ідентифікаційні дані позивача, бажані умови кредитування та реквізити банківської карт позивача для перерахування суми кредиту; 3) перевірка Товариством наданої -позивачем інформації та прийняття рішення. Товариство здійснило ідентифікацію позивача, провело оцінку його платоспроможності і достовірності наданої ним інформації за допомогою спеціальної багаторівневої автоматизовані системи прийняття кредитних рішень. Верифікація банківської карти позивача відбулася допомогою системи bankld. Окрім того, з цією метою Товариство здійснило відповідні запити з відповідних бюро кредитних історій; 4) прийняття позивачем пропозиції (оферти), шляхом натискання відповідної клавіші, п висловлює його згоду в Особистому кабінеті позивача; 5) надсилання Товариством позивачу на її номер телефону, вказаний при реєстрації і контактний (фінансовий) одноразового ідентифікатора у вигляді алфавітно-цифров послідовності для підписання Договору; 6) введення позивачем одноразового ідентифікатора у відповідному вікні на Сайті одночасне направлення Товариству електронного повідомлення про прийняття (акцепт пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором; 7)направлення Товариством примірника Договору на електронну адресу позивача та в Особистий кабінет позивача, де він зберігається та є доступним для перегляду роздрукування у будь-який час. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» кожні примірники електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до інформації з АТ «Банк Південний» від 17.06.2021 р., наданої в порядку виконання ухвали суду, за розрахунковим рахунком № [NUMBER] гр. [PERSON] у період з 10.12.2020 р. по 11.12.2020 р. було здійснено 4 платежі: переказ від 10.12.2020 р. було відправлено в АБ «Південний» на карту № [NUMBER] в сумі 3000 грн., комісія 33 грн.; переказ від 11.12.2020 р. було відправлено в АБ «Райфайзен Банк Аваль» за надання мобільних послуг Vodafone в сумі 150 грн., комісія 2 грн.; переказ від 11.12.2020 р.було відправлено в АБ «Південний» на картку № [NUMBER] в сумі 5900 грн., комісія 62,00 грн.; переказ від 11.12.2020 р. було відправлено в АБ «Південний» на картку № [NUMBER] в сумі 4000,00 грн., комісія 43,00 грн. З інформації АТ «ПриватБанк», наданої ТОВ «СС Лоун» та витягу з реєстру наданих кредиті здійснених за допомогою сервісу LiqPayАТКБ «ПриватБанк» вбачається, що на сайті ССLoun.UA через платіжний сервіс LiqPay ПриватБанк була успішно пройдена трнзикація типу «верифікація», зокрема :11.12.2020 р. о 02:33:47 , номер картки: [NUMBER] на ім`я [PERSON] . На вказану картку 11.12.2020р. о 02:35:59 год. було зараховано грошові кошти в сумі 4000 грн. Суд не приймає до уваги заперечення представника позивача що вказаний метод ідентифікації особи є неналежним, адже телефонний номер мобільного телефону однозначно не ідентифікує особу, оскільки в Україні можливе використання знеособлених стартових пакетів операторів мобільного зв`язку, під час яких не ідентифікується фізична особа за паспортними чи іншими документами, а також посилання на те, що паспортні документи, однозначно не ідентифікує особу позивача, адже вони можуть стати відомі іншим особам, а саме по собі їх використання, без підпису не може свідчити про намір особи вчинити правочин. При цьому, наразі в Україні дійсно можливе використання знеособлених номерів телефону, які не можуть однозначно ідентифікувати особу, яка ним користується. Однак, за конкретних обставин справи, позивач підтверджує, що саме її номер телефону, яким вона користується, був використаний для оформлення кредитних договорів, за допомогою якого була пройдена ідентифікація особи. Окрім того, для оформлення спірних договорів відповідачам були надані всі особисті дані позивача і доказів їх отримання та використання третіми особами суду не надано. Крім того, як вже зазначалось, [PERSON] є клієнтом АБ «Південний» та з виписки АБ «Південний» вбачається, що саме належна позивачу банківська картка була використана для процедури верифікації та саме на картку позивача було перераховано грошові кошти. Факт укладення кредитних договорів та факт отримання кредитних коштів підтверджується також, вчиненням конклюдентних дій, зокрема, отримання позивачем відповідного платежу на свою платіжну картку, що свідчить про прийняття платежу та вчинення конклюдентних дій, які розцінюються судом як визнання факту укладення кредитного договору. Також, 03.01.21 р. позивачем сплачено суму 100 грн. на користь ТОВ «Лінеруа Україна». Таким чином, проходження позивачем реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства підтверджує його ознайомлення з Правилами надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Лінеруа Україна», а також іншою необхідною йому інформацією. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами ». Підписуючи договір, позичальник погоджується на укладання договору саме такого змісту, що фактично нівелює усі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Укладення договору може здійснюватися різними шляхами, тож відсутність підпису в договорі не завжди є ознакою недійсності такого правочину або відсутності волевиявлення сторін. Жодних доказів на підтвердження того, що вказаний рахунок був відкритий на ім`я іншої особи, яка шахрайським способом отримала від відповідача кредитні кошти, позивачем до матеріалів справи не надано. Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 120212350700000007 від 01.01.2021 р. та за №12021235070000036 від 12.01.2021 р., суд не бере до уваги, оскільки вони є лише наслідком виконання слідчим, прокурором обов`язків, передбачених ст. 25, ч. 1 ст. 214 КПК України щодо внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Вирок у кримінальній справі чи постанова суду, які набрали законної сили та свідчили б про те, що треті особи, заволодівши сім-картою мобільного оператора, отримали доступ до аккаунта позивача, електронної пошти, облікових записів, з незаконним використанням персональних даних позивача, оформили позику на ім`я позивача, відсутні. Таким чином, укладення даного кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, і укладений ним з відповідачем правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір містить всі істотні умови, по яких сторони в належній формі досягли згоди. У ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено перелік інформації, про яку споживача повинен повідомити кредитор перед укладенням договору. За змістом ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, враховуючи, що без входу позивача на веб-сайт товариства і здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, кредитний договір між ним та відповідачем не був би укладений, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним та відповідно і для задоволення позову. На підставі ст. ст.203, 204, 229, 230 ЦК України, ст. ст. 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. ст. 6-16, 141, 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed