Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якій вказує, що 04 березня 2001 року помер її батько [PERSON], який постійно до дня смерті проживав та був зареєстрований в [INFO] (Леніна), 55, Попільнянського району, Житомирської області. Спадщину, яка залишилась після смерті батька позивачка прийняла, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Крім того оформила свої спадкові права на належне померлому право на майновий пай фонду майна СВК «Парипси». До складу спадкового майна ввійшло право на земельну частку (пай), реформованого СВК «Парипси» на території Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. З метою оформлення спадщини на земельну частку (пай), позивачка звернулась до державного нотаріуса, проте отримала відмову, так як у неї відсутній сертифікат про право на земельну частку (пай), виданий на імя померлого. Для отримання вищевказаного сертифікату позивачка звернулась до відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі, проте отримала відмову та їй було розяснено, що видача документів на померлих громадян не проводиться. Розмір вказаної земельної частки (паю) на території Парипської сільської ради, реорганізованого Колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня» становить 3,24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), а вартість даної земельної частки (паю) на момент видачі сертифікату становить 12\~795 гривень. Позивачка просить визнати за нею право на земельну частку (пай) члена Колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня», село Парипси, на території Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, розміром 3.24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом, після смерті батька [PERSON], який помер 04.03.2001 року. Позивачка в судове засідання не зявилася, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Житомирської області, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи Відділу у [PERSON] районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 165242, [PERSON] помер 04 березня 2001 року, про що Парипською сільською радою, Попільнянського району, Житомирської області в Книзі реєстрації актів про смерть 05 березня 2001 року зроблено відповідний актовий запис № 7. Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІ-ТП № 277850, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ №279939, батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] 12 травня 1974 року уклали шлюб, актовий запис № 14. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом посвідчене 27.11.2007 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори Житомирської області, спадкоємцем майна [PERSON], померлого 04 березня 2001 року, є його дочка [PERSON], спадкове майно на яке видане дане свідоцтво складається з права на майновий пай фонду майна СВК «Парипси» в с. Парипси, Попільнянського району, Житомирської області. Відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 № 314922, видане Парипською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Перше Травня», загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 15.11.2006 року становить 1295368 гривень, визначена в розмірі 3093,45 гривень. Довідками № 132 та № 133 від 10.01.2018 року Виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Житомирської області передбачено, що на території Парипської сільської ради на землях розпайованого КСП «Перше Травня» знаходиться земельна ділянка запасу, яка позначена на плані схемі під номером № 173 та може бути виділена на земельну частку (пай) померлого 04.03.2001 року [PERSON] та він включений у список осіб, які мають право на земельну частку (пай) реорганізованого КСП «Перше Травня» під № 173. Згідно повідомлення № 8/01-16 від 16.01.2018 року виданого державним нотаріусом [PERSON] державною нотаріальною конторою в Житомирській області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно, так як відсутній документ, що підтверджує право [PERSON], який помер 04.03.2001 року, на земельну частку (пай) члена КСП «Перше Травня». Відповідно до п. а ч. 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Сертифікат на право на земельну частку (пай) за своєю суттю має не зовсім правовстановлююче, а більш правопосвідчуюче значення. Такий висновок випливає з позиції законодавця, закладеній у норми\~ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», згідно якої сертифікат на право на земельну частку (пай) є лише основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), і документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). \~ Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше\~працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до частини 3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Згідно абзацу 2 п.1\~Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року\~рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року\~Про приватизацію земельних ділянок, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Статтями 1216,\~1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Відповідно до ч. 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Частиною першою статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зазначені обставини у їх системному звязку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем, права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved