Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] в квітні місяці 2017 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою особою, що втратила право на користування житлом - житловим будинком [ADDRESS], стверджуючи, що житловий будинок належить їй - позивачці - на праві власності, що відповідач не є членом її сім'ї і не проживає в будинку з 1 березня 2017 року, його фактичне місце мешкання їй не відоме. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Відповідач в попередньому судовому засіданні не визнаючи позов, підтвердив, що в будинку [ADDRESS] не проживає, але позов не визнав, заперечення (відзив) на позов не надав, в подальшому до суду не з'являвся. Про час і місце слухання справи суд сповіщав відповідача телефонограмою, оскільки фактичне місце мешкання відповідач суду не повідомив. Суд вивчив матеріали справи і встановив: Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2015 року. Відчужувачем за договором купівлі-продажу виступала [PERSON] Відповідач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], після розірвання шлюбу залишився проживати в будинку. Після відчуження будинку в березні 2015 року відповідач звільнив житло (як стверджує позивачева сторона - діти відповідача винаймають житло для батька). Позивачева сторона доводить, що в будинку відсутнє майно, належне відповідачу, що відповідач не цікавиться житлом продовж тривалого часу, не несе витрат на утримання будинку, але до сьогодні не оформив зняття з реєстраційного обліку по вказаному будинку. Представник позивача зазначає, що наявність у відповідача реєстрації по жилому будинку значно обмежує право власника щодо користування та розпорядження будинком. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі доводи та докази: договір купівлі-продажу жилого будинку, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, домову книгу на будинок [ADDRESS], копію громадянського паспорту [PERSON] з відмітками на відповідних сторінках про шлюб з [PERSON] і реєстрацію місця проживання в будинку [ADDRESS]. Посилаючись на положення ст.391 ЦК України, ст..150 ЖК України представник позивача вимагає ухвалити судове рішення, яким визнати [PERSON] такою особою, що втратила право на користування житлом в будинку [ADDRESS]. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав: Суд встановив, що відповідач в 2002 році на законних підставах заселився до будинку [ADDRESS] у якості члена сім'ї власника і оформив реєстрацію за місцем проживання в будинку [ADDRESS]. В подальшому відповідач втратив статус члена сім'ї власника житлового приміщення, звільнив житлове приміщення добровільно і більше року житлом не користується і не цікавиться. Ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У даному випадку усунення перешкод власнику полягає в оформленні зняття з реєстраційного обліку по житловому будинку відповідача по даній справі. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру (будинок) власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ' ї і не користуються цим житлом. Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що наявність у [PERSON] реєстрації по будинку, належному [PERSON], обмежує право власника щодо користування та розпорядження будинком, тому як власник ряд комунальних послуг сплачує з урахуванням усіх осіб, що мають реєстрацію в будинку, а вселити в будинок інших осіб і оформити їх реєстрацію можливо за письмовою згодою відповідача. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд не отримав будь-яких доказів, що спростовують доводи позивачевої сторони. Зняття з реєстрації не порушує прав відповідача, так як він фактично проживає за іншою адресою. Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це є фіксація фактичного місця проживання особи і вона не пов'язана з будь-якими іншими правами особи. Відповідно до вимог ст.7 ЗУ Про свободу пересування і вільний вибір місця мешкання на Україні» зняття з реєстрації місця мешкання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням….).

Outcome: approved