Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

[PERSON] 22.01.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Позивач [PERSON] зазначав, що в червні 2013 року відповідачка звернулась з заявами від 03.06.2013 року та 04.06.2013 року до директора КНДІСЕ МЮ України Рувіна О.Г., де позивач працює позаштатним експертом, про те, що він (позивач) є зацікавленою особою у виконанні судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Солом»янського районного суду м. Києва від 15.04.2013 року у цивільній справі №2-68/13 (№2609/20055/12) та передання її проведення іншому експерту; заявниця стверджувала, що він перебуває в дружніх відносинах з позивачами у зазначеній справі [PERSON] та її донькою [PERSON] та веде «таємну» переписку з суддею Солом»янського районного суду м. Києва Бобровником О.В.; наслідком подання вказаних заяв стало винесення розпорядження директором КНДІСЕ МЮ України Рувіним О.Г. від 06.06.2013 року про організацію службової перевірки; на момент проведення перевірки він (позивач) був фактично відсторонений від експертної роботи в КНДІСЕ МЮ України, внаслідок чого погіршились його відносини з колегами по роботі. Оскільки безпідставні заяви [PERSON] (відповідачки) принизили його честь і гідність, як людини, безпідставно поставили під сумнів його честь як експерта в очах керівництва та колег; фактом поширення відповідачкою неправдивої інформації було порушено його особисті немайнові права та завдано моральної шкоди, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди 1 (одну) грн.; зобов»язати [PERSON] спростувати неправдиві відомості, викладені нею в заявах на ім»я директора КНДІСЕ МЮ України Рувіна О.Г. від 03.06.2013 року та 04.06.2013 року шляхом подачі нею відповідної заяви на ім»я директора КНДІСЕ МЮ України Рувіна О.Г. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити у повному обсязі заявлених та підтриманих позивачем вимог; відповідачка [PERSON] позов не визнала; не заперечуючи факт надіслання на ім»я директора КНДІСЕ МЮ України Рувіна О.Г. її заяв від 03.06.2013 року та від 04.06.2013 року та стверджуючи, що заяви вона надсилала, висловлюючи своє оціночне судження та захищаючи свої інтереси в судовій справі, просила в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, представника позивача в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено: [PERSON] (відповідачка) в червні 2013 року звернулась з заявами від 03.06.2013 року та 04.06.2013 року до директора КНДІСЕ МЮ України Рувіна О.Г., де [PERSON] (позивач) працював позаштатним експертом, в яких серед іншого зазначала про те, що «…експерт [PERSON] (позивач) є зацікавленою особою у виконанні судової будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Солом»янського районного суду м. Києва від 15.04.2013 року у цивільній справі №2-68/13 (№2609/20055/12) та просила передати матеріали справи для проведення експертизи іншому експерту…»; зазначала, що «…експерт [PERSON] перебуває в дружніх відносинах з позивачами у справі [PERSON] та її донькою [PERSON]… та веде «таємну» переписку з суддею Солом»янського районного суду м. Києва Бобровником О.В…» (а.с.5-10). Наслідком подання зазначених заяв було винесення Розпорядження від 06.06.2013 року директором КНДІСЕ МЮ України Рувіним О.Г. про організацію службової перевірки (а.с.14). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Відповідачка [PERSON] не заперечує про те, що під «таємною перепискою експерта [PERSON] з суддею Бобровником О.В. та [PERSON]» вона мала на увазі надіслання експертом клопотання про надання додаткових документів та роз»ясень з приводу проведення дослідження (а.с.11-13), якого вона, як сторона у цивільній справі особисто не отримувала. Згідно ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб; в тому числі, права на повагу до його гідності та честі, недоторканність своєї ділової репутації (ст.297, 299 ЦК України). Згідно ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Згідно ст.277 ч.1, 3, 4 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації; негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідачка [PERSON] не заперечує зміст надісланих від її імені та нею особисто заяв від 03.06.2013 року та 04.06.2013 року до директора КНДІСЕ МЮ України Рувіна О.Г., копії яких надано позивачем [PERSON] (а.с.5-10). Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову (у справі зазначеної категорії), є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Як вбачається з матеріалів справи, метою звернення відповідачки [PERSON] із заявами було обґрунтування своєї позиції щодо захисту власних інтересів як сторони у судовій справі, а не поширення недостовірної інформації; позивачем [PERSON] не доведено в судовому засіданні, що внаслідок звернення [PERSON] із заявами до директора КНДІСЕ МЮ України Рувіна О.Г. було порушено його особисті немайнові права. За встановлених обставин та з урахуванням п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд вважає, що ствердження відповідачки [PERSON] про те, що вона мала конституційне право на звернення (ст.34, 40 Конституції України) і звернулась із заявою до органу (посадової особи), до компетенції якого (якої) віднесено обов»язок здійснення перевірки та надання відповіді; її звернення не можна розцінювати як порушення честі і гідності позивача [PERSON], оскільки в заявах відсутні твердження заявниці, викладені у відношенні позивача в образливій чи принизливій для нього формі; у її (відповідачки) зверненні йдеться лише про певні обставини, які на її думку можуть бути підставою для проведення експертного дослідження іншим експертом (експертами), знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки не можуть бути оцінені як поширення недостовірної (негативної) інформації, що підлягає спростуванню, внаслідок чого позивачеві було завдано моральної шкоди у розмірі у грошовому еквіваленті 1,00 грн., а тому в задоволенні позову має бути відмовлено у повному обсязі.

Outcome: dismissed