Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 січня 2015 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Дошлюбне прізвище відповідача - «[PERSON]». У грудні 2015 року сім'я розпалася, з того часу сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. На думку позивача примирення неможливе, шлюб носить формальний характер та оформити його розірвання через органи реєстрації актів цивільного стану у нього немає можливості, у зв'язку з чим вимушений звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також позов підтримав та просив його задовольнити (а.с. 17). Відповідач до суду також не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом надсилання судових повісток як за місцем реєстрації, так і за місцем фактичного перебування, зазначеним у позовній заяві. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. На підставі ст. 224 ЦПК України у зв'язку з неявкою відповідача у судове засідання і неповідомлення ним про причини неявки, за відсутності заяви відповідача про розгляд справи в його відсутність, суд ухвалив заочне рішення. Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 23 січня 2015 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 21, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 23 січня 2015 року серії [NUMBER] (а.с. 5) та штампом у паспорті позивача, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с. 3-4). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На виконання вимог ч .1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені, спільного господарства сторони не ведуть та проживають окремо. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому позивач не бажає поновлювати сімейні стосунки, а тому надання строку на примирення не дасть позитивних результатів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, зокрема інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд залишає відповідачу набуте нею у шлюбі прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного вище,

Outcome: approved