Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

[PERSON] 03.05.2017р. звернулась з позовом до Городоцької міської ради Львівської обл., який в подальшому уточнила, просить визнати недійсними рішення Городоцької міської ради від 09.11.1999р. № 207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] » та державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ № 9752 від 03.04.2000р. на ім`я [PERSON] , що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1156, мотивуючи тим, що успадкувала житловий будинок на [ADDRESS] , в червні 1999р. звернулась до Городоцької міської ради із заявою про передачу їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0.12 га для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства за вищеозначеною адресою, що Городоцькою міською радою 09.07.1999р. прийнято рішення № 207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] », за яким їй передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0.1451 га, з яких: 0.1 га для обслуговування житлового будинку та 0.0451 га для ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку площею 0.0326 кв.м залишено у спільному користуванні як проїзд, що на підставі означеного рішення нею виготовлено державний акт на право приватної власності на землю. Однак у 2016р., при здійсненні досудового розслідування за її заявою у кримінальному провадженні № 12016140180000450, внесеному до ЄРДР 11.06.2016р., встановлено, що первісний текст вищеозначеного рішення, після його виготовлення, піддавався змінам, у ньому додруковано пункт четвертий «Земельну ділянку площею 0.0326 кв.м. залишити в спільному користуванні як проїзд». Що за постановою слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській обл. від 19.04.2018р., яка ніким не оспорена, встановлено, що на сесії Городоцької міської ради 09.07.1999р., при розгляді заяви [PERSON] про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки, рішення про залишення у спільному користуванні земельної ділянки на [ADDRESS] не приймалось, що текст вищеозначеного рішення піддавався змінам, що свідчить про його підроблення. Що на часі прийняття оскаржуваного рішення земель із статусом «землі спільного користування» не існувало, земельна ділянка площею 0.0326 кв.м у [PERSON] не вилучалась, в загальне користування не передавалась, інше, тому є підстави до задоволення позову. В суді представник позивача адвокат Янчак П.О., покликаючись в т.ч. на висновок судово-технічної експертизи № 6/338 від 05.08.2016р. про те, що первинний текст рішення Городоцької міської ради від 09.11.1999р. № 207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] » піддавався змінам, на постанову слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській обл. від 19.04.2018р., відповідно до якої на сесії Городоцької міської ради від 09.07.1999р. не приймалось і не вирішувалось питання про залишення земельної ділянки площею 0.0326 кв.м на [ADDRESS] у спільному користуванні, як проїзд, а текст вищеозначеного рішення піддавався змінам, що свідчить про його підроблення, що на часі прийняття оскаржуваного рішення категорії «землі спільного користування» не було, що частина спірної земельної ділянки у [PERSON] не вилучалась і до земель загального користування для облаштування проїзду не передавалась, що за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 5267 від 06.11.2018р. облаштування проїзду на земельній ділянці по [ADDRESS] не відповідає вимогам державних будівельних норм, просить визнати недійсними рішення Городоцької міської ради від 09.11.1999р. № 207 «Про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] » та виданий на підставі цього рішення державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ № 9752 від 03.04.2000р., на ім`я [PERSON] , що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1156. Представник Городоцької міської ради Львівської обл. в судове засідання не з`явився, 07.03.2019р. подав письмові пояснення (т.2 а.95-96), просить застосувати позовну давність до заявлених [PERSON] позовних вимог, справу розглядати за відсутності представника міської ради. Представник третьої особи адвокат Гриньо М.І. просить в позові відмовити, покликаючись, що позивачці було відомо про рішення Городоцької міської ради № 207 від 09.11.1999р. і нею таке не оспорювалось, а отже позивачка пропустила строк на звернення із позовом до суду, що його довірителька [PERSON] іншого заїзду до будинковолодіння на [ADDRESS] , окрім як із [ADDRESS] не має, що вони із сім`єю здавна користувались проїздом, який оспорюваним рішенням залишений у спільному користуванні, тому вважає вищеозначене рішення міської ради законним. Заслухавши представників позивача і третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, за положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.116\~Земельного кодексу\~України громадяни набувають права власності на земельні ділянки за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.04.1998 року серія ААМ №223687 (т.1 а.7) убачається, що [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] , успадкувала житловий будинок на [ADDRESS] . З копії заяви [PERSON] від 01.06.1999р. (т.1 а.18) убачається, що вона 01.06.1999р. звернулась до Городоцької міської ради із заявою про передачу їй безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0.12 га для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства на [ADDRESS] . Рішенням Городоцької міської ради № 207 від 09.07.1999р. «Про передачу у приватну власність земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS] » (т.1 а.117) вирішено передати безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0.1451 га, з яких: 0.1 га для обслуговування житлового будинку та 0.0451 га для ведення особистого підсобного господарства, земельну ділянку площею 0.0326 кв.м залишити в спільному користуванні як проїзд, інше. На підставі вищеозначеного рішення міської ради [PERSON] 03.04.2000р. видано державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ 9752, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1156 (т.1 а.20). Із копій висновку судової технічної експертизи № 6/338 від 05.08.2016р. та висновку технічного експертного дослідження документів № 6/7 від 03.06.2017р. (т.1 а. 8-17) убачається, що в рішенні Городоцької міської ради № 207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] », рядки пункту четвертого «Земельну ділянку площею 0,0326 кв.м. залишити в спільному користуванні як проїзд» додруковані після рядків пункту третього, із вилученням аркуша із каретки друкарської машинки, тобто вони друкувалися неодночасно з основним текстом документа, а додруковувалися пізніше, що первісний зміст вищеозначеного документа піддавався змінам, а саме відбулося додрукування тексту пункту четвертого «Земельну ділянку площею 0,0326 кв.м. залишити в спільному користуванні як проїзд», інше. З копії постанови слідчого Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській обл. від 19.04.2018р. (т.1 а.160-162) убачається, що слідчим відділом Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській обл. проводилось досудове розслідування у кримінальному провадження № 12016140180000450 від 11.06.2016р. по факту підробки рішення Городоцької міської ради № 207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] », що за наслідками досудового розслідування встановлено, що на сесії Городоцької міської ради від 09.07.1999р. не приймалось і не вирішувалось питання про залишення у спільному користуванні проїзду на [ADDRESS] , що основний текст вищеозначеного рішення піддавався змінам у спосіб додруковування пункту четвертого, після підписання документу та нанесення відтиску гербової печатки, що свідчить про підроблення документу, що вищеозначене кримінальне провадження слідчим закрито у зв`язку із значним перебігом часу та неможливістю встановити особу, котра вчинила підроблення документа, знаряддя злочину та інші обставини. Вищеозначена постанова ніким не оскаржена, а отже чинна. Згідно з ч. 3 ст.\~152\~ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. У п.7 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~р.\~№ 7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152\~ЗК України шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту. Враховуючи вищенаведене, що рішення Городоцької міської ради № 207 від 09.07.1999 року «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] » містить ознаки підроблення, суд приходить до висновку, що таке слід визнати недійсним. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 травня 2013 р. у справі № 6-33цс13). З огляду на наведене, що державний акт на право приватної власності на землю серія ЛВ № 9752 від 03.04.2000р. на ім`я [PERSON] , що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1156, виданий на підставі вищеозначеного рішення міської ради, яке судом визнано недійсним, суд приходить до висновку, що такий державний акт теж підлягає визнанню недійсним. Задоволюючи позов суд також враховує, що на часі виникнення спірних правовідносин чинне законодавство категорії земель із статусом «землі спільного користування» не передбачало, що земельна ділянка площею 0.0326 кв.м у [PERSON] не вилучалась і до земель загального користування не передавалась. Оскільки про вищеозначені обставини [PERSON] стало відомо 05.09.2016р. під час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 12016140180000450 від 11.06.2016р. за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України, із позовом до суду вона звернулась 03.05.2017р., отже строк на звернення із позовом до суду нею не пропущено, тому підстав до застосування строків позовної давності, як про це заявлено представником відповідача та третьої особи, суд не вбачає. Суд бере до уваги покликання представника третьої особи про відсутність іншого заїзду до будинковолодіння [PERSON] на [ADDRESS] , окрім як із [ADDRESS] , та інше, але з огляду на вищенаведене розцінює як такі, що не дають підстав до відмови в позові. З огляду на положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача 1 280 грн. документально підтверджених судових витрат (а.с.1).

Outcome: approved