Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 14.05.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свій намір розірвати шлюб тим, що вони з відповідачем не змогли створити міцної сім»ї, в них різні погляди на сімейне життя та обов»язки. [PERSON] постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що негативно впливає на її психічний стан. Вони спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують, що призвело до розпаду сім'ї та стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вважає, що примирення між ними не можливе. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати, малолітнього сина залишити на проживанні з нею, прізвище після розірвання шлюбу не змінити. Відповідач в судове засідання не з»явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутності та не заперечує щодо позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Про те, що сторони одружились 14.05.2004 року, свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане у відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 43 від 14.05.2004 року. Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 198, встановлено, що від даного шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склались неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає їхня дитина, що негативно впливає на її психічний стан, сімейні конфлікти в них носять постійний характер, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їхньої сім'ї. Позивачка наполягає на розлученні, що свідчить про те, що шлюб між ними носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, тому суд вважає за необхідним позов задовольнити, шлюб розірвати, прізвище позивачці не змінити, малолітнього сина залишити проживати з матір'ю. На підставі викладеного та ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved