Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - Відповідача-1) суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 2759,96 грн.; стягнути з [PERSON] (далі - Відподвіача-2) на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 49053,90 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 3300,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок ДТП, що сталося з вини Відповідача-2 його автомобіль отримав механічні пошкодження. Оскільки, на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача-2 була застрахована Відповідачем-1, останнім на його користь сплачено страхове відшкодування в сумі 47240,04 грн., яка не в повному обсязі покриває понесені ним витрати на ремонт автомобіля в сумі 98003,90 грн. Таким чином Позивач вважає, що на його користь з Відповідача -1 в примусовому порядку підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування, виходячи із розміру ліміту його відповідальності в 50000,00 грн., та решта понесених витрат з Відповідача-2. Зазначає, що окрім того, ним понесені витрати на оплату послуг експерта та виклик Відповідача для проведення експертизи в сумі 1050,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди вказує, що пошкодження належного йому автомобіля вже є достатньою правовою підставою для відшкодування моральної шкоди. Крім того, винуватець ДТП жодного разу на телефонний зв'язок з ним не вийшов. Позивач вимушений був витрачати свій час та нерви на оформлення ДТП, проведення автотоварознавчих досліджень, численних звернень до страхової компанії, та СТО. Всі ці події досі викликають у Позивача неприємні спогади та мають негативні наслідки морального характеру, призвели до вимушених змін в його житті, що виразилися в моральних хвилюваннях в зв'язку з пошкодженням автомобіля, негативним став психологічний вплив після ДТП. Проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв'язку з Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області не відбулося з технічних причин. Будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду справи представник Позивача та Третя особа в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Доводи та вимоги позову підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Представник Відповідача-1, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що сума страхового відшкодування визначена та сплачена Позивачу у встановленому законом розмірі з урахуванням фізичного зносу автомобіля та за вирахуванням розміру франшизи. Просив відмовити в задоволенні заявлених до нього позовних вимог. Представник Відповідача-2, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що 12.07.2016 р. в м. Хмельницькому з вини Відповідача-2 за участю автомобіля «Тойота», д.н.з. [NUMBER], під його керуванням, та автомобіля «Фольцваген Транспортер», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (далі - Третя особа), сталася ДТП, що призвела до механічних пошкоджень належного Позивачу автомобіля. Вина Відповідача-2 у вчиненні вказаного ДТП підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду від 29.07.2016 р. у справі № 686/14757/16-п. Цивільно-правова відповідальність Відповідача-2 згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/4565465 на час вчинення ДТП була застрахована Відповідачем-1. За вказаними договорами ліміт відповідальності Відповідача-2 на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну, встановлено в розмірі 50000 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Згідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За правилами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст.. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Таким чином вимоги Позивача про стягнення з Відподвіача-2 страхового відшкодування без врахування франшизи є безпідставними. Як вбачається письмових пояснень Відповідача-2 за результатами оглядів відносно пошкоджень транспортного засобу Позивача, [PERSON], який згідно кваліфікаційного свідоцтва реєстраційний номер АК-ПК-ТЗ № 2065 має право на здійснення діяльність із визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (аварійний комісар) при страхуванні наземних транспортних засобів, за допомогою комп'ютерної програми «Audatex» було визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 47750.04 грн., що підтверджується ремонтною калькуляцією №47063_RK від 19.08.16 р. 23.08.2016 р. Відповідачем-1 Позивачу сплачено суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи 510,00 грн. - в сумі 47240,04 грн. При цьому, згідно висновку судового експерта [PERSON] від 12.09.2016 р., що був проведений на замовлення Позивача, вартість відновлювального ремонту належного Позивачу автомобіля становить 97932,79 грн., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 55750,82 грн. В позовній заяві ставиться питання про відшкодування Відповідачами Позивачу розміру понесених ним матеріальних витрат на ремонт пошкоджено автомобіля в сумі 98003,90 грн., на підтвердження чого долучається наряд-замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс со» від 14.09.2016 р. на вказану суму. Згідно банківських квитанцій Позивачем фактично сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Алекс со» згідно вищевказаного наряду-замовлення 14.09.2016 р.: 14800,00 грн., 10000,00 грн., 14900,00 грн., 11063,86 грн., що загалом становить 50763,86 грн. Як вбачається з листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекс со» від 30.01.2017 р. № 9 Відповідачем-1 здійснено часткову оплату ремонту автомобіля на суму 47240,04 грн. Таким чином Позивачем належним чином документально підтверджені понесені ним матеріальні витрати на відновлювальний ремонт автомобіля на загальну суму 98003,90 грн. і вказана сума підлягає відшкодуванню Відповідачами. При цьому, Відповідачем-2 з урахуванням положень ст.. 9 Закону України «Про страхування» Позивачу мала бути сплачена в межах ліміту відповідальності сума страхового відшкодування в розмірі 49490,00 грн. Оскільки Відподвіачем-1 23.08.2016 р. сплачено суму страхового відшкодування в сумі 47240,04 грн. різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 2249,96 грн., яка і підлягає стягненню на користь Позивача з Відподвіача-1. Відповідно до п. 36.6. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином з Відповідача-2 за правилами ч. 2 ст. 1192 ЦК України та п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає стягненню 48513,90 грн., яка включає і суму франшизи 510,00 грн. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, виходячи з засад розумності та справедливості, позовні вимоги про стягнення з Відповідача-2 моральної шкоди підлягають задоволенню частково в розмірі 500 грн. 00 коп. в узагальненому вигляді моральних страждань, оскільки в судовому засіданні встановлено, що внаслідок неправомірних дій Відповідача-2 Позивач зазнав вимушені зміни в своїх життєвих стосунках. Доказів та розрахунків в обґрунтування моральної шкоди в розмірі 3300 грн. Позивачем не надано. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов частково. Крім того, посилаючись на положення ЦПК України щодо відшкодування судових витрат Позивач ставить питання про відшкодування йому витрат, пов'язаних із залученням спеціаліста, викликом Відподвіача-1 для проведення експертного дослідження, витрат на правову допомогу та судового збору. Згідно положень ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, витрати пов'язані з викликом винної особи для проведення експертного дослідження до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, не відносяться. Таким чином, правові підстави для відшкодування таких витрат - відсутні. На підтвердження витрат на правову допомогу стороною Позивача долучено квитанцію, підписану адвокатом [PERSON] про отримання ним від Позивача гонорару в розмірі 4000,00 грн. Така квитанція складена в довільній формі, та не є бухгалтерським документом встановленого зразка про отримання грошових коштів, що, в свою чергу, свідчить про відсутність документального підтвердження понесених Позивачем витрат в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Згідно квитанції від 23.08.2016 р. Позивачем на користь ТОВ «Експертиза», керівником якої є експерт [PERSON], яким проведено експертне автотоварознавче дослідження автомобіля Позивача за проведення експертизи сплачено 1000,00 грн. При зверненні до суду Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551,21 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial