Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2018 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків з додержанням вимог п. 2 ч. 3, ч. 4 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 26 лютого 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 2 березня 2018 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 квітня 2018 року підготовче засідання було закрито і призначено справу до судового розгляду. Позивач у своєму позові, відповіді на відзив та у ході судового засідання посилалася на те, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1999 року по 16 грудня 2014 року, вона та відповідач є батьками доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року з відповідача на її користь на утримання доньки було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Разом з тим, з 2010 року донька навчається в платній школі НВК № 148 «Планета Щастя», з січня 2015 року по травень 2017 року позивачем було витрачено на оплату навчання дитини 42 515 гривень 10 коп. Крім того, за договором № 22/16/ПВ від 22 вересня 2016 року про надання освітніх послуг щодо підготовки до вступу до вищого навчального закладу дитина з 1 жовтня 2016 року по 30 квітня 2017 року навчалася в Дніпропетровському університеті імені Альфреда Нобеля на платних курсах, вартість яких склала 1 589 гривень. Також, доньці стоматологом було поставлено діагноз ІІ клас по Енгелю, скупченість фронтальних зубів на верхній та нижній щелепі ІІ ступеню, глибокий прикус, стирання ріжучих поверхнею нижніх та верхніх фронтальних зубів. Крім цього, дитина хворіє хворобою Акне по дерматології. Зазначені хвороби потребують діагностик, лікування, спеціального харчування. У жовтні 2016 року доньці проводилося хірургічне втручання, вартість якого склала 400 гривень. Таким чином, за період з 23 серпня 2016 року по 17 вересня 2017 року на лікування було витрачено 17 667 гривень 46 коп. Позивач у своєму позові, відповіді на відзив та у ході судового засідання просила стягнути з відповідача на її користь разово ? частину додаткових витрат на доньку [PERSON], [INFO], на лікування за період з 23 серпня 2016 року по 17 вересня 2017 року у розмірі 8 833 гривень 73 коп та на навчання за період з 1 січня 2015 року по 31 травня 2017 року у розмірі 22 052 гривень 05 коп, а всього 30 885 гривень 78 коп, та судові витрати. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, а його представник у ході судового засідання, позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що дійсно відповідач знаходився з позивачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку, рішенням суду від 25 березня 2015 року з нього на користь позивача на утримання доньки було стягнуто аліменти. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року з відповідача на користь позивача було стягнуто додаткові витрати на лікування дитини у розмірі 6 914 гривень 50 коп, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на навчання позивачу було відмовлено. Школа, в якій навчалася донька, є комунальним закладом, в якому навчання безкоштовне і забезпечується державою. Ліцензію на отримання грошових коштів з батьків в якості плати за навчання немає, тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими. Що стосується витрат на оплату лікування у стоматолога, то наявний діагноз не становить загрози життю та здоров'ю дитини. При зверненні за наданням медичних послуг до приватного стоматолога, позивач повинна була узгодити свої дії з відповідачем, адже послуги виправлення перекосу і скупченості зубів надаються також і державними стоматологічними клініками. Наявність у доньки хвороби Акне є хворобою підліткового віку, яка з віком проходить самостійно без втручання лікарів. Крім того, позивач дозволила доньці зробити на тілі татуювання, що свідчить про відсутність будь-яких дерматологічних захворювань. Також, позивачем ставляться вимоги про стягнення витрат на хірургічне втручання, які, крім наданої квитанції, нічим не обґрунтовані. З урахуванням зазначених обставин, вимоги про стягнення витрат на лікування також задоволені бути не можуть. Згідно діючого законодавства необхідність стягнення додаткових витрат обумовлена особливими обставинами, які у даному випадку відсутні. Відповідач у своєму відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, а його представник у ході судового засідання, просили суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1999 року (а.с. 4). Сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 29 грудня 2014 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 5). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2015 року і до повноліття дитини чи змін у майновому становищі сторін (а.с. 6). 27 травня 2016 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року було залишено без змін, позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на її користь додаткові витрати на дитину у розмірі 6 914 гривень 50 коп та судові витрати у розмірі 275 гривень 60 коп, у задоволенні інших позовних вимог було відмовлено (а.с. 7-8, 9-10). [PERSON] потребує лікування у лікаря стоматолога, має діагноз ІІ клас по Енгелю, скупченість фронтальних зубів на верхній та нижній щелепі ІІ ступеня, глибокий прикус, стирання ріжучих поверхонь нижніх та верхніх фронтальних зубів (а.с. 43, 44); також хворіла на хворобу Акне та потребувала лікування у лікаря дерматолога (а.с. 65-69). На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно абз. 1 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року рекомендовано звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Донька сторін [PERSON] на час проходження лікування у лікаря стоматолога з 1 вересня 2016 року по 13 січня 2017 року і у лікаря дерматолога з 23 серпня 2016 року по 17 вересня 2017 року була неповнолітньою, навчалася у НВК № 148 (а.с. 14), а згодом в Університеті ім. Альфреда Нобеля (а.с. 18), не працювала, здійснювати оплату витрат на своє лікування не мала змоги, у зазначений період часу знаходилася на утриманні своєї матері, якою здійснювалася оплата лікування доньки, за лікування у лікаря стоматолога було сплачено у загальному розмірі 9 130 гривень (а.с. 45, 51), вартість лікарських препаратів, які було призначено для лікування Акне лікарем дерматологом (а.с. 65-69), у загальному розмірі склала 7 747 гривень 91 коп (а.с. 129, 130), а оскільки батьки мають рівні обов'язки стосовно матеріального забезпечення і утримання дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 8 438 гривень 96 коп, що складає ? частину від загальної суми, яку позивачем було сплачено за лікування [PERSON] Частиною 2 статті 185 СК України встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З урахуванням того, що позивачем зазначені суми коштів на теперішній час вже було сплачено, суд вважає можливим додаткові витрати на лікування доньки у лікаря стоматолога та дерматолога з відповідача стягнути разово. Що стосується позовних вимог про стягнення витрат на лікування у лікаря хірурга (а.с. 52), то вони задоволенню не підлягають, оскільки мали разовий характер, не були пов'язані із хворобою чи каліцтвом, а лише з анатомічною особливістю форми нігтя [PERSON] Також не підлягають задоволенню вимоги про стягнення витрат на навчання та харчування у НВК № 148 «Планета щастя» (а.с. 21-39), а також витрати на підготовку до вступу до вищого навчального закладу (а.с. 40-42), оскільки з аналізу ч. 1 ст. 185 СК України вбачається, що додатковими витратами можуть вважатися витрати на забезпечення особливих потреб дитини, що виходять за межі звичайних, побутових. А витрати на відвідування дитиною школи чи підготовчих курсів до вступу до вищого навчального закладу не мають ознаки надзвичайності, вони мають відноситися до звичайних витрат на утримання дитини, забезпечення яких тим з батьків, з яким діти не проживають, здійснюється за рахунок аліментних зобов'язань. За таких умов покладення на відповідача обов'язку додатково до сплати аліментів нести витрати на відвідання дитиною школи та підготовчих курсів до вступу до вищого навчального закладу не відповідає положенням закону. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року (справа № 369/959/16-ц, провадження № 61-645св17). Не можуть бути судом прийняті до уваги заперечення сторони відповідача стосовно позовних вимог щодо стягнення витрат на лікування у лікаря стоматолога та дерматолога, оскільки витрати на лікування у лікаря стоматолога рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2016 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року було залишено без змін, були віднесені до додаткових витрат на дитину і були стягнуті з відповідача на користь позивача за період з 10 по 21 червня 2016 року; також під наглядом лікаря дерматолога [PERSON] знаходилася тривалий час, лікарські препарати, які купувалися для лікування наявної хвороби, як було з'ясовано під час розгляду справи по суті, були призначені лікарем, на всіх призначеннях є його печатка (а.с. 65-69), і за власним розсудом жоден препарат позивачем для лікування доньки не купувався. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп. Крім того, позивачем було понесено поштові витрати у розмірі 30 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яку слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] складає 8 468 гривень 96 коп (8 438 гривень 96 коп + 30 гривень = 8 468 гривень 96 коп). На підставі викладеного,

Outcome: partial