Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

[INFO] померла матір заявника [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована у належній їм квартирі під [ADDRESS] , але фактично проживала разом заявником у належній йому квартирі під [ADDRESS] . Зокрема, в останні роки свого життя матір часто хворіла, а тому за віком та станом здоров`я стала потребувати постійного стороннього догляду та допомоги. При цьому, вона проживала одиноко та окрім заявника інших рідних та близьких, які б могли надати їй догляд та допомогу не мала. За таких обставин, для того щоб бути постійно поруч із матір`ю та здійснювати догляд за нею, в січні 2020 року заявник забрав її на проживання до вищезазначеної належної заявнику квартири під [ADDRESS] у якій проживав разом із матір`ю до дня її смерті. Проживаючи із матір`ю він здійснював догляд за нею, відвозив до лікарні, забезпечував її харчування, лікування та усі побутові потреби, здійснив її поховання та влаштував пов`язані із цим поминальні обіди. У догляді за матір`ю мені допомагала дружина заявника [PERSON] . За життя, а саме 24.03.2016 року [PERSON] був складений заповіт посвідчений державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Тиховською В. В. за р/№ 2-754, яким вона заповіла для заявника усе належне їй майно. Після смерті [PERSON] заявник є єдиним її спадкоємцем за заповітом, окрім нього інших спадкоємців не має, її чоловік та батько заявника [PERSON] помер [INFO] . До складу спадщини [PERSON] входить Ѕ частка вищезазначеної квартири. Спадщину матері він прийняв у відповідності до ч. 3ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав із нею на час її смерті у вищезазначеній квартирі під [ADDRESS] та не відмовився від її спадщини. Однак, оскільки спільне проживання заявника з спадкодавцем було без реєстрації за однією адресою, він документально не може підтвердити цей, з цих причин постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. від 10.02.2021 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, рекомендовано звернутись до суду щодо встановлення факту його постійного проживання з матір`ю на час її смерті, в зв`язку з чим він і звернувся до суду з даною заявою. Заявник в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги підтримав та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Красилівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просив розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка на час смерті була зареєстрована у квартирі під [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії та довідкою10.02.2021 року № 558 (а.с.6). На підставі ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.02.2021 року державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В. В. вбачається, що заявнику відмовлено в видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в зв`язку з відсутністю відомостей, що спадкоємець проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. (а.с.10) Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У судове засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] подали заяви, якими підтвердили факт того, що заявник постійно проживав з матір`ю [PERSON] за адресою квартирі під [ADDRESS] . У своїй ухвалі №505/2085/14-ц від 14.09.2016 року вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч.2 ст.1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні з пояснень заявника, свідків, письмових доказів встановлено, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] на момент його смерті в квартирі під [ADDRESS] , однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку, оскільки спадкодавець була зареєстрована за іншою адресою. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем э необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved