Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності з [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), а саме: житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями та земельна ділянка площею 0,1958 га, кадастровий номер 5922085000:01:014:0020, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] по 1/2 їх частці кожному та визнати за нею та [PERSON] право власності на них. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 23.05.1986 по 07.08.2020 позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. В період їх спільного проживання за спільні кошти ними був побудований житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказане будинковолодіння та земельну ділянку площею 0,1958 га, кадастровий номер 5922085000:01:014:0020, на якій він розташований зареєстроване за відповідачем. На даний час між ними склалися складні відносини, тому позивач просить у судовому порядку визнати право власності на 1/2 частину вищевказаного будинку з господарчо-побутовими будівлями та 1/2 частину земельної ділянки на якій він розташований. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 21.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.20). У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують, відповідач [PERSON] позов визнає в повному обсязі (а.с. 28-29). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із частиною третьою статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною першою, четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частини третьої статті 200 ЦПК України в зв`язку з визнанням відповідачем позову, судове рішення може бути ухвалене в підготовчому судовому засіданні. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23.05.1986 сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] від 23.05.1986 (а.с.12), який згідно з рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07.08.2020 було розірвано (а.с.13). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно будинок [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] (а.с.4, 10). На підставі рішення Кузьківської сільської ради від 24.02.2020 затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 0,1958 га, кадастровий номер 5922085000:01:014:0020, на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] (а.с.6). Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності від 21.08.2020 ринкова вартість житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] становить 72 800 (сімдесят дві тисячі вісімсот) гривень(а.с.5). Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 21.08.2020 ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,1958 га, кадастровий номер 5922085000:01:014:0020, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становить 5 188,70 (п`ять тисяч сто вісімдесят вісім гривень 70 копійок) (а.с.8). Вказані обставини та позов також визнаються відповідачем по справі. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. З досліджених судом доказів вбачається, що між сторонами склалися правовідносини, щодо поділу спільного майна подружжя, які регулюються Сімейним кодексом України та Цивільним кодексом України. Відповідно до статей 10, 12, 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, здійснює судочинство на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. У частині дев`ятій статті 7 Сімейного кодексу України закріплено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно із статтею 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За приписом частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За положенням частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, при поділі майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Відповідно до пунктів 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 Сімейного кодексу України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази з точки зору їх достатності та допустимості кожен окремо та в їх сукупності, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. З наданих суду письмових доказів встановлено, що будинковолодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] є спільною власністю подружжя [PERSON] , оскільки за час шлюбу майно (будинок) був зареєстрований як завершене будівництво. Враховуючи вищевикладене, суд вважає , що за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчо-побутовими будівлями та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1958 га, кадастровий номер 5922085000:01:014:0020, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved