Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] в червні 2020 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000.00 грн. та сина [PERSON] , [INFO] щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000.00 грн., з дня пред`явлення позову і до досягнення кожною дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач з вересня 2017 року не проживає з сім`єю, проживає з іншою жінкою, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, свій обов`язок щодо утримання дітей не виконує, на неодноразові прохання щодо виконання свого обов`язку по утриманню дітей не реагує, а тому вона звернулася до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 19.06.2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 10-11). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З матеріалів справи вбачається, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2011 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 5,6). Діти проживають з матір`ю і знаходяться на її утриманні. Домовленості щодо розміру участі відповідача в утриманні дітей між сторонами не досягнуто.. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд. Частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги [PERSON] зводились до того, що вона просила суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000.00 грн. та сина [PERSON] , [INFO] щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 20 000.00 грн. Положенням ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач вказує, що відповідач отримує постійних дохід, іншим особам аліменти не сплачує. Проте, на підтвердження вказаних обставин суду не надано доказів, з клопотання про витребування доказів не зверталась, що унеможливлює встановлення реального місячного доходу відповідача та визначення співмірності вимог позивачки із доходами відповідача. Відповідач є працездатним, проте доказів щодо джерел та рівня його доходів суду не надано. Тому, суд визнає, що позивач вправі вимагати від відповідача аліментів на утримання дітей. Разом з тим, суд вважає, що позивачем дещо завищено розмір аліментів. Так, фактично позивач в обґрунтування розміру заявлених вимог послалась лише на потреби дітей, залишивши поза увагою те, що обов`язок по утриманню дітей лежить на обох батьках рівною мірою, реальну можливість відповідача виконати заявлені аліментні зобов`язання, тощо. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 01.01.2020 - 1779 грн, з 01.07.2020 - 1859 грн, з 01.12.2020 - 1921 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Мінімальний гарантований розмір аліментних виплат на одну дитину встановлений на рівні не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто мінімальна гарантована сума аліментів на 2020 рік дітей у віці до 6 років становить: з 01.01. 2020 року - 889,50 грн, з 01.07.2020 - 929,50 грн, з 01.12.2020 - 960,50 грн.; для дітей у віці від 6 до 18 років становить: з 01.01.2020 - 1 109,00 грн, з 01.07.2020 - 1159,00 грн, з 01.12.2020 - 1 197,50 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання його неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону, враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дітей, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Позивачем не наведено обґрунтованості заявленого розміру аліментів, не наведено розрахунку щомісячних витрат на кожну дитину щомісяця. З огляду на встановлені обставини справи, проживання дітей з позивачем, відсутність відомостей про наявність у відповідача офіційної роботи та постійного заробітку, розмір заробітку, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей по 2 000, 00 грн. щомісяця на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2020 р. і до досягнення дітьми повноліття. Отже, позов може бути задоволений частково. Витрати у справі суд покладає на відповідача, на підставі ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial