Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] 01.10.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває з 15.10.2005 року в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом № 93. Шлюб для обох перший. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Спільним сімейним життям сторони прожили до жовтня 2014 року. Сім`я розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаєморозуміння, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Вважає, що збереження реєстрації шлюбу між нею та відповідачем є неможливим та суперечить її особистим інтересам. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки. Миритися не бажає. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору. Після розірвання шлюбу не має намір змінювати прізвище на дошлюбне. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак поданій до суду позовній заяві зазначила про розгляд справи без її присутності у зв'язку з виїздом за межі України. Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заперечення на позовну заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглядати справу без його присутності у зв'язку з виїздом за межі України, але вважає за необхідне роз'яснити причину руйнування шлюбу, оскільки рішення суду по даній справі може бути в подальшому використане при вирішення питання про стягнення алміентів за місцем їхнього із відповідачкою проживання та роботи, а саме в Італії. Згідно італійського законодавства значення має не тільки факт розірвання шлюбу, а інші обставини, зокрема причини та підстави його розірвання. Позивачкою недостовірно зазначено у позовній заяві, що причиною розірвання шлюбу є їх діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, а також постійні сварки та нездатність відповідача належним чином розуміти сутності проблем, які виникають у їхньої спільної дитини. Вважає, що основною причиною того, що сторонам не вдалося зберегти шлюб є те, що позивачка зрадила відповідачу з іншим чоловіком, з яким має намір в подальшому проживати. Дана обставина стала відправним моментом, після якого стало зрозуміло, що сторони не зможуть проживати разом та перебувати в шлюбних відносинах. Тому й неправдивим вважає твердження позивачки про те, що відповідач нехтував сімейними цінностями, що ставало причинами сварок, адже саме вона проявила зневагу до них. Спілкування з дитиною у відповідача на даний час на належному рівні, вони добре розуміють один одного, систематично зустрічаються та проводять спільно багато часу. Не відповідають дійсності твердження позивачки щодо неможливості відповідача підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї та піклуватись про побудову сімейних відносин, адже відповідач робив все можливе, щоб зберегти сім'ю, а також для того, щоб позивачка та їхня спільна дитина мали все необхідне. Миритись не бажає та вважає, що збереження реєстрації шлюбу між відповідачем та позивачкою є неможливим та суперечитиме його і її особистим інтересам. Частиною першою ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обстаивни життя подружжя. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу Україгт суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, іетересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15.10.2005 року зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №93. Шлюб для обох перший. Сторони є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. На даний час позивачка та відповідач припинили спільне проживання, не вбачають можливості примирення та збереження сім'ї, вважають, що реєстрація шлюбу супечить їхнім інтересам. За таких обставин та у відповідності до положень ст. 112 СК України, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved