Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

[PERSON] 06 грудня 2015 року звернулася до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування квартирою №38, у будинку №14, по проспекту Маршала Жукова, в місті Одесі. Позивач [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що квартира №38, площею 29,50 кв.м., у будинку №14, по проспекту Маршала Жукова, в місті Одесі, була одержана сім'єю, у складі трьох осіб, на підставі ордеру від 19.08.1977р. №701, виданого Квартирно-есплуатаційним відділом м. Одеси Міністерства оборони СССР. Наймачами даного житла на момент вселення були: чоловік позивача - [PERSON] (відповідальний), позивач - [PERSON] та син - [PERSON]. 04.08.2002р. чоловік позивача [PERSON] помер. Позивач зазначає, що на цей час квартира належить до житла державного житлового фонду (у приватну власність в порядку безоплатної приватизації державного житлового фонду не передана). Позивач є відповідальним наймачем вказаного житлового приміщення, на неї був відкритий особовий рахунок, що підтверджується розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.08.2008р. №1181/199-г/с. Окрім позивача у вказаній квартирі зареєстровані: син - [PERSON], 1970р.н., невістка - [PERSON], 1970р.н., онук - [PERSON], 1993р.н., онук - [PERSON], 1998р.н. Позивачка посилається, що її онук - відповідач [PERSON] в травні місяці 2014р. зібрав свої речі і виїхав з квартири за невідомою адресою. У зв'язку з тим, що стосунки між нею та родиною її сина не склалися і вони спілкуються рідко та неохоче, та нещодавно, від спільних знайомих [PERSON] стало відомо, що відповідач виїхав до Російської Федерації, а саме до м. Москви, де мешкає його тітка по материній лінії, де влаштувався на роботу й не збирається повертатися до України. Тобто відповідач на протязі півтора року не проживає в [INFO], участі в утриманні житла не приймає, комунальні платежі не сплачує, кореспонденція на його ім'я не надходить, станом на сьогоднішній день його місце проживання позивачеві невідоме. Реєстрація відповідача в квартирі, яка відноситься до державного житлового фонду зобов'язує сплачувати комунальні платежі за нього, оскільки останні нараховуються згідно численності зареєстрованих в житловому приміщенні осіб. [PERSON] стверджує, що ніхто з зареєстрованих в квартирі осіб, крім неї, не сплачує кошти за надані комунальні послуги, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складає більше 47000 гривень, її неодноразові розмови з сином та невісткою щодо необхідності сплати комунальних послуг не дали жодних результатів, крім сварок та образ в її сторону, таким чином, реєстрація відповідача в квартирі спричиняє ріст заборгованості по сплаті комунальних послуг, що може призвести до судових тяжб та розірвання договору найму житлового приміщення та виселення усіх зареєстрованих в квартирі осіб, що стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 19 серпня 1977 року Квартирно-есплуатаційним відділом м. Одеси Міністерства оборони СССР було видано ордер №701 [PERSON], на право зайняття двохкімнатної квартири №38, площею 29,50 кв.м., у будинку №14, по проспекту Маршала Жукова, в місті Одесі, зі складом сімї: дружиною - [PERSON], [INFO], та сином - [PERSON], [INFO]. 04.08.2002 року чоловік позивача [PERSON], у віці 56 років, помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №305630, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис №6973. З розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради №1181/199-г/с від 12.08.2008 року про право переоформлення договору найму вбачається, що на підставі розпорядження голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради №643 від 14.07.2008 року визнано [PERSON] наймачем житлової площі, що складається з двох кімнат, площею 29,50 кв.м., ізольованої квартири [ADDRESS], за раніше укладеним договором найму та вирішено відкрити їй особистий рахунок на вказану житлову площу. Склад родини встановлено у пять осіб: позивач [PERSON], син [PERSON], [INFO], дружина сина [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO]. З довідки про склад сімї та зареєстрованих осіб, виданої КП «ЖКС «Вузівський» за №2729 від 07.09.2015 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS], мешкають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дружина сина [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Відповідно до вимог\~ст.11 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно\~зі ст. 1 ЦПК України,\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до\~ст. 143 Конституції України,\~територіальна громада міста безпосередньо або через створені ними органи місцевого самоврядування, керує майном, що знаходиться в комунальній власності. За\~\~статтею 61 ЖК України,\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно ч. 1\~ст. 63 ЖК України,\~\~предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Частинами 1,2\~статті 64 ЖК України\~\~встановлено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1\~ст. 106 ЖК України,\~повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. Згідно зі ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважне або тимчасово. Судом встановлено, що спірна житлова площа квартира [ADDRESS], є неприватизованим житлом. Позивач [PERSON] та члени її сімї: син [PERSON], [INFO], дружина сина [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], є наймачами вказаної житлової площі. У судовому засіданні також встановлено, та підтверджено особистими поясненнями позивача, що стосунки між нею та родиною її сина, а саме з невісткою, не склалися і вони спілкуються рідко та неохоче. [PERSON] сина [PERSON] не сплачує кошти за надані житлово-комунальні платежі, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка складає більше 47000 гривень, її неодноразові розмови з сином та невісткою щодо необхідності сплати комунальних послуг не дали жодних результатів. У звязку з чим [PERSON] звернулась до адвоката, де їй було розяснено та підготовлено позовну заяву про визнання онука таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, так як позивачі стало відомо, що [PERSON] виїхав до м. Москви. Позивач у судовому засіданні підтвердила, що приводом для її звернення до суду стало саме ціль для зменшення розміру сплати житлово-комунальних послуг. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями\~27,\~46 ЦПК України\~передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту\~ст. 27 ЦПК України. Суду не надано жодного доказу на підтвердження пояснень позивача [PERSON] для визнання її онука [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №38, у будинку №14, по проспекту Маршала Жукова, в м. Одесі, а саме на підтвердження того, що відповідач виїхав до Російської Федерації, а саме до м. Москви, де мешкає його тітка по материній лінії, де влаштувався на роботу й не збирається повертатися до України, що речей його у спірній житловій площі не залишилось, на якій він на протязі півтора року не проживає, що кореспонденція на його ім'я не надходить. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 213 ЦПК України,\~рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed