Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] 01 квітня 2021 року звернулась з позовною заявою до суду, та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; призначити її опікуном неповнолітніх дітей; стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку до повноліття дітей; стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку до повноліття дітей. Підставою цьому зазначала те, що вона проживає разом з онуками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Дітей [PERSON] та [PERSON] відповідачка [PERSON] народила в шлюбі з відповідачем [PERSON] , а [PERSON] народила не перебуваючи в шлюбі, тому батько дитини зазначений на підставі ст.135 СК України (зі слів матері). В 2014 році відповідачі розлучились. [PERSON] проживала певний час в [ADDRESS] разом з дітьми. [PERSON] систематично вживає алкогольні напої, не приділяє уваги вихованню дітей, не дбає про санітарні вимоги житлових приміщень де проживає. Необдумана і безвідповідальна поведінка відповідачки призвела до накопичення боргів, які за своїми сумами є незначними, тому багато з кредиторів не звертаються до суду. Навіть вказані борги відповідачка не повертає, а кошти витрачає на свої потреби без врахування потреб дітей. Умови проживання в будинку в [ADDRESS] не придатні до дітей, через поведінку відповідачки. Адже систематичне вживання алкоголю та виховання дітей є несумісним, тому з нового року 2020/2021 вона вимушена була забрати онуків та переїхати на квартиру своїх знайомих, які дозволили їй жити в квартирі на час їх відсутності. Відповідач [PERSON] з 2013 року жодного разу не бачив доньку та сина, не піклується про їх виховання та матеріальне забезпечення. Самостійно аліменти не сплачує, життям доньки та сина не цікавиться. Позивачка у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково у частині позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. Проти стягнення з нього аліментів заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої позов визнала та справу просила розглянути у її відсутність. Представник Органу опіки та піклування Подільської міської ради Одеської області за довіреністю Ганул З. П. у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Вважала за доцільне позов задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, третьої особи, та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення цього позову, виходячи з такого. Відповідно до п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-Х11 від 27.02.1991 року, «в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, що їх замінюють зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний розумовий та духовний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записано відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Батьки дітей самоусунулись від виконання батьківських обов`язків, вихованням та утриманням дітей не займаються, з сім`єю не проживають, ні морально ні матеріально дітей не підтримують, не відвідують та не спілкуються з ними. Малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Котовського міського суду Одеської області від 12.06.2003 року, справа №2-793/2003. Згідно довідки Куяльницького ЗЗСО І-ІІІ ступенів Подільського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , навчаються у 20-Б класі. Батько у вихованні дітей участі не бере з 2019 року жодного разу в школі не з`являвся. Мати неналежним чином приділяє увагу вихованню дітей, з 2019 року школу регулярно відвідує бабуся [PERSON] , яка цікавиться навчанням та вихованням дітей. Згідно характеристики з місця поживання на мешканку ОСББ «Мирний» від 23.03.2021 року, [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до висновку КНП «Подільська міська лікарня» Подільської міської ради Подільського району Одеської області», [PERSON] здорова. Згідно довідки Міністерства Внутрішніх справ України серії ІІА №2438066, [PERSON] на території України станом на 21.04.2021 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно висновку Органу опіки і піклування Подільської міської ради Одеської області №1460 від 25.05.2021 року, відповідачів [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей, оскільки вони ухиляються від участі у їх вихованні та утриманні, встановити над дітьми опіку та призначити їх опікуном бабусю [PERSON] , стягнути з відповідачів аліменти. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 156 СК України). Відповідно до\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я\~є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частин першої, другої, шостої\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 164 СК України\~передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої\~статті 164 СК України\~дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що мала місце винна поведінка відповідачів по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що виразилась у нехтуванні обов`язками матері та батька по забезпеченню дітей необхідним харчуванням, медичним доглядом, одягом, створенням належних умов для проживання, а також спілкування з дітьми в необхідному обсязі. Враховуючи, що матеріалами справи доведено неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків, оскільки вони не створюють належних умов для утримання дітей, не піклуються про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, суд вважає, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, що негативно впливає на розвиток дітей, та несе загрозу здоров`ю та життю дітей, а також враховуючи характер їх поведінки, відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, та визнання позову щодо позбавлення батьківських прав, суд вважає, що вони повинні бути позбавлені батьківських прав. Доказів які б свідчили про поважні причини не виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків стосовно дітей судом не встановлено. При таких обставинах, з метою захисту інтересів дітей, та з урахуванням всіх обставин справи та наявних у справі доказів, суд вважає за можливе позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх дітей. Згідно ст.167 СК України дитина, один із батьків якої позбавлений батьківських прав, може бути за бажанням другого з батьків передана йому. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. У зв`язку із тим, що діти позбавлені батьківського піклування над ними слід встановити опіку і піклування та за пропозицією органу опіки й піклування призначити позивача опікуном над цими дітьми. Згідно ч.2 ст.166 СК України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язків по утриманню дитини. Згідно ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан платника аліментів, однак в силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки судом задовольняється вимога позову про позбавлення відповідачів батьківських прав, тому з них слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі запропонованому позивачем, починаючи з дня подачі позову про стягнення аліментів, тобто з 01.04.2021 року та на період до їх повноліття. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України на відповідачів належить покласти судові витрати в справі у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн., тобто по 454,00 грн. з кожного. \~

Outcome: approved