Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

[PERSON] (далі - Заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності документу. В обґрунтування заявлених вимог заявник вказала, що 25.02.2000 року Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою їй, [PERSON], було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок № 11, який розташований на земельній ділянці розміром 722 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], та яке було зареєстровано нотаріусом в реєстрі за № 2-687. Заявник зазначає, що на даний час у неї виникла необхідність дарування вищевказаного домоволодіння, у зв'язку з чим вона звернулася до КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради з проханням провести обстеження домоволодіння, днаок, КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради відмовило їй у проведені інвентаризації, та видачі нового технічного паспорту на належне заявнику домоволодіння, та звернуло увагу на ту обставину, що свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок № 11, який розташований на земельній ділянці розміром 722 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], видано на [PERSON], а не на [PERSON], як це зазначено в паспорті заявника на українській мові. Оскільки, іншим шляхом, крім судового, заявник зазначає, що не може встановити юридичний факт належності їй правовстановлюючого документу, вона змушена звернутися до суду та просити суд встановити факт належності їй, [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок № 11, який розташований на земельній ділянці розміром 722 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], та яке було зареєстровано нотаріусом в реєстрі за № 2-687, та 14 березня 2000 року було зареєстровано КП «ДМБТІ» Дніпропетровської обласної ради у реєстровій книзі № 155 за реєстром № 13, та яке було видано на [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій заявлені вимоги підтримує повністю, просить здійснити розгляд справи без її участі, заяву задовольнити та встановити факт належності правовстановлюючого документу. Представник заінтересованої особи Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву в якій просять розглядати справу без участі їхнього представника, проти задоволення вказаної заяви не заперечують. Представник заінтересованої особи КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Так, під час розгляду даної цивільної справи по суті судом було достовірно встановлено, що вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.02.2000 року (спадкова справа № 192/2000), що було видане на спадкове майно у вигляді житлового будинку № 11, який розташований на земельній ділянці розміром 722 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], видане саме на ім'я [PERSON], що в повному обсязі знайшло своє підтвердження згідно зібраних у справі доказів, а саме: свідоцтвом про народження заявника серія [NUMBER], виданого Радутченської сільською радою Трубчевського району Брянської області 14.12.1955 року (а.с. 16), свідоцтвом про смерть [PERSON] серія [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 25 липня 1994 року (а.с. 15), свідоцтвом про реєстрацію шлюбу між «[PERSON] та [PERSON] (на російській мові)», виданого 30 січня 1957 року (а.с.12). Зокрема, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.27,29), які надали суду аналогічні за своїм змістом пояснення, щодо того, що свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок № 11, який розташований на земельній ділянці розміром 722 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS], та яке було зареєстровано нотаріусом в реєстрі за № 2-687, та згодом, 14 березня 2000 року було зареєстровано КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради у реєстровій книзі № 155 за реєстром № 13, видане саме на ім'я [PERSON]. Таким чином, суд доходить висновку, що особа, зазначена у вказаних свідоцтві про право власності на спадщину за законом від 25.02.2000 року як «[PERSON]» та спадкоємець [PERSON] є однією особою, а різне написання прізвища зумовлене особливістю перекладу прізвища особи з російської мови на українську. За таких обставин, оскільки факт належності правовстановлюючого документупідтверджується наявними у справі письмовими доказами, доказів, що свідчили б про протилежне у суду немає і з врахуванням того, що даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки необхідний для реалізації власником свого права щодо розпорядження майном, та встановити його іншим шляхом, аніж судовим неможливо, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити, встановивши факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.02.2000 року виданого по спадковій справі спадкова справа № 192/2000. На підставі викладеного,

Outcome: approved