Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, в якому просять витребувати у [PERSON] копію та оригінал технічного паспорту; усунути [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, що чиняться [PERSON], шляхом вселення; зобов'язати [PERSON] не чинити в подальшому перешкод позивачам в користуванні квартирою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилаються на те, що 15 березня 2017 року державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Гуркаленко І.В. видано позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON],1958 року народження на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером №82522892, 15.03.2017 року, що підтверджено відповідним витягом. Також позивачу 15 березня 2017 року державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Гуркаленко І.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON],1958 року народження на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в реєстрі речових прав за індексним номером №82517185,15.03.2017 року, що підтверджено відповідним витягом. Крім того, згідно свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого цим же державним нотаріусом, власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], є відповідач, яка була дружиною спадкодавця. [INFO] помер [PERSON], який є батьком [PERSON] та сином [PERSON]. Позивачі своєчасно звернулися до Другої харківської державної нотариальної контори для оформлення спадщини, була заведена спадкова справа № 552/2011. Відповідач також звернулася до нотаріальної контори в передбачений законом строк, але щоб позивачі не могли оформити право на спадщину, більше до нотаріальної контори жодного разу не прийшла, а нотаріус вимагав, щоб всі спадкоємці прийшли до нотаріальної контори одночасно. Крім того відповідач відмовлялася надати позивачам та нотаріусу правоустанавлюючі документи на спадкову квартиру. Через зазначену ситуацію позивачі у серпні 2016 року звернулися до Ленінського районного суду міста Харкова с позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В процесі підготовки до судового розгляду цивільної справи № 642/5420/16-ц,провадження 2/642/1695/16(3 серпня 2016 року по березень 2017 року), сторони досягли згоди та оформили свідоцтва на спадщину у Другій Харківській державній нотаріальній конторі. Але відповідач так і не надала позивачам технічний паспорт на спірну квартиру та ключи від вхідних дверей спадкової квартири. До квартири відповідач позивачів не пускає. На телефонні дзвінки не відповідала. 11 квітня 2017 року позивачі надіслали відповідачу листи, як на адресу реєстрації відповідача так і на адресу спадкової квартири. Відповідач подзвонила позивачу [PERSON] та повідомила, що ключі позивачам не надасть та до спадкової квартири не пустить. 31 травня 2017 року позивачі надіслали такі саме листи, як на адресу реєстрації відповідача так і на адресу спадкової квартири, просили надати ключи від спадкової Але відповідач ключи не надала, не передзвонила позивачам та на їх телефонні дзвінки не відповідала. Позивачі в липні 2017 року зверталися до правоохоронних органів з метою отримати допомогу у спірному питанні, але отримали формальну відповідь, жодної реальної перевірки та бесіди проведено не було, спір між сторонами не був вирішений, у зв'язку з чим були змушені звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини вказані в позові, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, письмових заперечень проти позову не надала, причини неявки суду невідомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, встановив такі обставини і відповідні правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 15 березня 2017 року державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Гуркаленко І.В. видано позивачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON],1958 року народження на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером №82522892, 15.03.2017 року, що підтверджено відповідним витягом. 15 березня 2017 року державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Гуркаленко І.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON],1958 року народження на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Право власності зареєстроване в реєстрі речових прав за індексним номером №82517185,15.03.2017 року, що підтверджено відповідним витягом. Крім того, згідно свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого цим же державним нотаріусом, власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], є відповідач, яка була дружиною спадкодавця Так, відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.41 Конституції України, та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, Згідно ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до п.33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial