Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

\~ [PERSON] 21.03.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває з 02.11.1991 року в шлюбі, зареєстрованому Сербичанською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області за №14. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спільним сімейним життям\~ сторони проживали до березня 2017 року. Сім`я розпалася по тій причині, що у них різні погляди на життя, між ними втрачено взаєморозуміння та повагу один до одного, відповідач ображав позивачку, не враховував її думку під час вирішення сімейних питань у зв`язку з цим між ними виникати непорозуміння та сварки. Подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, миритись не бажає. Вважає, що за таких обставин збереження реєстрації шлюбу між нею та відповідачем є неможливим та суперечить її особистим інтересам. Просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу не бажає змінювати прізвище на дошлюбне. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Можливості примирення з відповідачем не вбачає. \~\~\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає повному обсязі, однак заперечує щодо не бажання позивачки змінювати прізвище на дошлюбне. Судове засідання просить розглянути без його присутності. Відповідно до\~ ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.11.1991 року Сербичанською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області за №14. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Спільним сімейним життям сторони проживали до березня 2017 року. Сім`я розпалася по тій причині, що в них різні погляди на життя, між ними втрачено почуття поваги, любові та взаєморозуміння. Миритися сторони не бажають та вважають, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо заперечень відповідача відносно не бажання позивачки змінювати прізвище на дошлюбне, то вони є необгрунтованими, оскільки відповідно до положень ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України кожна особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне приізвище. Оскільки, позивачка не бажає стягувати з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі ст.ст. 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved