Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] в січні 2020 року звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Позов мотивований тим, що 08.12.2016 року біля 11 год. 20 хв. на перехресті вул. А. Первозванного вул. 600-річчя, в м. Вінниця водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21703», д.н.з [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з керованим [PERSON] автомобілем «Opel Combo», д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави. Відповідно до висновку судової транспортно трасолігічної та автотоварнознавчої експертизи № 3629/3670/18-21 від 05.07.2019 року проведеною за ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф. в ході цивільної справи № 127/5170/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, Вінницьким відділенням КНДІСЕ: «Матеріальний збиток (У), завданий власнику автомобіля «Opel Combo», д.н.з. [NUMBER] , відповідно до тих технічних пошкоджень в результаті, які вказані у матеріалах справи складає 44176,35 грн.». Додатково позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій водія [PERSON] йому завдано моральної шкоди, як полягає в наступному: позивач пережив сильний переляк за своє життя та здоров`я, внаслідок в ДТП його автомобіля, порушено його право власності на транспортний засіб щодо володіння, використання та розпорядження майном. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 44176,35 грн. та 5000,00 грн. у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди та стягнути судові витрати в сумі 6536,80 грн. В порядку приписів\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року\~позивач отримав від ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування у сумі 143,01 грн., що підтверджується страховим актом № 409-20/17-91 від 27.06.2017 року та платіжним дорученням № 837 від 29.06.2017 року. З урахуванням вищевикладених обставин, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди (збитків) і страховим відшкодуванням, яка складає 44033,34 гривень. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про\~відшкодування матеріальної\~та моральної\~шкоди завданої\~внаслідок дії\~джерела підвищеної\~небезпеки задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 37419,11 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2020 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2020 року по цивільній справі № 127/1092/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про\~відшкодування матеріальної\~та моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~дії джерела\~підвищеної небезпеки задоволено повністю. Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.05.2020 року по цивільній справі № 127/1092/20 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~відшкодування матеріальної\~та моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~дії джерела\~підвищеної небезпеки, скасоване та призначено справу до розгляду. Розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, поновивши строк на звернення до суду. Представник відповідача заперечив проти позову, надавши суду відзив на позов. Відзив мотивований тим, що 08.12.2016 року біля 11:20 год. на перехресті вул. А. Первозванного вул. 600 річчя, в м. Вінниці водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21703 не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу в результаті чого скоїв зіткнення з керованим [PERSON] автомобілем Opel Combo, що призвело до пошкодження транспортних засобів. З позовом до суду позивач звернувся в січні 2020 року, тобто з пропуском строку на звернення до суду за захистом його порушеного суб`єктивного матеріального права. Посилання позивача в позові на доказ розміру збитків на висновок судової транспортно трасологічної та авто товарознавчої експертизи № 3629/3670/18-21 від 05.07.2019 року проведеною за ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області Романюк Л.Ф. в ході цивільної справи № 127/5170/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, складеного експертом Вінницького відділення КНДІСЕ, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Opel Combo внаслідок ДТП, відповідно до тих технічних пошкоджень, які вказані у матеріалах станом на 08.12.2016 складала 37562,12 грн. відповідач вважає неприйнятним так як цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами була застрахована в АТ «СК «Євроінс Україна». Також відповідач згідно заяви просив застосувати строк позовної давності. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.\~\~ Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власником транспортного засобу «Opel Combo», д.н.з. [NUMBER] . 08.12.2016 року біля 11 год. 20 хв. на перехресті вул. А. Первозванного вул. 600-річчя, в м. Вінниця водій [PERSON] , в порушення вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем «ВАЗ 21703», д/н [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Opel Combo», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2016 року (справа № 127/26610/16) визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.\~124\~КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У цьому зв`язку суд зауважує, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, така постанова є обов`язковою для суду в частині з`ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає з обставин справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування, на що неодноразово у своїх рішеннях звертали увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Відповідно до положень ч. 3\~ст. 386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За змістом\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до\~ст. 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної безпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утримання транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» пункт 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга\~статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята\~статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої\~статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно\~ст. 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Приймаючи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, відповідно\~ст. 1188 ЦК України, повинен нести відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду з його вини в наслідок ДТП. Таким чином, обов`язок відшкодувати позивачеві матеріальну шкоду покладається на відповідача, оскільки він керував автомобілем «ВАЗ 21703», реєстраційний номер [NUMBER] . Вина відповідача доводиться постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2016 року (справа № 127/26610/16), якою визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.\~124\~КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. на користь держави, оскільки його вина доведена повністю зібраними у справі доказами. Пунктом 32.7\~статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~чітко встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій\~наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованій у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується. Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону, статті\~22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті\~988, статей\~1166,\~1187,\~1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Матеріалами справи встановлено, що дії відповідача є неправомірними, зокрема останнім було допущено порушення\~Правил дорожнього руху; наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок протиправних дій та негативних наслідків, що проявилось у пошкодженні автомобіля, встановленою є також вина відповідача, що підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області. Розмір завданої позивачу матеріальної шкоди доводиться висновком експерта за результати проведення транспортно-трасологічної та авто товарознавчої експертизи № 3629/3670/18-21, складеного 05.07.2019 року експертом Вінницького відділення КНДІСЕ, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Combo», д.н [NUMBER] внаслідок ДТП, яка сталась 08.12.2016 року відповідно до тих технічних пошкоджень, які вказані у матеріалах станом на 08.12.2016 року складала 37562,12 грн. Відповідно до довідки № 3016344372100031 про дорожню транспортну пригоду транспортний засіб «ВАЗ 21703», д/н [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] , під час ДТП за кермом перебував водій [PERSON] . Свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами\~ [PERSON] \~застрахував в АТ «СК «Євроінс Україна». АТ «СК «Євроінс Україна» 29.06.2017 року сплатило страхове відшкодування на в сумі 143,01 грн., що частково покрило витрати на ремонт автомобіля позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 837. Решта суми по відновленню стану автомобіля позивача складає 37419,11 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову шляхом стягнення з відповідача розміру матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Combo», д.н [NUMBER] , ідентифікаційний номер\~ [NUMBER] , [PERSON] в розмірі 37419,11 грн. При цьому суж виходить з розрахунку матерального збитку, визначеного екпертом у резолютивній частині висновку експерта від 05.07.2019 року, оскільки на дослідження ставилось питання саме вартість матеріального збитку станом на дату пригоди. \~Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача 5000,00 грн. моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до п. п. 3, 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Аналізуючи доводи позивача щодо спричинення йому неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд дійшов висновку щодо наявності такої шкоди яка полягає у моральних стражданнях, стресі, порушенні нормального способу життя, які зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням його майна. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Так, п.п. 2, 3 ч. 2\~ст. 23 ЦК України\~передбачено, що моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та знищенням чи пошкодженням її майна. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватися вимоги розумності та справедливості. Отже розмір відшкодування, що присуджується, не може бути надмірним та має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди. За таких обставин, оцінивши зазначені позивачем негативні фактори, на які він посилається, надавши належну оцінку доводам, якими позивач обґрунтовує завдання моральної шкоди, перевіривши наявність доказів в підтвердження заявлених вимог, з урахуванням принципу розумності та пропорційності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, у зв`язку з чим з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Що стосується доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом та застосування наслідків такого пропуску, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В період з 2018 по листопад 2019 року тривав розгляд цивільної справи № 127/5170/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, пені та процентів за виконані ремонтні роботи по відновленню транспортного засобу. 26.11.2019 року було прийнято рішення Вінницького міського суду Вінницької області в даній цивільній справі, яким в задоволенні позову відмовлено. 20.11.2019 року позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Мосіним М.І. В грудні 2019 року ним було подано позов до суду. 10.12.2019 року була винесена ухвала про залишення позову без руху. 24.12.2019 року була винесена ухвала про залишення позову без розгляду. 09.01.2020 року адвокат [PERSON] помер і позивач був укладати договір з іншим адвокатом на представлення інтересів, який був укладено 14.01.2020 року та 16.01.2020 року було подано позов до суду. Враховуючи незначний пропуск строку позовної давності та поважність причин, суд вважає, що позивачу слід поновити пропущений ним строк звернення до суду з даним позовом. За встановлених обставин позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.\~81\~ч.\~1\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 725,26 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи. Між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про надання правничої допомоги 14.01.2020 року, згідно з яким [PERSON] надана правова допомога із представництва та захисту законних прав [PERSON] . Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 121201 від 10.11.2020 року [PERSON] було сплачено 4 610,00 грн. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04). Відповідно до акту № ПЄ-000001 від 10.11.2020 року здачі прийняття робіт (надання послуг) адвокатом Путіліним Є.В. була надано такі послуги: підготовка позовної заяви, підготовка заяв процесуального характеру, підготовка відзиву на заяву про перегляд судових рішень, заява щодо поновлення строків, участь в судових засіданнях. Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку до задоволення вимоги про стягнення судових витрат з [PERSON] в розмірі 4610,00 грн. з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (зокрема, написання позову та інших заяв, участі в судовому засіданні); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial