Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, третя особа Керівник Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» Вітченко Андрій Миколайович. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 31.07.2018 позивач припинив трудові відносини з відповідачем на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні йому не виплатили заробітну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 21 921, 92 грн., яка на сьогоднішній день відповідачем не виплачена. Просив суд стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 21 921, 92 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2018 по день ухвалення судом рішення включно у сумі 27 880, 14 грн. 21.04.2020 представник позивача [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд стягнути з Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 21 921, 92 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.08.2018 по день ухвалення судом рішення включно у сумі 53 549, 52 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача ДП «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» не з`явився, про день,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином,\~про причину\~неявки суд\~не повідомив. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день,\~час та\~місце розгляду\~справи, що\~підтверджується даними\~повідомлення про\~вручення поштового\~відправлення ДП\~«Науково-дослідний\~і проектний\~інститут хімічних\~технологій «Хімтехнологія», про\~причину неявки\~в судове\~засідання суд\~не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника ДП «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія». Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» по 31.07.2018 включно. Трудові відносини припинились 31.07.2018 на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] . На момент звільнення [PERSON] заборгованість по заробітній платі становила 21921,92 грн., про що свідчить довідка ДП «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» № 29 від 15.03.2019. Згідно з довідкою про доходи № 116 від 24.10.2019, виданої ДП «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія», середньомісячний дохід [PERSON] з травня 2018 року по липень 2018 року складає 7\~202, 53 грн. Однак, по теперішній час заборгованість по заробітній платі залишається невиплаченою. Отже, з наведеного судом достовірно встановлено, що у відповідача існувала заборгованість перед позивачем [PERSON] із виплати заробітної плати на день його звільнення 31.07.2018, яка по сьогоднішній день так і не була сплачена, тобто позивачем доведений факт порушення відповідачем строків виплати йому заробітної плати в день звільнення. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні необхідно встановити факт порушення строків виплати заробітної плати, розмір якої не оспорюється, та наявність вини підприємства у не проведенні такого розрахунку. Як вже\~встановлено судом,\~у відповідача\~існує заборгованість\~перед позивачем\~ [PERSON] \~із виплати\~заробітної плати\~на день\~його звільнення\~31.07.2018\~у розмірі\~21921,92\~грн.,\~яка так\~і не\~була сплачена\~позивачу,\~тобто позивачем\~доведений факт\~порушення відповідачем\~строків виплати\~йому заробітної\~плати. З наведеного\~вище суд\~доходить висновку,\~що в\~даному випадку\~наявна вина\~підприємства у\~не проведенні\~розрахунку з позивачем в день звільнення, оскільки доказів відсутності вини підприємства або існування будь-яких поважних причин, які б виключали відповідальність підприємства за порушення трудового законодавства, відповідачем суду не надано. Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день постановлення рішення, який підлягає стягненню на користь позивача, суд вважає, що розмір середнього заробітку за весь час затримки по день ухвалення рішення має обчислюватися з дня, наступного за днем звільнення, та по день ухвалення рішення, тобто за період з 01.08.2018 по 27.04.2020 включно в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна правова позиція щодо розрахунку розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі № 6-195цс134. Середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 154,50 грн. (заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців, що передують події звільнення, робочі дні в загальному розмірі 6 334, 54 грн. ділиться на число відпрацьованих робочих днів за два вищевказаних місяці (21 робочий день у травні 2018 року + 20 робочих днів у червні 2018 року) в кількості 41 день). Загальна кількість робочих днів за час затримки розрахунку за період з 01.08.2018 по 27.04.2020 включно становить 418 днів, яка складається з 20 повних місяців (серпень-грудень 2018 року, січень-грудень 2019 року, січень-березень 2020 року) та з 18 робочих днів у квітні 2020 року = 418 днів. Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 64 581 грн. (154,50 грн. (середньоденна заробітна плата позивача) х 418 робочих днів за час затримки розрахунку). Отже, суд вважає, що розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, здійснений позивачем, не відповідає вимогам Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 та не може бути прийнятий судом до уваги. За вищенаведеним підрахунком суду середній заробіток позивача за час затримки розрахунку при звільненні складає 64\~581, 00 грн. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається зі змісту уточнених позовних вимог представника позивача [PERSON] , останній просить суд стягнути з ДП «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 53 549, 52 грн., тобто у розмірі меншому від суми 64\~581, 00 грн., розрахованої судом відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 № 100. За таких обставин, враховуючи, що в силу принципу диспозитивності суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог та стягнути на користь позивача суму більшу, ніж заявлена ним у позові, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає нарахована, але не виплачена заробітна плата у сумі 21\~921, 92 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в межах заявлених позовних вимог у сумі 53\~549, 52 грн., у зв`язку з чим позовна заява адвоката Мозолєва Олега Олександровича в інтересах [PERSON] до Державного підприємства «Науково-дослідний і проектний інститут хімічних технологій «Хімтехнологія» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах виплати заробітної плати за один місяць.

Outcome: approved