Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

[PERSON] 09 січня 2019 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом (а.с.1-2). Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що 01 липня 2013 року між ним та ФГ «Переможець» було укладено договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] , яка належить йому на праві власності, строком на сім років з визначенням орендної плати у розмірі 3\~729 грн. 51 коп. З 2017 року орендна плата була визначена у 10\~000 грн. без оформлення відповідних документів. Відповідач за 2017 рік по орендній платі розрахувався з ним лише наприкінці 2018 року. За 2018 рік відповідач за рахунок орендної плати сплатив йому 5\~000 грн. та надав 500 кг. пшениці та 600 кг. кукурудзи, але не розрахувався з ним соняшником приблизно 100 кг., що становить десь 259 грн. Крім того, відповідно до п.13 договору оренди орендна плата у зв`язку підвищенням цін на зернові, зміни коефіцієнтів індексації, інфляційних процесів повинна переглядатися на початку кожного року, що не було зроблено і це є суттєвим порушенням умов договору. Тому відповідно до п.38 договору його необхідно розірвати. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, але вважає не доречним на теперішній час розірвання договору у зв`язку з тим, що його земельна ділянка засіяна орендарем. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, надала відзив на нього (а.с. 20-22), відповідно до якого позивач за договором оренди отримував і отримує орендну плату більше, ніж визначена в ньому. Крім того, він ніколи не звертався з вимогами про зміну умов договору і відповідних доказів суду не надав. Видача позивачу соняшника не передбачена умовами договору, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. У судовому засіданні вона підтримала свої доводи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи позивача, представника відповідача, суд приходить до наступних висновків. Частиною першою\~ст.15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою\~ст.627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~\~\~\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч.1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Пунктом 38 спірного договору оренди землі передбачено припинення дії договору шляхом його розірвання. Сторони також домовилися про те, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Разом з тим ними було передбачено розірвання його в односторонньому порядку унаслідок невиконання умов договору однією із сторін. Згідно положень\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.ч.1-3\~ст. 651 ЦК України\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ч.ч.3,4\~ст. 31 Закону України «Про оренду землі»\~на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Аналіз ст. ст.\~651\~ЦК України та ст.31 Закону України «Про оренду землі»\~свідчить про те, що законодавець допускає можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку у разі, якщо це передбачено умовами такого договору. Встановлено, що п. 39 укладеного договору оренди землі сторони визначили можливість розірвання даного договору в односторонньому порядку. Вказаний пункт спірного договору є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.\~\~ Суд вважає, що сторони, укладаючи спірний договір, погодили взаємозв`язок п.п. 38, 39, які не можуть діяти окремо один від одного. Такий висновок суду не спростовується п. 37 зазначеного договору, у якому передбачено, що дія договору припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору оренди в односторонньому порядку можливо за невиконання його умов однією із сторін. Чинне законодавство не містить заборони для сторін договору оренди земельної ділянки передбачити випадки розірвання договору в односторонньому порядку. Розірвання договору може відбутися або за домовленістю між сторонами, або, у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу про розірвання договору, за рішенням суду. Докази, надані суду сторонами, свідчать про наступне. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 8), договору оренди землі (а.с. 9-10) [PERSON] як власник землі та Фермерське господарство «Переможець» уклали 29 листопада 2013 року договір оренди земельної ділянки загальної площею 6,6047 га строком на сім років /п.п. 2, 8/ з орендною платою з боку орендаря у формі грошової оплати в гривнях, натуральної оплати у вигляді сільськогосподарської продукції, послуг (потрібне підкреслити) у розмірі у 3\~729 грн. 51 коп. /п.9/. Але форму оплати сторони не визначили шляхом її підкреслення. Вказаний договір було зареєстровано 26 грудня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В ньому зазначили можливість припинення договору шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом. Крім того вказали, що умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: невиконання умов договору однією із сторін /п.п.37-39/. Засновником ФГ «Переможець» Передрій В.Д. від 09 червня 2017 року (а.с.24) у зв`язку з покращенням фінансового стану господарства було прийнято рішення про підвищення у 2017 році виплати орендної плати по земельним паям до 7\~500 грн., з виплатою орендної плати в натуральній формі: а) пшениці вагою 1\~000 кг; б) ячменя вагою 1\~000 кг; в) кукурудзи вагою 200 кг. Той же засновник рішенням від 15 травня 2018 року (а.с.25) збільшив виплату орендної плати до 10\~000 грн. Натуральну форму оплати залишив в тому ж виді та обсязі. Відповідно до довідки розрахунку (а.с.32), платіжних відомостей (а.с.33-36), видаткових касових ордерів (а.с.37,38), списку власників земельних паїв (а.с.39,40), довідки (а.с.41) позивач за 2017-2018 роки орендну плату у вигляді грошей та сільськогосподарської продукції з огляду щорічного підвищення її вартості (а.с.30,31) отримав. Позивач підтверджує ці обставини і їх достовірність не оспорює. Але стверджує, що включно по 2017 рік він щорічно отримував ще орендну натуральну оплату у вигляді 100 кг. соняшника, що не було зроблено орендарем у 2018 році. Вказане було приводом звернення його до суду із позовом. З наданої представником відповідача довідки від 20 травня 2019 року (а.с. 66) вбачається, що видача соняшника за останні три роки на паї не проводилася. Цей вид сільськогосподарської культури також відсутній у переліку підвищення орендної плати, яку встановив відповідач в односторонньому порядку у якості її виплати. Вказане належними доказами не спростовано позивачем. Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше\~сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст. 627 ЦК України). Відповідно до вимог ч.2\~ст.792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України,\~Законом України «Про оренду землі». Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Кодексом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим Кодексом та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно до ст. 13 вказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Отже, аналіз зазначених правових норм та дій сторін дає підстави для висновку, що право позивача, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, не було порушене в разі не сплати йому у 2018 році орендної плати у вигляді соняшника, який фактично не є орендною платою. Тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed