Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

[PERSON] 22 лютого 2021 року звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпрорегіонгаз» про стягнення заробітної плати та витрат, позовна заява уточнювалася. В уточненому позовів позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати, а саме: заборгованість із виплати заробітної плати та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначає, що на підставі Наказу № 97-к від 22 червня 2018 року її було призначено бухгалтером першої категорії з 22 червня 2018 року. 18 січня 2021 року позивач був звільнений з посади бухгалтера 1 категорії, згідно наказу № 124-К від 18 січня 2021 року, за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. На теперішній час сума заборгованість по заробітній платі становить 20 268,04 грн., які він просить стягнути з відповідача на його користь, оскільки в день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку. Відповідач відзив у встановлений судом строк не подав, борг по заробітній платі не погашено. Таким чином, борг підприємства з невиплаченої заробітної плати перед позивачем становить 20 268,04 грн., згідно довідки від 18 січня 2001 року № ДР000000001 та розрахунковий лист за грудень 2020 року та січень 2021 року. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2021 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від позивача до суду надійшли клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що Наказу № 97-к від 22 червня 2018 року її було призначено бухгалтером першої категорії з 22 червня 2018 року. 18 січня 2021 року позивач був звільнений з посади бухгалтера 1 категорії, згідно наказу № 124-К від 18 січня 2021 року, за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. На теперішній час сума заборгованість по заробітній платі становить 20 268,04 грн., які він просить стягнути з відповідача на його користь, оскільки в день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку. Відповідач відзив у встановлений судом строк не подав, борг по заробітній платі не погашено. Таким чином, борг підприємства з невиплаченої заробітної плати перед позивачем становить 20 268,04 грн., згідно довідки від 18 січня 2001 року № ДР000000001 та розрахунковий лист за грудень 2020 року та січень 2021 року. Відповідно до частин першої, третьої, шостої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно із ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що заробітна плата належна до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Так, на даний час заборгованість відповідача стосовно не виплаченої заробітної плати [PERSON] становить 20 268,04 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також судом було встановлено, що відповідачем були понесені судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 1000 гривень, що підтверджено належними та допустимими доказами, а тому вказані витрати слід також стягни з відповідача. Приймаючи до уваги те, що позивачем підтверджено документально витрати на професійну правничу допомогу (наданий договір про надання правової допомоги від 01 лютого 2021 року), а також враховуючи положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн. Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved