Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив, враховуючи заяву про уточнення позовних вимог від 22 січня 2021 року та додаткові письмові пояснення від 14 квітня 2021 року, визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 26 серпня 2020 року № 367 К/ОС про звільнення [PERSON] з посади директора державного підприємства «Укркомунобслуговування» і поновити з 26 серпня 2020 року на вказаній посаді, поновити дію контракту № 3 від 05 березня 2018 року з керівником підприємства, що є у державній власності, з дати звільнення, а саме з 26 серпня 2020 року, стягнути суму заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 502 099, 95 грн, а також суму витрат на правову допомогу у розмірі 39 962, 50 грн. В обґрунтування позову вказано, що наказ про звільнення позивача не містить фактичних та конкретних даних щодо обставин, з якими Мінрегіон пов`язувало можливість дострокового припинення дії контракту, посилання на доповідну записку від 25 серпня 2020 року не пояснює, які положення контракту були порушені або невиконані позивачем та суті таких порушень. Крім того, доповідна записка заступника Міністра Коваленко А. від 25 серпня 2020 року видана не повноважною особою, тобто в порушення установленого порядку. Посилання відповідача, що позивача звільнено у зв`язку із невиконанням фінансового плану державного підприємства не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема після звільнення позивача, а саме в період з 03 вересня 2020 року по 21 вересня 2020 року Державною аудиторською службою України проведено позапланову ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП УКО за період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2020 року та як встановлено актом від 21 вересня 2020 року № 06-21/23 порушень не виявлено. Відповідачем при звільненні позивача із займаної посади порушено встановлений порядок звільнення, що поряд із відсутністю фактичного обґрунтування звільнення та посилання на положення контракту, які були порушені або не виконані позивачем, є достатньою причиною для задоволення позовних вимог. Щодо посилання в оскаржуваному наказі на невиконання підприємством зобов`язань, передбачених підпунктом «в» пункту 5.3 розділу 5 контракту, сторона позивача зазначає, що наведене не відповідає у повній мірі дійсним обставинам справи. Вважає, що зазначені обставини не можуть бути підставою для дострокового припинення контракту, оскільки такі обставини виникли в період дії введеного на території України карантину, тобто з незалежних від позивача причин. У поданому відзиві відповідач Мінрегіон позов не визнав, заперечуючи проти задоволення вказав, що за результатами аналізу фінансово-господарського стану ДП «Укркомунобслуговування» встановлено порушення вказаного положення контракту, що свідчить про невиконання директором ДП обов`язків, покладених на нього контрактом, і недотримання підприємством вимог частини другої статті 75 Господарського кодексу України. Так, під час здійснення аналізу звіту встановлено, що підприємством не було забезпечено виконання обсягу сплати поточних податків та зборів (обов`язкових платежів) до Державного та місцевих бюджетів: фактичний показник за другий квартал 2020 року по рядку 2200 «Усього виплат на користь держави» розділу П «розрахунки з бюджетом» звіту становить 1466 тис. грн, у той час як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 2302, 1 тис. грн, тобто на 836, 1 тис грн менше або 63,7 % виконання плану), що є порушенням пункту 3 Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 березня 2015 року № 205 (у редакції наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31 липня 2018 року № 1070), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19 березня 2015 року за № 300/26745. Доповідною запискою заступника Міністра Коваленко А. М., відповідно до Розподілу обов`язків та повноважень Міністра між Першим заступником Міністра, заступниками Міністра, заступником Міністра з питань європейської інтеграції, заступником Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації, було доведено до відома Міністра про порушення та підстави для розірвання контракту з позивачем. У відзиві ДП «Укркомунобслуговування» позов не визнано, з позовними вимогами відповідач не погодився, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Зазначено, що позивач, будучи директором ДП «Укркомунобслуговування» порушував умови укладеного з ним контракту та Статуту, оскільки у результаті здійснення аналізу звіту про виконання фінансового плану державного підприємства за другий квартал 2020 року встановлено, що ДП не було забезпечено виконання обсягу сплати поточних податків та зборів до Державного та місцевих бюджетів. ГУ ДПС у м. Києві пред`явлено корінець податкової вимоги форми «Ю» від 18 вересня 2020 року № 74073-10, за якою станом на 17 серпня 2020 року ДП «Укркомунобслуговування» мало податковий борг у розмірі 102 495, 44 грн. Стороною позивача у відповіді на відзив відповідача ДП «Укркомунобслуговування» вказано, що останній повністю заперечуючи проти позовних вимог, не зазначає про обставини, які ним визнаються та не надає правової оцінки обставинам, наданим позивачем, а тому аргументи та обставини, зазначені позивачем в обґрунтування позовних вимог та не заперечені відповідачем є такими, що визнані ним у повному обсязі. У відповіді на відзив відповідача Мінрегіон стороною позивача зазначається, що було відсутнє обов`язкове погодження головою КМДА питання звільнення [PERSON] з посади директора ДП «Укркомунобслуговування», відповідач Мінрегіон порушило встановлений внутрішніми актами порядок встановлення обставин, що свідчили б про порушення позивачем умов контракту, зокрема щодо суб`єктів подання пропозиції керівництву Міністерства щодо розірвання контрактів з керівниками державних підприємств, відсутній факт невиконання затвердженого річного фінансового плану, оскільки такий фінансовий рік завершено не було, а наслідки відступлення від запланованих квартальних показників не є наслідком дій чи бездіяльності позивача, які наступили через встановлені карантинні обмеження. У запереченнях на відповідь на відзив представником відповідача Мінрегіону зазначено, що наказом Міністерства від 23 лютого 2012 року № 80 затверджено нову редакцію Статуту ДП «Укркомунобслуговування», яка була чинною на час призначення позивача на посаду директора. Крім того, наказом Мінрегіону від 14 серпня 2020 року № 185 «Про розподіл обов`язків та повноважень Міністра між першим заступником Міністра, заступниками Міністра, заступником Міністра з питань європейської інтеграції, заступником Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації та повноваження державного секретаря Мінрегіону» затверджено: розподіл обов`язків та повноважень між вказаними посадами, повноваження державного секретаря Мінрегіону. II. Процесуальні дії та рішення суду. 28 вересня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 02 жовтня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті у порядку спрощеного провадження, на підставі статті 274 ЦПК України. 12 листопада 2020 року представником відповідача ДП «Укркомунобслуговування» подано заяву про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у справі. 18 листопада 2020 року від відповідача Мінрегіону засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позов. 07 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку від відповідача ДП «Укркомунобслуговування» до суду надійшов відзив. 14 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку стороною позивача подано відповідь на відзив ДП «Укркомунобслуговування». 17 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь на відзив Мінрегіону. 28 грудня 2020 року до суду надійшли заперечення на відповідь позивача. 25 січня 2021 року стороною позивача подано заяву про уточнення позовних вимог, яка прийнята судом ухвалою, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати і внесеною до протоколу судового засідання від 27 січня 2021 року. 27 січня 2021 року ухвалою суду заяву відповідача ДП «Укркомунобслуговування» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. 11 березня 2021 року представником позивача подано до суду додаткові письмові пояснення. 17 березня 2021 року суд ухвалою, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати і внесеною до протоколу судового засідання, відмовив у залученні третьою особою у справі [PERSON] , а також зобов`язав відповідача надати суду лист Державної податкової служби України від 29 липня 2020 року № 7685/5/99-00-13-03-05, на який посилається Заступник Міністра у своїй доповідній записці від 25 серпня 2020 року. Крім того, 17 березня 2021 року, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання. 19 квітня 2021 року представником позивача подано до суду додаткові письмові пояснення. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав наведених у заявах по суті, просив задовольнити у повному обсязі. Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили суд відмовити, посилаючись на доводи, наведені у своїх заявах по суті. Суд, заслухавши обґрунтування і заперечення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. 05 березня 2018 року Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України та [PERSON] уклали контракт з директором підприємства, що є у державній власності, строком на три роки з 05 березня 2018 року по 04 березня 2021 року включно, предметом якого є трудові відносити між директором підприємства [ [PERSON] ] та Органом управління майном цього підприємства [Мінрегіон] /т. І а. с. 13-22/. Згідно з пунктом 1.1 контракту, директор зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію підприємства здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством державного майна, а Орган управління майном зобов`язується створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці директора. Також 05 березня 2018 року наказом № 63К/ОС Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України призначено на посаду директора ДП «Укркомунобслуговування» [PERSON] , на підставі витягу з протоколу засідання комісії з проведення конкурсного відбору керівників підприємств, установ та організацій, що належить до сфери управління Мінрегіону, та акціонерних товариств, повноваження з управління корпоративними правами держави щодо яких здійснює Мінрегіон від 04 січня 2018 року № 1, довідки про результати спеціальної перевірки відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України «Про очищення влади», заяви [PERSON] від 23 лютого 2018 року, листа виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13 лютого 2018 року № 001-471, контракту від 05 березня 2018 року № 6, доповідної записки начальника Відділу правління державною власністю Провоторова О. П. від 22 лютого 2018 року № 9/21-84-18 /т. І а. с. 153/. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2019 року № 829 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства перейменовано у Міністерство розвитку громад та територій України. Згідно з Порядком здійснення витрат суб`єктами господарювання державного сектору економіки у разі незатвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку, ДП «Укркомунобслуговування» було подано звіт про виконання фінансового плану за ІІ квартал 2020 року /т. ІІ а. с. 29/. Так, відповідно до даних у звіті у розділі І «Формування фінансових результатів» /т. ІІ а. с. 29/: - по рядку 1000 «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» фактичний показник склав 3612 тис. грн, в той час, як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 5500 тис. грн (на 1888 тис. грн менше або 65,7% виконання плану); - по рядку 1401 «Витрати на сировину та основні матеріали» фактичний показник склав 209 тис. грн, тоді, як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 195 тис. грн (на 14 тис. грн більше або 107,2% виконання плану); - по рядку 1020 «Валовий прибуток (збиток)» фактичний показник склав 1042 тис. грн, тоді, як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 1474 тис. грн (на 432 тис. грн менше або 70,7% виконання плану); - по рядку 1080 «інші операційні витрати, у тому числі» фактичний показник склав 38 тис. грн, в той час, як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 12 тис. грн (на 26 тис. грн більше або 316,7% виконання плану); - по рядку 1210 «Усього доходів» фактичний показник склав 3635 тис. грн, в той час, як плановий показник фінансового плану за звітний період затверджений у розмірі 5500 тис. грн (на 1865 тис. грн менше або 66,1% виконання плану). Відповідно до затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 14 серпня 2020 року № 185, Розподілу обов`язків та повноважень Міністра між Першим заступником Міністра, заступниками Міністра, заступником Міністра з питань європейської інтеграції, заступником Міністра з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації, Міністр розвитку громад та територій України призначає на посаду та звільняє з посади керівників підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Мінрегіону, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності (підпункт 14 пункту 1). До повноважень заступника Міністра Коваленко А. М. належить організація та координування проведення аналізу ефективності здійснення фінансово-господарської діяльності державних підприємств, вжиття заходів щодо їх подальшого розвитку та ефективного управління /т. І а. с. 223, 229/. 25 серпня 2020 року Заступник Міністра Коваленко А. М. подала доповідну записку Міністру розвитку громад та територій України Чернишову О. М., відповідно до змісту якої повідомляється, що [PERSON] як директором ДП порушувалися умови укладеного ним контракту та Статуту. За результатами аналізу фінансово-господарського стану ДП «Укркомунобслуговування» встановлено порушення пункту 2.5 розділу 2 контракту, що свідчить про невиконання директором обов`язків, покладених на нього контрактом, а саме під час здійснення аналізу звіту про виконання фінансового плану ДП за другий квартал 2020 року встановлено /т. І а. с. 185-188/: - у звіті в розділі І «Формування фінансових результатів» по рядку 1000 «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» фактичний показник склав 3612 тис. грн, в той час, як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 5500 тис. грн (на 1888 тис. грн менше або 65,7% виконання плану); - у звіті в розділі І «Формування фінансових результатів» по рядку 1011 «Витрати на сировину та основні матеріали» фактичний показник склав 210 тис. грн, тоді, як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 195 тис. грн (на 15 тис. грн більше або 107,7% виконання плану); - у звіті в розділі І «Формування фінансових результатів» по рядку 1020 «Валовий прибуток (збиток)» фактичний показник склав 1042 тис. грн, тоді, як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 1474 тис. грн (на 432 тис. грн менше або 70,7% виконання плану); - у звіті в розділі І «Формування фінансових результатів» по рядку 1086 «інші операційні витрати» фактичний показник склав 38 тис. грн, в той час, як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 12 тис. грн (на 26 тис. грн більше або 316,7% виконання плану); - у звіті в розділі І «Формування фінансових результатів» по рядку 1210 «Усього доходів» фактичний показник склав 3635 тис. грн, в той час, як плановий показник фінансового плану за звітний період затверджений у розмірі 5500 тис. грн (на 1865 тис. грн менше або 66,1% виконання плану). Крім того, по рядку 2200 «Усього виплат на користь держави» розділу П «розрахунки з бюджетом» звіту становить 1466 тис. грн, у той час як плановий показник фінансового плану за звітний період становить 2302, 1 тис. грн, тобто на 836, 1 тис грн менше або 63,7 % виконання плану) /т. ІІ а. с. 31/. 26 серпня 2020 року наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 367 К/ОС розірвано контракт від 05 березня 2018 року з директором підприємства, що є у державній власності, і звільнено [PERSON] з посади директора ДП «Укркомунобслуговування» 26 серпня 2020 року у зв`язку із невиконанням показників фінансового плату державного підприємства, відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України, пунктів 2.7, 2.5 розділу 2, підпункту «г» пункту 5.2 та підпункту «в» пункту 5.3 розділу 5 контракту з директором підприємства, що є у державній власності від 05 березня 2018 року № 3, згідно із доповідною запискою заступника Міністра Коваленко А. М. від 25 серпня 2020 року /т. І а. с. 23-24/. Пунктом 2.5 контракту передбачено функції, які забезпечує директор підприємства, до яких належить: виконання затвердженого річного з поквартальною розбивкою фінансового плану підприємства шляхом поточного (оперативного керівництва підприємством, організацією мої виробничо-господарської діяльністю; виконання показників ефективності використання державного майна прибутку, а також підтримки майнового стану підприємства; високоефективну і стабільну роботу підприємства та зміцнення йог фінансового стану, отримання та зростання прибутку, рентабельній виробництва, динамічний соціально-економічний розвиток; виготовлення продукції високого рівня якості; повну та своєчасну сплату загальнообов`язкових платежів до державного та місцевих бюджетів, позабюджетних та інших фондів, виплат поточної заробітної плати, а у разі наявності заборгованості із заробітної плати та інших соціальних виплат, її негайне погашення; вжиття дієвих заходів щодо погашення кредиторської та дебіторське заборгованостей, а також попередження їх виникнення у подальшому; дотримання режиму економії ресурсів; збереження та своєчасний ремонт основних фондів, майна підприємств, створення безпечних та сприятливих умов для працівників підприємств виконання вимог щодо захисту навколишнього природного середовища і раціонального використання землі; зростання продуктивності праці, зниження собівартості і трудомісткості продукції, що виробляється; розроблення та виконання заходів поліпшення нормування праці і підприємстві, впровадження методу технічно-обґрунтованих норм праці; охорону та підтримання мобілізаційної готовності у відповідності встановленими мобілізаційними планети; захист від розголошення інформації, що становить державну, службову та комерційну таємницю; в межах своєї компетенції реалізацію державної політики стосовно державної таємниці та несе особисту відповідальність за стан її збереження на підприємстві; збереження майна та інших матеріальних цінностей, що належать підприємству на основі права господарського відання, недопущення необґрунтованого зменшення статутного капіталу; укладення та виконання колективного договору у відповідності чинним законодавством України; виконання програм соціального розвитку колективу; виконання встановлених правил внутрішнього трудового розпорядку; дотримання правил техніки безпеки, санітарно-гігієнічних норм., вимог щодо захисту здоров`я працівників, населення та споживачів продукції; дотримання правил та норм пожежної безпеки; підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації працівникові підприємства; виконання цілей та завдань статутної діяльності підприємства. Пунктом 2.7 розділу 2 контракту визначено права та обов`язки Органу управління майном, зокрема, звільняє директора у разі закінчення терміну дії контракту, достроково за заявою директора, а також достроково у випадках, встановлених законодавством України або в разі порушення умов контракту, встановлених п.п. 2.4, 2.5, 2.6, 5.3 цього контракту. Пунктом 5.2 розділу 5 контракту, укладеного сторонами, передбачено умови припинення його дії. Відповідно до підпункту «в» пункту 5.2 розділу 5 контракту, його дія припиняється у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати. Також дія контракту припиняється, згідно з підпунктом «г» пункту 5.2 розділу 5 контракту, у разі неподання в установленому порядку на затвердження Органу управління майном річного з поквартальною розбивкою фінансового плату підприємства або порушення порядку здійснення витрат підприємством у разі не затвердження річного фінансового плану у встановленому порядку, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2012 року № 899 «Про порядок здійснення витрат суб`єктами господарювання державного сектору економіки у разі незатвердження (непогодження) річних фінансових планів у встановленому порядку». 26 серпня 2020 року працівниками Мінрегіону, а саме Державним секретарем Баласиновичем Б., Т. в. о. директора Департаменту персоналу Олійником С., провідним консультантом Департаменту адміністративно-господарської діяльності Верещинською В., складено акт про відмову директора ДП «Укркомунобслуговування» [PERSON] від ознайомлення з наказом № 367 К/ОС від 26 серпня 2020 року про його звільнення з посади директора /т. І а. с. 189/. Також 26 серпня 2020 року головним спеціалістом відділу роботи з персоналом державних підприємств Департаменту персоналу Колч О., головним спеціалістом відділу відбору та розвитку персоналу Управління (служби) управління персоналом Будушевським О. та Т. в. о. директора Департаменту персоналу Олійником С. складено акт про доведення інформації або документів до відома [PERSON] , а саме, з метою ознайомлення останнього з наказом Мінрегіону від 26 серпня 2020 року № 376 К/ОС, належним чином завірені копії наказу направлено рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу ДП «Укркомунобслуговування» та за місцем проживання [PERSON] , також повідомлення надіслано на електронні пошти: [INFO] , [INFO] /т. І а. с. 190, 191-196/. ГУ ДПС у м. Києві пред`явлено корінець податкової вимоги форми «Ю» від 18 вересня 2020 року № 74073-10, за якою станом на 17 серпня 2020 року ДП «Укркомунобслуговування» мало податковий борг у розмірі 102 495, 44 грн /т. І а. с. 240/. 23 грудня 2020 року державним секретарем Баласиновичем Б. О. направлено до ВО КМР (КМДА) листа з проханням надати позицію щодо необхідності погодження з КМДА звільнення Мінрегіоном як органом управління керівника державного підприємства [PERSON] у зв`язку із порушенням ним умов контракту та розірванням його Мінрегіоном в односторонньому порядку. У відповіді на даний лист 31 грудня 2020 року ВО КМР (КМДА) позицію щодо необхідності погодження з КМДА не вказало, проте повідомило, що не має заперечень щодо звільнення керівника. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення, у відповідності до закріплених положень у статті 43 Основного Закону України. Положення статті 55 Конституції передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, гарантію права кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (частини перша та шоста статті 43 Конституції України). Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений в абзаці сьомому статті 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 21 Кодексу законів про працю України визначає контракт особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами, що закріплено у частині третій статті 21 Кодексу законів від 10 грудня 1971 року № 322-VIII. Відповідно до пункту 8 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 серпня 2018 року у справі № 463/3091/15, з врахуванням особливостей контрактної форми трудового договору, наявність чи відсутність вини не є визначальним для припинення дії контракту. Визначальним у даному випадку є сам факт порушення, а встановлення вини керівника лише додатково підтверджує законність оскаржуваного наказу, що виключає можливість задоволення вимоги про його скасування. Поряд з цим, варто керуватися і правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного постанові від 29 травня 2019 року у справі № 452/970/17, згідно з яким, звільнення працівника на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України з формулюванням причини - невиконання чи неналежне виконання обов`язків, передбачених контрактом, - не може вважатися законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин. Тобто наявність поважних причин у такому разі свідчить про відсутність вини працівника. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 569/9812/16-ц (провадження № 61-29869св18). Відповідно до підпунктів 5 та 15-18 пункту 5 Положення про Міністерство громад та територій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 30 квітня 2014 року № 197 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року № 850. Мінрегіон, з метою організації своєї діяльності, зокрема, здійснює відповідно до законодавства функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління; контролює діяльність підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління; організовує планово-фінансову роботу в апараті Мінрегіону, на підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери його управління; здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку. Також згідно з пунктом 7 частини першої статті 6 Закону України «Про об`єктами державної власності» та положеннями Порядку складання, затвердження та контролю виконання фінансового плану суб`єкта господарювання державного сектору економіки, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 березня 2015 року № 205 (у редакції наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31 липня 2018 року № 1070), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 19 березня 2015 року за № 300/26745, Мінрегіоном проводиться моніторинг фінансової діяльності державних підприємств, зокрема, виконання показників фінансових планів підприємств, що належать до сфери його управління та вживаються заходи для поліпшення роботи даних державних підприємств. Відповідно до пункту 10.6 розділу 10 Статуту державного піл «Укркомунобслуговування», затвердженого наказом Міністерства регіонального будівництва та житлово-комунального господарства України від 23 лютого 2012 року № 80, керівник державного підприємства, у тому числі, несе відповідальність за покладених на нього завдань, що визначені Статутом, формування та виконання планів, дотримання державної фінансової дисципліни, ефективне використання та збереження державного майна та коштів, які знаходяться у віданні державного підприємства, дотримання законодавства України. Відповідно до пункту 12-1 частини другої статті 8 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», Міністр як керівник міністерства, зокрема, призначає на посаду та звільняє з посади керівників підприємств, установ, організацій, що належить до сфери управління міністерства, приймає рішення щодо їх заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до пунктів 16-17 розділу IV «Розірвання контракту» Положення про укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при на роботу,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При розірванні контракту на підставах, встановлених у контракті, передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з пунктом 8 статті 36 Кодексу законів про працю України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства. Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» суб`єктами управління об`єктами державної власності є міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи. Пунктом 4 частини першої статті 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» передбачено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань, зокрема, призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних унітарних підприємств, у яких не утворено наглядових установ, організацій та господарських структур, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі, та в яких не утворено наглядову раду, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог. Крім того, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України від 23 лютого 2012 року № 80 затверджено нову редакцію Статуту Державного підприємства «Укркомунобслуговування». Пунктом 10.4 розділу 10 Статуту передбачено, що директор підприємства може бути звільнений з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до чинного законодавства України. Згідно з підпункту 10.6.4 пункту 10.6 розділу 10 Статуту, директор підприємства несе відповідальність за виконання покладених на нього завдань, що визначені Статутом, формування та виконання фінансових планів, дотримання державної і фінансової дисципліни, ефективне використання та збереження державного майна та коштів, які знаходяться у віданні підприємства, дотримання законодавства України. Відповідно до пункту 10.8 розділу 10 Статуту директор несе персональну відповідальність за організацію господарської діяльності підприємства, спрямовану на отримання чистого прибутку. Підпунктом 11.2.3 пункту 11.2 розділу 11 Статуту передбачено, що уповноважений орган управління укладає і розриває контракт з директором підприємства та здійснює контроль за його виконанням. Так, Заступник Міністра Міністерства регіонального розвитку, будівництва та комунального господарства України у доповідній записці від 25 серпня 2020 року, у межах наданих їй повноважень з організації та координування проведення аналізу ефективності здійснення фінансово-господарської діяльності державних підприємств і вжиття заходів щодо їх подальшого розвитку та ефективного управління, повідомила Міністра про результати здійсненого аналізу фінансово-господарського стану державного підприємства за даними про виконання фінансового плану державного підприємства за другий квартал 2020 року, а Міністром, згідно з покладеними на нього повноваженнями, прийнято рішення про звільнення директора ДП «Укркомунобслуговування» [PERSON] . Суд зауважує, що подана доповідна містить низку одруків, проте які не впливають на кінцевий висновок. Так, рядок 1401 «Витрати на сировину та основні матеріали» вказаний у записці як рядок 1011, фактичний показник - 210 тис. грн, замість 209 тис. грн., рядок 1086 «інші операційні витрати», замість 1080. У доповідній записці від 25 серпня 2020 року Заступник Міністра посилається на інформацію, викладену у листі Державної податкової служби України від 29 липня 2020 року № 7685/5/99-00-13-03-05 про те, що станом на 01 липня 2020 року ДП «Укркомунобслуговування» має податковий борг у розмірі 19, 37 тис. грн. На вказаний лист також відповідач МІнрегіон посилається у своєму відзиві на позов. Зазначений лист ДПС України від 29 липня 2020 року, незважаючи на покладений на відповідача Мінрегіон обов`язок ухвалою суду від 17 березня 2021 року, постановленою на місці без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до протоколу судового засідання, суду не надано. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про необґрунтованість позову. З урахуванням викладеного, суд вважає, що роботодавцем доведено належними і допустимими доказами законності підстав звільнення [PERSON] та допущення ним конкретних порушень, а саме, передбаченого підпунктом «в» пункту 5.2 розділу 5 контракту, згідно з яким припиняється дія контракту, у разі якщо підприємством не було забезпечено виконання обсягу сплати поточних податків та зборів (обов`язкових платежів) до Державного та місцевих бюджетів; наявність конкретних фактів, на основі яких було зроблено такий висновок, а тому, його звільнення є законним. Позовні вимоги щодо поновлення на роботі, поновлення контракту та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, тому залишаються без задоволення також як безпідставні та необґрунтовані. Схожі за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі 755/11454/17 від 07 жовтня 2020 року у справі № 334/3883/18. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Outcome: dismissed