Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з відповідачем по справі, громадянином [PERSON] Республіки, вони 14.02.2017 року зареєстрували шлюб у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 396. Дітей від шлюбу не має. Після укладення шлюбу вони з відповідачем нетривалий час 10 днів проживали за адресою: [INFO]. Вказана адреса є останнім відомим місцем перебування відповідача в Україні. Між нею та відповідачем склалися відносини, які призвели до неможливості зберігання сімї, між ними відсутні взаєморозуміння, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Сімя розпалась остаточно і збережена бути не може. Подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Майновий спір відсутній. Після розірвання шлюбу просить суд відновити їй дошлюбне прізвище Козир. Позивач до початку розгляду справи надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, та у відсутність її представника адвоката [PERSON] Позов підтримує та просить його задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання по даній справі повідомлявся належним чином шляхом опублікування судового виклику в газеті Урядовий курєр № 176 від 20.09.2017 року, що відповідає вимогам ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі 14.02.2017 року зареєстрували шлюб у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 396, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб /а.с.6/. Відповідач є громадянином [PERSON] Республіки. Відповідно до п.11 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із сімейних відносин, враховуючи, що сімейні правовідносини з іноземним елементом повязані одразу з двома, а іноді й більше державами, і , відповідно, з двома або кількома правовими системами, які часто по-різному врегульовують питання шлюбу і сімї (встановлення шлюбного віку, умов вступу в шлюб, підстав та допустимості розірвання шлюбу, визначення належності і поділу майна подружжя, порядку стягнення аліментів на дитину та одного з подружжя тощо). Право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу (стаття 55 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України (стаття 56 Закону України «Про міжнародне приватне право»), тобто у такому випадку застосовуються вимоги Сімейного кодексу України (СК). Державна реєстрація шлюбу з іноземцем та особою без громадянства в Україні здійснюється відповідно до СК, з дотриманням вимог щодо законності перебування іноземця та особи без громадянства на території України, підтвердження його сімейного стану та ін. Припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (стаття 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»). Відповідно до статей 109-110 СК розірвання шлюбу за рішенням суду можливе як за спільною заявою подружжя, так і за заявою одного з подружжя. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 ЦПК України. Відповідно до частини 9 статті 110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред'являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Актом від 12.09.2017 року, засвідченим представником квартального комітету № 8 виконавчого комітету Купянської міськради, підтверджується, що з 15 лютого 2017 року по 23 лютого 2017 року [PERSON] [PERSON] проживав тимчасово за адресою Харківська обл., м. Купянськ, вул. Висока, буд. 9-а, разом зі своєї дружиною [PERSON] [PERSON], у будинку, який належить батьку позивачки. Позивачка не бажає поновити стосунки та зберегти сімю. Причини, яка б дала суду підставу вважати, що сторони мають можливість примиритися, немає. Майнового спору на даний час не заявлено. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, позивачу по справі після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «Козир».

Outcome: approved