Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась\~до суду з позовом до Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області (далі Відповідач) про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її бабусі [PERSON] на один місяць, після набрання рішенням суду законної сили. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] 30.03.2003р., яка була її бабусею, відкрилась спадщина на все належне їй майно. Для прийняття спадщини вона не змогла протягом визначеного законом строку звернутися з відповідною заявою до нотаріуса, оскільки була юридично необізнаною про те, що треба звертатись саме в строк до шести місяців і лише у 2016 році дізналась про наявність заповіту на її користь, а в той час перебувала на лікуванні. Вказані обставини вважає поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання Позивач та її представник не зявилися, але до суду представником позивача подано письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у підготовчому засіданні за відсутності позивача та її представника. Представник Відповідача Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області в судове засідання не зявився, але до суду подав заяву, в якій зазначив, що Есманська селищна рада не заперечує проти задоволення позову [PERSON], а також просив розгляд справи провести у його відсутність. Враховуючи те, що Позивач та її представник позов підтримали, Відповідач проти задоволення позову не заперечував, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у підготовчому судовому засіданні з постановленням рішення на підставі частини третьої статті 200 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, заяву Відповідача щодо позову, суд приходить до наступного. Як встановлено, 30 березня 2003 року у віці 89 років померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 166699 від 01 квітня 2003 року (а.с. 3). Згідно довідки виконкому Есманської селищної ради Глухівського району Сумської області від 03.10.2016р. за №1000-02-16 померла 30.03.2003р. [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: смт. Есмань (колишнє смт. Червоне) Глухівського району Сумської області, вул. Шкільна (колишня Радянська), 135. На день смерті [PERSON] разом з нею ніхто не проживав. Заповіт від імені [PERSON] Есманською селищною радою посвідчувався 12.12.1996 року та зареєстрований у реєстрі за №142 (а.с.6). За змістом дублікату заповіту, складеного 12.12.1996р. [PERSON] заповіла все належне їй майно своїй онучці [PERSON] (а.с.5). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Позивач відповідно до статті 1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом. При цьому, оскільки Позивач на момент смерті її бабусі з останньою постійно не проживала, а також вона не є недієздатною чи обмежено дієздатною особою, відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України для прийняття спадщини Позивач повинна була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто дня смерті [PERSON], однак цього не зробила. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно довідки приватного нотаріуса [PERSON] Глухівського районного нотаріального округу від 19.03.2018 № 169/02-31 спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, а [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва у звязку із пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до розяснень, що містяться в абзаці 6 пункту 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №8 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зясовано, Позивач мотивує пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини тим, що вона дізналась про існування заповіту на її користь лише у 2016 році, а шестимісячний строк прийняття спадщини сплинув 30 вересня 2003 року та згідно довідки Центру первинної медико-санітарної допомоги амбулаторії смт. Есмань гр. [PERSON] знаходилась на лікуванні з 24.09.2003 по 02.10.2003 Суд визнає, що перебування [PERSON] на лікуванні є достатнім доказом непереборності та істотності труднощів в поданні заяви про прийняття спадщини в строк, а також, що Позивач є онукою спадкодавця, наявність заінтересованості Позивача у прийнятті спадщини, наявність згоди Відповідача на поновлення Позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини і відсутністю інших спадкоємців, які б звернулись із заявою про прийняття спадщини та з урахуванням загальних засад цивільного судочинства суд вважає, що визначення Позивачу (спадкоємцю за заповітом) додаткового строку для прийняття спадщини, не буде суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved