Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] (далі - третя особа, [PERSON]) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус-Вест» (далі - відповідач, ТОВ «Сіріус-Вест») в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача за неналежне виконання зобов'язань за договором № 28.12-04 на туристичне обслуговування від 28.12.2013 року грошові кошти в розмірі 27 200,00 грн., штраф в розмірі 13 600,00 грн., пеню в розмірі 13 872,00 грн., пеню в розмірі 5 120,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між позивачем, третьою особою та відповідачем 28.12.2013 року було укладено договір № 28.12-04 на туристичне обслуговування, згідно умов якого відповідач зобов'язався надати позивачу та третій особі туристичні послуги у виді туру до Єгипту (Шарм Ель Шейх) в готелі «Sonesta Beach & Casino» для [PERSON] тривалістю з 05.01.2014 року по 12.01.2014 року на загальну суму 12 200,00 грн., для [PERSON] тривалістю з 05.01.2014 року по 14.01.2014 року на загальну суму 15 000,00 грн. Одночасно з підписанням договору була оплачена повна вартість туру в розмірі 27 200,00 грн., проте, з вини відповідача вказаний тур не відбувся і 10.01.2014 року між сторонами було укладено угоду про розірвання договору. Відповідно до умов угоди відповідач зобов'язався в день підписання угоди перерахувати вартість передплаченого туру в розмірі 27 200,00 грн. та штраф в розмірі 50% вартості туру, що становить 13 600,00 грн., однак, вказані умови не виконав. У зв'язку із простроченням відповідачем виконання договору позивач просить також стягнути штрафні санкції за період з 05.01.2014 року по 27.01.2014 року, згідно Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 17 952,00 грн., та пеню за період з 13.01.2014 року по день подачі позову, згідно умов угоди, в розмірі 9 180,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіріус-Вест» про стягнення боргу та збитків за договором про туристичне обслуговування в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» та справу призначено до судового розгляду. 11.02.2014 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на користь позивача за неналежне виконання зобов'язань за договором № 28.12-04 на туристичне обслуговування від 28.12.2013 року грошові кошти в розмірі 27 200,00 грн., штраф в розмірі 13 600,00 грн., пеню в розмірі 13 872,00 грн., пеню в розмірі 6 120,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн. В судовому засіданні 12.03.2014 року третя особа надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує та просила його задовольнити. 17.03.2014 року позивач уточнив позовні вимоги, шляхом подачі уточненої позовної заяви, та просив стягнути з відповідача на користь позивача за неналежне виконання зобов'язань за договором № 28.12-04 на туристичне обслуговування від 28.12.2013 року грошові кошти в розмірі 27 200,00 грн., штраф в розмірі 13 600,00 грн., штраф в розмірі 69 360,00 грн., пеню в розмірі 47 736,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ч. 3 ст. 191 ЦПК України, повідомлений належним чином, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ч. 3 ст. 191 ЦПК України, повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача, який повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Судом встановлено, що 28.12.203 року ТОВ «ТК Сіріус-Вест» (Турагент) та [PERSON] (Турист) уклали договір № 28.12-04 на туристичне обслуговування, згідно умов якого Турагент зобов'язався відповідно до заявки Туриста на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а Турист зобов'язується на умовах даного договору прийняти і оплатити їх. Заявка оформлюється додатком № 1 та є невід'ємною частиною даного договору. Згідно п. 2.1.2 та п. 2.1.3 договору, Турагент зобов'язується забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до заявки Туриста та забезпечити Туриста необхідними документами, вказаними в Заявці, а саме: ваучером, квитками на проїзд (переліт), страховим полісом, тощо. Відповідно до п. 2.2.3 договору, Турист зобов'язується оплатити вартість туристичних послуг протягом одного банківського дня після підписання цього договору на підставі рахунку-фактури Турагента. У п. 3.1 договору сторони погодили, що у випадку невиконання умов даного договору з боку Турагента, Турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги. Відповідно до п. 6.1 договору, загальна вартість на момент укладення договору туристичних послуг становить 12 300,00 грн. Внесено повну суму в розмірі становить 6 000,00 грн. Остаточна вартість туристичних послуг зазначається після підтвердження туру Туроператором - ТОВ «Джойн Ап», у рахунку-фактурі. Згідно п. 9.2 договору, даний договір діє з моменту підписання та до моменту виконання сторонами всіх своїх обов'язків. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Як визначено у ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Отже, відносини, що виникли між позивачами та відповідачем є зобов'язальними з приводу надання послуг. При цьому, суд зазначає, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Як визначено у п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Оскільки позивач придбав у відповідача послуги для особистих потреб, на дані правовідносини поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, згідно замовлення на турпослуги, що є невід'ємною частиною договору, [PERSON] замовила тур до Єгипту, Шарм Ель Шейх, готель «Sonesta Beach & Casino», тривалістю з 05.01.2014 року по 12.01.2014 року (05.01.2014 року - 14.01.2014 року), вартістю 27 300,00 грн. (а. с. 8). На виконання умов договору, 29.12.2013 року [PERSON], оплатила вартість туру в розмірі 27 200,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 30.12.2013/1 (а. с . 4). Проте, ТОВ «Сіріус-Вест» зобов'язання за договором не виконало - не забезпечило бронювання туристичних послуг відповідно до заявки [PERSON] та не забезпечило позивача необхідними документами, вказаними в Заявці, а саме: ваучером, квитками на переліт, страховим полісом страхування. Згідно ст. 906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Аналогічні положення закріплені у ст. 32 та ст. 33 Закону України «Про туризм». Так, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 32 Закону України «Про туризм», за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про туризм», суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п. 3.2 договору сторони погодили, що у випадку відмови Турагента від виконання цього договору Турист має право на відшкодування підтверджених документально збитків, заподіяних внаслідок розірвання договору. При цьому, відшкодуванню підлягають виключно збитки, які фактично були понесені. У будь-якому випадку, загальна сума виплат Турагента на користь Туриста за цим договором, в тому числі відшкодувань, не може бути більшою вартості туристичного продукту. 10.01.2014 року ТОВ «ТК Сіріус-Вест» (Турагент) та [PERSON] (Турист) уклали угоду про розірвання договору № 28.12-04 від 28.12.2013 року на туристичне обслуговування, згідно умов якої сторони підтвердили, що Турагентом з його вини не надано Туристу комплекс туристичних послуг (туристичний продукт) відповідно до умов договору № 28.12-04 на туристичне обслуговування. Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Як визначено у ч. 2 та ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Відповідно до п. 3 угоди, сума передоплати в розмірі 27 200,00 грн., сплачена Туристом згідно квитанції до прибуткового касового ордеру № 30.12.2013/1 від 29.12.2013 року, підлягає негайному поверненню Туристу в день підписання цієї угоди. У п. 4 угоди сторони погодили, що Туроператор зобов'язується сплатити Туристу додатково штраф в розмірі 50% від суми передоплати по договору, що складає 13 600,00 грн. Штраф сплачується Туроператором в день підписання цієї угоди. Разом з тим, ТОВ «Сіріус-Вест» вказані зобов'язання не виконало, в день підписання угоди - 10.01.2014 року, передоплату в розмірі 27 200,00 грн. та штраф в розмірі 13 600,00 грн. [PERSON] не сплатило. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Так, згідно п. 6 угоди, у разі порушення Туроператором строків повернення Туристу передоплати та штрафу згідно умов п. 3 та п. 4 угоди, тягне за собою додатково сплату пені в розмірі 1,5% від суми грошового зобов'язання Туроператора за кожний день прострочення, починаючи з 13.01.2014 року. Отже, оскільки 10.01.2014 року ТОВ «Сіріус-Вест» не повернуто суму передоплати в розмірі 27 200,00 грн. та не сплачено суму штрафу в розмірі 13 600,00 грн., то відповідач також зобов'язаний сплатити пеню. Так, за період з 13.01.2014 року по 17.03.2014 року пеня за прострочення виконання зобов'язання становить 39 168,00 грн. (13 600,00+27 200,00*1,5/100=612,00 грн. - розмір пені в день,*78 - кількість днів прострочення,=39 168,00 грн.). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження сплати заборгованості ТОВ «Сіріус-Вест» не надало. Таким чином, позов [PERSON] в частині стягнення з ТОВ «Сіріус-Вест» за неналежне виконання зобов'язань за договором № 28.12-04 на туристичне обслуговування від 28.12.2013 року збитків в розмірі 27 200,00 грн., штрафу в розмірі 13 600,00 грн. та пені за період з 13.01.2014 року по 17.03.2014 року в розмірі 39 168,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, [PERSON] також просить стягнути з ТОВ «Сіріус-Вест» штраф в розмірі 69 360,00 грн., відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Так, суд зазначає, що відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Як визначено у п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Оскільки позивач придбавав у відповідача послуги для особистих потреб, на дані правовідносини поширюються норми Закону України «Про захист прав споживачів», про що також зазначено в Законі України «Про туризм». Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Так, вартість замовлення складає 27 200,00 грн., період прострочення з 05.01.2014 року по 17.03.2014 року становить 72 дні, отже пеня прострочення надання послуг позивачу за вказаний період становить 58 752,00 грн. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ТОВ «Сіріус-Вест» пеню заборгованості за договором б/н від 03.06.2008 року в розмірі 23 718,73 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як визначено у ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Так, між позивачем та адвокатом [PERSON] було укладено угоду від 10.01.2014 року про надання правової допомоги. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 10.01.2014 року № 3 позивачем було сплачено 4 000,00 грн. на підставі вказаної угоди. За таких обставин, витрати на правову допомогу в розмірі 4 000,00 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а суд задовольняє позов частково, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 1 387,20 грн. у відшкодування судового збору, пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial