Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

[PERSON] 04 грудня 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа УССД Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2020 року заяву [PERSON] про виклик та допит свідка задоволено. Позивач у своєму позові, відповіді на відзив та ході судового розгляду, а його представник у судовому засіданні, посилалися на те, що позивач з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2016 року шлюб було розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідач не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною до 2017 року, до моменту, поки їй не стало відомо, що він перебуває у відносинах з іншою жінкою. З 2017 року відповідач чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні з сином: не дозволяє проводити час з дитиною, не дозволяє йому залишатися у батька з ночівлею, не надає дозволу на виїзд [PERSON] з батьком для відпочинку та оздоровлення на море, перешкоджає у спілкуванні засобами зв`язку. З 2018 року по 2019 рік позивач сина не бачив. На підставі рішення органу опіки і піклування від 25 липня 2019 року, встановлені дні побачень, проте, відповідач вказане рішення не виконує. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року було відкрито провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав, який ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2020 року було залишено без розгляду. 27 липня 2019 року позивач навідався за місцем проживання відповідача з дитиною, аби привітати сина з днем народження, проте, вийшла уся родина [PERSON] , зчинила скандал та вигнала його. Періодично позивач навідував сина у школі, привозив подарунки: інколи [PERSON] їх брав, інколи відмовлявся. З метою налагодження стосунків з дитиною проходили сімейну терапію у психолога. Матеріальної допомоги на лікування дитини не надавав, оскільки відповідач про неї не просила. Наявність іншої родини у позивача не є і не може бути перешкодою у його спілкуванні з сином. Твердження відповідача щодо улаштування особистого життя позивача стало причиною того, що він припинив спілкування з дитиною, є особистою вигадкою. При цьому ніколи жодних сварок і скандалів він не вчиняв, агресію не виявляв, а ініціатором звернення до психолога був саме він. Відповідач не надала згоди на проведення діагностики у практичного психолога школи, навпаки, написала заяву, в якій заборонила проводити спілкування [PERSON] зі шкільним психологом, а директорові надала заяву про заборону зустрічей позивача з сином. Таким чином, відповідач разом зі своїми батьками навмисно перешкоджають спілкуванню сина з батьком і настроюють дитину негативно по відношенню до позивача, що у подальшому може мати негативні наслідки для самого [PERSON] . Твердження [PERSON] про те, що він не допомагає дитині, спростовуються доказами, з яких вбачається, що відповідач свідомо відмовляється отримувати аліменти, розмір яких становить більше 30\~000 гривень, та про необхідність отримання яких їй неодноразово повідомляв державний виконавець. З приводу висновку психолога, який було долучено відповідачем, до матеріалів справи, то він не відповідає дійсним обставинам і базується лише на підставі тих відомостей, які були повідомлені матір`ю дитини, тобто, висновок є таким, що не відповідає дійсності і його складено на підставі низької якості психологічного дослідження. Заперечували щодо долучення зазначеного висновку психолога як належного доказу. [PERSON] має на меті налагодити стосунки з дитиною і забезпечити синові повноцінну родину. Позивач у своєму позові просив суд зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та визначити наступний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини: шляхом особистих побачень позивача з сином без присутності матері кожного вівторка і середи з 13.00 години до 19.00 години в місцях громадського дозвілля дітей з урахуванням здоров`я і режиму дня дитини, та з урахуванням погодних умов, з правом відвідування місця проживання позивача; щоп`ятниці з 19.00 години до 19.00 години суботи з ночівлею за місцем проживання позивача; кожного непарного року для святкування Нового року з 19.00 години 31 грудня до 19.00 години 1 січня; особисті побачення з дитиною без присутності матері у святкові дні та дні народження сина протягом 4 годин (за домовленістю); щороку у період з 25 травня по 30 серпня протягом 14 днів для відпочинку на території України і за кордоном за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, а також спілкування без обмежень з урахування режиму дня дитини за допомогою телефону або іншим засобом зв`язку та вільне спілкування в навчальних закладах у вільний від навчання час. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві, та ході судового розгляду, а її представник у ході судового розгляду, посилалися на те, що сторони припинили спільне проживання, коли дитині було 2,5 роки, місце проживання позивач зберігав у таємниці. Позивач не має постійного місця проживання. Після того, як [PERSON] покинув родину, він припинив спілкування з сином, на якому наполягала відповідач. Під час зустрічей з батьком, які проходили без її присутності, син повертався засмучений, а згодом взагалі відмовився від них. Відповідач докладала неймовірних зусиль аби налагодити зв`язок батька з сином. Дитина перебуває на обліку у гастроентеролога і потребує збалансованого харчування за графіком. У 2017 році позивач у присутності дитини вчинив сварку із застосуванням фізичного насилля по відношенню до неї, потім зник і за місцем проживання не з`являвся. Ані у дитячому садочку, ані у школі, де навчається син, позивач жодного разу не з`являвся, починаючи з 1 класу. На засіданні комісії ВК Новокодацької районної у м. Дніпрі ради у травні 2019 року позивач на запитання про свою відсутність у житті дитини повідомив, що він влаштовував своє особисте життя. Вона просила комісію опитати її сина щодо його ставлення до свого батька, проте, її прохання проігнорували і ухвалили рішення, яким визначили батькові дні побачення з сином. Проти вказаного рішення органу опіки та піклування відповідач категорично проти, у зв`язку з чим звернулася до суду з позовною заявою про його скасування. У день народження [PERSON] , [INFO] , не маючи жодних документів від УССД щодо днів побачень, позивач з`явився за місцем проживання дитини та влаштував сварку. Через постійну агресію позивача, відповідач неодноразово змушена була звертатися до органів поліції. [PERSON] не бажає спілкуватися з дитиною, його успіхами не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, він свідомо та добровільно усунувся від виконання своїх обов`язків. Агресивна поведінка позивача спровокувала повторне звернення дитини до психолога. Вказану обставину також підтверджує колектив школи, де навчається дитина. На теперішній час [PERSON] проходить довгостроковий реабілітаційний курс у психолога. Зазначила, що дитина категорично не бажає спілкуватися з батьком. Визнала позов в частині надання побачень позивачеві кожної другої неділі місяця з 15.00 години до 17.00 години у її присутності, за наявності бажання дитини, перші п`ять побачень за участю психолога та соціального працівника. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького районну Дніпровської міської ради у ході судового розгляду позовні вимоги підтримала частково. Зазначила, що у липні 2019 року було ухвалено рішення, яким визначено час спілкування позивача з дитиною. Щодо зустрічей батька з [PERSON] не заперечувала, проте зазначила, що перші декілька зустрічей мають відбутися у присутності матері. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті у ході судового розгляду справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 квітня 2010 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 10). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2019 року із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі ј частки від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, починаючи стягнення з 31 січня 2019 року (а.с. 11). Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у м. Дніпрі ради № 379 від 25 липня 2019 року [PERSON] встановлено дні побачень з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , щосуботи з 10.00 години до 19.00 години та зобов`язано матір, [PERSON] , не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з малолітнім сином, а [PERSON] зобов`язано вчасно повертати сина після побачень за його місцем проживання (а.с. 12). [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] , про що Новокодацьким районним у м. Дніпрі ВДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 22 січня 2021 року зроблено актовий запис № 02 (а.с. 177). Також у судовому засіданні в якості свідка було допитано психолога [PERSON] , яка судові пояснила, що вона знайома зі сторонами по справі, та які зверталися до неї як до спеціаліста. У 2019 році до неї звернулася відповідач з приводу наявних страхів у сина, які виникали у нього по відношенню до батька. Також двічі її відвідував позивач з питання медіації між батьком і дитиною, проте, при спілкуванні з дитиною, яке було записано на відео, дитина відмовляється від спілкування з батьком. При роботі з сином сторін, останній повідомив, що його батько вчиняв фізичне та психологічне насилля по відношенню до матері (замахувався та кричав на відповідача), з цього слідує, що у дитини на цьому підґрунті виник страх. Останній раз [PERSON] був на прийомі 06 травня, потім він хворів. [PERSON] має потребу у терапії тричі на місяць. Батько навідував психолога декілька місяців тому. Після сеансів дитина стала дещо спокійніша. Мати може мати вплив на дитину та її думку, але [PERSON] вже достатньо дорослий, аби самостійно оцінювати ситуацію. [PERSON] згодна на зустрічі батька і сина, але за умови наявності згоди самого сина, який на теперішній час не бажає спілкування з батьком, оскільки боїться його. Під час розгляду справи було встановлено, що позивач цікавиться життям і вихованням дитини, проявляє до неї інтерес, бажає приймати активну участь у її житті. На підставі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг прав та обов`язків щодо виховання та розвитку дитини встановлено ст. ст. 150, 151 СК України. Відповідно до ст.\~153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.\~157\~СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 та абзацом 1 частини 2 статті 159\~СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Разом з тим, об`єктивні причини, які б мали бути перешкодою для спілкування [PERSON] з сином відсутні оскільки позивач має постійне місце роботи та дохід, про свідчить довідка від 11 квітня 2019 року (а.с. 15), за місцем роботи характеризується позитивно, про що свідчить характеристика (а.с. 13), та що не заперечувалося стороною відповідача, має зареєстроване місце проживання, та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , з належними умовами для виховання та проживання дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 29 травня 2019 року (а.с 16), на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, про що свідчить відповідна медична довідка (а.с. 14). Щодо заперечень відповідача про те, що позивач життям сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає та добровільно самоусунувся від виховання дитини суд приходить до наступного висновку за таких підстав. Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 205/4835/19 від 27 січня 2020 року позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] залишено без розгляду за заявою [PERSON] (https://reyestr.court.gov.ua/Review/87153262). Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] жодного разу не навідував освітні заклади, де навчається дитина, спростовується наявною в матеріалах справи копією заяви [PERSON] на ім`я директора КЗЗСО «Ліцей № 142» Дніпровської міської ради про те, що вона просить не допускати будь-яких побачень позивача з сином (а.с. 124). Крім того, в матеріалах справи наявна копія листа КЗО «Спеціалізованої СЗШ № 142» Дніпровської міської ради № 3-08/300 від 14 травня 2019 року, в якому зазначено про те, що 17 квітня 2019 року до практичного психолога звернувся [PERSON] , батько учня 2-Г класу [PERSON] , з проханням проведення психодіагностичного дослідження на предмет емоційного комфорту сина, на проведення якої мати дитини, [PERSON] , своєї згоди не надала (а.с. 19). Разом з цим, до відзиву на позовну заяву [PERSON] долучено копію висновку ЮП Амур-Нижньодніпровського ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області від 16 квітня 2019 року, в якому зазначено, що 12 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до органів поліції із заявою, в якій просить застосувати заходи до колишнього чоловіка, [PERSON] , який систематично приходить до школи № [NUMBER] та намагається поспілкуватися зі спільним сином [PERSON] (а.с. 67). Також до матеріалів справи позивачем було долучено копії листів, направлених на адресу відповідача з питань виховання малолітнього сина, які нею отримані не були (а.с. 24-30, 117-123), що спростовує твердження відповідача про небажання батька спілкуватися з дитиною. Твердження [PERSON] , що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина і має заборгованість зі сплати аліментів доказами не підтверджено, натомість, відповідно до вимоги державного виконавця Синельниківського міськрайонного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вих. № 9041 від 12 березня 2020 року [PERSON] терміново необхідно надати банківські реквізити для перерахування сплачених [PERSON] аліментів (а.с. 108), розмір яких згідно з розрахунком державного виконавця від 16 березня 2020 року станом на 01 березня 2020 року, становить 31\~057 гривень 38 коп. (а.с. 108). Тобто, з наявних в матеріалах справи доказів, слідує, що позивач намагається спілкуватися з сином і брати участь у його вихованні. Суд також приймає до уваги, що [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Новокодацької районної у м. Дніпрі ради про скасування рішення про встановлення днів побачень [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , яку вона обґрунтовує небажанням дитини спілкуватися з батьком, наявністю, на думку матері, негативного впливу на сина з боку позивача, та не з`ясування у повному обсязі обставин, за яких вона чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною (а.с. 113-116). Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про неможливість спілкування позивача з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , з посиланням на стан здоров`я дитини, оскільки [PERSON] не наведено доводів, та не підтверджено їх доказами, які дають підстави стверджувати, що стан здоров`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , виключає можливість спілкування, в тому числі особистого шляхом побачень, батька з сином. З урахуванням того, що відповідачем рішення виконкому, яким встановлено позивачеві дні та час спілкування з дитиною не виконується, позивач був змушений звернутися з цим позовом до суду. У той самий час, судом під час розгляду справи не виявлено будь-яких обставин, які б могли зумовити обґрунтованість обмеження [PERSON] в його правах та обов`язках стосовно спілкування та виховання малолітнього сина, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та зобов`язати відповідача надавати позивачеві періодичні побачення з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , які визначити наступним чином: побачення щосереди кожного тижня щомісяця з 15 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин шляхом особистих побачень за фактичним місцем проживання останнього без присутності матері, з дотриманням режиму дня дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини та за наявності згоди та бажання дитини; особистого спілкування кожної другої і четвертої неділі тижня щомісяця з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин за місцем проживання або перебування [PERSON] з дотриманням режиму дня дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини без присутності матері та за наявності згоди та бажання дитини; особистого спілкування у день народження дитини та святкові дні у кількості половини часу безперервно протягом днів народжень дитини та свят, відповідно до графіку навчального процесу з дотриманням режиму дня дитини, з урахуванням стану її здоров`я, без присутності матері та за наявності згоди та бажання дитини, літні шкільні канікули у період з 15 липня по 15 серпня протягом 10 календарних днів за місцем проживання або перебування позивача з можливістю виїзду на відпочинок поза межі міста за домовленістю з відповідачем з дотриманням режиму дня дитини, з урахуванням стану її здоров`я, без присутності матері та за наявності згоди та бажання дитини; особистого спілкування батька з малолітнім [PERSON] , [INFO] , за допомогою мобільного телефону, а також з використанням інтернет-технологій (скайп, вайбер, телеграм, електронна пошта, тощо) у будь-який день тижня без обмежень з дотриманням режиму дня дитини, з урахуванням стану її здоров`я та за наявності згоди та бажання дитини. Задоволення позовних вимог в іншій частині призведе по порушення режиму дня та графіку малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки окрім спілкування з батьком, у дитини має бути вільний час для відпочинку, проведення дозвілля, спілкування з однолітками задля соціалізації і розвитку, а задоволення позовних вимог в повному обсязі призведе до того, що дитина буде позбавлена можливості на вільне проведення часу поза спілкування з батьком та навчальним процесом. Окрім того, визначення часу на проведення днів народжень з батьком протягом 4 годин є порушенням рівності прав обох батьків на участь у спілкуванні і вихованні дитини. Щодо позовних вимог про затвердження права батька відвідувати сина у загальноосвітніх, спортивних, оздоровчих та інших дитячих закладах (і установах іншого типу) суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 3\~ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тобто, позивач має право на спілкування з дитиною та на активну участь у її вихованні відповідно до приписів закону, а суд захищає порушене право особи. Так, з урахуванням положень ст.ст. 15, 16\~ЦК України обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у вигляді затвердження права батька дитини не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи, тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. З метою врахування прав та інтересів самого малолітнього [PERSON] , а також його матері по відношенню до дитини, у задоволенні інших позовних вимог позивачеві слід відмовити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. (а.с. 1), який, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial