Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

[PERSON] в лютому 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеним позовом. В позовній заяві зазначено, що [PERSON], зареєстрована та фактично проживає за адресою: [INFO], м. Вінниця і являється власником цієї квартири на підставі договору дарування від 14.04.2015 року. В даній квартирі зареєстровані син останньої [PERSON], [INFO] та колишній чолові [PERSON] [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.04.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач понад 8 років не проживає у вказаній квартирі, його речі відсутні, не приймає участі у платі комунальних послуг за квартиру. Останній самостійно не знімається з реєстрації, що в свою чергу позбавляє [PERSON] права на отримання відповідно до чинного законодавства пільг та субсидії. Просить постановити рішення, яким усунути перешкоди [PERSON], у володінні, користуванні та розпорядженні квартирою № 19 у будинку № 22 по вул. Л. Ратушної у м. Вінниці, шляхом зняття з реєстрації та визнанням [PERSON], таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням. В судове засідання [PERSON] не зявилась однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Проти заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника, при вирішенні справи покладається на розсуду суду. Відповідач в судове засідання не зявився, однак повідомлявся належним чином. За таких обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. За даних обставин суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній документів та доказів. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивача, суд визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [INFO], м. Вінниця і являється власником цієї квартири на підставі договору дарування від 14.04.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 213. В даній квартирі зареєстровані син останньої [PERSON], [INFO] та колишній чолові [PERSON] [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 04.04.2011 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач понад 8 років не проживає у вказаній квартирі, його речі відсутні, не приймає участі у платі комунальних послуг за квартиру. Останній самостійно не знімається з реєстрації, що в свою чергу позбавляє [PERSON] права на отримання відповідно до чинного законодавства пільг та субсидії. Факт не проживання [PERSON] підтверджується змістом акту № 3355 від 30.01.2017 року, складеного сусідами будинку № 22 по вул. Л. Ратушної в м. Вінниці та затвердженого в.о. директора ТОВ «ЖЕО». Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є приміщення у відповідному населеному пункті, де фізична особа проживає постійно, переважно чи тимчасово. За місцем проживання проводиться реєстрація громадян, що є підставою для припущення про проживання особи в зазначеному будинку, квартирі. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. На переконання суду до виниклих між сторонами правовідносин слід застосовувати за аналогією закону положення ч. 2 ст. 405 ЦК України, оскільки [PERSON] не є членом сімї [PERSON] Відповідно до ст.ст.\~319,\~383,\~405 ЦК України право користування житлом мають власники цього житла, члени сімї власника, інші особи на підставі договору з власником житла. Реєстрація відповідача в належному позивачу на праві власності житлі може призвести до обмеження прав власника у здійсненні свого права на розпорядження майном, можливих додаткових нарахувань за комунальну послуги, залежно від кількості зареєстрованих осіб, неможливості отримати субсидію. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути будь-які, перелічені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, а також суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Оскільки відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає більше 1 року, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON], таким, що втратила право користування житловим приміщенням вище зазначеної квартири, підлягають до задоволення. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, що набуло законної сили, є підставою для його виконання, шляхом зняття з реєстрації такої особи і не потребує додаткового судового захисту, тому позов в частині зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] у вищезазначеному помешканні, задоволенню не підлягає. Судовий збір слід стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial