Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

[PERSON] 24.02.2014 р. та уточнивши вимоги заявою від 04.06.2014 р., звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторонами за час шлюбу згідно договору купівлі-продажу від 10.10.2003 р. було придбано у власність житловий будинок із побутовими спорудами (літньою кухнею, погребом, огорожею) по [ADDRESS]. У період спільного проживання у шлюбі сторонами було здійснено часткову перебудову та добудову у домоволодінні. 17.11.2009 р. шлюб між сторонами було розірвано. Згідно ухвали Охтирського міськрайонного суду від 05.02.2010 р. по цивільній справі №2-75/2010 р. була визнана мирова угода, що була укладена між сторонами, за якою за ними було визнано право власності на зазначений будинок по ? частині за кожною із сторін. Позивач прохає провести реальний поділ будинку та господарських споруд згідно запропонованого у висновку експерта по 1 варіанту як другому співвласнику та визнати за сторонами право власності по ? частині на будівельні матеріали та конструктивні елементи самочинно збудованого у період шлюбу гаражу. Крім того, позивач, прохає визнати за сторонами порядок користування земельною ділянкою під будинком згідно 1 варіанту запропонованого у висновку експерта (їй як 2 співвласнику) так як сторони у рівних частках на праві власності володіють земельною ділянкою під зазначеним будинком. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю. Прохали також вирішити питання про судові витрати стягнувши із відповідача на користь позивачки витрати пов'язані із сплатою судового збору, проведення експертизи та на правову допомогу. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Згоден на запропонований нею в уточненій позовній заяві варіант поділу будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою. Проте вважає, що судові витрати між сторонами мають бути поділені порівну. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини не явки до суду не повідомили. Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд уважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що під час шлюбу сторін згідно договору купівлі-продажу від 10.10.2003 р. на ім'я відповідача [PERSON] було придбано у власність житловий будинок із побутовими спорудами (літньою кухнею, погребом, огорожею) по [ADDRESS]. (а.с. 7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 17.11.2009 р. шлюб між сторонами було розірвано. (а.с. 8). За наслідками розгляду цивільного спору згідно ухвали Охтирського міськрайонного суду, Сумської обл. від 05.02.2010 р. судом було визнано мирову угоду між сторонами за якою у особисту приватну власність [PERSON] та [PERSON] в порядку реального розділу майна спільної сумісної власності, що є предметом спору, перейшло по - 1/2 частині будинковолодіння у складі житлового будинку з господарчими спорудами та надвірними будівлями по [ADDRESS]., та відповідні частини рухомого майна, й визнано за ними право власності на вищезазначене майно. (а.с. 9-14) В подальшому позивачкою було введено у експлуатацію житлову прибудову до житлового будинку літ. «А1» загальною площею 32,3 кв.м. та прибудову літ. «а», які до цього сторонами було споруджено в період шлюбу. Також сторонами під час шлюбу було самочинно споруджено гараж «Г» (див. матеріали інв. справи). На даний час домоволодіння складається із житлового будинку - «А», прибудов «а», «А1», погреба «пг», гаражу «Г» (збудований самочинно), вбиральні «Д», навісу «Ж», воріт №1, огорожі №2. Оскільки позивачкою вживались заходи щодо узаконення прибудов до будинку з метою забезпечення реальної можливості поділу всього нажитого подружжям за час шлюбу майна, із цього приводу нею ініціювались судові процеси, докази про що маються у матеріалах цивільної справи, суд вважає за необхідне поновити їй строк звернення до суду з позовом про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку володіння та користування будинковолодінням (садибою) та земельною ділянкою Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав із поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного із цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. При вирішенні вимоги про поділ будинку із господарчими спорудами по [ADDRESS]. суд виходить із рівності часток сторін, що визначені згідно вищенаведеної ухвали суду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на праві отримання під час поділу будинку майно по І варіанту розподілу будинковолодіння по II співвласнику з виділенням у натурі (показано малиновим кольором в додатку №2 арк. 1) згідно висновку комісійної судової будівельно - технічної експертизи №19 від 16.05.2014 р. у житловому будинку з прибудовами приміщення 1-4 площею 5,7 кв.м., 1-5 площею 5,2 кв.м., приміщення 1-1 площею 3,1 кв.м., 1-2 площею 5,3 кв.м., 1-3 площею 7,1 кв.м., приміщення 1-9 площею 3,2 кв.м., загальною площею 29,6 кв.м., а також господарчі будівлі та споруди - погріб «пг», 1/2 частину воріт №1, 1/2 частину огорожі №2, по [ADDRESS]. Іншу частину будинку та господарчих будівель і споруд прохала виділити відповідачу. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці в праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ураховуючи повне визнання відповідачем заявлених вимог, а також те, що запропонованим варіантом поділу будинку не ущемляються інтереси сторін та їхньої спільної дитини, оскільки їм практично виділяється майже однакова за розмірами площа будівель та споруд, є всі підстави для задоволення позовних вимог та проведення реального поділу будинку. Отже, частки сторін підлягають перерозподілу з урахуванням часток після поділу житлового будинку. За позивачем [PERSON] слід визнати право власності на 49/100 частини житлового будинку за вищенаведеною адресою, а за відповідачем - на 51/100 частини. Різниця у вартості часток підлягає компенсації на користь відповідача в сумі визначеній у висновку експерта. Згідно вимог ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частина третя цієї статті передбачає, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). При вирішенні спору у цій частині суд виходить із рівності часток сторін на будівельні матеріали та конструктивні елементи, які були використані і внесені в процесі будівництва, ремонтних робіт, встановлення інженерного та комунікаційного обладнання, реконструкцій і інших поліпшень у гаражі «Г», оскільки гараж є збудованим самочинно,.З урахуванням визнання відповідачем вимог позивачки у цій частині та з урахуванням того, що права третіх осіб при цьому не порушуються, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача і у цій частині. Також із урахуванням виділених сторонам частин у житловому будинку та господарських спорудах є підстави для задоволення вимог позивача про встановлення порядку користування земельною ділянкою під будинком, виділивши у володіння та користування [PERSON] земельну ділянку площею 325,0 кв.м., прив'язану за проектом до 1 варіанту II співвласника (малиновим кольором), згідно висновку комісійної судової будівельно - технічної експертизи №19 від 16.05.2014 р., в тому числі під будівлями 55,0 кв.м., загального користування подвір'я 138,5 кв.м., для індивідуального користування 131,5 кв.м.; виділивши [PERSON] земельну ділянку площею 325,0 кв.м., прив'язану за проектом до І варіанту І співвласника (зеленим кольором), згідно висновку комісійної судової будівельно - технічної експертизи №19 від 16.05.2014 р., в тому числі під будівлями 54,0 кв.м., загального користування подвір'я 138,5 кв.м., для індивідуального користування 132,5 кв.м.; земельну ділянку на території подвір'я (ділянка спільного користування) по [ADDRESS] (білим кольором) залишити у режимі спільного загального користування між співвласниками будинковолодіння [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. У судовому засіданні встановлено, що позивачем було сплачено суму судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., вартість проведеної будівельно-технічної експертизи у сумі 4000 грн.. Дані суми підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки. Крім того нею були понесені витрати на правову допомогу у сумі 1500 грн. При вирішенні справи суд ураховує, що граничний розмір компенсації витрат не повинен перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрати пов'язані із правовою допомогою не можуть перевищувати 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи представника. Оплата за годину роботи становить: у 2014 р. -1218Х40/100 = 487 грн. 20 коп. Із матеріалів справи установлено, що представник відповідача приймав участь у судових засіданнях, які відбулись 20.03.2014 р. у період часу з 13:25 год. по 13:40 год. (сума відшкодування - 487,2Х15/60 = 121 грн. 80 коп.); 24.03.2014 р. з 16:35 год. по 16:50 год. (сума відшкодування - 487,2Х15/60 = 121 грн. 80 коп.); 04.06.2014 р. з 9:05 год. по 9:10 год. (сума відшкодування - 487,2Х5/60 = 40 грн. 60 коп.); 22.06.2014 р. з 8:35 год. по 9:00 год. (сума відшкодування - 487,2Х25/60 = 203 грн.). Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню на користь позивачки за участь її представника у судових засіданнях становить 487 грн. 20 коп. Крім того, суд враховує, час витрачений представником позивача на підготовку позовної заяви, уточненої позовної заяви та ряду клопотань. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне частково стягнути із відповідача понесені нею витрати на правову допомогу на загальну суму 1000 грн. На підставі викладеного та ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 70, ст. 74 СК України, ст. 331, 358, 364, 368, 392 ЦК України,

Outcome: approved