Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

[PERSON] 07.08.2017 року звернулася в суд з позовом, який в ході судового розгляду уточнила, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивач позов підтримала і суду пояснила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 18 липня 2015 року у відділі РАЦС Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №164. У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьками якої записані вона з відповідачем. З липня 2016 року вона з відповідачем припинили спільне проживання і з того часу відповідач практично не приймає достатньої участі у вихованні дочки та практично не допомагає матеріально утримувати її. Відповідач працює на сезонних роботах за кордоном, а отже отримує значний заробіток. В даний час вона не працює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, здійснює постійний догляд за дочкою та займається її вихованням. Окрім того вона сама хворіє і є інвалідом другої групи, потребує коштів на лікування, а її доходи є недостатніми для утримання дитини. Просить позовну заяву задоволити, стягувати з відповідача в її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку. Відповідач в судове засідання не з*явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчать розписки, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено 18 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 164 (а.с. 7). За час спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.8), батьками якої записані сторони по справі і яка проживає з позивачем, що підтверджується довідкою № 1419 від 14.08.2017 року, виданою КП «Надвірнянський житловик» та актом обстеження умов проживання, виданим Надвірнянською міською радою (а.с.34-35). Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей, а також матеріального становища дитини та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати свою дочку в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дочки до досягнення нею повноліття. Стосовно стягнення коштів на утримання дружини, суд прийшов до наступного висновку. Згідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 даної норми право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з наказу №47-в від 28.04.2017 року, виданого Центральною районною лікарнею Надвірнянського раону позивач [PERSON] знаходяться у відпустці по догляду за дитиною дочкою [PERSON] до досягнення дитиною 3-річного віку (а.с. 36). Судом достовірно встановлено, що позивач не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною дочкою [PERSON] до досягнення нею 3-х років і потребує матеріальної допомоги, відповідач добровільно не утримує, хоча має таку можливість, так як працює на сезонних роботах за кордоном, має непостійний та мінливий дохід, але може надавати матеріальну допомогу і на утримання дружини на період її перебування у відпустці по догляду за дитиною. Враховуючи те, що батько дитини є фізично здоровою людиною, працює, отримує нерегулярні доходи, інших утриманців не має, суд прийшов до висновку про стягнення з нього аліментів на утримання матері своєї дитини, до досягнення останньою трирічного віку, що, на думку суду, буде розумним та справедливим. Разом із цим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 3000 грн. та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 2000 грн. щомісячно є завищеними , та такою, що може поставити відповідача в скрутне матеріальне становище, тому приходить до висновку про необхідність її задоволення в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 грн. та стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, оскільки судом встановлено, що позивач позбавлена можливості самостійно заробляти кошти з підстав необхідності постійного піклування про спільну дитину сторін та з врахуванням стану її здоровя. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Жодних доказів неспроможності сплачувати кошти (аліменти) на утримання дружини відповідач суду не надав. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі на користь позивача та в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст.80,84,180,181,182,183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved