Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, зазначивши третьою особою Кремінський РВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Харків). В обґрунтування позову зазначається, що з 2008 року і до теперішнього часу позивач [PERSON] проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] 31.05.2015 від сумісного проживання із [PERSON] відповідач [PERSON] народила дитину - хлопчика, який записаний як [PERSON] . Під час реєстрації народження дитини у відділі ДРАЦС батько дитини був записаний на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На даний час позивач зрозумів, що дитина повинна знати свого батька та носити його прізвище, і зазначені відомості повинні бути зареєстровані у відповідності до норм чинного законодавства. Разом із цим, відповідач на даний час не згодна та заперечує проти того, що батьком дитини є позивач, а також заперечує проти звернення до відділу ДРАЦС із заявою про походження дитини від позивача, посилаючись на те, що дитина не має жодного відношення. Визнання походження дитини для позивача має вагоме значення, оскільки він хоче розуміти, чи є він батьком дитини. Для встановлення походження дитини від позивача у позасудовому порядку існують перешкоди, оскільки під час звернення до Кремінського РВ ДРАЦС позивачу в усному порядку було відмовлено у внесенні змін до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , через відсутність судового рішення про визнання його батьком. За таких обставин, позивач просив визнати його батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , а також внести зміни до актового запису № 92 від 12.06.2015 про народження [PERSON] , змінивши прізвище зі « [PERSON] » на « [PERSON] », а також вказавши у графі батько « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Заявник та його представник у підготовче засідання не з`явилися, остання через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій також зазначила, заявлені вимоги вони підтримують. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Крім цього, у заяві позивач зазначила, що раніше заперечувала, що позивач є батьком дитини, оскільки була ображена на нього, проте наразі вони примирилися і вона вважає, що позивач є гарним батьком, який матеріально забезпечує дитину (а.с. 41). Представник третьої особи у підготовче засідання не з`явився, в.о. начальника Кремінського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Мілютіна Ю. надала суду письмову заяву, в якій вказала, що просить розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи та не заперечує проти задоволення позову. Ухвалою судді від 02.04.2021 разом із вирішенням питання про відкриття провадження у справі було задоволене клопотання представника позивача про витребування у Кремінського РВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) повного витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Також судом у вказаній ухвалі за клопотанням представника позивача було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі (а.с. 37-39). Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У ч. 4 ст. 206 ЦПК України зазначається, що у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , уродженець сел. Карло-Марксове м. Єнакієве Донецької області, з 2008 року по теперішній час перебуває у цивільному шлюбі зі [PERSON] , [INFO] , уродженкою м. Кремінна Луганської області. Від цього шлюбу [INFO] у м. Рубіжне Луганської області в них народився син, який був зареєстрований як [PERSON] , і батьками якого батьками у свідоцтві про народження зазначаються [PERSON] та [PERSON] (а.с. 28, 29, 30, 31, 32, 42). Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12.05.2016 селище міського типу Карло-Марксове Єнакієвської міської ради Донецької області було перейменоване на селище міського типу Софіївка. Водночас із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00030338959 від 13.04.2021 вбачається, що державна реєстрація народження [PERSON] була проведена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кремінського районного управління юстиції у Луганській області відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), а тому запис про батька у свідоцтві про народження дитини був здійснений зі слів матері (а.с. 46-48). Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. У частині 1 ст. 126 СК України зазначається, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір'ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Так, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Отже, встановлення батьківства на підставі ч. 2 ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обгрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц та від 25.08.2020 у справі № 478/690/18, який суд враховує під час розгляду цієї цивільної справи з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. З акту щодо встановлення факту сумісного проживання від 15.03.2021 судом вбачається, що сторони з 2008 року проживали у цивільному шлюбі, від якого у 2015 році в них народилася дитина. Водночас із заяви відповідача на адресу суду вбачається, що остання визнає батьківство позивача (а.с. 30, 41). Таким чином, з урахуванням встановлених обставин суд вважає, що дослідженими письмовими доказами повністю підтверджується походження малолітньої дитини [PERSON] від [PERSON] , який продовжує проживати з відповідачем та дитиною, матеріально забезпечує дитину та піклується про неї, що також підтвердила у своїй письмовій заяві відповідач, яка вважала доцільним визнати позивача батьком їх спільного сина. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач безумовно визнала позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву та визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Стосовно позовної вимоги про внесення змін до актового запису № 92 від 12.06.2015 про народження [PERSON] в частині відомостей про батька дитини, суд вважає за необхідне відмовити у її задоволенні, оскільки відповідно до п.п. 1.7, 2.13, 2.13.1, 2.16, 2.16.4 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі рішення суду про визнання батьківства в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Отже, рішення суду про визнання батьківства з дня набрання таким рішенням законної сили саме по собі є достатньою підставою для внесення змін у відомості про батька в актовому записі про народження дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову (за виключенням похідної позовної вимоги), а сплата судового збору позивачем була відстрочена судом до ухвалення судового рішення у справі, у той час як відповідач до початку розгляду справи по суті визнала позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 454 грн, тобто 50% судового збору, який підлягав сплаті позивачем при зверненні ним до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial