Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] свою заяву мотивують тим, що вони є дочками [PERSON] , їх дошлюбне прізвище - [PERSON] . Факт родинних стосунків із померлим батьком підтверджено рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 травня 2019 року у справі №161/5305/19, провадження №2-о/161/155/19, яке вступило в законну силу. Їхній батько за життя склав заповіт від 12.07.2016 року, який посвідчений секретарем Буянівської сільської ради Луцького району та зареєстровано за №43, згідно з яким він заповів належний йому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, - [PERSON] ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,24 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,8064 га, грошові вклади - [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Вони є його дочками, після смерті батька прийняли спадщину, про що приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадкова справа №22/2019. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Спір про право відсутній. Свої спадкові права на майно, що охоплене заповітом, вони оформили у нотаріуса. До складу спадкового майна [PERSON] , окрім вищеназваного, що не охоплене заповітом, входить: земельна ділянка площею 0,49 га на території села Усичі Буянівської сільської ради Луцького району, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ №024591, виданий Буянівською сільською радою 24.02.1997 року, зареєстрованого за №8. Власником вказано: [PERSON] . При цьому у свідоцтві про смерть спадкодавця ім`я вказано - [PERSON] , а у державному акті- неправильне ім`я батька « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Посилаючись на наведене, заявники просять суд встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ- ВЛ №024591, виданий Буянівською сільською радою 24.02.1997 року, зареєстрований за №8, на земельну ділянку площею 0,49 га, яка знаходиться у с.Усичі на території Буянівської сільської ради Луцького району, виданий [PERSON] , належав [PERSON] , який помер [INFO] . Заявники подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно з якими заявлені вимоги підтримують з підстав, наведених у заяві. Представник Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області надіслав суду заяву про розгляд справи без представника Торчинської селищної ради, заявлені вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення заяви. Суд вважає за можливе розглядати дану справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних у справі письмових доказів. Дослідивши матеріали справи, та подані учасниками судового процесу докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Пунктами 2, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком заявників, за життя склав заповіт від 12.07.2016 року, який посвідчений секретарем Буянівської сільської ради Луцького району та зареєстровано за №43, згідно з яким він заповів належний йому житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, - [PERSON] ; земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,24 га та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,8064 га, грошові вклади - [PERSON] . З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 листопада 2018 року, виданого виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, випливає, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Заявники [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті батька [PERSON] , про що приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадкова справа №22/2019. Спір про право відсутній, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Свої спадкові права на майно, що охоплене заповітом, заявники оформили у приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Гордійчук М.В. До складу спадкового майна [PERSON] , окрім вищеназваного, що не охоплене заповітом, входить: земельна ділянка площею 0,49 га на території села Усичі Буянівської сільської ради Луцького району, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства. Право власності на зазначену земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ВЛ №024591, виданим Буянівською сільською радою 24.02.1997 року, зареєстрованого за №8. Власником вказано: [PERSON] . При цьому у свідоцтві про смерть спадкодавця ім`я вказано - [PERSON] . З досліджених у судовому засіданні копій державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- ВЛ №024591, виданого Буянівською сільською радою 24.02.1997 року, зареєстрованого за №8, на земельну ділянку площею 0,49 га, яка знаходиться у с.Усичі на території Буянівської сільської ради Луцького району, виданого на ім`я батька заявників та свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, вбачається, що існують розбіжності в написанні імені батька заявників, а саме: у державному акті ім`я останнього зазначено « [PERSON] » замість правильного, як вказано у свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, враховуючи те, що факт, про встановлення якого просять заявники, має юридичне значення, спір про цивільне право відсутній, заявники позбавлені можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа, і це перешкоджає їм у реалізації їх права на володіння і користування земельною ділянкою, а також оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення, та вважає доведеним факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ- ВЛ №024591, виданого Буянівською сільською радою 24.02.1997 року, зареєстрованого за №8.

Outcome: approved