Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

[PERSON] 11.05.2019 року звернулася до Новодністровського міського суду Чернівецької області з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного 04.06.2018 року між нею та відповідачем [PERSON] , вона є власницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] після продажу квартири не знявся з реєстрації у вищезазначеній квартирі, фактично в ній не проживає, не сплачує за комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню квартири. Реєстрація відповідача у належній позивачці квартирі створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження її майном, оскільки їй здійснюють нарахування за комунальні послуги, які вона вимушена сплачувати за відповідача. Просить винести рішенням, яким визнати відповідача [PERSON] втратившим право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] на підставі укладеного 04.06.2018 року з відповідачем [PERSON] договору купівлі-продажу є власницею квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується його копією та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.06.2018 року за №126249578. З довідки №1160 від 03.05.2019 року, виданої Новодністровською міською радою Чернівецької області встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачка [PERSON] , її чоловік [PERSON] та відповідач [PERSON] . Згідно змісту позовної заяви підставою для подання даного позову є те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у реалізації позивачкою прав щодо користування належним їй на праві приватної власності майном. Згідно акту від 05.06.2019 року, складеного депутатом Новодністровської міської ради Пітькін М.І. з участю сусідів [PERSON] та [PERSON] , комісією було встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] , за вказаною адресою вже бульше одного року не проживає. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки щодо визнання попереднього власника майна втратившим право користування житловим приміщенням, застосовуючи до даних відносин відповідно до положень ч.1 ст.8 ЦК України аналогію закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved