Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 05.11.1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Наприкінці 2002 року рішенням суду шлюб було розірвано. Свідоцтво про розірвання шлюбу було отримано 17 червня 2004 року. [INFO] року, вже після розірвання шлюбу з відповідачем, у [PERSON] народився син - [PERSON], батьком дитини було записано колишнього чоловіка - [PERSON]. Фактично шлюбні відносини між подружжям було припинено до народження [PERSON]. Відповідач життям сина не цікавиться, не приймає участі у його вихованні. Враховуючи наведене, [PERSON] просить суд позбавити [PERSON], батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка, наполягаючи на позові доводила суду, що у свідоцтві про народження [PERSON], батьком зазначений відповідач - [PERSON]. Наприкінці 2002 року рішенням суду шлюб між подружжям було розірвано, а задовго до розірвання шлюбу сторони не проживали однією сім'єю. В зв'язку з тим, що під час реєстрації дитини свідоцтва про розірвання шлюбу між подружжям не було, органи реєстрації цивільного стану, батьком дитини вказали колишнього чоловіка, хоча біологічно батьком дитини він не являвся. В зв'язку з цим, відповідач жодної уваги дитині не приділяє, не спілкується з ним та не бажає цього робити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог, пояснив, що з [PERSON] не спілкується та не бажає цього робити, оскільки не вважає його своїм біологічним сином, так як він народився після припинення шлюбних відносин з позивачкою. Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, а також дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов пред'явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст.. 150 СК України батьки несуть обов'язки по вихованню та розвитку дитини. Законом України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, пілкуватися про її стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Згідно з ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Законом передбачено, що у разі встановлення судом не виконання батьками своїх обов'язків, їх не належного ставлення до дитини, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав відносно дитини на підставі ст..164 СК України. Постановою Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст.. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В судовому засіданні встановлено, що 05.11.1994 року сторони по справі зареєстрували шлюб, наприкінці 2002 року рішенням суду даний шлюбу було розірвано. Після розірвання шлюбу у позивачки [INFO] року народився син - [PERSON], в зв'язку з тим, що в неї було відсутнє свідоцтво про розірвання шлюбу, батьком дитини було записано відповідача, хоча біологічно він ним не являвся. Відповідач з 2003 року лише один раз бачив дитину, жодної уваги йому не приділяє, не цікавиться його станом здоров'я, не піклується про нього, не спілкується з ним та не бажає цього робити, оскільки не вважає себе біологічним батьком даної дитини. Позивачка в судовому засіданні підтвердила, той факт, що відповідач не являється біологічним батьком [PERSON]. Таким чином з огляду на зазначене із врахуванням того, що відповідач не є біологічним батьком [PERSON], [INFO], суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved