Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на підставі договору дарування квартири від 27.04.2011 року на праві приватної власності їй належить квартира за адресою: Донецька область м. Мирноград м-н «Восточний», 7/11. У зазначеній квартирі, крім неї зареєстровані також її мати [PERSON], [INFO] та її племінник - [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі, але з березня 2003 року за місцем реєстрації не зявлявся та не проживав, його особистих речей у квартирі немає. Позивач несе всі обовязки по сплаті комунальних послуг з урахуванням зареєстрованих у будинку осіб. Місце мешкання відповідача позивачу невідоме. Оскільки, через реєстрацію відповідача у належній їй квартирі, позивач несе зайві витрати по сплаті комунальних послуг, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Просила суд визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 11 будинку № 7 на м-ні «Восточний» в м.Мирноград Донецької області. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] до суду не зявився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду. Враховуючи позицію позивача, який не заперечував проти розгляду справи заочно, те, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але до судового засідання не зявився та відзиву не надав, суд дану справу розглядає у порядку заочного провадження. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 04.09.2018 року на підставі ухвали судді відкрите провадження у даній справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання на 09.30 год. 28.09.2018 року, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву. 28.09.2018 на підставі ухвали судді підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 10.00 год. 30.10.2018 року з викликом свідків [PERSON] та [PERSON] ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що на праві приватної власності, на підставі договору дарування від 27 квітня 2011 року, позивачу [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: Донецька область м.Мирноград «Восточний», 7/11. В даній квартирі також зареєстрований племінник позивача [PERSON], [INFO] (а.с. 8, 9, 10, 14). 29 серпня 2018 року, членами ОСББ «Східний-7» складений акт, згідно з яким [PERSON], [INFO], не мешкає за адресою: Донецька область м.Мирноград м-н «Восточний», 7/11 з березня 2003 року (а.с. 15). Вказані обставини та факт непроживання відповідача у спірній квартирі без поважної причини, був підтверджений в судовому засіданні поясненнями свідків. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач це її тітка. Відповідач, це її брат, який не мешкає у спірній квартирі вже давно, більше 10 років точно. Брат мешкає в Росії. Останній раз вона його бачила більш ніж 5 років тому. Свідок [PERSON] пояснила суду, що позивач це її сусідка. Вона мешкає у будинку з 1986 р. Відповідача знає з дитинства, не бачила його вже 15 років, він одружився та мешкає у м.Москві, де саме не знає. V. Оцінка суду. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімї та вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Згідно з частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. При зясуванні причин відсутності відповідача у спірній квартирі, понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідач не користувався житлом та був відсутнім, як встановлено у судовому засіданні, принаймні з березня 2003 року, даних про укладення угод між позивачем та відповідачем щодо порядку користування зазначеною квартирою, суду не надано і у судовому засіданні не встановлено, тому суд вважає можливим визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою № 11 будинку № 7 м-ну «Восточний» в місті Мирноград Донецької області. На підставі ст.ст. 386, 405 ЦК України, 150 ЖК України,

Outcome: approved