Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації, служба у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є родичкою позивачки та матір`ю малолітнього [PERSON] . Більше чотирьох років відповідач свідомо не виконує свої батьківські обов`язки: не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування [PERSON] , не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дошкільної освіти. Після народження [PERSON] позивачка допомагала [PERSON] у догляді за дитиною, також фінансово підтримувала, стала для дитини хрещеною матір`ю. Після хвороби та лікування малюка у дитячому відділені Ізмаїльської ЦРЛ у 2015 році, позивачка забрала відповідачку з [PERSON] до себе додому, щоб він не захворів повторно. Деякий час [PERSON] проживала за її адресою з сином, а потім залишила [PERSON] на позивачку та переїхала до с. Броска, де і на даний час проживає із співмешканцем. Наміру взяти сина на виховання та проживання до себе [PERSON] не виявляє. На сьогоднішній день [PERSON] відвідує підготовчу групу Матроського НВК «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІИ ступенів-дошкільний навчальний заклад» Ізмаїльської районної ради. Відповідно до характеристики даного закладу на [PERSON] , відповідачка сином не цікавиться, хлопчика приводить та забирає з дитячого садка [PERSON] , яка відвідує батьківські збори, забезпечує дитину одягом і взуттям, оплачує харчування дитини в дошкільному закладі. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просили позбавити батьківських прав відповідача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, за викладених обставин та вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, згідно висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши позивача, представника третьої особи, вивчивши і дослідивши матеріали справи суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. У відповідності зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження, яке видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області , актова запис №279 від 05.03.2014 року. (а.с.6) Відомості про батька внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується наступними доказами: характеристикою дитини, за весь період знаходження дитини у дитячому садочки мати на території дитячого садка не було (а.с.13) та іншими документами. Згідно довідки виданої Матроською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області за №02-11/1019 від 24.09.2019 року дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом із рідною тіткою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.16), в подальшому мають намір усиновити дитину, на теперішній час хлопчик називає її матір`ю, а чоловіка батьком. Відповідно до заяви, посвідченої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовой Т.І. зареєстровано в реєстрі №480, [PERSON] ознайомлена з позовними вимогами [PERSON] щодо позбавлення її батьківських прав у відношенні її малолітнього сина [PERSON] . Не заперечує проти позову і просить заслухати справу про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у її відсутність (а.с.36) Частиною четвертою ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської Ради 21.02.2020 р. дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде доцільним та відповідатиме інтересам дитини (а.с.27-28). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Так, відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , однак не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не надає матеріальну допомогу на його утримання. Тривалий час, не спілкується з сином, не цікавиться його життям, розвитком і вихованням. Відповідно до ст.164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Враховуючи, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання дитини, не цікавляться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає можливим позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved