Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

[PERSON] 20.08.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Посилається на те, що між нею по відповідачем 01.02.2004 року було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Братанівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №01. Даний шлюб був розірваний на підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.11.2013 року, а також на підставі даного рішення з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання їхньої спільної дитини - [PERSON] було вирішено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2013 року та до повноліття дитини. Неповнолітній [PERSON], [INFO], на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Однак, з часу винесення судового рішення збільшився розмір мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, а також ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України)визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З часу винесення судового рішення у позивачки зросли витрати на утримання та оздоровлення дитини, вона не змогла знайти роботу за місцем проживання та змушена була влаштуватися на роботу в м. Чернівці внаслідок чого у неї погіршився матеріальний стан, а розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання їхньої спільної дитини не є достатніми та необхідними для її гармонійного розвитку, а також не може забезпечити навіть мінімальні потреби її життєдіяльності. Просить збільшити розмір стягуваних аліментів визначений рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.11.2013 року та стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми на тверду грошову суму в розмірі 1500 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку заробітку (доходу) відповідача, до досягнення дитиною повноліття. До початку судового засідання позивачка [PERSON] подала до суду заяву про уточнення позовних вимог: просить збільшити розмір стягуваних аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової суми 350 грн. щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також судове засідання просить проводити без її присутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що уточнені позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання спільної дитини сторін визнає та не заперечує щодо їх задоволення, розгляд справи просить проводити без його присутності. До даної заяви ним додано докази наявності у нього сина - [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, які визнані сторонами та відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, судом встановлено,\~що рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 11.11.2013 року (єдиний унікальний номер 722/2209/13-ц, номер провадження 2/722/642/13) було розірвано шлюб, який був зареєстрований між сторонами виконавчим комітетом Братанівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №01. Крім цього, на підставі даного рішення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання їхньої спільної дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., щомісячно, починаючи з 25.09.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення вступило в законну силу 21.11.2013 року. Неповнолітній [PERSON], [INFO], на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. З часу винесенння судового рішення у позивачки зросли витрати на утримання та оздоровлення дитини, внаслідок чого у неї погіршився матеріальний стан, а розмір стягуваних аліментів на утримання дитини не є достатніми та необхідними для гармонійного розвитку дитини, а також не може забезпечити навіть мінімальні потреби її життєдіяльності, Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою ст.182 СК України встановлено обставини, які враховує суд при визначені аліментів: стан здоровя та матеріальне становища дитини; стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів; наявності на утриманні платника аліментів інших осіб; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~ інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Законом України №2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08.07.2017 року, було внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачою обрано спосіб захисту прав дитини на належне матеріальне утримання з метою забезпечення її гармонійного розвитку шляхом звернення до суду відповідно до ст. 182 СК України з позовом про збільшення розміру аліментів: з твердої грошової суми в розмірі 350 грн на тверду грошову сумі в розмірі 1000 грн. При цьому, суд вважає, що, враховуючи обставини передбачені ч.1 ст.182 СК України, які судом встановлені на підставі наданих сторонами доказів, у т.ч. погіршення матеріального стану позивачки та наявність на утриманні відповідача малолітнього сина - [PERSON], [INFO], дають суду підстави для висновку, що відповідач має можливість сплачувати на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін аліменти, у визначеному позивачкою розмірі. За таких\~обставин суд\~приймає визнання\~відповідачем позову,\~оскільки воно\~не суперечить\~закону та\~не порушує\~прав,\~свобод чи\~інтересів інших\~осіб,\~а тому\~позовні вимоги\~підлягають задоволенню у повному об`ємі. Відповідно до\~\~положень ст.141\~ЦПК України\~з відповідача підлягають\~стягненню на\~користь держави\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~у розмірі\~704,80\~грн На підставі наведеного та

Outcome: approved