overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] 10.06.2014 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач вказала, що не перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, але вони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач не заперечує цього факту. Після народження дитини вони майже не жили однією сім'єю, відповідач не цікавиться життям дочки, матеріально не допомагає, позивач в даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тому змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Позивач в засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, змінила свої вимоги та просила стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини від його доходів. Відповідач в засідання не з'явився, надав заяву про згоду сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від його доходів та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ст.183 СК України частка доходу батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом У судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1170. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, дочка проживає з матір'ю, та знаходиться на її утриманні. Відповідач працездатний, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, але добровільно її не надає. Враховуючи викладене , позов підлягає задоволенню з урахуванням змін , при цьому аліменти підлягають стягненню з 10.06.2014 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

[PERSON] 10.06.2014 року позичив у [PERSON] 17 705,25 грн. , що було еквівалентно 1500 доларів США і ще 2000 грн. і зобов`язався першу суму позики повернути їй до 10.10.2014 року , другу суму - до 20.06.2014 року . Він взятого на себе зобов`язання не виконав, а тому [PERSON] звернулась в суд з позовом в якому просить стягнути з відповідача всю суму боргу , тобто 19 750,25 грн. . Обгрунтовує свій позов тим , що [PERSON] у визначений строк боргу їй не повернув. Він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов`язання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , позову не заперечив і не подав клопотання про відкладення розгляду справи. Він належним чином був повідомлений про день розгляду справи. Тому суд вирішив справу в його відсутності в прийшов до переконання , що є можливість рішення. Позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як видно з договору позики від 10.06.2014 року , який нотаріально посвідчений , то [PERSON] по цьому договору позичив у [PERSON] 17 705,25 грн. і зобов`язався повернути ці гроші до 10.10.2014 року. Це підтверджено і власноручно написаною ним розпискою. З розписки від10.06.2014 року убачається , що він ще позичив у позивачки 2000 грн. і зобов`язався віддати їх до 20.06.2014 року. Отже між сторонами був укладений договір позики. У відповідносі до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такох ж якості. Оскільки взятого на себе зобов`язання щодо повернення коштів відповідач не виконав , то порушене право [PERSON] підлягає судовому захисту.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] 10.06.2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.04.2007 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 482. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна та утримання дитини у подружжя немає. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 28.04.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 482. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з 2011 року, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна та утримання дитини у сторін немає. Примирення не можливе. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] 10.06.2016р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 19.03.2015 року. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], 28.04.2011року народження, утриманням якого після розірвання шлюбу займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку не надає . Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000грн. (одна тисяча гривень), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, її представник подав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві . Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 березня 2015 року шлюб між ними розірвано.(а.с.3) 28 квітня 2011 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-ЕГ 208617, виданого 29 січня 2015 року виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 27 (а.с.4). Судом встановлено, що дитина після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як слідує з п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000грн., щомісячно. В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] 10.06.2016р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі до 19.03.2015 року. Під час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], 28.04.2011року народження, утриманням якого після розірвання шлюбу займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку не надає. Посилаючись на наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1000грн. (одна тисяча гривень), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з наведених у позовній заяві мотивів. Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, отримує щомісячно пенсію в розмірі 1160грн., а тому [PERSON] згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 400грн., щомісячно. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 березня 2015 року шлюб між ними розірвано.(а.с.3) 28 квітня 2011 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-ЕГ 208617, виданого 29 січня 2015 року виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 27 (а.с.4). Судом встановлено, що дитина після розірвання шлюбу перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як слідує з п.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоровя та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 600грн., щомісячно. В звязку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 551,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». В задоволенні решти позову слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

[PERSON] 10.07.2014 року звернулася із позовом до суду, в якому вказує, що [INFO] померла її мати - [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Спадкоємцями на спадкове майно за заповітом є позивач. [PERSON] в установлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на спадкове майно їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими побудовами по [ADDRESS]. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій прохає розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.23). Представник відповідача, Орлицької сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву в якій прохав розглядати справу у відсутність їх представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с.21). Третя особа, [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився , однак подав до суду заяву, в якій прохає розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує (а.с.22). Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно [INFO] померла [PERSON] (а.с.8), яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося повністю заповідала [PERSON] (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11 ). Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] побудований у 1963 році (а.с.12-14). [PERSON], в установлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.10), але у видачі свідоцтва про прийняття спадщини їй було відмовлено, в зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи та державна реєстрація права власності на нерухоме майно (а.с.15). Державна реєстрація права на нерухоме майно не здійснювалась, оскільки на час виникнення права власності діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Оскільки позивач [PERSON], внаслідок відсутності первинної реєстрації права власності на спадкове майно та відсутності правовстановлюючого документа відносно нього, не може оформити спадщину, належність цього майна [PERSON], яка померла [INFO] підтверджується належними та допустимими доказами, відповідач не заперечує проти позову, а позивач має право на це майно в порядку спадкування за заповітом, то позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] 10.07.2018р. звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05.10.2013р. з відповідачем [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що спільних дітей у них немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними щораз частіше виникали сварки, суперечки. Вони е змогли створити міцної сім'ї, тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Їх шлюб розпався і є формальним. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву в якій просить позов розглядати у її відсутності та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст.147 ЦПК України у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 05.10.2013 року. У шлюбі в сторін дітей немає. Впродовж тривалого часу між сторонами виникали конфлікти, непорозуміння, вони не змогли створити міцної сім'ї. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Позивачка не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. За таких обставин суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Спору про поділ майна немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

[PERSON] 10.07.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 03.10.2004 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №10. Позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. Спільним сімейним життям сторони прожили до лютого 2019 року. Сім`я розпалась по тій причині, що у них різні погляди на сімейне життя, вони втратили повагу одне до одного. Спільного господарства не ведуть. Можливості примирення не вбачає. Оскільки їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам, просить його розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище змінювати на дошлюбне не бажає. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак направила до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, розгляд справи просить проводити без його присутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.10.2004 року виконавчим комітетом Сербичанської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, 03.10.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №10. Позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 15.11.2005 року та серії [NUMBER] від 14.04.2015 року, виданих виконавчим комітетом Білоусівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області. Згідно змісту позовної заяви з лютого 2019 року сторони припинили подружні відносини. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості збереження сім`ї, а також вважає, що їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам. Відповідач також не вбачає можливості збереження шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] 10.08.2015 звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Зазначила, що 29 травня 2013 року вона під розписку позичила [PERSON] гроші в сумі 10950 грн. Строком на два роки. Відповідачка власноруч написала розписку підпис на якій підтвердив голова сільської ради своїм підписом та відбитком печатки. На день подання до суду заяви [PERSON] сплатила частину коштів та ухиляється від повернення решти позики в сумі 6 301 грн 19 коп. Тому просила стягнути з відповідача: борг в сумі 6 301 грн. 19 коп.; 190 грн. 11 коп. 3% річних від заборгованості; 2 866 грн. 01 коп. інфляційної складової боргу. В судовому засіданні позивача [PERSON] підтримала позов по наведених підставах і просила його задоволити. В судовому засіданні відповідач визнала позов частково за виключенням нарахування відсотків та інфляційної складовї, посилаючись на те, що не домовлялися про сплату відсотків і нарахування втрати коштів внаслідок інфляції. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. [PERSON] і [PERSON] уклали договір позики, що підтверджується розпискою, оригінал якої долучений до справи, датованою 29.05.2013, згідно якої [PERSON] позичила у [PERSON] Андріївнигроші в сумі 10950 грн. у рахунок погашення заборгованості по виплаті пенсій жителям села, що обслуговує, які зобов'язалася повернути протягом двох років, сплачуючи щомісяця по 500 грн. (а.с. 5). Відповідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач на час розгляду справи повернула частину позики, та ухиляється від повернення решти суми 6301 грн. 19 коп. Згідно наданого розрахунку, правильність якого відповідач не оспорює, три відсотки річних з простроченої суми за період прострочення складає суму 190 грн. 11 коп., сума інфляційної складової боргу складає 2866 грн. 01 коп., всього 3056 грн. 12 коп.

Outcome: approved