Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-14 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Іваниця О.О., звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінфорс», треті особи: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Якименко А.О., ТОВ «СС ЛОУН», у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №95569 від 15.07.2021, який вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 7110,00 грн., а також стягнути з ТОВ «Фінфорс» на її користь судові витрати у розмірі 4904, 50 грн., що складаються із витрат на судовий збір у розмірі 1362, 00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 3542,50 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 08.10.2021 [PERSON] дізналась про те, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О. перебуває виконавче провадження № 67058830, з виконання виконавчого напису №95569 від 15.07.2021, який вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 7110,00 грн. В рамках вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем проводились виконавчі дії. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, який не посвідчений нотаріально, [PERSON] не мала та не має жодних договірних відносин із ТОВ «Фінфорс» або із ТОВ «СС Лоун», правонаступником якого, згідно виконавчого напису є ТОВ «Фінфорс», при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом не було перевірено безспірність заборгованості. 21.10.2021 [PERSON] в особі свого представника адвоката Іваниця О.О., звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, до подання позовної заяви. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №95569, виданого 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у розмірі 7110 грн., до набрання рішенням законної сили. Ухвалою судді від 27.10.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь, пояснень третіх осіб). Вирішено провести перше судове засідання у цій справі 03.12.2021. Станом на 03.12.2021 не сплив строк для подання відзиву на позовну заяву відповідачем, пояснень третіми особами, у зв`язку із чим розгляд справи відкладено на 15.12.2021 на 09 год. 00 хв. 14.12.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про долучення документів по справі, а саме договору про надання професійної (правничої) допомоги, акту про надання професійної (правничої) допомоги, прибуткового касового ордеру. Інших заяв по суті справи не надходило, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, треті особи свої правом на подання письмових пояснень щодо позову також не скористались. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у ній докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягаютьзадоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, 04.12.2020 між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] укладено кредитний договір «1137590-А», в електронному вигляді, на якому зазначено про наявність електронного підпису [PERSON] . 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис за реєстровим № 95569 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №1137590-А від 04.12.2020, укладеним з ТОВ «СС Лоун», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №40071779-88 від 03.02.2021, є ТОВ «Фінфорс». Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором №1137590-А від 04.12.2020 настав, боржником допущено прострочення платежів, стягнення заборгованості проводиться за період з 03.02.2021 по 02.07.2021, сума заборгованості складає 7110 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4110 грн.; за вчинення цього виконавчого напису стягнуто плату із стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 7110, 00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О. від 07.10.2021 відкрито виконавче провадження ВП №67058830 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. № 95569 від 15.07.2021, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс», заборгованості у розмірі 7110,00 грн. В рамках виконавчого провадження №67058830, постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Якименка А.О. від 13.10.2021 накладено арешт коштів боржника [PERSON] . У своїй позовній заяві позивач [PERSON] просить визнати вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, посилаючись у тому числі на те, що договір на підставі якого вчинено виконавчий напис не посвідчений нотаріально, та він взагалі не укладався позивачем, сума заборгованості зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі, як така, що підлягає стягненню, не є безспірною. За загальним правилом, визначеним ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1172\~від 29\~червня 1999\~року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014\~№ 662 (надалі - Постанова № 662) були внесені зміни до Переліку документів, відповідно до яких, серед іншого, в абзаці першому пункту 1 після слів «заставлене майно» доповнено словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1 цього Переліку)». Крім того, розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» доповнено пунктом 11 такого змісту: «Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу». Також Перелік було доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та пунктом 2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, пункти 1 і 2 Постанови № 662 були визнані незаконними і нечинними в наведеній частині з моменту прийняття. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 судом застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відомості про визнання судом незаконними та нечинними п. 1 та п. 2 постанови № 662 оприлюднені в Офіційному вісник України 21.03.2017. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Виконавчий напис, вчинено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., 15.07.2021, на підставі кредитного договору №1137590-А від 04.12.2020, який, як убачається із копії кредитного договору, укладено між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] у електронній формі, та підписано електронним підписом позивачки. Вказані обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Тобто, станом на 15.07.2021 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору №1137590-А від 04.12.2020, який укладено між у електронній форм, з накладенням електронного підпису. Доказів того, що вказаний кредитний договір був посвідчений нотаріально ані відповідачем, ані приватним нотаріусом суду не надано. Крім того, у позові позивач зазначає, що вона взагалі не укладала будь-яких договорів із ТОВ «СС Лоун», не отримувала від ТОВ «СС Лоун» грошових коштів, а відповідно і не має заборгованості перед ними, у зв`язку із чим сума заборгованості зазначена приватним нотаріусом у виконавчому написі, як така, що підлягає стягненню, не є безспірною. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вказані доводи позивача, відповідачем не спростовані. Крім того, із долученого позивачем [PERSON] до позовної заяви кредитного договору №1137590-А від 04.12.2020, який укладено між ТОВ «СС Лоун» та [PERSON] , убачається, що його укладено у електронній формі, особистий підпис [PERSON] на ньому відсутній, натомість міститься відмітка щодо електронного підпису , а відтак твердження позивача, що вона взагалі була необізнана про наявність такого договору підлягають перевірці при вирішенні питання про стягнення з неї заборгованості. Відповідач ТОВ «Фінфорс» відзиву на позовну заяву, з наданням належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача не надало. З врахуванням такої пасивної процесуальної поведінки відповідача з питання правової позиції даного позову, не бажання користуватися своїми правами, передбаченими ЦПК України з метою доведення правомірності оскаржуваного виконавчого напису, а саме ненадання відзиву на позов, суд доходить до висновку, що доводи позивача та надані позивачем докази є належними і допустимими, також достовірними і достатніми для підтвердження його позовних вимог. Суд позбавлений можливості перевірити, на підставі яких документів приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, та, чи відповідають вони переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, та взагалі не відомо чи дійсно у [PERSON] на час вчинення виконавчого напису була наявна заборгованість перед ТОВ «Фінфорс» та її розмір. За таких обставин, суд доходить до висновку, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису ним не було перевірено чи мав боржник заборгованість перед стягувачем, чи існувала така заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладені обставини суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису №95569 від 15.07.2021, який вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором у розмірі 7110,00 грн., таким, що не підлягає виконанню, слід задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що судом задоволені позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути ТОВ «Фінфорс» на користь позивача її витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 908,00 грн. а також, за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн., а всього 1362,00 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У позовній заяві зазначено, що витрати на правову допомогу становлять 3542.50 грн., а у акті про надання професійної правничої допомоги від 14.12.2021 зазначено, що витрати становлять 1350 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги 08.10.2021, укладений між [PERSON] та адвокатом Іваниця О.О., ордер про надання правничої (правової) допомоги, який видано на підставі договору про надання адвокатської (правничої) допомоги б/н від 08.10.2021, акт про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.12.2021, у якому зазначено перелік та ціну наданих послуг, прибутковий касовий ордер №1 від 27.10.2021, відповідно до якого [PERSON] сплатила адвокату Іваниця О.О. 1100 грн., та прибутковий касовий ордер №2 від 14.12.2021, відповідно до якого [PERSON] сплатила адвокату Іваниця О.О. 250 грн. Згідно акту про надання професійної правничої (правової) допомоги від 14.12.2021, у якому зазначено перелік та ціну наданих послуг, адвокатом Іваниця О.О. надано [PERSON] такі послуги: складання та направлення приватному виконавцю запиту №38 сума гонорару 50 грн.; складання та направлення приватному нотаріусу запиту №39 сума гонорару 40 грн.; підготовка та подання заяви про забезпечення позову до подання позову 200 грн.; складання та направлення ТОВ «СС Лоун» запиту №44 сума гонорару 50 грн.; складання та направлення ТОВ «Фінфорс» запиту №45 сума гонорару 50 грн.; підготовка та подання позовної заяви сума гонорару 700 грн.; підготовка клопотання про долучення доказів 250 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що наявні у матеріалах справи докази у повному обсязі доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1350 грн., які є документально підтвердженими.

Outcome: approved