Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач), в якому просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 250493,30 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 08 грудня 2014 року [PERSON] була видана розписка, відповідно до якої відповідач прийняв від позивача суму еквівалентну 10000 евро як забезпечення придбання виробничого комплексу, відповідно до додатку 1 і додатку 2. В строк до 25.12.2014 року сторони повинні були досягти домовленості про вартість і процедуру продажу. До розписки від 08.12.2014 року додавалися додатки №1 (виробничий комплекс, комерційна пропозиція) та додаток 2 (основні засоби), які містять опис майна, що мало бути предметом купівлі-продажу між сторонами. У строк визначений сторонами до 25.12.2015 року і до цього часу домовленості між сторонами не досягнуто, договору не укладено. Суму, що є авансом за договором, позивачу не повернуто, тому він звернувся до суду. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08 грудня 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] суму еквівалентну 10000 евро як забезпечення придбання виробничого комплексу, відповідно до додатку 1 і додатку 2., про що була видана розписка (а.с.4). В строк до 25.12.2014 року сторони повинні були досягти домовленості про вартість і процедуру продажу, зазначеного комплексу. До розписки від 08.12.2014 року додавалися додатки №1 (виробничий комплекс, комерційна пропозиція) та додаток 2 (основні засоби), які містять опис майна, що мало бути предметом купівлі-продажу між сторонами. У строк визначений сторонами до 25.12.2015 року і до цього часу домовленості між сторонами не досягнуто, договору не укладено. Грошові кошти позивачу не повернуті. Відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки договір купівлі-продажу виробничого комплексу, якій би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такій договір в майбутньому, передана [PERSON] відповідачу грошова сума в розмірі еквівалентному 10000 євро є авансом, який підлягає поверненню позивачу. Про обовязок повернення зазначеної суми в разі недосягнення домовленості між позивачем та відповідачем також прямо зазначено в розписці. Згідно зі ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На дату предявлення позову згідно повідомлення НБУ офіційний курс гривні до євро складав 2504,9330 грн. за 100 евро. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 250493, 30 грн. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved