Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] 09.06.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що сторони з листопада 2013 року проживали разом без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у позивача та відповідача народилася дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з матірю та знаходиться на її повному утриманні. Стосунки сторін погіршилися, спільне проживання припинено, відповідач коштів на утримання дитини не надає, витрачає кошти на власні потреби, інтересами дитини не цікавиться. Позивач самостійно не в змозі забезпечити дитині достатній життєвий рівень, потребує допомоги батька дитини в її утриманні. Відповідач є працездатною, фізично здоровою людиною, інших утриманців не має, аліментних зобовязань перед іншими особами не має, має реальну матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеним вище позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити, з тих же підстав що у ньому наведено. [PERSON] додатково повідомила, що вона з відповідачем з 2013 року проживали разом без реєстрації шлюбу спочатку на її квартирі, потім в приватному будинку. Відносини до народження дитини були більш менш нормальними, однак після народження дитини почалися сварки, відповідач приходив додому напідпитку, що призвело до припинення спільного проживання. До припинення спільного проживання відповідач періодично давав кошти на підгузки для дитини, кілька разів приносив банани, яблука. Позивачу відомо, що відповідач заробляє на життя періодичними підробітками, відомостей щодо офіційного працевлаштування відповідача у неї немає. Також їй відомо, що у відповідача є ще одна малолітня дитина донька Аліна, 8 років, від попереднього спільного проживання з іншою жінкою, на яку він надає кошти на утримання, тобто сплачує аліменти. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, а саме вказав, що він готовий сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, повідомив, що на даний час він офіційно не працює, оскільки в вересні 2015 року зламав пяткову кістку. Зазначив, що він розуміє, що на утримання дитини щомісячно необхідно близько 1\~500 гривень, однак він не згоден надавати на утримання дитини кошти в більшому розмірі ніж 300 грн. Також повідомив, що у нього є донька від іншої жінки, з якою він також перебував у фактичних шлюбних відносинах до позивача та доньці на даний час уже 8 років, звати її Аліна, він зобовязаний надавати кошти також і на її утримання. На запитання суду зазначив, що допомогу на утримання свого малолітнього сина він не надає близько одного місяця. На утримання дочки [PERSON] він періодично та добровільно надавав допомогу і 500 грн., 1\~000 грн., коли як. На запитання суду повідомив, що його останніми місцями роботи, як офіційними так і неофіційними є ювелірні компанії, де він виконував різного роду ювелірні роботи . Суд, заслухавши позивача, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що під час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ №310897 батьком [PERSON] є відповідач [PERSON] (а.с.6). Позивач разом із сином проживає та зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою №32, виданою ТОВ «ЖЕО» 15.04.2016 року (а.с.7). Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами\~Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3\~статті 181 Сімейного кодексу України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що перед судом не доведено, що відповідач офіційно працює, а згідно доводів відповідача він не отримує офіційний стабільний дохід, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини позивача та відповідача в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги те, що спільна дитина, проживаючи разом з матірю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів, враховує, що відповідач ніде офіційно не працює, має на утриманні ще одну дитину Аліну восьмирічного віку, якій допомагає матеріально (вказана обставина в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки визнається як позивачем так і відповідачем), має епізодичні тимчасові підробітки, крім того суд враховує те, що позивач також ніде не працює та утримує їх спільного з відповідачем малолітнього сина самостійно. Враховуючи викладене, та зважаючи на взаємний обовязок батьків по утриманню дітей, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності та часткове визнання відповідачем позову, суд вважає можливим встановити аліменти на утримання дитини в розмірі 600,00 грн. щомісячно з дня подання позову до суду до досягнення спільним сином сторін повноліття, що буде розумним та справедливим. На виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв учасникам процесу в реалізації їх прав та обовязків, розяснював наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій, зазначивши, що кожна сторона має подати належні та допустимі докази, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, разом з тим, відповідачем по справі не представлено суду жодних належних доказів щодо отримання ним травми пяткової кістки в вересні 2015 року, а тому суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача, як підставу для визначення розміру аліментів у тому розмірі в якому він просить. Також суд звертає увагу на те, що враховуючи професію відповідача, який є ювеліром, отримання такої травми не впливає на можливість виконання ним певних ювелірних робіт, які можуть слугувати джерелом його доходів. Суд звертає увагу, що відповідно до\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті\~ст. 191 СК України\~з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 09.06.2016 року. У відповідності до п. 1. ч.1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень\~ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial