Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

[INFO] померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким заповіла позивачці все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, загальною площею 5,2400 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоселівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але нотаріусом їй було відмовлено, у зв'язку з виправленнями в Державному акті на право приватної власності на землю. Тому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане майно. [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена. Представник відповідача - Новоселівська сільська ради Криничанського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений, просить слухати справу без присутності їх представника. Представник третьої особи - Криничанська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить розглянути справу без його участі. Дослідивши та перевіривши матеріали справи суд встановив, що позивачка є спадкоємицею, померлої [INFO] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 19 вересня 2016 року виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, актовий запис № 26, якій на праві приватної власності належала земельна ділянка, загальною площею 5,2400 га, кадастровий номер [NUMBER], призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 10 вересня 2001 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення 24 сесії 23 скликання Новоселівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області № 1-24/23 від 27 серпня 2001 року. Вищезгадане спадкове майно [PERSON] заповіла [PERSON] про що свідчить заповіт від 03 липня 2013 року, який посвідчений секретарем виконкому Новоселівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 150, але у встановленому законом порядку позивачка не може успадкувати вказане майно через виправлення в Державному акті. Згідно заяви, засвідченої державним нотаріусом Криничанської державної нотаріальної контори № 63 від 27 січня 2017 року у спадкодавця є інший спадкоємиць чоловік померлої - [PERSON], який у відповідності до заяви №63 від 27 січня 2017 року відмовляється від належної йому частки спадщини за законом, та в порядку ст.1241 ЦК України, що залишилась після смерті [PERSON] Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 статтею 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Протокол № 1, стаття 1 «Захист власності» говорить, що «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Враховуючи викладене,

Outcome: approved