Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з позовом до ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» (далі - «Відповідач»), третя особа - в.о. начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON], про визнання наказу про звільнення незаконним та протиправним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 28.02.2020 року наказом №28/ОС-20 Позивача було прийнято на посаду інженера групи з охорони праці Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з випробувальним терміном 3 місяці. При цьому, він прийнятий на роботу із іншого населеного пункту і випробування для нього не можу бути застосоване, про що він говорив начальнику установи. На початку роботи керівник установи пояснив йому, що на ввіреній йому території є два суб`єкти господарювання - сама установа та державне підприємство та дав йому усне розпорядження привести всю документацію у відповідність до чинного законодавства. Він працював чесно і наполегливо, але 27.04.2020 року начальник оперативного відділу установи [PERSON] вилучив у нього всю документацію з охорони праці. У цей же день у нього було заблоковано перепустку до промзони. Виконуючим обов`язки начальника установи [PERSON] йому було запропоновано звільнитися за згодою сторін, на що Позивач не погодився. Потім по факту неналежного виконання Позивачем своїх службових обов`язків була створена комісія, висновок якої має дорадчий голос. Він підготував звіт про виконану роботу. Висновок комісії був упереджений, поверхневий та таким, що нагадує дитячий садок. Комісія велася з порушенням всіх норм. Начальник відділу кадрів [PERSON] сказала йому, що у неї є скарги на нього, але ці скарги зачитані не були. Комісія прийняла рішення звільнити Позивача, хоча не мала на це права. 08.05.2020 року наказом №64/ОС-20 ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Позивача було звільнено з 13.05.2020 року. Це відбулось незаконно, протиправно та принижує його людську гідність і завдало йому моральних страждань. З наказом Позивач не погоджується, вважає, що будь-яких порушень з його боку не було, а звільнення його з роботи не має законного підґрунтя. За таких обставин він звернувся до суду та просив визнати висновок комісії від 07.05.2020 року незаконним та протиправним та скасувати його, визнати рішення комісії від 08.05.2020 року щодо його звільнення незаконним та протиправним та скасувати його, визнати наказ від 08.05.2020 року №64/ОС-20 про його звільнення незаконним та протиправним, поновити його на роботі інженера групи з охорони праці, виплатити за час вимушеного прогулу та виплатити моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. 08.07.2020 року на адресу суду від представника Відповідача надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що Відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.38-42). 13.07.2020 року на адресу суду від Позивача надійшла відповідь на відзив, без підтвердження її направлення на адресу Відповідача. У відповіді на відзив той зазначив, що Позивач не погоджується з аргументами Відповідача, просив позов задовольнити та послався на доданий до відповіді на відзив висновок експерта про відповідність наданих документів вимогам Закону України «Про охорону праці» (а.с.95-97, 98-100). 16.07.2020 року на адресу суду від представника Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У запереченнях той просив відмовити у задоволенні позовних вимог та не приєднувати до матеріалів справи висновок експерта, наданий Позивачем разом з відповіддю на відзив, оскільки цей висновок складений не ліцензованим експертом, а звичайним викладачем з охорони праці, який ніколи не відвідував установу Відповідача та розроблений тільки на підставі заяви та зі слів Позивача, як це зазначено у самому висновку (а.с.117-118). 02.10.2020 року ухвалою суду дану справу було прийнято до свого провадження, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.130). 13.01.2021 року Позивачем через канцелярію суду було подано уточнену позовну заяву, у якій він просив поновити його на роботі інженера групи з охорони праці в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)»; виплатити за час вимушеного прогулу станом на 13.01.2021 рік суму в розмірі 67 428,80 грн.; стягнути з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» на користь Позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 00,00 грн. та заяву про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про визнання висновку комісії від 05.07.2020 року незаконним, протиправним та його скасування, а також визнання рішення комісії від 08.05.2020 року незаконним, протиправним та його скасування (а.с.154). Позовну вимогу про визнання наказу №64/ОС-20 від 08.05.2020 року незаконним та протиправним Позивач залишив без змін (а.с. 4). 13.01.2021 року ухвалою суду клопотання Позивача про залишення позову без розгляду в частині вимог про визнання висновку комісії від 05.07.2020 року незаконним, протиправним та його скасування, а також визнання рішення комісії від 08.05.2020 року незаконним, протиправним та його скасування було задоволено (а.с.159). У цьому ж судовому засіданні у зв`язку з недотриманням Позивачем вимог ч.2 ст.91 ЦПК України щодо змісту заяви про виклик свідка судом було йому роз`яснення приписи вказаної статті та після заявлення клопотання у відповідності до процесуального закону, його було задоволено повністю та викликано у судове засідання у якості свідків 16 співробітників ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)». При цьому, за порушення прядку у судовому засіданні та суперечку з головуючим Позивачу було оголошено попередження та повторно роз`яснено право на правову допомогу, у тому числі й на безоплатну, що підтверджується відповідним протоколом судового засідання (а.с. 157). Втім, Позивач таким правом не скористався й 16.03.2021 року подав з цих підстав заяву про відвід судді (а.с.192-193). 17.03.2021 року ухвалою суду заяву [PERSON] про відвід головуючого судді Цукурова В.П. від участі у справі визнано необґрунтованою та передано на вирішення іншому судді (а.с.194-195). 18.03.2021 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бебешко М.М. у задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючого судді Цукурова В.П. у даній справі відмовлено (а.с.196). 20.04.2021 року судом було постановлено ухвалу про виключення в.о. начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] із складу третіх осіб (а.с 239). У судових засіданнях Позивач вимоги позову підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях, просив позов задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що його було звільнено з невідомих йому причин, можливо через плітки. У судових засіданнях представник Відповідача підтримала заперечення проти позову, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов та письмових поясненнях, пояснила, що Позивача було звільнено законно, з дотриманням встановленої процедури, у задоволенні позову просила відмовити повністю. 18.02.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка начальник оперативного відділу ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] пояснив наступне. Перевірку Позивача він проводив на підставі своєї посадової інструкції, яка надає йому таке право. Жодного плану робіт у Позивача при перевірці не було, що суперечило його посадовим обов`язкам. Висновок комісії від 07.05.2020 року, рішення комісії від 08.05.2020 року та наказ про звільнення позивача вважає законним та обґрунтованим. 18.02.2021 року допитана в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка старший інспектор з виховної та соціально-психологічної роботи з персоналом відділу по роботі з персоналом ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] пояснила наступне. На час звільнення Позивача вона працювала начальником відділу кадрів цієї установи. У період карантину наказу про дистанційну роботу не було. При отриманні рапорту [PERSON] про недопустиму поведінку Позивача, вона долучила його до свого рапорту на ім`я в.о. начальника установи. Щодо звільнення Позивача пояснила, що Позивача було звільнено у зв`язку з перевіркою здійснення новоприйнятими працівником своїх службових обов`язків, для чого був виданий відповідний наказ та за наслідками перевірки було складено висновок, на підставі якого, був виданий наказ по установі про створення комісії щодо доцільності перебування позивача на посаді. Комісія прийняла до відома висновки комісії про доцільність звільнення Позивача. Після цього, в.о. керівника установи видав наказ про звільнення Позивача. Крім того, до неї зверталися усно працівники установи, в т.ч. й головний бухгалтер з рапортом - скаргою на Позивача, з приводу його поведінки, а саме - образ на їхню адресу з боку Позивача. 18.02.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка інженер з енерго та комунального забезпечення ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] пояснив суду, що коли Позивач працював на своїй посаді, то постійно звертався до нього в образливій та зневажливій формі. Свідок сприйняв це як погрози в свій бік, тому і склав відповідний рапорт. 29.03.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка заступник начальника установи з інтендантського та комунального побутового забезпечення ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] пояснив наступне. Він працює на цій посаді з 2007 року. Був головою комісії, яка розглядала питання про доцільність перебування Позивача на посаді. Перед прийняттям рішення комісією було враховано висновок перевірки службової діяльності Позивача, підготовлений начальником оперативного відділу Барановим у складі комісії по здійсненню перевірки службової діяльності Позивача. Протокол засідання комісії він підписав особисто в день його складання. При ухваленні рішення було враховано вищевказаний висновок та думку членів цієї комісії, а також приписи законодавства України. У Позивача не було жодного плану роботи, ані місячного, ані квартального. Взаємодія між ним та Позивачем була нормальною. Стягнень до нього не застосовувалось. Комісія не є постійно діючим органом, а створюється кожного разу начальником установи. В ході засідання комісії Позивач надавав пояснення по недолікам своєї роботи, але зрозумілої відповіді по суті ним надано не було. Часу на усунення недоліків Позивач не просив. 29.03.2021 року допитана в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка головний бухгалтер ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] пояснила наступне. Вона працює на цій посаді з 2009 року. Дійсно, 22.04.2020 року вона подала рапорт на ім`я начальника установи, у якому повідомила, що до неї в цей день звернувся Позивач з питанням: яка кількість людей та хто саме навчався у 2018-2019 році охороні праці. Вона йому відповіла, що може лише сказати як бухгалтер яку кількість коштів за це було сплачено, а прізвищ вона надати не може. На це Позивач в грубій формі сказав, що їй треба частіше лікуватися. Це вона це сприйняла як образу і тому написала відповідний рапорт на ім`я начальника установи (а.с. 87). При цьому, в судовому засіданні на запитання суду Позивач підтвердив цю репліку, сказану ним на адресу свідка. Чи було якесь розслідування за цим рапортом їй не відомо. Її посадовими обов`язками не передбачено ведення переліку осіб, які проходили навчання. Премії Позивачу та іншим працівникам дійсно виплачувались. Шляхом виплат премії відбувалось збільшення заробітної плати працівників, у тому числі й Позивача, оскільки їхній посадовий оклад був нижче ніж встановлена законом мінімальна заробітна плата, а конкретно оклад Позивача був усього 3048,00 грн. 29.03.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснив наступне. До 01.03.2021 року, тобто до звільнення у відставку, він працював на посаді чергового помічника начальника в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35). Він перебував у складі комісії, яка розглядала питання доцільності перебування на посаді Позивача. Засідання комісії було 08.05.2020 року і він був на ньому присутнім. Упередженості комісії стосовно Позивача не було. На засіданні комісії були присутні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , сам Позивач. Щодо грубої та нетактовної поведінки Позивача відносно працівників установи були рапорти і це питання на комісії також обговорювалось. Позивач був присутній на засіданні комісії та надавав свої пояснення, але вони не були достатніми для комісії. 29.03.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснив наступне. Він працює на посаді заступника начальника установи ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з соціально-виховної та психологічної роботи з серпня 2019 року. Він був членом комісії щодо доцільності перебування Позивача на посаді та комісії, що надавала висновок по факту виявлення часткового невиконання Позивачем своїх обов`язків. Питання повноважень [PERSON] проводити перевірки діяльності Позивача на комісії не розглядалося. Проте йому відомо, що посадова інструкція надає йому як начальнику оперативного відділу ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» право за власною ініціативою проводити перевірки службової діяльності будь-яких посадових осіб та структурних підрозділів установи. Засідання комісії по факту виявлення невідповідності Позивача відбувалось кілька разів, а комісія щодо доцільності перебування Позивача на посаді - один раз. На комісії дійсно розглядалося питання грубого, нетактовного та хабального відношення Позивача до працівників установи. Термін «хабальність» він розуміє як грубість та нетактовність. Рішення комісії щодо звільнення Позивача носило рекомендаційний характер. Кінцеве рішення про звільнення приймав начальник установи. Позивач дійсно не пройшов випробувальний термін. З цього приводу він давав на засіданні комісії свої пояснення, які комісію не задовольнили. 29.03.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснив, що з 16.06.2020 року він працює начальником відділу охорони ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», а до цього працював начальником відділу інженерно-технічних засобів охорони. Він дійсно був членом комісії щодо доцільності перебування Позивача на посаді. Він знає, що начальник оперативного відділу [PERSON] має право проводити перевірки. Засідання комісії 08.05.2020 року відбулось так, як це зазначено у відповідному протоколі. Всі члени комісії були присутні, були виступаючи, також надавав пояснення і сам Позивач. В тому числі на комісії розглядалося питання нетактовного спілкування Позивача із старшим інженером та головним бухгалтером установи. На його переконання Позивача було звільнено законно за недоліки у його роботі. 20.04.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснив, що працює начальником відділу нагляду і безпеки у ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з 2005 року. У травні 2020 року він був членом комісії з службової перевірки діяльності інженера з охорони праці [PERSON] . В ході засідань комісії ним вивчалися посадові обов`язки Позивача та те, що ним не було зроблено. Зокрема, було встановлено, що плану роботи, документації, яку Позивач мав підготувати, не було взагалі. Премії в установі нараховуються у зв`язку з необхідністю. Всупереч своїм посадовим інструкціям Позивач не надавав жодної допомоги йому у заходах щодо попередження травматизму. Також Позивач не звертався до нього як до начальника відділу нагляду і безпеки з питань проведення первинного, повторного інструктажів, із заходів щодо безпеки під час несення служби. 20.04.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснив, що з 2017 року і на цей час він працює першим заступником начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)». У період з березня по травень 2020 року у зв`язку з перебуванням начальника установи у відпустці, він виконував його обов`язки. Саме під час виконання ним обов`язків начальника було звільнено Позивача. Він дійсно давав усну вказівку начальнику оперативного відділу [PERSON] провести перевірку роботи інженера охорони праці [PERSON] та іншого працівника, які перебували на іспитовому строку. Інженер з охорони праці на державній установі підпорядковується безпосередньо начальнику установи. У Позивача були достатні знання щодо проведення інструктажів та виконання інших своїх посадових обов`язків, але не було бажання працювати. Як в.о. обов`язків керівника установи, він був присутнім 08.05.2020 року на засіданні комісії щодо доцільності перебування Позивача на посаді інженера з охорони праці. На момент перевірки у Позивача не було жодних планів роботи, хоча при прийомі на роботу він зобов`язався такі плани скласти. Позивач мав їх скласти тією датою, коли його було призначено на посаду. Не він, не керівник установи не відпускав працівників на карантин. Місце, де проводити засідання комісії визначає начальник. Він, як в.о. обов`язків начальника установи розписав рапорт співробітника установи [PERSON] на штатного психолога установи для того, щоб вона як фахівець розібралася з його суттю та провела відповідну роботу. Суть цього та інших рапортів і скарг була в тому, що Позивач грубо та непорядно поводиться з працівниками установи. Вона мала прийняти заходи з налагодження нормального клімату в колективі. На засіданні комісії Позивач звітував, але по суті це були зауваження щодо недоліків роботи всієї установи. При цьому, виправлення більшості цих недоліків знаходилося у компетенції Позивача. Пункт 2.1.10 посадової інструкції інженера з охорони праці передбачає, що той готує проекти наказів з питань охорони праці та розпоряджень, загальних для всієї установи. Втім, Позивач жодного такого проекту наказу або розпорядження не підготував. Але така необхідність була, саме для цього Позивач і приймався на роботу. Премія Позивачу та іншим працівникам виплачувалася для того, щоб їхня заробітна плата не була меншою від мінімальної. Позивач за весь час роботи не зробив нічого, що було передбачено посадовою інструкцією, щоб було б підтверджено документально. Також, мали місце конфлікти з його боку та неприязне ставлення до працівників установи, що підтверджується зокрема їхніми рапортами та скаргами. Свідок керувався матеріалами розслідування та думкою членів комісії, яка розглядала відповідне питання. За весь період роботи Позивача від нього жодного проекту документу, або інших документів йому для погодження або затвердження не надходило. 20.04.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснила, що працює завідувачем канцелярії ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з 1985 року. У 2020 році вона була членом комісії по перевірці роботи інженера групи з охорони праці [PERSON] . Комісія розглянула результати службового розслідування роботи Позивача, в т.ч. створених ним документів. Так, до неї в канцелярію на реєстрацію не надходили проекти наказів Позивача, хоча такі накази з охорони праці мали бути. [PERSON] , як начальник оперативного відділу мав право провадити перевірку діяльності Позивача. На комісії було сказано, що планів роботи у Позивача не було. У неї складнощів з Позивачем у роботі не було, але була інформація, що Позивач веде себе по відношенню до інших людей хабально - тобто нахабно, грубо. Зокрема, це стосується головного бухгалтера [PERSON] . На засіданні комісії Позивач звітував. Також вона уважно слухала всіх виступаючих та погодилася з їхньою думкою і з висновком комісії. 20.04.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснив, що працює помічником начальника установи ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з питань залучення засуджених до праці з жовтня 2018 року. На початку травня 2020 року він був головою комісії з проведення службового розслідування діяльності інженера групи охорони праці [PERSON] . Він діяв на підставі наказу начальника установи на проведення перевірки службової діяльності Позивача. Комісія брала до уваги його посадові обов`язки, інші локальні акти, а також врахувала відсутність планів робіт Позивача, не проведення ним всіх інструктажів, те, що не був оновлений наказ про введення в дію інструкцій з охорони праці, не було наказу щодо перевірки знань з охорони праці, не було наказів про призначення відповідних осіб щодо охорони праці. Згідно з посадовою інструкцією за це все відповідав Позивач. 14.07.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] пояснив, що з серпня 2017 року він працює начальником ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)». Півтора роки тому Позивач працевлаштувався на вакантну посаду інженера з охорони праці. Під час співбесіди перед прийняттям на роботу він запевнив свідка, що добре знає свою роботу та має відповідний досвід, що робота буде виконуватися належним чином. Позивач був прийнятий на роботу з випробувальним терміном на три місяці. Випробування застосовується для того, щоб був час зрозуміти чи відповідає працівник займаній посаді. Ця умова була вказана і в наказі, з яким Позивач був ознайомлений під підпис. Позивач на такі умови погодився. При прийнятті його на роботу він ознайомився з інструкцією, з ним було проведено інструктаж тощо. Йому було поставлено завдання провести роботу з охорони праці відповідно до його посадових інструкцій, зокрема розробити плани, накази, провести перевірку об`єктів. Під час випробувального терміну, приблизно після 1,5 - 2 місяця роботи було перевірено результати роботи Позивача, а також його ділові якості, дисциплінованість, компетентність. Втім, Позивач виконував свої обов`язки неналежно: не проявляв ініціативи, пропозицій не надавав. На нього надходили скарги від інших співробітників. Наприкінці квітня 2020 року свідок вибув у відпустку, залишивши в.о. начальника установи [PERSON] . Той мав повний обсяг повноважень начальника установи. Повернувшись з відпустки він дізнався, що Позивач був звільнений як особа, що не пройшла випробувальний термін. Він отримував як усні скарги працівників так і письмові рапорти інженера [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON] на Позивача і прийняв ці скарги до відома. Позивач також дозволяв собі заяви сексистського та принизливого характеру відносно працівників установи (навів приклад репліки Позивача щодо причин звільнення жінки). Премія Позивачу та іншим співробітникам нараховувалася та виплачувалася задля того, щоб отримані працівниками кошти не були меншими ніж це встановлено законодавством про оплату праці. При цьому суд вважає за необхідне окремо зазначити про поведінку Позивача в ході розгляду справи. Так, при допиті свідків той переривав їхні пояснення, відверто та голосно критикував, звинувачував у некомпетентності, брехні, а декого й у вчиненні злочинів. У кожному судовому засіданні суд роз`яснював Позивачу порядок допиту свідків, порядок судового засідання, наголошував на неприпустимості такої поведінки та роз`яснював право на правову допомогу. Після численних роз`яснень та порушень порядку з боку Позивача суд неодноразово застосовував до нього такий захід процесуального примусу як попередження. Втім, Позивач ігнорував такі дії та процесуальні рішення суду, продовжував порушувати порядок у судовому засіданні, коментував дії головуючого, робив йому зауваження, заявляв необґрунтований відвід, намагався давати вказівки секретарю судового засідання, здійснював тиск на свідків, на зауваження не реагував. Також Позивач дозволяв собі й відверті образи свідків. Зокрема, на відповідне зауваження головуючого при допиті свідка у судовому засіданні 14.07.2021 року, яке тривало близько однієї години, Позивач відповів: «коли людину ображаєш вона краще понімає». Все вищенаведене підтверджується протоколами та звукозаписом судових засідань. Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до наказу №28/ОС-20 від 28.02.2020 року Позивача було прийнято на посаду інженера групи з охорони праці ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», йому встановлено 6 тарифний розряд згідно штатного розпису, 02.03.2020 року, з випробувальним терміном 3 місяці (а.с. 45). Згідно з рапортом головного бухгалтера ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] на ім`я начальника установи [PERSON] від 22.04.2020 року, [PERSON] образив її словами, висловленими у грубій формі, що їй «частіше треба лікуватись» (а.с. 87). Відповідно до рапорту інженера з енергетичного та комунального забезпечення Володимира Грома на ім`я начальника відділу по роботі з персоналом [PERSON] , [PERSON] дав йому на ознайомлення проект положення про енергетичну службу, який суперечив його посадовій інструкції, про що він тому повідомив. Однак [PERSON] відповів, що у випадку непідписання наказу в майбутньому він закидає його приписами (а.с. 88). У своїх поясненнях Позивач вказував на те, що начальник оперативного відділу установи [PERSON] не мав права проводити перевірку його роботи. Втім, відповідно до п.3.8 наявної у матеріалах справи посадової інструкції №16-10 начальника оперативного відділу ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», той має право за власною ініціативою проводити перевірки службової діяльності структурних підрозділів установи (а.с. 51-52). 27.04.2020 року начальником оперативного відділу ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] було складено рапорт на ім`я в.о. начальника установи [PERSON] про те, що 27.04.2021 року ним згідно п.3.8. Посадової інструкції №16-10 начальника оперативного відділу ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» було здійснено перевірку службової діяльності інженера групи з охорони праці [PERSON] . В ході перевірки виявлено невиконання [PERSON] п.2.1.4, п.2.1.5 п.п. «а», «д» посадової інструкції №36/66 від 06.10.2017 (а.с. 44). 29.04.2020 року в.о. начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Добровольським В.М. у зв`язку з виявленням часткового невиконання інженером з охорони праці [PERSON] посадової інструкції було видано наказ №62-ОД-20 про створення комісії по проведенню службового розслідування, визначено склад комісії та встановлено строк для подання результатів службового розслідування - до 07.05.2020 року (а.с. 43). Як убачається з висновку комісії від 07.05.2020 року, в ході розслідування виявлено наступні недоліки в роботі Позивача: не проведено вступні інструктажі з новопризначеними співробітниками; не сформований та не затверджений план-графік проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці; не оновлено наказ про введення в дію інструкції з охорони праці; відсутні накази про призначення відповідальних за охорону працю, накази про затвердження ряду Положень тощо. Від надання письмових пояснень [PERSON] відмовився в порядку ст.63 Конституції України. Комісія вважала вказати [PERSON] на порушення вимог п.2.1.4 та п.п. «а», «д» п.2.1.5 посадової інструкції інженера з охорони праці. Висновок з долученими до нього матеріалами, зібраними під час службового розслідування, надати комісії, створеної для розгляду питання доцільності перебування на посаді інженера групи з охорони праці [PERSON] (а.с. 58-62). Відповідно до акту від 07.05.2020 року від підпису та дачі письмового пояснення по факту виявлення недоліків під час перевірки службової діяльності [PERSON] відмовився (а.с. 63). Також у матеріалах справи міститься звіт про виконану роботу інженера з охорони праці [PERSON] від 08.05.2020 року на ім`я в.о. начальника ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] та голови комісії з питань доцільності перебування на посаді інженера з охорони праці [PERSON] - [PERSON] (а.с. 64-68). У вказаному документі Позивач звітує про організацію ним свого робочого місця, необхідність пройти навчання, отримані ним документи, існуючи в установі недоліки з організації охорони праці, повідомляє про події, що відбулись 27.04.2020 року та 29.04.2020 року, пов`язані з перевіркою його діяльності. При цьому, Позивач зазначає й про підготовлені ним документи, які наразі існують лише в електронному вигляді та про проведені ним інструктажі з новоприбулими засудженими. Пояснень по суті недоліків, зазначених у висновку комісії від 07.05.2020 року, даний звіт не містить. Відповідно до протоколу засідання комісії ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» при в.о. начальника установи підполковника внутрішньої служби [PERSON], щодо доцільності перебування на посаді інженера групи з охорони праці [PERSON] до закінчення терміну випробування від 08.05.2020 року вирішено: в ході засідання було прийнято рішення щодо звільнення інженера групи з охорони праці державної установи ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» [PERSON] 13.05.2020 року відповідно п.11 ст.40 з урахуванням ст.28 Кодексу Законів про працю України, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді під час терміну випробування. Майору внутрішньої служби [PERSON] , начальнику відділу по роботі з персоналом, підготувати наказ про звільнення [PERSON] з посади інженера групи з охорони праці ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» 13.05.2020 року відповідно п.11 ст.40 з урахуванням ст.28 Кодексу законів про працю України, у зв`язку із встановленням невідповідності займаній посаді під час терміну випробування (а.с.90-91). 08.05.2020 року Позивач отримав попередження про звільнення за результатами випробування з 13.05.2020 року (а.с. 92). 08.05.2020 року згідно з наказом №64/ОС-20 [PERSON] було звільнено з установи за п.11 ст.40 з урахуванням ст.28 КЗпП України (у зв`язку з встановленням його невідповідності займаній посаді, на яку його прийнято, протягом строку випробування) з посади інженера групи охорони праці, 13.05.2020 року. Підстава: протокол засідання комісії ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» від 08.05.2020 року, щодо доцільності перебування на посаді інженера групи з охорони праці [PERSON] до закінчення терміну випробування, повідомлення «Про звільнення за результатами випробування» від 08.05.2020 року №1503-20/13 вн (а.с.93). Стосовно посилань Позивача на наданий ним через канцелярію суду та приєднаний до відповіді на відзив Висновок експерта про відповідність наданих документів вимогам Закону України «Про охорону праці», що складений та підписаний 20.06.2020 року викладачем з охорони праці КП БМР РНВУКЦ «Рось-Консультант» [PERSON], то суд не приймає його до уваги, як це прямо передбачено процесуальним законом, оскільки всупереч приписам ч.9 ст.83 ЦПК України цей документ не було заздалегідь надіслано або вручено Позивачем Відповідачу. У той же час, такого доказу не було у Позивача, його обсяг не є надмірним, він не поданий до суду в електронній формі та не є публічно доступним. Також суд погоджується з доводами представника Відповідача про те, що норма ст.26 КЗпП України чітко вказує, що випробування не встановлюється також при прийнятті на роботу в іншу місцевість. Втім, установа не приймала Позивача на роботу в іншу місцевість, а він був прийнятий на роботу з випробуванням за місцем знаходження установи. Також суд звертає увагу на ту обставину, що як зазначено у позові, Позивач проживає у селі Бакали, яке розташоване у Білоцерківському районі, на відстані лише 16 кілометрів та лише в 20 хвилинах їзди на транспортному засобі від міста Біла Церква, де розташоване ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» (за даними Google Maps - безкоштовного картографічного веб-сервісу від компанії Google). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч.1 ст.26 КЗпП України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. Згідно з ч.1 ст.27 КзпП України строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.28 КЗпП України у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення. Пунктом 11 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено звільнення працівника через встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування. Таким чином, звільнення на підставі пункту 11 частини 1 статті 40 КЗпПУ з урахуванням частини другої статті 28 КЗпП України має відбуватися за наступних умов: 1) встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі; 2) письмове попередження працівника про звільнення за три дні; 3) звільнення проводиться протягом строку випробування. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2019 року по справі № 522/3864/18, суд дійшов наступного висновку: «Розірвання трудового договору з працівником під час терміну випробування не можна визнати таким, що провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, оскільки працівник при прийнятті на роботу, даючи згоду на випробування, фактично дає згоду і на можливість розірвання з ним трудового договору, якщо протягом строку випробування буде встановлено невідповідність його роботі, на яку його прийнято. Отже, підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий. При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.» Таким чином, у судовому засіданні за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів встановлено факт неналежного виконання Позивачем приписів його посадової інструкції №36/66 інженера з охорони праці, а саме: п.2.1.4 (проведення з працівниками вступного інструктажу з питань охорони праці), пп. «а» п.2.1.5 (забезпечення працівників правилами, стандартами, нормами, положеннями, інструкціями та іншими нормативними документами з охорони праці), пп. «д» п.2.1.5 (розробка перспективних та поточних планів роботи установи щодо створення небезпечних та нешкідливих умов праці), п.2.1.10 (підготовка проектів наказів і розпоряджень з питань охорони праці, загальних для всієї установи) (а.с. 53-55). Оскільки відповідно до вимог статті 28 КЗпП України Відповідачем було встановлено невідповідність Позивача займаній посаді, його було належним чином у встановлені строки письмово повідомлено про звільнення на підставі пункту 11 частини 1 статті 40 КЗпП України, звільнення відбулося протягом строку випробування та з дотриманням встановленої законом процедури. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги у повному обсязі є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed