Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

[PERSON] 6 червня 2018 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 червня 2009 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що часті конфлікти та непорозуміння на побутовому ґрунті, викликані різним баченням сімейних відносин, ставленням один до одного і до матеріальних потреб сім'ї, поступово привели до того, що вони віддалилися один від одного і на даний час кожен із них живе життям поза шлюбними відносинами, а тому збереження такого шлюбу є недоцільним. Від представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, відсутності позивача [PERSON] та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання, також у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності всіх учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Статтею 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 11 червня 2009 року ( а.с. 4). Від шлюбу дітей у сторін немає, що вбачається із заяв по суті справи. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідачу відомо про наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved