Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 16.09.2000 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] (Відповідач). 29.01.2008 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з Позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач донькою не цікавиться, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, перебуває у розшуку, у зв'язку з несплатою аліментів. У період часу з 01.09.2014 по 15.10.2014 року, Позивач бажає виїхати разом з неповнолітньою донькою за кордон на відпочинок та оздоровлення дитини, однак, без дозволу батька на виїзд дитини на кордон, остання позбавлена можливості вивозити дитину. У зв'язку з тим, що Відповідач не надає згоди на виїзд дитини за кордон, Позивач вимушена звернутися до суду з вищевказаним позовом. У судовому засіданні Позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала щодо розгляду справи у заочному порядку. Під час розгляду справи представник третьої особи, органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Чуйко І.А. не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, з 16.09.2000 року по 29.01.2008 року Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем по справі, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис №286 (а.с.8), свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис №29 (а.с.9). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.01.2002 року, актовий запис №283 (а.с.8). Довідки КП «Житлово-експлуатаційна організація №1» від 05.03.2014 року, №226, підтверджує, що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с.10). Як убачається з ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 15.05.2014 року, про оголошення розшуку відносно [PERSON], останній за місцем фактичного мешкання, не проживає, відомості щодо його працевлаштування відсутні (а.с.11). У відповідності до приписів Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», виїзд дитини за кордон можливий тільки за згодою обох батьків або на підставі рішення суду. Згоду батька дитини Позивач отримати не має можливості, тому що з Відповідачем втрачений зв'язок. У зв'язку із чим Позивач позбавлена можливості виїхати на відпочинок за кордон разом з дитиною. Частиною другою ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі споживи самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволене на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. Згідно вимог статті 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відпочинок батьків з дітьми за кордоном зміцнюють сімейні стосунки та розширюють кругозір дитини. З огляду на фактичні обставини справи, суд вважає, що тимчасова поїздка за кордон Позивача разом з неповнолітньою дитиною, є однією з форм піклування здоров'ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком. Відповідач не цікавиться дитиною, ухиляється від участі в її розвитку та вихованні. Таким чином, суд вважає, що безвідповідальне відношення батька до доньки не може бути перешкодою для вивозу дитини за кордон у супроводі матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved