Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

[PERSON] 29 грудня 2016 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 жовтня 2000 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через розбіжність в характерах та ігнорування її, позивача, як особистості, через що вони стали чужими одне одному, що спричиняло постійні сварки та непорозуміння. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхніх дітей та у неї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Всі зауваження з приводу сімейного життя ігнорувалися відповідачем. У результаті такої поведінки відповідача вона втратила до нього почуття поваги та любові. На даний момент ведення спільного господарства між ними припинено, тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Заочним рішенням суду від 24 лютого 2017 року позов [PERSON] задоволено. Згідно ухвали суду від 10 травня 2017 вказане рішення суду скасовано і справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу призначено до судового розгляду. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився повторно, згідно заяви від 04.05.2017 виїхав в Росію, а тому суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів. Вислухавши пояснення позивача, показання свідка, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються та чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 27 жовтня 2000 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей, котрі проживають з позивачем (а. с. 6, 9). Із показань позивача, допитаної як свідка, видно, що сторони навесні 2016 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Також [PERSON] показала, що відповідач, подавши заяву про перегляд заочного рішення суду, жодних дій, які б свідчили про його бажання перебувати у шлюбі, не вчинив. Із заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення вбачається, що у заперечення позову він посилався на те, що непорозуміння в їх сімї є тимчасові і зберегти їх сімю можливо, однак, крім голослівного заперечення проти розірвання шлюбу в обґрунтування заперечення позову жодних доказів він не подав. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved