Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

[PERSON] 24.05.2018 звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2004, мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя між ними не склалося, вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, припинили підтримувати подружні відносини, а тому позивач дійшов висновку, що шлюб носить лише формальний характер, у зв'язку із чим змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 24.05.2018 було відкрито провадження у справі та призначено по справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 21.08.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві. Разом з зазначив, що вони з відповідачем дійсно не проживають разом, шлюбно-сімейні відносини не підтримують на та не ведуть спільного господарства з осені 2016 року, спільну дитину виховують разом. Пояснив, що строк на примирення їм не потрібен, не вбачає за доцільне зберігати шлюб. Відповідач у судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вони з позивачем дійсно з осені 2016 року проживають окремо, їхня сім'я розпалася, намірів зберегти шлюб вона не має, а тому вважала за доцільне розірвати шлюб з позивачем. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 08.10.2004 було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1328, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб (а.с.12). Сторони по справі мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.13). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать пояснення сторін, вони проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства з осені 2016 року, намірів зберігати шлюб вони не мають. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів сторін у справі, а тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved