Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - відповідач, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»), в якому просить визнати договір позики від 08.01.2021 року № 3361342, укладений між позивачем та відповідачем, недійсним в частині пункту 2 та розірвати договір позики. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 08.01.2021 року між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 3361342 (далі - Договір позики), за яким позивач отримав у позику 6 тис. грн. строком на 30 днів. Заявку на отримання позики позивач оформив через мережу Інтернет. Позивач зазначає, що відповідач під час укладення Договору позики не повідомив його про реальну вартість та подорожчання позики та не ознайомив з іншими істотними умовами надання та обслуговування позики (права та обов`язки сторін, відповідальність за невиконання/неналежне виконання договору, порядок та черговість погашення позики тощо). Тому позивач не міг встановити, що розмір процентів за Договором позики буде непропорційно великим, та якщо б він був поінформований про те, що у разі невиконання зобов`язань за договором сума відшкодування буде в два і більше разів перевищувати початкову ціну кредиту, позивач не уклав би цей договір. Позивач вважає, що умови Договору позики щодо встановлення процентної ставки в розмірі 1,99 % в день від непогашеної суми заборгованості та річної ставки в розмірі 689,85 % є несправедливими, оскільки позивач вважав, що отримав грошові кошти з процентної ставкою 1,99 % на місяць. За таких обставин, п. 2 Договору позики, на думку позивача, підлягає визнанню недійсним відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, на даний час сума, яку належить відшкодувати, є значною для позивача, її виплата ставить його в скрутне матеріальне становище, непропорційно великий розмір пені зумовлює важкість і довготривалість процесу погашення позики, при незначних доходах виплата відшкодування є для позивача надмірним тягарем. Відтак, позивач вважає, що Договір позики підлягає розірванню на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки істотні обставини, якими позивач керувався під час укладення договору, змінились. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.02.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про визнання договору позики частково недійсним та його розірвання та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 31.03.2021 року. У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному судове засідання, призначене на 31.03.2021 року, знято з розгляду та призначено на 12.05.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року розгляд справи відкладено на 09.07.2021 року у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав вимоги позовної заяви в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 18.03.2021 року, просив розглядати справу за його відсутності та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що до моменту укладення Договору позики позивачу надавалась можливість ознайомитись з умовами договору та Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на веб-сайті товариства http://mycredit.ua/ru/. Позичальник підписав (акцептував) оферту, чим засвідчив вивчення умов оферти, повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття пропозиції укласти Договір позики та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису цього договору. Волевиявлення позивача було вільним і відповідало внутрішній волі. Також підписавши договір, позивач підтвердив, що наслідки його укладення йому зрозумілі. При цьому позивач не заявляв додаткових вимог щодо умов позики та в подальшому прийняв надані позикодавцем грошові кошти. Будь-яких змін до Договору позики не вносилось. У Договорі позики вказана ціна та сукупна вартість позики, тобто виконано всі вимоги відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, в Договорі позики відсутні несправедливі умови, не передбачено стягнення неустойки (штрафу, пені) за невиконання позичальником зобов`язань, а нараховуються виключно проценти за користування позикою, які не є компенсацією; при належному виконанні зобов`язань підвищення процентної ставки не застосовується. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 08.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 3361342, за умовами якого [PERSON] отримала в позику 6 тис. грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,99 % в день за користування позикою. При невиконанні зобов`язань щодо повернення позики застосовується процентна ставка у розмірі 2,7 % в день. Як встановлено із змісту Договору позики він укладений в електронній формі, кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту позикодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування процентів, та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності. Згідно пункту 4.1 Договору позики, позичальник ознайомився на сайті відповідача з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Пунктом 6 Договору позики визначено, що він укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України, згідно з якими сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. У пункті 4 Паспорту позики вказана інформація щодо реальної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту для споживача. У пункті 6 Паспорту позики вказана додаткова інформація щодо процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 2,7 % в день. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як визначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено. Що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, з урахуванням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, ст. 12 цього закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора, отриманого від відповідача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено з додержанням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки, підписуючи Договір позики, позичальник погоджується зі всіма його умовами, а як зазначалось вище має всі можливості та час ознайомитися із цими умовами, то посилання позивача на те, що він не погоджував деякі пункти договору є безпідставними. Таким чином, твердження позивача про те, що відповідач не надав повної інформації щодо умов договору, є необґрунтованими. Судом встановлено, що відповідач є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг відповідно до отриманих ліцензій, які видані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та як фінансова установа, здійснює свою діяльність на підставі розміщених на сайті відповідача www.mycredit.ua Правил. Як визначено у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про підприємництво», підприємництвом є безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством. Відповідно, як суб`єкт підприємницької діяльності, відповідач здійснює діяльність щодо надання фінансових послуг на власний ризик та з метою отримання доходу, шляхом кредитування за рахунок власних коштів. Позивачем не надано суду доказів, що під час укладення спірного договору він не був ознайомлений з усіма його умовами, передбаченими законом, або діяв на умовах зазначених як вкрай невигідних для себе. Таким чином, під час укладення Договору позики позивач був ознайомлений з його умовами та порядком перерахування (отримання) коштів. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що сторонами узгоджено розмір позики, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення такого договору шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Отже, Договір позики був укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів»; порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відтак відсутні підстави для задоволення позову про визнання Договору позики частково недійсним. Стосовно вимоги позивача про розірвання Договору позики слід зазначити наступне. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин. За змістом ст. 652 ЦК України, укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, однак в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін. При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах. Тобто, розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. При цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, за істотної зміни обставин. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 303/7534/15-ц, від 9 січня 2020 року у справі № 520/2051/18-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 березня 2021 року у справі № 201/15290/16, від 13 грудня 2018 року у справі № 295/423/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 року у справі № 766/1980/16-ц, які в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд повинен врахувати під час розгляду цієї справи. За загальними положеннями ЦПК України, обов`язок суду під час ухвалення рішення - вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У позовній заяві позивач зазначає, що істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, є те, що сума, яку належить відшкодувати, є значною для позивача, її виплата ставить його в скрутне матеріальне становище, непропорційно великий розмір пені та процентів зумовлює важкість і довготривалість процесу погашення позики, при незначних доходах виплата відшкодування є для позивача надмірним тягарем. Правових підстав для розірвання Договору позики відповідно до ст.ст. 651, 652 ЦК України судом не встановлено, оскільки відповідач як сторона оспорюваного правочину своєї згоди на розірвання кредитного договору не надавав, а позивач як позичальник і боржник порушив умови Договору позики. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Під час розгляду справи позивачем не доведено одночасне настання усіх чотирьох умов, встановлених ч. 2 ст. 652 ЦК України, та не надано доказів на підтвердження того, що його право порушене, що позивач звертався до відповідача з будь-якими заявами про приведення Договору позики у відповідність з обставинами, які на його думку змінилися. Обставини, на які посилається позивач як на підставу для розірвання Договору позики, а саме незначні доходи та відсутність можливості сплачувати суми, передбачені договором, не є обставинами, які відносяться до форс-мажорних, що позбавляють позивача належним чином виконувати умови кредитного договору. Встановивши, що перед укладенням оспорюваного договору позичальник був ознайомлений про: мету кредитування, тип процентної ставки, сукупну вартість кредиту, строк, на який одержано кредит, варіанти його повернення тощо, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи позичальника, який свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розірвання Договору позики. Отже,позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed