Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись з позовом до Територіальної громади Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на земельнучастку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому просить суд визнати за ними у порядку спадкування за законом післяпомерлого19.05.2006 [PERSON] право на Ѕ частину земельної частки (пай) площею 5,34 умовних кадастрових гектарів із земель КСП «Таранівське», розташовану на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належало померлому на підставі сертифікату серії КВ №0142704. В обґрунтування позову зазначили, що [INFO] помер [PERSON] (батько та чоловік позивачів), який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , з 13.09.1978 року по день смерті. На день смерті разом з померлим були зареєстровані йогодружина [PERSON] , дочка [PERSON] , онука [PERSON] . Крім них на день смерті за вказаною адресою більше ніхто не був зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. [PERSON] за своє життя працював в КСП «Таранівське», розташованому на території Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області. При розпаюванні вказаного сільськогосподарського підприємства [PERSON] набув право на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Таранівське». Відповідно інформації відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 17.06.2020 року №29-20-0.23.2-114/111-20 [PERSON] у 1997 році був внесений до списку громадян - членів КСП «Таранівка», що є додатком 1 до Державного акту ХР №12-00-001003 на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Таранівка». У 1997 році був виписаний та зареєстрований сертифікат серії КВ №0142704на ім`я [PERSON] , про що у книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) форма, яка була затверджена постановою КМУ ВІД 12.10.1995 РОКУ №801, зроблено відповідний запис №65. Зазначений сертифікат був отриманий, про що свідчить підпис у колонці «підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)». Розмір земельної частки (паю) по сертифікату складав 5,34 умовних кадастрових гектарів. До розпорядження Зміївької РДА №424 від 01.06.2006 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колнктивноївласності КСП «Таранівка» [PERSON] був включений в список пайщиків, а до розпорядження Зміївської РДА №621 від 09.08.2006 року «Про виділення в натурі земельних часток для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю» [PERSON] включений не був. Як вбачається з інформації відділу уЗміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.06.2020 року №29-20-0.23.2-124/111-20на даний час земельній ділянці площею 5,34 умовнихкадастрових одиниць кадастровий номер не присвоєно. При виділенні в натурі буде присвоюватись три кадастрових номери, так як земельна ділянка складається із трьох видів сільськогосподарських угідь: рілля, сінокоси, пасовища. На підставі сертифікату серії КВ №0142704 виділялась тільки одна земельна ділянка: рілля, площею 3,9181 га, кадастровий номер 6321786000:01:00060738. Вартість земельної частки (паю) площею 5,34 умовних кадастрових гектарів, право на яку посвідчено сертифікатом серії КВ №0142704 станом на 19 травня 2006 року складає 35918 грн. Отже, позивачі зазначають, що [PERSON] має право на земельну частку (пай) у землях КСП «Таранівка» на території Таранівської сільської ради, право на яку посвідчено сертифікатом серії КВ №0142704. Однак враховуючи, що він не був включений до списку осіб, яким земельна ділянка виділялась в натурі, то ним не було отримано державного акту на право власності на земельну ділянку. Представник позивачівадвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоольнити. Представник Територіальної громади Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, надав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволені позову. В обгрунтування відзиву зазначив, що позивачі не мають правових підстав для успадкування права на земельну частку (пай) із земель державної власності сільськогосподарського призначення, яке не підтверджено жодними правовстановлюючими документами. Крім того, позивачами пропущено строк позовної давності. Суд, вислухавши представ ника позивачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано Таранівською сільською радою Готвальдівського району Харківської області 25.01.1982 року, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видано Райвідділом ЗАГСу виконкому центрально-міському району м.Горлівка Донецької області, вбачається, що 04.10.1974 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Таранівської сільської ради від 13.06.2020 року № 595, [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13.09.1978 року по день смерті [INFO] . На день смерті разом з померлим були зареєстровані його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , онука [PERSON] . Крім них на день смерті за вказаною адресою більше ніхто не був зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. Відповідно інформації відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області 17.06.2020 року №29-20-0.23.2-114/111-20 [PERSON] у 1997 році був внесений до списку громадян - членів КСП «Таранівка», що є додатком 1 до Державного акту ХР №12-00-001003 на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Таранівка». У 1997 році був виписаний та зареєстрований сертифікат серії КВ №0142704на ім`я [PERSON] , про що у книзі реєстрації сертифікатів на права на земельну частку (пай) форма, яка була затверджена постановою КМУ ВІД 12.10.1995 РОКУ №801, зроблено відповідний запис №65. Зазначений сертифікат був отриманий, про що свідчить підпис у колонці «підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)». Розмір земельної частки (паю) по сертифікату складав 5,34 умовних кадастрових гектарів. До розпорядження Зміївької РДА №424 від 01.06.2006 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) із земель колнктивноївласності КСП «Таранівка» [PERSON] був включений в список пайщиків, а до розпорядження Зміївської РДА №621 від 09.08.2006 року «Про виділення в натурі земельних часток для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю» [PERSON] включений не був. Як вбачається з інформації відділу у Зміївському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 19.06.2020 року №29-20-0.23.2-124/111-20на даний час земельній ділянці площею 5,34 умовних кадастрових одиниць кадастровий номер не присвоєно. При виділенні в натурі буде присвоюватись три кадастрових номери, так як земельна ділянка складається із трьох видів сільськогосподарських угідь: рілля, сінокоси, пасовища. На підставі сертифікату серії КВ №0142704 виділялась тільки одна земельна ділянка: рілля, площею 3,9181 га, кадастровий номер 6321786000:01:00060738.Вартість земельної частки (паю) площею 5,34 умовних кадастрових гектарів, право наяку посвідчено сертифікатом серії КВ №0142704 станом на 19 травня 2006 року складає 35918 грн. Згідно ч. 2 ст. 25 ЗК України рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатисяземельнимиділянками. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до п. «б» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Згідно із ч. 3 ст. 118 ЗК України громадяни працівники державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, а також пенсіонери з їх числа, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельних ділянок, які перебувають у постійному користування цих підприємств, установ та організацій, звертаються з клопотанням про приватизацію цих земель відповідно до сільської, селищної, міської або районної ради, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації. Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі» від 10.07.1996 р. № 290/96 - ВР приватизація майна радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється шляхом перетворення їх у колективні сільськогосподарські підприємства або у акціонерні товариства за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). Таким чином, право [PERSON] на земельнучастку (пай) виникло у ньогоще за їїжиття і є його майновим правом, яке не припинилосьвнаслідок його смерті, та входить до складу спадщини. На підставі викладеного суд відхиляє доводи відзиву Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відсутності правових підстав для успадкування права на земельну частку (пай). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК Україниспадкуванняздійснюється за заповітомабо за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК Українидоскладуспадщинивходятьусі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриттяспадщини і не припинилисявнаслідокйогосмерті. Відповідно до ч. 1ст. 1221 ЦК Українимісцемвідкриттяспадщини є останнємісцепроживанняспадкодавця. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом маютьдітиспадкодавця, у тому числізачаті за життяспадкодавця та народженіпісляйогосмерті, той з подружжя, якиййого пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК Україниспадкоємець, якийприйнявспадщину, можеодержатисвідоцтво про право на спадщину. Відсутністьсвідоцтва про право на спадщину не позбавляєспадкоємця права на спадщину. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Таранівської сільської ради від 13.06.2020 року № 595, [PERSON] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 13.09.1978 року по день смерті [INFO] . На день смерті разом з померлим були зареєстровані його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , онука [PERSON] . Таким чином, право на земельну частку (пай) в розумінні ст. 181, 1218, 1219 ЦК України є майновим правом яке не припинилось внаслідок смерті спадкодавця і у будь - якому випадку повинно бути успадковане. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавстваУкраїни. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенціївід 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР» ратифікованоКонвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 р., Перший протокол та протоколи № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції. Згіднозі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами між - народного права. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, а строків для оформлення спадщини не передбачено, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин позовної давності.

Outcome: approved