Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] 10 жовтня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись, що 17 грудня 2008 року помер її батько [PERSON], якому належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Маяковського, буд. 36 Кременчуцького району Полтавської області. Вона являється спадкоємцем його майна за заповітом, але 02 вересня 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Маяковського, 36 Кременчуцького району Полтавської області, який складається житлового будинку літ. А, аг, погрібу літ. бп, літньої кухні-сараю літ. Б, б, сараю літ. Д, колонки літ. к, гаражу літ. В, навісу літ. б1, вбиральні літ. Г, огорожі № 1, №2 в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON]. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засіданні свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 17 грудня 2008 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 120379 виданим 17 грудня 2008 року [PERSON] сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 99. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернулася [PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 05 травня 2006 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та зареєстрованим в реєстрі за № 113. 02 вересня 2016 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями, порушивши її законні права і інтереси, які необхідно поновити. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04 жовтня 2016 року за № 4036 на підставі запису погосподарської книги за № 1006 [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Маяковського, 36 Кременчуцького району Полтавської області, 1976 року забудови. Згідно технічного паспорта виданого 11 липня 2016 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради» зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», погрібу під частиною будівлі «бп», прибудови літ. «б», літньої кухні-сараю літ. «Б», навісу літ. «б1», гаражу літ. «В», убиральні літ. «Г», сараю літ. «Д», ганку літ. «аг», колонки питної літ. «к», огорожі № 1, воріт № 2 інвентаризаційна вартість якого становить 211 297 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в с. Піщане вул. Маяковського, 36 Кременчуцького району Полтавської області належав померлому 17 грудня 2008 року [PERSON], тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved