Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], третя особа Бердянська міська рада Запорізької області про стягнення грошових коштів у якому зазначили, що 21 серпня 2008 року між ними та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га по [ADDRESS]. Відповідно до умов договору, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], покупці [PERSON] та [PERSON] зобов'язувалися прийняти земельну ділянку в рівних частках кожний. Продаж земельної ділянки вчинено за 60 000,00 гривень 00 копійок. Зазначену суму продавець [PERSON] одержав від них повністю до підписання договору. 27 січня 2009 р. вони отримали Державні акти на право власності на земельну ділянку, а 25 вересня 2009 р. на підставі договору, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], ними було здійснено продаж земельної ділянки [PERSON] 23 листопада 2011 р. рішенням Господарського суду Запорізької області, що набрало законної сили 23 квітня 2012 року, було скасовано п. 3.6 рішення Бердянської міської ради № 57 від 10 липня 2008 р., яким затверджено проект відведення земельної ділянки та передано [PERSON] у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в межах норм безоплатної приватизації земельну ділянку, площею 0,1 га, розташовану по [ADDRESS]. Встановлено, що на цю земельну ділянку 25.02.1994 р. було зареєстровано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ПАТ «Завод «Прилив». Бердянською природоохоронною міжрайонною прокуратурою за фактом зловживання посадовими особами Управління земельних ресурсів м. Бердянська службовим становищем при погодженні проектів відведення у власність громадянам земельних ділянок за рахунок земель державної форми власності ПАТ «Завод «Прилив» порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Постановою Бердянського міськрайонного суду від 21 вересня 2011 року в.о. начальника управління Держкомзему в м. Бердянськ [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію». Таким чином, оформлення договору купівлі-продажу між ними та [PERSON] стало можливим через незаконність дій Бердянської міської ради. Факт винесення незаконного рішення Бердянською міською радою доведений рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.11.2011 р. про скасування п.3.6 рішення Бердянської міської ради № 57 від 10.07.2008 р. щодо передачі земельної ділянки [PERSON] у власність; постановою Бердянського міськрайонного суду від 21.09.2011 р., якою закрито кримінальну справу в зв'язку з актом амністії відносно в.о. начальника управління Держкомзему в м. Бердянську. 15 листопада 2012 р. рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, залишеного в силі ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 лютого 2013 р., було задоволено позов Бердянського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України, ПАТ «Завод «Прилив» до Управління Держкомзему у м. Бердянську Запорізької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування її державної реєстрації та повернення земельної ділянки. Визнано недійсними Державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на ім'я [PERSON], на ім'я [PERSON] Зобов'язано Управління Держкомзему у М.Бердянську Запорізької області скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] На виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2012 року [PERSON] 05 березня 2013 року передала земельну ділянку Публічному акціонерному товариству «Завод «Прилив». У мотивувальній частині цього рішення було встановлено, що договори купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], [PERSON]; між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено з порушенням норм цивільного законодавства, порушено інтереси держави, а тому вони є нікчемними. Оскільки земельна ділянка вибула з володіння ПАТ «Завод «Прилив» поза його волею внаслідок винесення незаконного рішення Бердянською міською радою від 10 липня 2008 року, [PERSON] виявився добросовісним набувачем, який не мав права продажу. Тому оформлений між ними та відповідачем договір купівлі-продажу земельної ділянки не відповідає вимогам законодавства і є недійсним. Констатувавши факт нікчемності договору купівлі-продажу, вчиненого між ними та відповідачем, суд визнав недійсними Державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на ім'я [PERSON], на ім'я [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2013 року повністю задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], 3-ті особи Публічне акціонерне товариство «Завод «Прилив», приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про розірвання договору і стягнення збитків. Розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], укладений 25 вересня 2009 року між [PERSON] і [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку, і посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] Стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] збитки в сумі 91 535,50 грн. і судові витрати 915,36 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] збитки в сумі 91 535,50 грн. і судові витрати 915,36 грн. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 лютого 2014 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2013 року змінено, позов [PERSON] задоволено частково. Рішення в частині розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], укладений 25.09.2009 року між [PERSON] і [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку - залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON], на користь [PERSON] збитки, завдані при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.09.2009 року в сумі 80068,00 грн. в рівних частках по 40034,00 грн. з кожного. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON], на користь [PERSON] судовий збір в сумі 800,68 грн. в рівних частках по 400,34 грн. з кожного. В іншій частині позову - відмовлено. Виконуючи рішення суду, вони відшкодували [PERSON] збитки, що підтверджується постановами про закінчення виконавчого провадження від 05.05.2014 року та довідки Бердянського МВ ДВС ГТУЮ від 26.01.2017 року за №1432. Вважали, що право вимоги до відповідача виникло у них 26 лютого 2014 р., а саме з дати набуття законної сили рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2013 р., яким їх зобов'язано повернути кошти [PERSON] З цього моменту вони довідалися про порушення їх прав і, сплативши грошові кошти [PERSON], почали звертатись до [PERSON] з проханням повернути їм кошти, передані йому за недійсним договором купівлі-продажу земельної ділянки. Відповідач не заперечував справедливість їх вимог, обіцяв повернути гроші частинами, але і досі їх не сплатив. Оскільки спір не вдалося вирішити добровільно, вони змушені звернутися за захистом своїх прав до суду. Вважали, що підстава, на якій відповідач отримав від них грошові кошти відпала 06 лютого 2013 р. у зв'язку з набуттям законної сили рішення Бердянського міськрайонного суду від 15 листопада 2012 р., в якому судом констатовано факт нікчемності вчиненого ними правочину і визнано недійсними Державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на ім'я [PERSON], на ім'я [PERSON] Враховуючи зазначене відповідач зобов'язаний повернути безпідставно отримані кошти за статтею 1212 ЦК України. На виконання рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 листопада 2012 року земельну ділянку повернуто [PERSON] у володіння ПАТ «Завод «Прилив». У свою чергу, 2014 р., виконуючи рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2013 р., вони повернули [PERSON] гроші., які отримали після продажу їй земельної ділянки. [PERSON], який одержав земельну ділянку безоплатно внаслідок незаконного рішення Бердянської міської ради № 57 від 10.07.2008 р., не повертає їм гроші, передані йому за недійсним правочином, тобто фактично незаконно збагачується за їх рахунок. Вони з відповідачем не пов'язані договірними правовідносинами. Укладений між ними договір купівлі-продажу виявився нікчемним. Відповідно до ст. 236 ЦК він є недійсним з моменту його вчинення. Отже, порушені права підлягають захисту шляхом використання правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України. Оскільки розмір процентів не встановлено в договорі між ними та [PERSON], а законодавство, яке повинно було б встановлювати цей розмір, наразі відсутнє, вважали, що проценти за користування чужими коштами мають нараховуватися із застосуванням аналогії закону (ч. 1 ст.8 ЦК України) на підставі приписів ч. 1 ст. 1048 ЦК України, яка регулює подібні відносини (подібність полягає в користуванні коштами) та передбачає, що у разі не встановлення договором розміру процентів, як в такому випадку, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Вважали, що проценти за користування чужими коштами мають бути стягнуто з відповідача на рівні встановленої Національним банком України облікової ставки за період з 07 лютого 2013 р. (дня, наступного після набуття 06 лютого 2013 р. законної сили рішення Бердянського міськрайонного суду, яким зазначено про нікчемність договору купівлі-продажу між нами та [PERSON]) по 10 лютого 2017 р. (день звернення до суду в сумі - 26206,04 грн. Таким чином, земельну ділянку, за яку вони сплатили [PERSON] 60 000 грн. відповідно до умов договору купівлі-продажу, повернуто у володіння ПАТ «Завод «Прилив». З огляду на те, що підстава, на якій відповідач отримав гроші відпала, законним є обов'язок [PERSON] повернути їм ці грошові кошти, а також проценти за користування ними 26 206 грн., а всього - 86206 грн. (60000+26206-86206), в тому числі кожному із них по 43103 грн. (86206:2=43103). Просили Стягнути з відповідача на користь [PERSON] кошти в розмірі 43 103 грн., а саме: 30 000 грн. - кошти, одержані за недійсним правочином, 13103 грн. - проценти за користування чужими коштами. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в розмірі 43 103 грн., а саме: 30 000 грн. - кошти, одержані за недійсним правочином, 13103 грн. - проценти за користування чужими коштами. Стягнути з [PERSON] на їх користь судові витрати. Позивачі в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Відповідач та представник Бердянської міської ради в судове засідання не з'явились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. З'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 21.08.2008 року [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили в рівних частках кожний земельну ділянку, площею 0,1000 гектарів, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Продаж здійснено за 60 000 грн. (а.с.14-). Право власності набувачів зареєстровано в Державному реєстру правочинів (а.с.15). На підставі зазначеного договору [PERSON] та [PERSON] видано державні акти на право власності по 1/2 частці на земельну ділянку по [ADDRESS] (а.с.16,17). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 вересня 2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] позивачами здійснено продаж земельної ділянки [PERSON] (а.с.18-20). Рішенням Господарського суду Запорізької області від 23.11.2011 року скасовано п. 3.6 рішення Бердянської міської ради № 57 від 10 липня 2008 р., яким затверджено проект відведення земельної ділянки та передано [PERSON] у приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в межах норм безоплатної приватизації земельну ділянку, площею 0,1 га, розташовану по [ADDRESS]. Встановлено, що на цю земельну ділянку 25.02.1994 р. було зареєстровано Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою ПАТ «Завод «Прилив» (а.с.21-24). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15.11.2012 року задоволено позов Бердянського природоохоронного міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Фонду Державного майна України, ПАТ «Завод «Прилив» до Управління Держкомзему у м. Бердянську Запорізької області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, скасування її державної реєстрації та повернення земельної ділянки. Визнано недійсними Державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на ім'я [PERSON], на ім'я [PERSON] Зобов'язано Управління Держкомзему у М.Бердянську Запорізької області скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] (а.с.30-33). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], 3-ті особи Публічне акціонерне товариство «Завод «Прилив», приватний нотаріус Бердянського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про розірвання договору і стягнення збитків задоволено повністю. Розірвано договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], укладений 25 вересня 2009 року між [PERSON] і [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку, і посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] Стягнуто з [PERSON], на користь [PERSON] збитки в сумі 91 535,50 грн. і судові витрати 915,36 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] збитки в сумі 91 535,50 грн. і судові витрати 915,36 грн. (а.с.34-36). Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 лютого 2014 року частково задоволена апеляційна скарга [PERSON] та [PERSON], рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 грудня 2013 року змінено, позов [PERSON] задоволено частково. Рішення в частині розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], укладений 25.09.2009 року між [PERSON] і [PERSON] з одного боку та [PERSON] з іншого боку - залишено без змін. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON], на користь [PERSON] збитки, завдані при укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.09.2009 року в сумі 80 068,00 грн. в рівних частках по 40 034,00 грн. з кожного. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON], на користь [PERSON] судовий збір в сумі 800,68 грн. в рівних частках по 400,34 грн. з кожного. В іншій частині позову - відмовлено (а.с.37-38). Постановою про закінчення виконавчого провадження від 05.05.2014 року та довідки Бердянського МВ ДВС ГТУЮ від 26.01.2017 року за №1432 судом встановлено, що позивачі відшкодували [PERSON] збитки (а.с.39,40). Статтею 661 ЦК України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Передача грошових коштів за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 21.08.2008 року, який укладено між позивачами та відповідачем підтверджується п. 2.1 договору (а.с.14). Аналізуючи у сукупності всі докази по справі, суд вважає, що підстава, на якій відповідач отримав грошові кошти відпала, а тому вони підлягають стягненню. Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки розмір процентів не встановлено в договорі між позивачами та [PERSON], а законодавство, яке встановлює розмір процентів відсутнє, суд вважає, що проценти за користування чужими грошовими коштами підлягають стягненню з відповідача відповідно до розрахунку (а.с.41) із застосуванням аналогії закону (ч.1 ст.8 ЦК України) та на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України, яка регулює подібні відносини та передбачає, що у разі не встановлення договором розміру процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На підставі ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь кожного позивача по 431,03 грн. судового збору.

Outcome: approved