Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], як законного представника малолітнього [PERSON] про припинення права власності на частку із виплатою компенсації її вартості, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] належіть 1/6 частка квартири № 15, розташованій по вул. Магістральна, 37-Б в м. Одесі, що є двохкімнатною, тому не може бути виділена у натурі. Позивачі, посилаючись на ст. 365 ЦК України, вважають, що належна [PERSON] частка квартири є незначною та не може бути виділена в натурі, крім цього [PERSON] є малолітньою дитиною, мешкає разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою м. Одеса, вулиця Моторна, 9, тому припинення права власності на частку квартири не завдасть йому істотної шкоди, так як малолітній [PERSON] фактично забезпечений житлом. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, у судовому засіданні запропонував [PERSON] отримати грошову компенсацію вартості належних [PERSON] 1/6 частин спірної квартири. [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечували проти отримання грошової компенсації вартості 1/6 частки квартири належної на праві власності [PERSON], [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що отримала від [PERSON] та [PERSON] компенсацію вартості 1/6 частки квартири № 15, розташованій по вул. Магістральній,37-В в м. Одесі, у розмірі 6494 (шість тисяч чотириста девяносто чотири) доларів США, в рахунок компенсації вартості 1/6 частки квартири за адресою м. Одеса, вулиця Магістральна, 37-В, яка належить її сину [PERSON], [INFO] після смерті батька [PERSON], померлого 27.06.2013 року. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши наявні у справі та надані сторонами під час судового засідання письмові докази, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має пра во на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 57 ЦК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В судовому засіданні встановлено, що 19 лютого 2007 року КЕВ м. Одеси видано Свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на правах спільної часткової власності: [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. Загальна площа квартири становить 46,2 квадратних метрів. 27 червня 2013 року [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про його смерть серія I ЖД № 340786, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Матеріалами спадкової справи підтверджується, що 12 травня 2014 року державним нотаріусом Пятої одеської державної нотаріальної контори видані свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстровані в реєстрі за № 3-435, за № 3-436 спадкова справа № 286/2013, в яких державний нотаріус Пятої одеської державної нотаріальної контори, посвідчує що на підставі статті 1261 ЦК України, спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], який помер 27 червня 2013 року, є його: батько [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], котрий зареєстрований та проживає в [INFO] В кв. 15 в 1/4 (одній четвертій) частці; [PERSON], [INFO]; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], котра зареєстрована та проживає в [INFO] в 1/4 (одній четвертій) частці; син [PERSON], [INFO], котрий зареєстрований в [INFO] В, кв.15, у томі числі з урахуванням 1/4 частки від якої від якої відмовилася дружина померлого [PERSON] в 1/2 (одній другій) частці. Спадщина на яку в указаній частці видане це свідоцтво, складається з: 1/3 (однієї третьої) частки квартири під № 15 (пятнадцятим), розташованої в місті Одесі по вулиці Магістральній у будинку під № 37 В (тридцять сьомим В). Ця частка квартири належала померлому на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтво про право власності на житло виданого КЕВ м. Одеси від 19.02.2007 року за № 3-25300, зареєстрованого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 21.05.2007 року в книзі : 557 пр. -40, номер запису: 1344. Ця квартира в цілому складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 46,2 кв.м, в тому числі житловою 30,8 кв.м. Свідоцтво на право на спадщину на 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири видано [PERSON]. Свідоцтво на право на спадщину на 1/12 (одну дванадцяту) частку квартири видано [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 (одну шосту) частку квартири ще не видано. Висновком судової будівельно-технічної експертизи № 6787 від 31.05.2016р. було встановлено, що виділ у натурі 1/6 частки спірної квартири з окремим входом у складі житлових та підсобних приміщень, регламентованих нормативно-технічними вимогами, технічно не представляється можливим. Даним висновком була визначена дійсна ринкова вартість 1/6 частини спірної квартири, яка належить [PERSON], обчислена методом аналогів продажів складає 6 494 доларів США, що відповідає 162999 163000 гривень. Згідно\~ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналізуючи вказану вище норму, суд приходить до висновку, що положеннями\~ст.365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні. Тобто, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявності будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1\~ст.365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Таку правову позицію було визначено у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2013р. (справа №6-37цс13). Як роз'яснено п.1 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1-4 частини першої\~та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Проаналізувавши матеріали спадкової справи суд приходить до висновку, що [PERSON] як законний представник [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька хлопчика та її чоловіка [PERSON], померлого 27.06.2013 року. Тобто [PERSON] спадщину прийняв, однак Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку квартири, яка на даний час зареєстрована за покійним [PERSON], не отримав. Право власності [PERSON] на часку у квартирі [ADDRESS] припинено у звязку з його смертю. В ході судового засідання представник позивачів за попередньою домовленістю із стороною відповідачів, надав [PERSON] грошову суму у розмірі 6494 доларів США, що є еквівалентом визначеної дійсної ринкової вартості 1/6 частини спірної квартири, яка належить [PERSON], що обчислена методом аналогів продажів складає 6 494 доларів США, що відповідає 162 999 163\~000 гривень. Враховуючи той факт, що [PERSON], яка в судовому засіданні діяла від імені та в інтересах [PERSON] визнано позовні вимоги позивачів, [PERSON] отримані грошові кошти за 1/6 частку квартири, на яку свідоцтво про право власності [PERSON] не видано, суд приходить до висновку, що законний представник малолітнього [PERSON] [PERSON] відмовилася від 1/6 частки спірної квартири на користь позивачів, за Свідоцтвом про право на спадщину законом на 1/6 частку спірної частини квартири до нотаріальної контори зверталися не буде, тому суд приймає рішення про задоволення позову та визнання за [PERSON] та за [PERSON] за кожним права власності на 1/12 частку квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 46,2 кв.м, в тому числі житловою 30,8 кв.м, яка зареєстрована за [PERSON], який помер 27 червня 2013 року.

Outcome: approved