Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[INFO] померла [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS] та була власником даного житлового будинку із господарськими спорудами. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її діти: [PERSON] та [PERSON]. На момент відкриття спадщини у житловому будинку по [ADDRESS] проживала та була зареєстрована з 1970 року [PERSON] [PERSON] із 1980 року була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS]. [PERSON] померла [INFO] та за життя не оформила право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок. Спадкоємцями першої черги після її смерті є її діти [PERSON] та [PERSON], які фактично прийняли спадщину, оскільки були зареєстровані та проживали в цьому будинку. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 24.04.2013р. було визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини. 03.09.2013р. [PERSON] на підставі довідки від 15.05.2013р., виданої головою квартального комітету № 9 [PERSON], про те, що на момент смерті матері [PERSON], померлої [INFO] вона проживала у спадковому будинку, отримала свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок із надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 04.03.2014 року скасовано рішення Золотоніського міськрайонного суду від 24.04.2013р., та [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 26.06.2013р., яке набрало чинності, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.09.2013р. на ім'я [PERSON] на житловий будинок із господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Не погоджуючись із вищевказаним судовим рішенням, позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позов та наполягали на його задоволенні, обґрунтовуючи свої вимоги тими обставинами, що позивач із кінця 2006 року та по день смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], вселилася в будинок та постійно там проживала, оскільки мати та її сестра [PERSON], яка була онкохворою, потребували постійної сторонньої допомоги, яку вона надавала, оскільки діти [PERSON], хоч і була повнолітньою, але не могла доглядати хворих матір та бабу, а [PERSON] був неповнолітній. За цих обставин вона вважає, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем. Просить суд встановити факт постійного її проживання із спадкодавцем [PERSON] починаючи із 2006р. по день її смерті, тобто на час відкриття спадщини. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, обґрунтовуючи свої заперечення показами 9 свідків в судовому засіданні, які вказали на те, що із 1980 року [PERSON] в будинку по [ADDRESS] разом із матір'ю постійне не проживала, а також рішенням суду від 26.06.2014р., яким встановлено факт не проживання [PERSON] у спадковому будинку. За цих обставин він вважає, що цей факт, що зазначений в мотивувальній частині рішення суду від 26.06.2014р. не потребує доказування. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи заслухавши пояснення та доводи сторін, пояснення свідків, вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], показали, що в будинку [ADDRESS], який належав [PERSON], у 2006-2008 роках проживали: [PERSON], її дочка [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON]. Вони також ствердили, що [PERSON], починаючи із 1980 р. не проживала у батьківському будинку, так як батько збудував їй будинок по вул. Партизанська, 25, де вона постійно проживала із своєю сім'єю. Вони також ствердили, що в будинку по вул. Заплавній, 13 [PERSON] у 2006-2008р.р. кожний день не бувала, а також ту обставину, що [PERSON], незважаючи на похилий вік сама себе обслуговувала, а [PERSON] була прикутою до ліжка лише за дві неділі до смерті. Зазначені свідки також пояснили, що вони є сусідами та родичами, а тому часто бували в будинку по вул. Заплавній, 13. Суд критично розцінює покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] в частині їх твердження, що [PERSON] у 2006-2008 роках постійно проживала в будинку по вул. Заплавній, 13 із матір'ю та сестрою, оскільки свідок [PERSON] є сином позивача та на думку суду, є зацікавленою особою, а свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] допомагала матері та сестрі по господарству та доглядала їх хворих та ночувала в них у 2006-2008р., чим вони стверджують факт проживання в будинку по [ADDRESS]. Крім того, свідок [PERSON] показала, що вона рідко бувала в будинку [PERSON] в цей період, оскільки проживає за іншою адресою. Із копії паспорта на ім'я [PERSON] вбачається, що вона є зареєстрованою із 1980р. по [ADDRESS], а із 12.11.2009 р. по [ADDRESS]. Із свідоцтва про смерть на ім'я [PERSON] вбачається, що вона померла [INFO] Із ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 14.05.2014р. вбачається, що кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч.1 ст. 358 КК України закрито та її звільнено від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, саме за факт підроблення нею офіційного документа - довідки від 15.05.2013р. про те, що [PERSON] на день смерті [PERSON] постійно проживала із нею та вела спільне господарство, яку в послідуючому [PERSON] використала для оформлення спадщини. Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд всебічно, повно та об'єктивно проаналізувавши надані сторонами докази, приходить до висновку, що позивач [PERSON] у 2006-2008 роках тимчасово знаходилася (перебувала) в будинку [ADDRESS], де проживала її мати, сестра та діти сестри, але постійно там не проживала, в контексті вимог ч. 1 ст. 29 ЦК України, де зазначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий буинок та інше житло у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. При цьому суд виходить із тих обставин, що [PERSON] із 1980р. була зареєстрована за іншою адресою, де проживала постійно із своєю сім'єю, що також ствердили свідки в судовому засіданні. А також із Правових позицій «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753 де в п.1 зазначено що місце проживання необхідно розрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов [PERSON] про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, до задоволення не підлягає, а тому відмовляє в його задоволенні.

Outcome: dismissed