Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати кредитний договір № 371160727 від 07 липня 2021 року, укладений із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», недійсним. В обґрунтування позову вказано, що відповідач надав фінансову послугу шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, але, як стверджує позивач, він не підписував договір. Відповідач письмово не повідомив йому всієї необхідної інформації щодо умов договору, він скористався тим, що позивачу об`єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач не надав відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору, та не зазначив їх у його змісті. Прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір (акцепт) здійснено шляхом зазначення у відповідному чек-боксі «галочки» на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції в електронній формі, що не відповідає положенням абзацу третього частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає вимогам закону, договір про надання позики, укладений між сторонами, є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Крім того, в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, та не надано розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, тобто витрат, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у зв`язку з цим реально нарахований відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим, за зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Відповідачем було введено позивача в оману, як він переконаний, на рахунок істотних умов договору, а зокрема на рахунок відсоткової ставки за користування кредитом та йому не було вказано на рахунок непомірно великої відсоткової ставки у випадку порушення зобов`язання. Було повідомлено значно меншу ціну кредиту (відсотків), через що позивач погодився на укладення договору. Також при укладенні, як зазначив позивач, було порушено принцип рівності сторін, так як запропонували укласти договір на фактично відомих лише відповідачу умовах. І розмір нарахованих відсотків за кредитним договором, укладеним між позивачем і відповідачем, значено перевищує розмір заборгованості за кредитом. Відповідач у відзиві позов не визнав, у запереченнях вказано, що позивач здійснив певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», тобто він самостійно для себе визначив необхідний для себе обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з Фінансовою установою в договірні відносини на умовах визначених Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт». Сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позивача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договору. Договір підписано позивачем за допомогою електронного підпису, у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та розділу 3 Правил, що є невід`ємною частиною договору. Інформація була надана Фінансовою установою з дотриманням всіх вимог законодавства, виклавши їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Позивач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Фінансової установи. Усі інші доводи позивача щодо нібито порушенні Товариством норм законодавства чи ненаданні будь-якої інформації зводяться виключно до цитування статей та власних припущень без жодної аргументації та відсутності доказової бази. Посилаючись на вищевикладені факти, враховуючи повну цивільну дієздатність позивача, відповідність кредитного договору законодавчим актам та відсутність жодних підтверджень доводам позичальника, позиція є неаргументованою та невмотивованою, а лише намаганням ввести суд в оману, та небажанням сплачувати заборгованість. Разом з відзивом відповідач подав до суду витребувані у нього докази: примірник договору, додаток № 1 до договору («Графік розрахунків»), заявку позивача на оформлення договору із зазначенням власних персональних даних та власною банківською карткою. II. Процесуальні дії та рішення суду. 05 жовтня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 12 жовтня 2021 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання. 30 листопада 2021 року від відповідача до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позов. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. 07 липня 2021 року сторонами було укладено договір про надання кредиту № 371160727 на суму 18 250, 00 грн із сплатою відсотків строком на 126 календарних днів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника (банківська картка № [NUMBER] ). Позивач не заперечує отримання кредиту за вказаним договором. Відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.4 договору та паспорту споживчого кредиту Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 18 250, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п. 1.4 цього договору. За умовами пункту 4.1 договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті кредитора: www.moneyveo.ua. За пунктом 4.2 договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до п.п. 4.7, 4.8 договору, позичальник засвідчує, що умови цього договору є розумними, справедливими та добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця та позичальника, сторони засвідчують, що укладення цього договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставини договору, що мають суттєве значення (природа договору, права та обов`язки сторін, інші умови договору), та умови договору є взаємовигідними для кожної із сторін. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний тільки за згодою сторін. Згідно з п. 4.11 договору, позичальник підтверджує, що отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена у паспорті споживчого кредиту та Правилах, інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Пунктом 4.13 у договорі сторони підтвердили, що договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронним засобами у візуальну форму. Відповідно до Графіку платежів, що міститься у додатку № 1 до договору від 07 липня 2021 року № 371160727, загальна вартість кредиту складає 28 136, 24 грн та включає у себе витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 9 886, 24 грн та суму (тіло) кредиту у розмірі 18 250, 00 грн. Реальна річна процентна ставка - 1006, 93 %, загальна вартість кредиту - 28 136, 24 грн. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). За положеннями статей 626-628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частинами першою, третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправления (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправления (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перебувають у загальному доступі, будучи опублікованими на сайті Товариства за посиланням: https://moneyveo.ua/uk/confidentiality/creditrules-comfort/. Такі правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Заявкою є анкета встановленої Кредитодавцем форми, що інтегрована в Інформаційно-телекомунікаційну систему Кредитодавця, яка заповнюється Клієнтом на Сайті Кредитодавця або через мобільний додаток Кредитодавця або через програмне забезпечення партнерів Кредитодавця, яке забезпечує обмін інформації з ІТС Кредитодавця по захищеним каналам зв`язку. Заявка заповнюються з метою вчинення електронного правочину, ідентифікації в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та містить всі необхідні дані для прийняття Кредитодавцем рішення щодо видачі чи відмови у видачі Кредиту (п. 2.1.9. Правил). Таким чином, бажаючи вступити у правовідносини із Фінансовою установою, позичальник заповнив заявку на укладення договору, після чого Товариство надіслало пропозицію (оферту) укласти договір позичальнику, який акцептував її за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, увівши його в спеціальне поле та натиснувши іконку «відправити/підписати». Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису. Очевидним є, що саме позивач звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання кредиту, що, відповідно до умов правил надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», є акцептом на укладення кредитного договору. Окрім цього, зі змісту цієї заявки вбачається, що ним вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема номер мобільного телефону, дату народження, паспортні дані, сімейний стан, освіта, місце проживання, реєстрації, дату володіння житлом, працевлаштування із зазначенням місця роботи, щомісячний дохід, дати наступної виплати заробітку, щомісячні доходи та витрати, а також зазначено номер картки, якою користується Позичальник. Позивач після проходження ідентифікації особи, верифікації банківської картки позичальника, погодження істотних умов договору та ознайомлення з умовами кредитування, здійснив акцепт шляхом зазначення у відповідному чек-боксі галочки на в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», отримав на мобільний телефон у вигляді CMC-повідомлення одноразовий ідентифікатор та здійснив його введення, тобто вчинив дії, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір. Позивачем, не надано належних доказів про неналежну форму оскаржуваного правочину, а саме його не підписання, як підставу для визнання його недійсним, оскільки приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або sms-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 524/5556/19 від 12 січня 2021 року). Без отримання листа на адресу електронної пошти та sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, без заповнення заявки, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (правова позиція Верховного Суду по справі № 127/33824/19 від 07 жовтня 2020 року). Таким чином, договір правомірно укладається шляхом приєднання клієнта до договору, який наданий йому для ознайомлення в електронному вигляді на офіційному веб-сайті (веб-сторінці) Товариства з урахуванням особливостей визначений індивідуальною частиною. Підсумовуючи викладене, договір підписано з дотриманням вимог чинного законодавства. Без отримання листа на адресу електронної пошти та sms-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без заповнення Заявки, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. В оспорюваному договорі, особисто наданому позивачем містяться усі істотні умови, зокрема: предмет договору (п, 1.1. договору); строк договору (п. п. 1.2. договору); інформація про відсотки за користування кредитом (п. п. 1.4.-1.6. договору, додаток № 1 до договору); права та обов`язки сторін (п. п. 2.1.-2.2. договору); розрахунок сукупної вартості та термін платежу за кредитом (додаток № 1 до договору). Таким чином, перед укладенням договору, Фінансова установа надала позивачу усю інформацію, яку необхідно надати відповідно до законодавства України після чого останній підписав договір за допомогою електронного підпису, погодився і зобов`язався неухильно дотримуватися умов Договору. Укладений договір свідчить про повну обізнаність позичальника щодо усіх умов договору та отримання інформації, передбачену законодавством України. Судом встановлено, що спірний договір укладався з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи відповідача - веб-сайту (www.moneyveo.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем відповідача, у межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Такий договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) Товариством та її прийняття (акцепту) позичальником. У разі погодження позичальником з умовами запропонованої Товариством оферти, він має заповнити в особистому кабінеті заяву про прийняття оферти (здійснити акцепт оферти). Заява про акцепт оферти підписується заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Оскільки, підписуючи договір позичальник погоджується зі всіма його умовами, маючи для цього всі можливості та час ознайомитися із цими умовами, то посилання позивача на те, що він не приймав пропозицію, не погоджував умови договору та не укладав його є безпідставними, такі твердження спростовуються встановленими обставинами у справі. Відповідно до частини першої, другої ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно з частиною першою ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. У відповідності до частини другої ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Пунктом 3.3 оскаржуваного договору встановлена відповідальність позичальника у разі порушення ним умов кредитного договору. При належному виконанні договірних зобов`язань штрафна санкція у вигляді пені не застосовується, при цьому грошова сума нарахованої пені залежить і від періоду невиконання боржником взятих на себе зобов`язань. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладений сторонами кредитний договір відповідає вимогам законодавства щодо укладення кредитних правочинів. У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про необґрунтованість позову. V. Розподіл судових витрат. У відповідності до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом не встановлено порушення прав позивача як споживача фінансових послуг у відносинах з відповідачем на підставі укладеного договору № 371160727 від 07 липня 2021 року, з нього підлягає стягненню судовий збір не сплачений при поданні позовної заяви, а саме у розмірі 908, 80 грн в дохід Держави. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved