Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] 14 грудня 2017 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 20 квітня 2010 року померла її мати [PERSON], яка на день смерті постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді ? частини домоволодіння № 94 по вул. Білоріченська в м. Дніпро. Спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], померлої 20 квітня 2010 року є [PERSON], яка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Другої дніпропетровської нотаріальної контори. 28 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до Другої дніпропетровської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 20 квітня 2010 року, а саме: ? частину домоволодіння № 94 по вул. Білоріченська в м. Дніпро. 28 листопада 2017 року [PERSON] отримала постанову нотаріуса Другої дніпропетровської нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої відмовлено у видачі на імя [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння № 94, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Білоріченська, що належало померлій [PERSON], у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності (оригінал рішення суду від 26.02.1959). На підставі вищезазначеного просить визнати за [PERSON] право власності на ? частину домоволодіння № 94 по вул. Білоріченська в м. Дніпро в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 20 квітня 2010 року, яка складається з: квартири № 1 загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., допоміжною площею 27,1 кв.м. та складається з: коридору площею 5,3 кв.м., коридору площею 9,8 кв.м., санвузла площею 6,9 кв.м., житлової кімнати площею 20,8 кв.м., житлової кімнати площею 8,3 кв.м., коридору площею 5,1 кв.м., прибудови літ. А-1, ? частини сараю літ. Б, вбиральні літ. В. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] просила винести рішення згідно з вимогами законодавства. В судове засідання представник третьої особи Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори не зявився, надали суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 20 квітня 2010 року померла [PERSON], про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 2891 (а.с. 8). На день смерті [PERSON] постійно проживала і була зареєстрована за адресою: [INFO]. Після смерті [PERSON], померлої 20 квітня 2010 року, відкрилась спадщина у вигляді ? частини домоволодіння № 94 по вул. Білоріченська в м. Дніпро. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], померлої 20 квітня 2010 року, є доньки померлої [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину шляхом подачі відповідної заяви до Другої дніпропетровської нотаріальної контори. [PERSON] 14 жовтня 2010 року звернулася до Другої дніпропетровської нотаріальної контори з заявою про відмову від належної їй частини, що залишилась після смерті [PERSON], на користь дочки померлої [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії ЯИ № 077332, [PERSON], [INFO], матірю зазначено [PERSON] (а.с. 18). 04 січня 1974 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Догадіна», що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-РЖ № 319135 (а.с. 19). 28 листопада 2017 року [PERSON] звернулася до Другої дніпропетровської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON], померлої 20 квітня 2010 року, а саме: ? частини домоволодіння № 94 по вул. Білоріченська в м. Дніпро. Постановою державного нотаріуса Другої дніпропетровської нотаріальної контори [PERSON] відмовлено у видачі на імя [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння № 94, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Білоріченська, що належало померлій [PERSON], у звязку з відсутністю документів, що підтверджують право власності (оригінал рішення суду від 26.02.1959) (а.с. 20). Матеріалами справи встановлено, що рішенням Народного суду 4-ї дільниці Ленінського району м. Дніпропетровська від 26 лютого 1959 року за [PERSON] визнано право власності на на ? частину домоволодіння № 68, яке знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Білоріченська. Виділено внатурі квартиру за № 1, яка складається з: кухні та двох прилеглих кімнат, в сінях літ. А-1, жилої кімнати 2-2, одної другої частини сараю літ. Б-1, уборної № 1, однак оригінал вищезазначеного рішення суду втрачений за життя спадкодавця (а.с. 9). Висновком про реєстрацію домоволодіння 06 липня 1963 року, на підставі рішення Народного суду 4-ї дільниці Ленінського району м. Дніпропетровська від 26 лютого 1959 року за [PERSON] зареєстровано ? частину домоволодіння № 68 по вул. Войкова в м. Дніпропетровську (а.с. 10). З відповіді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2010 року вбачається, що надати копію рішення від 26.02.1959 Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про визнання права власності на ? частину будинку за [PERSON] не має можливості у звязку з тим, що цивільні справи за 1959 рік знищені згідно закінчення терміну зберігання (а.с. 11). Згідно відповіді Комунального підприємства «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» від 21.11.2017 № 16041 станом на 31.12.2012 в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпро, вул. Білоріченська, буд. 94 (колишня вул. Білоріченська, буд. 68) містяться відомості про право власності за [PERSON] ? частина на підставі рішення Народного суду 4-ї дільниці Ленінського району м. Дніпропетровська від 26 лютого 1959 року, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 111 за реєстровим № 92 (а.с. 21). Згідно технічного паспорту на житловий будинок № 94 по вулиці Білоріченська в м. Дніпро станом на 08.11.2017 складається з: квартири № 1, яка складається з: коридору площею 5,3 кв.м., коридору площею 9,8 кв.м., санвузла площею 6,9 кв.м., житлової кімнати площею 20,8 кв.м., житлової кімнати площею 8,3 кв.м., коридору площею 5,1 кв.м., загальною площею 56,2 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., допоміжною площею 27,1 кв.м.; квартири № 2 складається з: коридору площею 4,1 кв.м., житлової кімнати площею 8,2 кв.м., кухні площею 7,8 кв.м., житлової кімнати площею 9,7 кв.м., загальною площею 29,8 кв.м., житловою площею 17,9 кв.м., допоміжною площею 11,9 кв.м.; житлової прибудови А1-1, прибудови А11-1, сараю Б, вбиральні В, вбиральні Г, 1-5 інші споруди (а.с. 12-17). Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальної конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 за № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття, тобто з дня смерті спадкодавця. Крім того, відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. На основі повного і всебічного зясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved