Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

[PERSON]\~19.06.2018р.\~звернувся до\~суду із\~позовом,\~в якому\~просить визнати\~відповідачів такими,\~що втратили\~право на\~користування жилим\~приміщенням в\~квартирі [ADDRESS].\~Свої позовні\~вимоги мотивує\~тим,\~що він\~разом зі\~своїм батьком\~[PERSON]\~є співвласниками\~квартири [ADDRESS].\~24\~липня 2015\~року у\~вказаній квартирі\~було зареєстроване\~місце проживання\~як наймача\~громадянина [PERSON] [PERSON]\~[PERSON] [PERSON],\~який мав\~дозвіл на\~проживання в\~Україні.\~28\~липня 2015\~року також\~було зареєстроване\~місце проживання\~його дружини\~[PERSON] Касім\~Mo\~та їх\~неповнолітнього сина\~[PERSON]\~Дольфікар [PERSON],\~[INFO],\~а 13\~лютого 2016\~року у\~ цій\~же квартирі\~було зареєстроване\~місце проживання\~їх неповнолітньої\~доньки [PERSON] [PERSON].\~[INFO].\~Відповідачі незначний\~час проживали\~у спірній\~квартирі,\~так у\~червні 2016\~року вони\~добровільно виселилися,\~забрали всі\~свої речі\~та більше\~у вказаній\~квартирі не\~появлялися.\~Доказами того,\~що відповідачі\~не проживають\~у вказаній\~квартирі являються\~акти комісії\~ЛКП «Нове»\~від 12.10.2016р.,\~від 06.03.2017р.,\~від 04.06.2018р.\~про те,\~що гр.\~[PERSON]\~[PERSON]\~А,\~гр.\~[PERSON] Касім\~Mo.\~гр.\~[PERSON]\~Дольфікар [PERSON] та\~гр.\~[PERSON] [PERSON] зареєстровані\~за адресою:\~[INFO],\~але фактично\~не проживають,\~про що\~підтверджують сусіди.Добровільно вирішити питання в позасудовому порядку у нього немає можливості, оскільки йому невідомо ні де проживають відповідачі, ні їх контактні дані, зокрема номер телефону. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково пояснив, що відповідачі разом зі своїми неповнолітніми дітьми вселилися в спірну квартиру в якості наймачів і проживали в такій близько трьох місяців. В червні 2016 року відповідачі разом з неповнолітніми дітьми добровільно виселилися зі спірної квартири, забравши з такої всі свої особисті речі та повернулися проживати до себе додому в [PERSON], так як відповідач [PERSON] [PERSON] А закінчив навчання, та з того часу в Україну не поверталися. За наведеного просить позов задовольнити, визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №47 у будинку № 47 по вул. Виговського у м.Львові. Відповідачі у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомили, з дозволу позивача суд ухвалив розглядати справу без участі відповідачів, з ухваленням заочного рішення, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Третя соба [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що у належній йому разом із сином на справі спільної суміної власності квартирі [ADDRESS] нетривалий\~час були\~зареєстровані та\~проживали в\~якості наймачів\~відповідачі разом зі своїми неповнолітніми дітьми. В червні 2016 року відповідачі добровільно виселились зі спірної квартири, забравши з такої всі свої речі, та повернулись проживати додому в [PERSON]. Зазначив, що 17 серпня 2015 року відповідачі по справі надали йому нотаріально посвідчену довіреність представляти їхні інтереси з питання зняття з реєстрації з вказаної квартири, однак станом на момент подання позову до суду термін дії довіреності закінчився. За наведеного просить позов задовольнити, визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №47 у будинку № 47 по вул. Виговського у м. Львові. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні зазначила, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду, однак, з врахуванням пояснень позивача та третьої особи, які ствердили, що відповідачі повернулись проживати в [PERSON], просила прийняти по справі законне та обгрунтоване рішення. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], третьої особи [PERSON] та представника третьої особи Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] загальною площею 48,30 м2 і складається з двох жилових кімнат площею 27,40 м2, в якій прописано шестеро осіб: власники - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], наймачі: [PERSON]\~[PERSON]\~А,\~[INFO],\~[PERSON] Касім\~Мо,\~[INFO],\~[PERSON]\~Дольфікар [PERSON],\~[INFO]\~та [PERSON] [PERSON],\~[INFO]\~/а.с.\~12/. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № 21470-3 від 11.06.2006р. та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] /а.с.10,11/. Згідно актів комісії ЛКП «Нове» від 12.10.2016р., 06.03.2017р., 04.06.2018р. [PERSON] [PERSON] А, [PERSON] Касім Mo, [PERSON] Дольфікар [PERSON] та [PERSON] [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], але фактично не проживають, про що підтверджують сусіди /а.с. 13-15/. Також судом встановлено, що відповідачі [PERSON] [PERSON] А та [PERSON] Касім Мо 17 серпня 2015 року надали нотаріально посвідчені довіреності на ім'я третьої особи [PERSON] представляти їхні інтереси з питаннями зняття з реєстрації з квартири [ADDRESS]. Вказані довіреності були видані терміном на один рік та дійсні до 17 серпня 2016 року /а.с. 16,17/. В судовому\~засіданні з\~пояснень позивача\~та третьої\~особи \~[PERSON]\~встановлено,\~що відповідачі,\~які не є членами сім'ї позивача, разом зі своїми неповнолітніми дітьки вселилися в спірну квартиру в якості наймачів і проживали в такій близько трьох місяців. В червні 2016 року відповідачі разом з неповнолітніми дітьми добровільно виселилися зі спірної квартири, забравши з такої всі свої особисті речі та повернулися проживати до себе додому в [PERSON], так як відповідач [PERSON] [PERSON] А закінчив навчання, і з того часу в Україну не поверталися та, що договір найму житлового приміщення між позивачем і відповідачами не укладався. Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. \~ \~ \~ \~ \~ Згідно\~ст.\~163\~ Житлового\~кодексу Української\~РСР \~у разі\~ тимчасової\~відсутності наймача\~або членів\~його сім'ї\~за \~ними зберігається\~займане жиле\~приміщення у\~випадках і\~в межах\~строків,\~ установлених\~ частиною\~ першою,\~ пунктами\~ 1\~і 5\~частини третьої\~і частиною\~четвертою статті\~71\~цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник згідно зі\~ст. 319 ЦК України\~володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. Згідно зі\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1\~ст. 383 ЦК України\~встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За нормами\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майно. Оцінюючи зібрані\~в судовому\~засіданні докази\~в їх\~сукупності та в порядку статей 383, 391 ЦК України,\~щопередбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартири тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, а тому [PERSON] [PERSON] А, [PERSON] Касім Мо, [PERSON] Дольфікар [PERSON] та [PERSON] [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір в розмірі по 352,40 грн. судового збору з кожного. На підставі наведеного та

Outcome: approved