Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON], від імені якої виступає [PERSON], звернулась до суду з даним позовом. Мотивуючи свої вимоги тим, що 06.02.2008 року між нею, [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку в смт. Неполоківці, вул. Магістральна, 88, Кіцманського району Чернівецької області. Вартість обєкту купівлі-продажу за домовленістю сторін становить 65418 гривень. На момент укладення та підписання договору проведено оплату в сумі 45218 гривень, решту суми 20200 гривень [PERSON] повинна була сплатити їй, за усною домовленістю, до 06.04.2008 року. 17.03.2011 року вона звернулась з письмовою претензією до відповідачки. 30.10.2013 року [PERSON] написала розписку, в якій зобовязалась повернути 4000 доларів США до 30.10.2014 року. Боргове зобовязання не виконане, та оскільки боргова розписка вказує на наявність письмового договору або інакше кажучи замінює його, тому з підстав, передбачених ст.ст.207, 230, 509, 525, 526, 533, 611, 625, 1017, 1046, 1050 ЦК України, просила стягнути з відповідачки 4000 доларів США, що еквівалентно 91702,14 гривень, та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача підтримала заявлені вимоги з наведених підстав, пояснивши також, що оскільки змінився курс долара, а в договорі купівлі-продажу фактично вказана вартість у еквіваленті до курсу долара і відповідачка визнала, написавши розписку, що зобовязання в сумі 4000 доларів США не виконане, одні правовідносини перейшли в інші, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав наявного боргового зобовязання. Представник відповідача позову не визнав, заперечуючи тим, що був укладений договір купівлі-продажу і визначена вартість, несплаченою була сума у 20200 гривень та визначений строк сплати до 06.04.2008 року. Всі зміни у доповнення до договору купівлі-продажу підлягали нотаріальному посвідченню, що передбачено п.17 договору. Надана позивачем розписка не може вважатись належним чином оформленими змінами і доповненнями до договору купівлі-продажу, тому є нікчемним правочином, і стягнення не може бути. Несплачена за договором купівлі-продажу сума у 20200 гривень також не може бути, оскільки минув строк позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 06.02.2008 року між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу житлового будинку в смт. Неполоківці, вул. Магістральна, 88, Кіцманського району Чернівецької області. Вартість обєкту купівлі-продажу за домовленістю сторін становить 65418 гривень. На момент укладення та підписання договору проведено оплату в сумі 45218 гривень, решту суми 20200 гривень повинно бути сплачено покупцем продавцям до 06.04.2008 року. 17.03.2011 року позивач [PERSON] зверталась з письмовою претензією до відповідачки [PERSON] 30.10.2013 року [PERSON] написано розписку, відповідно до змісту якої вона зобовязується на протязі наступного року провести останній від реалізації будинку розрахунок, що знаходиться за адресою: смт. Неполоківці, вул. Магістральна, 88, Кіцманського району Чернівецької області, а саме борг в розмірі 4000 доларів США у відповідності до ч.2 ст.524 ЦК України, еквівалент у гривні станом на сьогоднішній день, остаточний розрахунок зобовязується сплатити до 30.10.2014 року. Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі № 10-1390/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобовязань, що виникають із договорів та інших правочинів» розяснив наступне. Стаття 655 ЦК України\~закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ. За загальним правилом (ч.1 ст.692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (ч.2 ст.692 ЦК України). Укладення такого договору між фізичними особами, наприклад, при купівлі-продажу житлового будинку, законом не заборонено. У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати (частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України (постанова від 6 червня 2012 р. № 6-46цс12). Згідно ч.1,4,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статею 219 ЦК України встановлено, що у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору\~\~вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відповідно до п.17 договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 06.02.2008 року між [PERSON], [PERSON] (продавці) та [PERSON] (покупець), всі зміни і доповнення до цього Договору, що зроблені за узгодженням сторін, повинні бути нотаріально посвідчені. У випадку, якщо сторони не дійдуть до згоди, спори і розбіжності підлягають розгляду в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Суд розцінює надану позивачем розписку як нікчемний правочин про внесення змін і доповнень до договору купівлі-продажу, а тому вважає, що стягнення за таким правочином проведено бути не можу. Верховний Суд України у постанові від 03.06.2015 року при розгляді справи № 6-276цс15 від 03.06.2015р. висловив наступну правову позицію. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 11 ЦПК України). Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу та надаючи правову оцінку укладеному договору, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, вийшов за межі заявлених позивачем вимог та дійшов помилкового висновку про те, що з відповідачки на користь товариства не підлягають стягненню грошові кошти згідно з чинним договором. Отже, суд касаційної інстанції, порушуючи вимоги частини другої статті 625 ЦК України, необґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача суми боргу за договором купівлі-продажу, який є чинним. З урахуванням наведеного, суд вважає, що стягненню підлягала несплачена сума за договором купівлі-продажу у розмірі 20200 гривень. Однак, представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності стосовно стягнення цієї суми за договором купівлі-продажу. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За наведених та встановлених судом обставин підстав для задоволення позову не вбачається. Враховуючи наведене, ст.ст. ст.ст. 203, 207, 219, 256, 257, 267, 654, 657, 692 ЦК України,

Outcome: dismissed