Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдіна Ірина Георгіївна, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. 13.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №56, за яким звернено стягнення на кошти, майно та доходи Позивача на загальну суму 99 955,41 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 12.09.2017 року по 12.09.2018 рік. Як убачається з виконавчого напису, Відповідачем було нараховано: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 44 588,58 грн.; заборгованість за процентами в розмірі 55 366,83 грн., а всього - 99 955,41 грн. 27.11.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса. Строк виконання кредитного зобов`язання в повному обсязі сплинув, що підтверджується Кредитним договором № 21350619 від 24.04.2013 року (пункт 3), а тому з цього дня виникло право вимоги відносно всієї суми грошових коштів. Виконавчий напис був вчинений 13.09.2018 року. Строк в 3 роки з дня виникнення вимоги на вчинення виконавчого напису, пропущений, оскільки останній день з цих 3 років припадав на 24.04.2018 рік. Нотаріус дану обставину не перевірив та відповідно незаконно вчинив виконавчий напис. Після спливу строку кредитного договору 24.04.2018 рік Відповідач не мав права нараховувати відсотки та комісію за користування кредитом, оскільки з настанням зазначеної дати припинилося нарахування процентів за користування кредитом Позивач вважає, що виконавчий напис №56 здійснений 13.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. є незаконним та таким, що не підлягає виконанню. При цьому зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, Позивач просив суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. від 13.09.2018 року №56 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» борг в сумі 99 955,41 грн. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 22.02.2021 року було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.59-60). 07.04.2021 року у встановлений судом строк на адресу суду представник Відповідача - АТ «ПУМБ» засобами поштового зв`язку, надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві той зазначив, що вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню та просив у задоволенні позову відмовити, справу розглянути за його відсутності (а.с.76-78). 20.05.2021 року ухвалою суду витребувано у АТ «Перший український міжнародний банк» та у приватного нотаріуса Юдіної І.Г. належним чином завірені копії виконавчого напису №56 від 13.09.2018 року та належним чином засвідчені документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №56 від 13.09.2018 року, щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» (а.с.107-108). 15.06.2021 року засобами поштового зв`язку на адресу суду представником Відповідача - АТ «ПУМБ» було направлено письмове повідомлення про неможливість надання копії документів, оскільки він має лише копію кредитного договору, на якому вчинений виконавчий напис. Копій інших документів не виготовлялося (а.с.120-131). 06.07.2021 року ухвалою суду повторно витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка М.М. належним чином завірені копії виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г., реєстраційний №56 від 13.09.2018 року та витребувано від Київського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи з вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. виконавчого напису №56 від 13.09.2018 року в тому числі копію самого виконавчого напису стосовно боргу [PERSON] (а.с.134-135). 14.09.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2021 року, Київський державний нотаріальний архів засобами поштового зв`язку направив належним чином завірену копію виконавчого напису №56 від 30.09.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. та документів на підставі яких вчинено виконавчий напис (а.с.161-164). 22.09.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 06.07.2021 року, приватний виконавець Трофименко М.М. засобами поштового зв`язку направив належним чином завірену копію виконавчого напису №56 від 30.09.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. та документів на підставі яких вчинено виконавчий напис (а.с.167-178). 12.10.2021 року Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника Позивача про розгляд справи без його участі та без участі Позивача (а.с.146). 12.10.2021 року в судове засідання представник Відповідача АТ «ПУМБ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдіна І.Г., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко М.М. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. В матеріалах справи міститься заява від представника Відповідача АТ «ПУМБ» про розгляд справи за його відсутності (а.с.78). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з приписами ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. 13.09.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. був вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №56 за яким звернено стягнення на кошти, майно та доходи Позивача на загальну суму 99 955,41 грн. (а.с.167). 27.11.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. було відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса (а.с.49). У той же час, за приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України: від 21.03.2017 року №23, від 24.11.2017 року №92. Враховуючи викладене, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що даний виконавчий напис було вчинено нотаріусом помилково, на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим, а також не на самому договорі, а окремим документом. Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на договорах позики, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог Позивача. Наявні всі правові підстави для задоволення його вимог та визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved