Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

[PERSON] 26 лютого 2020 року пред`явив до Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області позов про визнання за ним, позивачем, право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , з яких Ѕ частина як частка в майні колишнього колгоспного двору, а Ѕ частина у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що після смерті його баби на майно, яке належало їй на праві приватної власності , відкрилася спадщина. При житті, [INFO] року, його баба [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла йому, позивачу. Він, позивач, після смерті баби звернувся до Старосамбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, де була зареєстрована спадкова справа, однак державний нотаріус повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на будинок ним не надано. На підставі ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 5 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 31 березня 2020 року. Згідно ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 березня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 15 квітня 2020 року. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач Воютицька сільська рада Самбірського району Львівської області подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову. Суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі наявних у суду матеріалів, виходячи із такого. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про здійснення судового розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з такого. Із довідки, виданої Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 22 листопада 2019 року № 2481, видно, що будинок [ADDRESS] зареєстрований в цілому на праві особистої власності за [PERSON] , як головою колгоспного двору, згідно свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення виконкому Старосамбірської районної ради від 21 січня 1988 року за № 12 ( а. с. 11). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області 22 листопада 2019 року № 4950, убачається, що станом на 1 липня 1990 року у житловому будинку в [ADDRESS] було зареєстроване місце проживання: [PERSON] голови господарства та [PERSON] , [INFO] , її внука ( а. с. 9). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі відомо, що [INFO] у с. Лютовисько померла [PERSON] (а. с. 6, 7). За наведеного, на момент припинення колгоспного двору його членам вказане майно належало на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/2 частині вказаного будинку, і після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину цього будинку. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, тобто до вказаних правовідносин застосовуються правила ЦК Української РСР. Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР, який був чинний на день смерті спадкодавця, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтями 548 та 549 цього Кодексу було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із заповіту, складеного 13 травня 1997 року у с. Лютовиська Старосамбірського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] жилий будинок і все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла своєму внукові [PERSON] , який проживає у с. Лютовиська ( а. с. 8). Із свідоцтв про народження та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є внуком [PERSON] ( а.с. 18,19,20). Із довідки, виданої 22.11.2019 виконавчим комітетом Воютицької сільської ради Самбірського району Львівської області, видно, що місце проживання [PERSON] до дня смерті було зареєстровано та вона проживала у [ADDRESS] і на день її смерті з нею проживав її внук [PERSON] , [INFO] ( а. с. 10). Отже, [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї баби [PERSON] , оскільки фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Старосамбірська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його баби [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу ( а с. 5). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право [PERSON] на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на майно колишнього колгоспного двору та у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved