Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

[PERSON] 26 лютого 2020 року пред`явив до [PERSON] позов про визнання за ним, позивачем право власності на ј частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та визнання права власності на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. яка розташована на території Воле-Баранецької сільської ради Самбірського району Львівської області, площею 0,3850 га, кадастровий номер 4624281400:04:000:0719 та площею 0,1500 га, кадастровий номер 4624281400:04:000:0718, які належали [PERSON] , згідно Державного акта на право приватної власності на землю, серії ЛВ № 01111 від 17 липня 2001 року, у порядку спадкування за заповітом після смерті його тестя [PERSON] , який помер [INFO] . У обґрунтування позову [PERSON] посилався на те, що після смерті його тестя [PERSON] відкрилася спадщина на вказане майно. За життя, 16 грудня 2004 року, [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде належати йому на день смерті і на що матиме паво, а також земельний і майновий пай заповів йому, позивачу. Він, [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , звернувся до Самбірської державної нотаріальної контори, де була зареєстрована спадкова справа, але державний нотаріус листом від 22 січня 2020 року повідомив його, позивача, що не вправі видати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, оскільки ним не надано оригіналів правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на майно, що належало спадкодавцю. Згідно ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 8 квітня 2020 року. На підставі ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8 квітня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 14 квітня 2020 року. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності та визнання позову. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях. Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про здійснення судового розгляду справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомо, що [INFO] у с. Верхівці Самбірського району Львівської області помер [PERSON] (а. с. 6, 8 ). Із копії свідоцтва про право власності на житловий будинок відомо, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] дійсно належить по ј частині [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( а. с. 11) Із технічного паспорту на будинок, довідки та висновку про вартість об`єкта оцінки відомо, що житловий будинок по [ADDRESS] має загальну площу будинку 156,8 кв. м, житлова площа складає 90,2 кв. м, вартість ј частини становить 73 091,00 грн. ( а. с. 12, 13-15,16, 17). Також, із копії державного акта на право приватної власності на землю та витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку видно, що [PERSON] , який проживав у с. Верхівці на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 11 лютого 2001 року № 454 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,535 гектарів в межах згідно з планом, вказана земельна ділянка розташована на території с. Верхівці Верховецької сільської ради, землю передано для ведення особистого підсобного господарства ( а. с. 18). Із заповіту, складеного 16 грудня 2004 року, видно, що [PERSON] усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, а також земельний і майновий пай заповів своєму зятю [PERSON] , 1964 року народження, жителю с. Верхівці Самбірського району ( а. с. 9). Із заяви [PERSON] , поданої 8 вересня 2009 року до Самбірської державної нотаріальної контори убачається, що спадкоємиця за законом першої черги дружина [PERSON] - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ( а. с. 10). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ураховуючи наведене, унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на вказані житловий будинок та земельні ділянки, які успадкував [PERSON] . Із відповіді Самбірської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємцю за заповітом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ј частинку житлового будинку та земельні ділянки площею 0,15 та 0,385 га у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а. с. 5). Із публікації в ЗМІ відомо, що загублений державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 1111 від 17 липня 2001 року та свідоцтво на право власності на житловий будинок у [ADDRESS] , видані [PERSON] ( а. с. 27-28). Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За наведеного, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на будинок та вказану земельну ділянку.

Outcome: approved