Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

[PERSON] 09.07.2018р. звернулась із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вимоги мотивувала тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння та часті сварки, інше, тому припинили подружні стосунки, спільно не проживають, вона втратила до нього добрі почуття, просила розірвати шлюб. В суді [PERSON] позов підтримала, пояснила, що в травні 2016р. припинили подружні стосунки з відповідачем через відсутність взаєморозуміння та сварки, що з цього часу спільно не проживають і не підтримують подружніх стосунків, вона має іншого чоловіка з яким має намір створити сімю, настоює на розірванні шлюбу, від стягнення судових витрат з відповідача відмовилась. Відповідач [PERSON] в суді пояснив, що в травні 2016р. припинили подружні стосунки з позивачкою через зради останньої у подружній вірності, що з цього часу спільно не проживають, примирення неможливе, він має іншу жінку з якою перебуває у фактичних шлюбних стосунках, просив розірвати шлюб. Заслухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Із пояснень сторін, із долученого до справи свідоцтва про шлюб І-СГ № 271112 (а.с. 5) убачається, що сторони в шлюбі з 14.03.2016р., в травні 2016р. припинили подружні стосунки, проживають окремо. Як убачається із пояснень позивачки [PERSON], вона настоює на розірванні шлюбу, мотивуючи тим, що має іншого чоловіка, що подальше збереження шлюбу з відповідачем є недоцільним. Відповідач [PERSON], як убачається із його пояснень в суді, заперечив можливість примирення з позивачкою, теж настоює на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 р., чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 і 4 ст. 56 вказаного\~Кодексу передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. зазначено, що проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюб суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Ураховуючи вищенаведене та інші фактичні взаємини подружжя Деркач, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, а також той факт, що примушування сторін до збереження шлюбних відносин порушуватиме їх права на особисту свободу, суд задоволює позов.

Outcome: approved