Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

[PERSON] , в порядку ст.317 ЦПК України, звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій прохає встановити факт смерті його матері [PERSON] , 1962 р.н., яка померла [INFO] у м.Сімферополь АР Крим. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] на території України, яка є тимчасово окупованою, померла його мати [PERSON] , 1962 р.н. У зв`язку із тим, що документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, у проведенні державної реєстрації смерті органом РАЦС заявнику було відмовлено, через що виникла необхідність у зверненні до суду. Ухвалою суду від 03.06.2021 відкрито провадження у справі. Будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, заявник та представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явились. Від заявника на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримані у повному обсязі. Заінтересована особа\~надіслала до\~суду заяву\~про розгляд\~справи без\~участі представника Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Перевіривши всі обставини справи, суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Як вбачається з копії свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Машівського районного управління юстиції Полтавської області, батьками заявника зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Заявник [PERSON] є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с.11). Вказані вище документи у своїй сукупності, на переконання суду, об`єктивно підтверджують факт родинних зв`язків між померлою [PERSON] та заявником [PERSON] , як матір`ю та сином, у зв`язку з чим він має право на звернення до суду в порядку ст.317 ЦПК України. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Кошманівка, Машівського району, Полтавської області, була зареєстрована та постійно проживала у [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з приєднаним до заяви свідоцтвом про смерть, 11.03.2021 було проведено реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Сімферополь АР Крим. Зазначений документ про смерть видано на тимчасово окупованій території, тому він є неприйнятними для українських органів державної реєстрації актів цивільного стану. Факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Сімферополь АР Крим, підтверджується також довідкою про смерть №С-01285 від 11.03.2021 та медичне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8,9-10). Виходячи із змісту заяви [PERSON] , у проведенні державної реєстрації смерті Подільським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Полтаві\~Північно -\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Суми) йому було відмовлено, у зв`язку із поданням ним документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VІІІ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» містяться роз`яснення стосовно того, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Зокрема ч.2\~\~ст. 317 ЦПК України\~передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У п.13\~Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~Пленум Верховного Суду України вказав про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Згідно ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII (далі по тексту Закон № 1207-VII) тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України\~вздовж узбережжя\~Кримського півострова\~та прилеглого\~до узбережжя\~континентального шельфу\~України,\~на які\~поширюється юрисдикція\~органів державної\~влади України\~відповідно до\~норм міжнародного\~права,\~Конституції та\~законів України; надра під територіями, зазначеними у\~пунктах 1\~і\~2\~цієї частини, і повітряний простір над цими територіями. Статтею 9 вказаного Закону\~передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. \~З огляду на практику Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах проти Туреччини (зокрема, Loizidou v Turkey, Cyprus v Turkey), а також Молдови і Росії (зокрема, Mozer v the Republic of Moldova and Russia, Ilascu and Others v Moldova and Russia), документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами та органами реєстрації громадянського стану), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. У справі Cyprus v. Turkey (§§ 91-94) ЄСПЛ постановив, що «зобов`язання не брати до уваги акти факти фактичних утворень не є абсолютним. Життя на відповідній території продовжується для його мешканців. Це життя має бути терпимим, і права мешканців повинні захищатися фактичними органами влади, у тому числі судами; і в інтересах мешканців, акти цих органів не можуть просто ігноруватися третіми державами і міжнародними організаціями, зокрема, судами, у тому числі цим Судом. Інший підхід був би рівнозначним позбавленню мешканців території їхніх прав кожного разу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх мінімальних прав». Таким чином, наявні у заявника документи, що посвідчують факт смерті [PERSON] видані органами влади, які створено всупереч законодавства України, а тому не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». З урахуванням викладеного, суд робить висновок, що надані заявником докази є належними і допустимими, оскільки містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт смерті його матері на тимчасово окупованій території, у зв`язку із чим вимоги заяви про встановлення факту смерті особи підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved