Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

[PERSON] в особі представника звернулась до суду з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС» про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивувала тим, що 11.04.2014 року між нею та відповідачем було укладено Договір добровільного страхування незамного транспорту ПК/21 №А0333472, відповідно до умов якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Хюндай Елантра», державний номерний знак [NUMBER]. Строк дії Договору з 12.04.2014 по 11.04.2015 року. Страховими ризиками, застрахованими відповідно до Договору, є протиправні дії третіх осіб та незаконне заволодіння. 15.05.2014 року із застрахованим транспортним засобом стався страховий випадок, у зв'язку з чим вона звернулась до правоохоронних органів. До ЄРДР були внесенні відомості про викрадення автомобіля та надано правову кваліфікацію - ст.289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом). 29.05.2014 року в ході розслідування вказаної справи, слідчим було виявлено її автомобіль на узбіччі дороги Первомайськ-Луганськ, з механічними ушкодженнями та ознаками горіння, про що було видано відповідну довідку. На виконання умов договору, вона надала відповідачу всі необхідні документи, однак страховик не виплатив страхове відшкодування та відмовив у такій виплаті, оскільки наявний безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між викраденням автомобіля та проведенням на території Луганської області антитерористичної операції. Однак, вона не погоджується з таким рішення відповідача, оскільки вказаний випадок є саме страховим випадком, що визначено у вищевказаному договорі. Крім того, на замовлення відповідача 20.05.2014 року було проведено огляд залишків автомобіля, а 22.05.2014 року складено відповідний звіт і таким чином відповідач мав змогу проводити страхове розслідування, і більш того, вчиняв активні дії щодо його проведення, отримав необхідні документи та мав можливість прийняти відповідне рішення. На підставі наведеного, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 219 444 грн. 20 коп. страхового відшкодування. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперчень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. В ході судового розгляду встановлено, що 11.04.2014 року у м. Первомайськ між ПАТ «Страхова група «ТАС» (Луганська область, м.Первомайськ, вул. Київська, 12) та [PERSON] ([ADDRESS]) було укладено Договір добровільного страхування незамного транспорту ПК/21 №А0333472, відповідно до умов якого застрахованим транспортним засобом є автомобіль «Хюндай Елантра», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.6-11 - копія договору). Строк дії вищевказаного Договору з 12.04.2014 по 11.04.2015 року. У відповідності до п.9.2. Договору, страховими ризиками є: а) «ДТП» (подія, що сталася під час руху ЗТЗ або іншого транспортного засобу, внаслідок якої завдані матеріальні збитки страхувальникові); б) «незаконне заволодіння» (незаконне заволодіння ЗТЗ та пошкодження або знищення ЗТЗ внаслідок ДТП при незаконному заволодінні); в) «Протиправні дії третіх осіб» (протиправні дії третіх осіб, що спрямовані на пошкодження, знищення ЗТЗ та/або ЗДО та/або на пошкодження, знищення або крадіжку (таємне викрадення) частин, деталей, вузлів, агрегатів, приладів ЗТЗ та/або ЗДО); г) «стихійне лихо» (землетрус, зсув, обвал, провалля, буря, ураган, шквал, смерч, сильний дощ, тривалі дощі, сильна злива, град, паводок, підтоплення, затоплення, падіння дерев та інших предметів з будь-яких причин, напад тварин); д) «пожежа» (раптове виникнення вогню, що здатний самостійно поширюватись поза межі місць, спеціально призначених для його розведення і підтримки, у тому числі викликаного коротким замиканням в електрообладнанні ЗТЗ, крім випадків підпалу, у тому числі задимлення в результаті пожежі, виділення сажі і корозійного газу, а також вплив на ЗТЗ продуктів згоряння (диму, сажі, кіптяви), незалежно від місця виникнення пожежі, а також збитки, завдані внаслідок заходів, спрямованих на порятунок ЗТЗ, гасіння пожежі чи запобігання поширення пожежі, в тому числі збитки, завдані засобами пожежогасіння). Як достовірно встановлено в ході розгляду справи, 15.05.2014 року із застрахованим транспортним засобом стався випадок, у зв'язку з чим позивачка зверталась до правоохоронних органів. Згідно Витягу з кримінального провадження №12014130290000639 від 15.05.2014 року, 15.05.2014 року до Первомайського МВ ГУ МВС звернулась [PERSON], яка мешкає за адресою: м. Золоте-1, вул. Менделєєва, 5/9, із заявою про те, що біля будинку за вищевказаною адресою невідома особа скоїла угон її машини «Хюндай Елантра», державний номерний знак [NUMBER], 2013 року випуску, біжевого кольору, чим спричинила останній матеріальну шкоду на суму 233 716 грн. (а.с.12 - ксерокопія витягу з кримінального провадження). Як вбачається з довідки від 29.05.2014 року, виданої слідчим СВ Первомайського МВ ГУ МВС України у Луганській області, в ході розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню, було знайдено вищевказаний автомобіль на узбіччі дороги Первомайськ-Луганськ біля населеного пункту Нова Тошівка, з ознаками дорожньо-транспортної пригоди (механічні ушкодження, ознаки горіння). Автомобіль перебуває на штрафплощадці ВДАІ м. Первомайська (а.с.13 - копія довідки). Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач відмовив позивачці у виплаті страхового відшкодування та надав копію звіту (а.с.14 - копія листа; а.с.15-17 - копія звіту; а.с.18-22 - копія калькуляції; а.с.26-30 - копія листа). Пунктом 10.1.1 вищевказаного Договору визначено, що дія договору не розповсюджується на збитки, завдані під час та/або внаслідок будь-якого роду військових дій, а також маневрів та інших військових заходів, громадянської війни, громадських хвилювань, дій, що викликані трудовими конфліктами, будь-яких терористичних актів, а також використання ЗТЗ правоохоронними органами (МВС, СБУ тощо), військовою або громадською владою, в тому числі блокадах доріг, переслідуваннях тощо, внаслідок застосування вибухових пристроїв або вогнепальної зброї (не залежно від інших обставин). Отже, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з наступного. Виходячи зі змісту ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до ст.4 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язані: з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Відповідно до п.6 ч.4 ст.6 Закону України «Про страхування», страхування наземного транспорту (крім залізничного) є видом добровільного страхування. Згідно ст.8 ЗУ «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно положень п.3 ч.1 ст.20 даного Закону, страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Отже, згідно довідки від 29.05.2014 року слідчого Первомайського МВ ГУ МВС України у Луганській області, автомобіль позивачки знайдено та він перебуває на території м. Первомайська, яке на даний момент непідконтрольне владі України та знаходиться безпосередньо або побічно під контролем терористичних операцій. Виходячи зі змісту п.4 ч.1 ст.25 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», керівники та посадові особи підприємств, установ і організацій, а також громадяни, які сприяли тетористичній діяльності, зокрема надавали кошти, інші фінансові активи чи економічні ресурси, відповідні послуги безпосередньо чи опосередковано для використання в інтересах фізичних осіб, які вчиняють тетористичні акти або сприяють чи беруть участь у їх вчиненні, в інтересах юридичних осіб, майно яких прямо чи опосередковано перебуває у власності або під контролем терористів або осіб, які сприяють тероризму, а також юридичних і фізичних осіб, які діють від імені або за вказавкою зазначених осіб - несуть відповідальність відповідно до закону. У постанові Верховної Ради України «Про Заявку Верховної Ради України «Щодо протидії поширенню підтримуваного Російською Федерацією міжнародного тероризму» від 22 липня 2014 року №1597-VII зазначено, що збройна агресія Росії проти України розпочалася з лютого 2014 року. Крім вказаного документу, доказом збройного конфлікту, воєнних дій, терористичних актів, експропріації, примусового вилучення, захоплення майна є Комплекс заходів щодо виконання Мінських угод від 12 лютого 2015 року. Отже, фактичне ведення військових дій і наявність громадських заворушень, військового і протиправного захоплення влади на територіях Донецької та Луганської областей є загальновідомим фактом (обставиною), який у відповідності до ч.2 ст.61 ЦПК України не потребує доказування. Вчинення злочинів на окупованій території виявилось можливим виключно в силу того, що ці території знаходяться під контролем незаконних збройних формувань, які кваліфікуються Генеральною прокуратурою України і Верховною Радою України, як терористичні організації. Тому, Верховна Рада України однозначно зазначила, що численні злочини на окупованій території Донецької та Луганської областей здійснюються саме особовим складом створених і контрольованих РФ збройних формувань найманців, спецназу і підрозділів регулярних частин її Збройних Сил. Згідно п. 10.1.1 вищевказаного Договору, дія договору не розповсюджується на збитки, завдані під час та/або внаслідок будь-якого роду військових дій, а також маневрів та інших військових заходів, громадянської війни, громадських хвилювань, дій, що викликані трудовими конфліктами, будь-яких терористичних актів, а також використання ЗТЗ правоохоронними органами (МВС, СБУ тощо), військовою або громадською владою, в тому числі блокадах доріг, переслідуваннях тощо, внаслідок застосування вибухових пристроїв або вогнепальної зброї (не залежно від інших обставин). Можливість відділення кримінальних проваджень про злочини, вчинені терористами щодо майна громадян і юридичних осіб, за критерієм правової кваліфікації - відсутня. За таких умов, наявність доказів знищення майна саме терористами не відповідає вимогам законодавства, оскільки КПК України не передбачає поділу протиправних дій щодо майна на вчинене терористами і не терористами. Виходячи з вимог Закону України «Про боротьбу з терроризмом», виплата страхового відшкодування за пошкоджене майно, яке прямо або побічно знаходиться під контролем терористичних організацій заборонена та розцінюється як сприяння терористичній діяльності. Крім того, Верховним Судом України в Аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування (схвалена на нараді суддів цивільної юрисдикції Верховного Суду України 11 липня 2011 року) зазначено, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовується до відносин майнового страхування. Правовідносини, що існують між сторонами договору страхування є зобов'язальними. Судам потрібно виходити з того, що між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним Законом України «Про страхування» та нормами Цивільного кодексу України. Як встановлено в ході судового розгляду, місто Золоте 07 жовтня 2014 року було виключено зі складу Первомайської міськради і приєднано до Попаснянського району Луганської області згідно постанови ВРУ від 07.10.2014 року №1693-VII, враховуючи що згідно розпорядження КМУ від 18 лютого 2015 року №128-р на території міста Первомайське дотепер органи державної влади не здійснюють свої повноваження. Тобто, випадок з транспортним засобом позивачки стався під час протиправного захоплення влади, що супроводжувалось воєнними діями, які продовжуються, нажаль, по сьогоднішній день. Тлумачення положень договору страхування дає підстави вважати, що посилання позивачки про те, що між діями, передбаченими п.10.1.1 договору і настанням збитків має бути безпосередній причинно-наслідковий зв'язок є помилковими. Згідно умов договору, дії, передбачені п.10.1.1 договору і настання збитків мають збігатись у часі. На день настання випадку, який позивачка вважає страховим, на території Луганської області, зокрема у м. Золоте, проводилась антитерористична операція. Так, відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30 жовтня 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція», на території міста Золоте здійснювалась антитерористична операція, яка відповідно до ст.1 Закону України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» розпочалась 14.04.2014 року разом з набранням чинності Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терирористичної загрози і збереження територіальної цілісності України». Відповідно до Женевської конвенції від 12.08.1949 року та Резолюції Генеральної асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14.12.1974 року, ситуація (події) на територіях Луганської та Донецької областей характеризується як військові та терористичні дії. Згідно карти, складеної Інформаційно-аналітичним центром Ради національної безпеки і оборони України вбачається, що територія м. Золоте станом на 20.05.2014 року була в самій середині територій, контрольованих терористами, що, з пояснень представника відповідача, унеможливило проведення страхового розслідування на території проведення АТО (проведення огляду пошкодженого майна, направлення запитів, звернень, з'ясування причин знищення автомобіля тощо). Як встановлено в ході розгляду справи, відповідачем направлялись запити до відповідних державних органів та отримано відповіді, які підтверджють вищевикладене. Отже, згідно п.10.1.1 Договору, настання заявленого позивачкою випадку не покривається страховим захистом та є підставою для звільнення страховика від обов'язку сплати страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Нормами ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed