Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

[PERSON] 21 березня 2016 року звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа Пирятинський РС УДМС України, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зобов'язання зняття з реєстрації місця проживання. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що вона з 29 січня 1991 року є власником житлового будинку в с. Мала Круча Пирятинського району Полтавської області, де зареєстрований, але не проживає її онук [PERSON] [INFO] Тому просить у судовому порядку визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у належному їй будинку та зобов'язати Пирятинський РС УДМС в Полтавській області зняти вказану особу з реєстрації місця проживання. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений в передбачений законом спосіб, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Пирятинського РС УДМС України в Полтавській області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений, на адресу суду третя особа надіслала листа з проханням провести судовий розгляд без участі її представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність указаних осіб, оскільки їх особисті пояснення у судовому засіданні необов'язкові. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч.1 ст. 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Приписами п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини: Позивач [PERSON] з 29 січня 1991 року є власником житлового будинку [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 29 січня 1991 року (а.с.8). У вказаному будинку з 2004 року зареєстрований відповідач [PERSON], який є онуком позивача, та який не проживав і в даний час не проживає в будинку позивача. Позивач не має змоги розпорядитись своїм будинком без зняття [PERSON] з реєстрації його місця проживання в цьому будинку. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що дійсно відповідач ніколи не проживав та в даний момент не проживає в будинку позивача, хоча у 2004 році був у ньому зареєстрований. Факт реєстрації відповідача в будинку позивача підтверджується довідкою Великокручанської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (а.с. 37). Тому, ураховуючи, що відповідач не проживає в будинку позивача понад 1 рік, у зв'язку з чим втратив право користуватися житловим приміщенням позивача, реєстрація місця його проживання в будинку перешкоджає здійсненню права позивача користуватись та розпоряджатись своїм майном, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved