Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] виклад позицій позивача, відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача 1. Виклад позиції позивача. 17.04.2018 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що 21.09.2014 року померла її баба [PERSON], яка по день смерті проживала та була зареєстрована в [INFO] і після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається із права на земельну частку (пай) площею 1,66 умовних кадастрових гектари на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району, яке посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0193218, зареєстрованим за №190. Вона є спадкоємцем [PERSON] за заповітом від 19.07.2013 року. Інших спадкоємців після смерті [PERSON]М немає. Спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла, проте оформити спадкові права на земельну частку (пай) не може через відсутність у неї правовстановлюючого документу, оскільки відсутній сертифікат на земельну частку (пай), виданий спадкодавцю. Державним нотаріусом Шаргородської ДНК 20.03.2017 року їй було відмовлено в оформленні спадщини на земельну частку (пай) в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, що є перешкодою для оформлення спадкових прав. Просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті 21.09.2014 року [PERSON] право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату серії ВН №0193218, зареєстрованого за №190, площею 1,66 умовних кадастрових гектари на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не прибула. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 08.05.2018 року (а.с.27), подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності та про підтримання позову у повному обсязі (а.с.41). 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] сільська рада Шаргородського району Вінницької області відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 17.04.2018 року до суду не подала. 04.05.2018 року представником відповідача [PERSON] сільської ради сільським головою [PERSON] подано заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог [PERSON] щодо визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, з якої вбачається, що відповідач не має заперечень щодо позову і вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, просить розгляд справи проводити у відсутності представника сільської ради, а також не заперечує щодо ухвалення судом рішення у справі в підготовчому судовому засіданні (а.с.22). 3. Виклад позиції третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Відділу у Шаргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в підготовче судове засідання не зявився, але 25.04.2018 року до суду за підписом заступника начальника Відділу надійшла заява, у якій останній просить розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, проводити у відсутності представника Відділу у Шаргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с.19). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача, третьої особи. 1. Представник позивача [PERSON] [PERSON] 10.05.2018 року подала заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні з огляду на визнання у повному обсязі представником відповідача позовних вимог [PERSON] 2. 04.05.2018 року представник відповідача [PERSON] сільської ради сільський голова [PERSON] подала заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради та про визнання у повному обсязі позовних вимог [PERSON], не заперечує щодо ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. (а.с.22). 3. 25.04.2018 року представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Відділу у Шаргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника Відділу (а.с.19). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 17.04.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.05.2018 року (а.с.16-17). 2. В підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання представників позивача, відповідача та третьої особи про розгляд справи у їх відсутності та у відсутності позивача і вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутності позивача [PERSON] та її представника [PERSON], представника [PERSON] сільської ради, представника третьої особи Відділу у Шаргородському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області. 3. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, немає. 4. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у підготовчому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що 21.09.2014 року в с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №300616, яка по день смерті постійно проживала та була зареєстрована в [INFO] на вул. Польова, 7 (а.с.7, 8). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається, в тому числі, із права на земельну частку (пай) площею 1,66 умовних кадастрових гектари на території [PERSON] сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0193218, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №190, виданого на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації №49 від 12.03.1997 року, відповідно до якого мала право на земельну частку (пай), площею 1,66 умовних кадастрових гектари на території [PERSON] сільської ради. Вказаний факт підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі від 14.02.2017 року за №29-28-99.2-198/2-17 (а.с.11). При житті спадкодавцем [PERSON] втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай), що підтверджується оголошенням в газеті «Шаргородщина» (а.с.12). Таким чином, право на земельну частку (пай) входить до складу спадщини після смерті [PERSON] [PERSON], [INFO], спадщину після смерті [PERSON] прийняла на підставі заповіту від 19.07.2013 року, що посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №24, а на день смерті заповідача не змінений та не скасований (а.с.9). Вказаний факт також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.02.2015 року за №39735743 спадкової справи за №127/2015 до майна померлої 21.09.2014 року [PERSON] (а.с.10), а також матеріалами спадкової справи (а.с.29-40). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Спадщину після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) позивачка [PERSON] також прийняла, подавши відповідну заяву до Шаргородської ДНК, але не оформила, оскільки відсутній державний акт на право власності на землю, а також втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай), у звязку із чим 20.03.2017 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК [PERSON] відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.13). V. [PERSON] права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом права на земельну частку (пай), які регламентують порядок набуття права на спадщину і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про порядок спадкування та набуття права на спадщину. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України). В силу ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку, в силу вимог ст.126 ЗК України, оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто свідоцтвом про право власності. Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та, відповідно до ст.1216 ЦК України, не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. За приписами ст.ст.1217, 1218 ЦК України та ст.3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю. VІ. Висновки суду Із досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів вбачається, що спадкодавець [PERSON] у визначений законом спосіб не набула права власності на земельну ділянку, а мала право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0193218, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №190, але сертифікат втрачений спадкодавцем. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Позивач прийняла спадщину у передбаченому нормами ЦК України порядку, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини (а.с.30). [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) площею 1,66 умовних кадастрових гектари після смерті [PERSON] (а.с.13). Отже, оскільки [PERSON] мала право земельну частку (пай) площею 1,66 умовних кадастрових гектари, то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну частку (пай) з послідуючим отриманням свідоцтва про право власності. Визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб, оскільки спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] сільською радою визнано позовні вимоги [PERSON], то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на спадщину померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved