Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

[PERSON],\~в інтересах\~та від\~імені якої\~діє представник\~ адвокат\~[PERSON], звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві представник позивача посилається на те, що [PERSON] звернулася в Ужгородський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги відповідно до Закону України «Про безоплатну правову допомогу» для представництва інтересів у справі про розірвання шлюбу. 26.06.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 258, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 117258. Від цього шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 381658 від 17.05.2017 року. Зазначає, що спільне життя у подружжя не склалося, між позивачем і відповідачем постійно виникають сварки та суперечки, що створює конфліктну обстановку в сімї, подальше збереження шлюбу повністю суперечить інтересам сторін. На теперішній час подружні відносини між сторонами фактично припинені. Оскільки збереження шлюбу є неможливим та небажаним для сторін, надання строку для примирення позивач вважає недоцільним. На підставі викладеного представник позивача просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області 26.06.2014 року за актовим записом № 258. Ухвалою судді від 10.08.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою суду від 22.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] у даному судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, і просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзив на позовну заяву відповідач не подав, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обовязки (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 26.06.2014 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайоного управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 258, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 117258, виданим 26.06.2014 року. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФМ № 381658 від 17.05.2017 року. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін не заявлено. Відповідно до ч. 6, ч. 7 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як законний представник дитини з інвалідністю, то такий слід компенсувати за рахунок держави. У судовому засіданні 26.12.2018 року на підставі ч. 6 ст. 259 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, повний текст якого складено 26.12.2018 року.

Outcome: approved