Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2017 року заявила позов до [PERSON], за яким просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 5 березня 2004 року Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою [PERSON] на 1/6 частку будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO] р. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 16.11.2017р. В квітні 2018 року [PERSON] доповнила позов вимогою про визнання за нею права власності на 1/6 частку будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої [INFO]. Позов мотивовано тим, що [PERSON] прийняв спадщину, що залишилась після [PERSON] внаслідок укладення шлюбу, який в наступному в судовому порядку визнано недійсним, тобто прийняв спадщину на маючи на те законних підстав, та тим, що позивач як єдина спадкоємиця за майном спадкодавця [PERSON] не може прийняти спадщину в загальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідач відзиву на позов не подав. Позивач та її представник в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, останній надав пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві та доповненнях до неї. [PERSON] заперечував проти задоволення позову, і заявив, що набув право власності на спірне майно у відповідності до закону, достатніх підстав для позбавлення такого права не має. Судом встановлено таке. 01 листопада 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 1000. [PERSON] померла [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть. До майна померлої 27.02.2003 року в Дванадцятій київській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №297/03. З огляду на спадкову справу вбачається, що за спадщиною звернулись мати спадкодавиці [PERSON], та чоловік [PERSON], саме ці особи і успадкували в рівних частках право власності на 1/3 частку житлового будинкубудинку [ADDRESS], що за життя належало спадкодавиці (по 1/6 частці кожний). На підтвердження цього права державний нотаріус Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Фещук Н.І. 05.03.2004 року видала спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєструвавши їх за номерами 6-801, та 6-933, відповідно. [PERSON] померла [INFO] року. Єдиною спадкоємицею [PERSON], як це вбачається зі спадкової справи, що заведена до її майна, є її друга дочка - [PERSON] Разом з тим, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.11.2017р., на задоволення позову [PERSON], було визнано недійсним шлюб між [PERSON] та [PERSON], у звязку з тим, що під час укладення шлюбу [PERSON] страждала тяжким психічним розладом, в наслідок чого не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними, тобто шлюб визнанно недійсним за підстав того, що він укладений з недієздатною особою. Згідно зі ст. 45 ч. 1 СК України, недійсний шлюб, а також шлюб, визнаний недійсним за рішенням суду, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя, а також прав та обов'язків, які встановлені для подружжя іншими законами України. Тому, суд погоджується з позивачем, що відповідач не мав права на спадкування майна, що залишилось після [PERSON], а відтак відповідне свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 1301 ЦК України. Недійсність свідоцтва тягне за собою позбавлення особи права власності на відповідне майно. Виходячи з того, що [PERSON], у звязку зі смертю, не може прийняти спірне спадкове майно, то таке право відповідно до ст. 1276 ЦК України (спадкова трансмісія) має перейти до її спадкоємців, а саме до позивача [PERSON] Проте, реалізувати це право в загальному порядку позивач не може, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Дійсно п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що і вимоги позову про визнання права власності на спірне майно є обгрунтованими. Отже, позов підлягає задоволенню повністю. Питання про розподіл судових витрат позивачам не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved