Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

[PERSON] 18 грудня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Автокредит Плюс» про визнання права власності в порядку спадкування за законом, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах та з представником посилаються на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті залишилось рухоме та нерухоме майно, вказане майно прийняв він, як єдинй її син - [PERSON] .. 22 травня 2018 року він отримав Свідоцтво про право спадщини за законом за № 344 видане приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Латушкіною О.О. на квартиру [ADDRESS] та 24 травня 2018 року спадкоємець провів повне погашення залишку заборгованості спадкодавця перед ТОВ «Автокредит Плюс» за транспортний засіб - OPEL VECTRA седан В чорного кольору номер шасі [NUMBER] , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 67978.19 грн., в результаті чого набув право на оформлення вказаного транспортного засобу як іншої частини спадкового майна. Проте провести нотаріальне оформлення у позасудовому порядку він не зміг через відсутність правовстановлюючого документа. Звернення до відповідача із проханням надати в письмовому вигляді довідку про повне погашення заборгованості за публічним договором фінансового лізингу № АВ00А!00000042 від 16 лютого 2017 року укладеного між ТОВ «Автокредит Плюс» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) залишилося без відповіді. Нотаріус теж на неодноразові усні та письмове прохання не надав постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій або можливості прийняти рухоме спадкове майно (бездіяльність у вигляді не направлення відповіді на звернення), яке відкрилося після отримання свідоцтва про право на спадщину нерухомого майна. Після смерті матері звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але йому було відмовлено через відсутність документів саме на це рухоме майно. Зараз позивач вважає за необхідне вирішити питання про вказану спадщину, інших спадкоємців немає, але він фактично не має можливості реалізувати свої законні права на майно, фактичним власником якого була його мати. В зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати своє спадкове право, змушений звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на вказаний автомобіль в порядку спадкування за законом. Отже звернення до реєстратора, нотконтори ні до чого не призвело, але документи на вказане спадкове майно оформити потрібно і він оформити вказане зараз бажає шляхом подання вказаного позову до суду, оскільки іншим чином поновити свої спадкові права неможливо. Виник спір, який в добровільному досудовому порядку вирішено не було, позивач вважає, що його права порушено і був вимушений звертатися з позовом до суду. Позивач вважає, що все ним зроблено правильно і згідно закону та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] , на транспортний засіб - OPEL VECTRA седан В чорного кольору номер шасі [NUMBER] , 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , задовольнивши позов в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Автокредит Плюс» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, позовні вимоги не визнала, не погодився з викладеними в позові обставинами, вважаючи вимоги безпідставними, просила розглянути справу по закону за наявними матеріалами і в задоволені позову відмовити. Причини неявки в судове засідання їх представником судом визнаються не поважними, оцінюються судом як спосіб затягування розгляду справи і недобросовісне виконання своїх процесуальних прав та обов`язків, оскільки таке намагання і перенесення слухання справи було вже неодноразово, доказів на підтвердження причини відсутності в засіданні сторона цього відповідача не надавала. Отже, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаного відповідача згідно ст. 223 ЦПК України. Представник третьої особи Дніпровської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили; в зверненні до суду просили розглянути справу по закону за наявними матеріалами і слухати справу без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної третьої особи згідно ст. 223 ЦПК України. З`ясувавши думку сторін, третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 23 лютого 1982 року. [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті залишилось рухоме та нерухоме майно, вказане майно прийняв позивач, як єдиний її син - [PERSON] . 22 травня 2018 року він отримав Свідоцтво про право спадщини за законом за № 344 видане приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Латушкіною О.О. на квартиру [ADDRESS] та 24 травня 2018 року спадкоємець провів повне погашення залишку заборгованості спадкодавця перед ТОВ «Автокредит Плюс» за транспортний засіб - OPEL VECTRA седан В чорного кольору номер шасі [NUMBER] , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 67978.19 грн., в результаті чого набув право на оформлення вказаного транспортного засобу як іншої частини спадкового майна. Проте провести нотаріальне оформлення у позасудовому порядку він не зміг через відсутність правовстановлюючого документа. Звернення до відповідача із проханням надати в письмовому вигляді довідку про повне погашення заборгованості за публічним договором фінансового лізингу № АВ00А!00000042 від 16 лютого 2017 року укладеного між ТОВ «Автокредит Плюс» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) залишилося без відповіді. Нотаріус теж на неодноразові усні та письмове прохання не надав постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій або можливості прийняти рухоме спадкове майно (бездіяльність у вигляді не направлення відповіді на звернення), яке відкрилося після отримання свідоцтва про право на спадщину нерухомого майна. З огляду на зазначене він має право успадкувати та оформити вказане рухоме майно, що належало його матері, однак через бездіяльність нотаріуса позбавлений це зробити в позасудовому порядку. Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права. Після смерті матері звернувся до нотконтори з заявою про прийняття вказаної спадщини після смерті матері, але йому було відмовлено через відсутність документів саме на це рухоме майно. Зараз позивач вважає за необхідне вирішити питання про вказану спадщину, інших спадкоємців немає, але він фактично не має можливості реалізувати свої законні права на майно, фактичним власником якого була його мати. Отже звернення до реєстратора, нотконтори ні до чого не призвело, але документи на вказане спадкове майно оформити потрібно і він оформити вказане зараз бажає шляхом подання вказаного позову до суду, оскільки іншим чином поновити свої спадкові права неможливо. Виник спір, який в добровільному досудовому порядку вирішено не було, позивач вважає, що його права порушено і був вимушений звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом з`ясовано, що дійсно позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [NUMBER] від 23 лютого 1982 року. [INFO] померла його мати - [PERSON] , яка на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті залишилось рухоме та нерухоме майно, вказане майно прийняв позивач, як єдиний її син - [PERSON] . За приписами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповіт [PERSON] , спадкодавцем не складався. У відповідності до ст. 1258, 1261 ЦК України спадкоємні за законом одержують право на спадкування почергово, а у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 22 травня 2018 року він отримав Свідоцтво про право спадщини за законом за № 344 видане приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Латушкіною О.О. на квартиру [ADDRESS] та 24 травня 2018 року спадкоємець провів повне погашення залишку заборгованості спадкодавця перед ТОВ «Автокредит Плюс» за транспортний засіб - OPEL VECTRA седан В чорного кольору номер шасі [NUMBER] , 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] в сумі 67978.19 грн., в результаті чого набув право на оформлення вказаного транспортного засобу як іншої частини спадкового майна. Проте провести нотаріальне оформлення у позасудовому порядку він не зміг через відсутність правовстановлюючого документа. Звернення до відповідача із проханням надати в письмовому вигляді довідку про повне погашення заборгованості за публічним договором фінансового лізингу № АВ00А!00000042 від 16 лютого 2017 року укладеного між ТОВ «Автокредит Плюс» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) залишилося без відповіді. Нотаріус теж на неодноразові усні та письмове прохання не надав постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій або можливості прийняти рухоме спадкове майно (бездіяльність у вигляді не направлення відповіді на звернення), яке відкрилося після отримання свідоцтва про право на спадщину нерухомого майна. З огляду на зазначене він має право успадкувати та оформити вказане рухоме майно, що належало його матері, однак через бездіяльність нотаріуса позбавлений це зробити в позасудовому порядку. Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ІІК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ІІК України). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч. 1. ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. У п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до абз. 2, 11 п. 8 цього Порядку документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких транспортних засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. А відповідно до п. 11 Порядку державна реєстрація транспортних засобів, право власності на які встановлено за рішенням суду, проводиться на підставі відповідного рішення суду. Після смерті матері звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але йому було відмовлено через відсутність документів саме на це рухоме майно. Зараз позивач вважає за необхідне вирішити питання про вказану спадщину, інших спадкоємців немає, але він фактично не має можливості реалізувати свої законні права на майно, фактичним власником якого була його мати. Дійсно, відповідно до п. 4.14. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві (п. 4.15. глави 10 розділу II вищезазначеного Порядку). Отже, спадкоємці зобов`язані надати нотаріусу документи, які підтверджують вказані факти. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ст. 1296, 1297 цього ж Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є рухоме і нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. З врахуванням викладених норм Цивільного кодексу України, слід прийти до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. За змістом ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 55 Конституції України, «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. … Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.». Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Ст. 15 ЦК України також передбачає право кожної особи на захист своїх цивільних прав та інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 цього ж кодексу - право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, вказуючи в якості одного зі способів захисту цивільних прав та інтересів визнання права. Ст. 392 ЦК України також передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності. Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тобто, відповідач або інші особи повинні довести, що їх дiями не було порушено їх права або права позивача. Однак, жодних доказiв зазначеними особами до суду не надано. Не може суд прийняти до уваги позицію відповідача стосовно не визнання позовних вимог, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджується. При таких обставинах суд вважає можливим позовну заяву задовольнити та визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] , на транспортний засіб - OPEL VECTRA седан В чорного кольору номер шасі [NUMBER] , 2008 року випуску, державний номер [NUMBER] , а також стягнути з відповідача ТОВ «Автокредит Плюс» на користь [PERSON] сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2 340 грн. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження вході судового засідання, в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved