Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

[PERSON] 5 січня 2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 січня 2018 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків з додержанням вимог п.п. 1, 2, 6, 10 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 23 січня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2018 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 3 вересня 2016 року до 14 червня 2017 року, вона та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано під час вагітності позивача. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання сина та своє утримання, оскільки на теперішній час доглядає за сином, який не досяг трирічного віку, ніде не працює. У позасудовому порядку врегулювати питання щодо сплати аліментів немає можливості. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача на її користь та утримання аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня предявлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідачу [PERSON] у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали судді від 26 січня 2018 року з судовою повісткою-повідомленням, копією позовної заяви та документами, що додаються до неї. Ухвалою судді від 26 січня 2018 року відповідачу було запропоновано протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії подати до суду відзив на позовну заяву. Згідно відомостей пошти, копію вказаної ухвали з судовою повісткою-повідомленням, копією позовної заяви та документами, що додаються до неї, відповідач отримав 6 лютого 2018 року (а.с. 24), у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 3 вересня 2016 року (а.с. 13). Шлюб між ними було розірвано, про що 14 червня 2017 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 14). Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу та свідоцтва про народження, шлюб між сторонами було розірвано під час вагітності позивача. На теперішній час позивач [PERSON] проживає разом зі своїм малолітнім сином, займається його вихованням та утриманням (а.с. 18), потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Син сторін [PERSON] малолітній, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час не працює, має скрутне матеріальне становище, а відповідач працює, має постійний заробіток і має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання сина та її утримання, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON], та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення трьох років малолітнім [PERSON]. У задоволенні інших позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки розміру аліментів, що стягується цим рішенням, буде достатньо для утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 79 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини та її утримання з дня подання позову, тобто з 5 січня 2018 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial