Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

[PERSON] 07.12.2018р. звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та після зміни позовних вимог просив стягнути 52000 грн., посилаючись на те, що 20.03.2018 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав їй позику на суму 13000 грн. для розвитку бізнесу строком на 6 місяців, а остання повинна була повертати кредит зі сплатою процентів за користування грошима щомісячно до 20 числа кожного місяця у розмірі 1300 грн. відповідно до графіку платежів. Дане кредитне зобов`язання було забезпечено порукою [PERSON] та [PERSON] , які взяли на себе солідарну відповідальність за зобов`язаннями [PERSON] . Оскільки відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконували та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, станом на 21.08.2018 року існує заборгованість за договором у розмірі 52000 грн., які позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами. 28.12.2018 р. провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не прибув, до суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, в силу вимог вимог ч.8 ст.128 ЦПК України повідомленні про дату, місце та час судового засідання, відзиву, клопотань, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 20.03.2018 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики (а.с.2), відповідно до якого позивач надає [PERSON] грошові кошти для розвитку бізнесу у сумі 13000 грн. строком на 6 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 120% річних, що складає 1300 грн. в місяць, а остання зобов`язана була щомісячно повертати позику та проценти за користування кредитом у розмірах і у строки відповідно до графіку платежів. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань [PERSON] були укладені договори поруки з відповідачами [PERSON] та [PERSON] (а.с.4, 5). В силу ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] вказану суму кредиту, що підтверджується розпискою, складеною власноруч [PERSON] . У свою чергу позичальник прийняв позику, використавши її за призначенням, але зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконувала. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позикодавець має право утримувати із позичальника пеню у розмірі 1% від суми позики за кожний день прострочення платежу (п.8.3 договору позики). У випадку прострочки платежів більш ніж на 30 днів, стягується штраф у розмірі суми позики (п.8.4 договору позики). У випадку, якщо позичальник не здійснив плановий щомісячний платіж за користування кредитом в повному обсязі на дату, зазначену в п.4.1 договору, то відсоткова ставка буде складати 732% річних від суми позики в день (п.4,2 договору позики). У зв`язку з порушенням відповідачами зобов`язань по наданню грошових коштів для погашення заборгованості за кредитними договором відповідно до розрахунку станом на 13.02.2019 року загальна заборгованість за кредитним договором склала 52000 грн., яка складається із: заборгованості за відсотками 26000 грн. грн., нараховано пені 13000 грн., а також штраф- 13000,00 грн.. На момент розгляду справи у суді строк дії кредитного договору закінчився, але заборгованість за ним не виплачена. Відповідно до договорів поруки, укладених з метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] останні взяли на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором у повному обсязі (п.2.1 договорів). Відповідно до ч.1 ст.553, ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами вищевказаного договору позики передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення, а також сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за договором позики. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором позики свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. За таких обставин, суд вважає безпідставною вимогупро одночасне стягнення з боржників пені та штрафів. Вищевказані висновки щодо передчасності одночасного стягнення пені та штрафів повністю узгоджуються з правовою позицією ВСУ в справі №347/1910/15-ц. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Отже, суд вважає, що заборгованість за кредитом у сумі 39000 грн. , де 26000 грн. заборгованості за\~відсотками \~та \~13000\~грн.\~нарахована пеня, підлягає солідарному стягненню з відповідачів. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України\~ та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів також підлягають стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. в рівних частках.

Outcome: partial