Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

[INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] . Позивачі у справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , прийняли спадщину, але не можуть оформити спадкові права на житловий будинок в нотаріуса, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] та [PERSON] 02 березня 2021 року з відповідним позовом звернулися до суду. 04 березня 2021 року відкрито провадження у справі і призначено підготовче провадження (а.с. 32). Позивачіу підготовче засідання не з`явилися, просили провести розгляд справи без їхньої участі (позовна заява, а.с. 2). Представник відповідача подала суду заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у відсутності представника селищної ради (а.с. 36). З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03 грудня 2008 року (а.с. 8), стверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідками Курашовецької сільської ради № 592 та № 594 від 05 листопада 2020 року (а.с. 11, 13), витягом з рішення 5 сесії 23 скликання Курашовецької сільської ради від 01 липня 1999 року (а.с. 15), технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 16-18) та рішенням Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів № 108 від 16 червня 1988 року (а.с. 20), стверджується, що [PERSON] володів житловим будинком [ADDRESS] , який було побудовано у 1972 році. Із довідок Курашовецької сільської ради № 596 від 05 листопада 2020 року (а.с. 14) та начальника КП Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації № 24 від 17 лютого 2021 року (а.с. 19) слідує, що свідоцтво право власності на житловий будинок [ADDRESS] не видавалося та право власності на нього не зареєстровано. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти) № 63116665 від 18 лютого 2021 року (а.с. 26), слідує, що [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, і батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвами про народження (а.с. 9) та про укладення шлюбу (а.с. 10) позивачі довели своє право спадкувати після смерті [PERSON] у першій черзі спадкоємців за законом як його син та дружина відповідно. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється шестимісячний строк. Відповідно до довідки Курашовецької сільської ради № 592 від 05.11.2020 (а.с. 11) спадкоємці [PERSON] та [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] проживали та були зареєстровані з ним за однією адресою. Окрім того, 12 грудня 2013 року [PERSON] та [PERSON] подали до Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори заяви (а.с. 39, 40) про прийняття спадщини і на підставі цих заяв було заведено спадкову справу № 312/2013 щодо майна померлого [PERSON] (а.с. 38-46). Також, вони вже оформили своє право на частину спадщини після смерті останнього (а.с. 43-44, 45-46). Інший спадкоємець за законом першої черги - [PERSON] на спадщину після смерті [PERSON] не претендує, про що подав до нотаріуса відповідну заяву (а.с. 41). Таким чином, позивачі довели факт смерті спадкодавця, склад спадкового майна, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевича О.І. (а.с. 24) позивачі довели, що іншим чином, окрім як через суд, вони не зможуть захистити свої права спадкоємця. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, яке залишилось після смерті [PERSON] .

Outcome: approved