Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [PERSON] є законним власником квартири [ADDRESS], право власності на яку перейшло до неї на підставі договору іпотеки від 13 лютого 2006 року. [PERSON] звернулась з позовом до суду про визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. 27 листопада 2009 року Луцький міськрайонний суд Волинської області постановив рішення у справі № 2-7039/09, яким вирішив задовольнити позов. Зокрема, суд визнав право власності [PERSON] на предмет іпотеки - квартири [ADDRESS]. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 30432621 25.06.2011 року було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (приватної) [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення суду від 27.11.2009 року у справі № 2-7039/09. Таким чином, [PERSON] є законним власником квартири [ADDRESS] та сплачує усі комунальні платежі. Проте, коли у неї виникло бажання розпорядитися цією квартирою вона дізналась про накладені арешти на це нерухоме майно та обтяження згідно заборони на нерухоме майно № 2871308; постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження АА675550, 26.03.2007 року, ДВС у м. Луцьку; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: 33338025; постанови, б/н, 12.05.2008 року про арешт нерухомого майна; постанови про відкриття виконавчого провадження, 33338344, 11.07.2012 року. На підтвердження достовірності даних постанов, до позовної заяви додаються інформаційні довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та копія інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Накладені арешти та обтяження на квартиру [ADDRESS] перешкоджають [PERSON] користуватися усіма правомочностями, які передбачені інститутом власності, що грубо порушує її законні права та інтереси. [PERSON] не може вільно володіти, користуватися і розпоряджатися цією квартирою, не зважаючи на те, що вона є єдиним та законним власником цієї квартири. Просить звільнити з-під арешту та обтяжень квартиру [ADDRESS] накладених на підставі заборони на нерухоме майно № 2871308; постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження АА675550, 26.03.2007 року, ДВС у м. Луцьку; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер 33338025; постанови, б/н, 12.05.2008 про арешт нерухомого майна; постанови про відкриття виконавчого провадження, 33338344, 11.07.201 у зв'язку з тим, що дана квартира належить [PERSON]. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки не повідомили. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомляв, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Як вбачається із вимог ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень», що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ст. 391 ЦК України лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом, при розгляді справи встановлено, що рішенням суду від 27 листопада 2009 року було визнано за [PERSON] право приватної власності на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] (а.с. 6-7). Також встановлено, що 13.02.2006 року о 16:40:47 годині було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі іпотечного договору № 306 від 13.02.2006 року (а.с. 17). Також встановлено, що 03.04.2007 року о 16:44:53 годині було накладено арешт на майно боржника в тому числі і квартиру [ADDRESS] на підставі постанови державного виконавця Войдюк Р.В. ДВС у м. Луцьку про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 17). Також встановлено, що 20.05.2008 року о 12:33:14 годині було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови державного виконавця Другого ДВС Луцького МУЮ № б/н від 12.05.2008 року (а.с. 15). Також встановлено, що 12.07.2012 року о 09:14:03 годині було накладено арешт на все нерухоме майно в тому числі і на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Другого ДВС Луцького МУЮ Левчук І.О. від 11.07.2012 року (а.с. 15). Таким чином боржником у всіх вищевказаних обтяженнях є [PERSON] Однак станом з 27 листопада 2009 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] Відтак накладеними арештами порушуються права позивача. А тому за таких обставин, вимога позивача про звільнення майна з-під арешту підлягає до задоволення. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що з 27 листопада 2009 власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], а не [PERSON] Відтак накладеними арештами порушуються права позивача. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову ат звільнення майна з-під арешту.

Outcome: approved