Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація «Агро-Союз» (далі - Відподвіач-1), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відповідач-2), Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі - Третя особа-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Агро-Союз» (далі - Третя особа-2), в якому просив визнати за ним право власності на транспортний засіб марки ГАЗ 2705-14, 2006 р.в., д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], VIN номер [NUMBER]; зобов'язати Відподвіача-2 скасувати арешт на вказаний транспортний засіб; виключити автомобіль з акту опису й арешту майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що на підставі Договору від 05.08.2015 р. № 132-15/2 , укладеного з ТОВ Компанія «Агро-Союз», який діяв в інтересах Відповідача-1 за Договором комісії від 03.08.2015 р. № 11-15/1, він набув права власності на спірний автомобіль. З об'єктивних причин у встановлений чинним законодавством строк (10 діб) в Центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у м. Києві перереєстрацію автомобіля не вчинив, а наприкінці серпня 2015 р. йому відмолено у перереєстрації автомобіля з підстав накладення арешту та заборони відчуження на спірне авто з 26.08.2015 р. в рамках виконавчого провадження ВП № 48523913. При цьому Позивач вказує, що видача ТОВ Компанія «Агро-Союз» довідки-рахунку від 05.08.2015 для перереєстрації транспортного засобу свідчить про відсутність будь-яких обтяжень на спірний автомобіль на момент його реалізації та правомірність його придбання Позивачем. Вказуючи на те, що є добросовісним набувачем спірного автомобіля, а накладений арешт унеможливлює повноцінну реалізацію його право власності, просить задовольнити позов у заявлений ним спосіб. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник Відповідача-1, будучи належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник Відповідача-2 проти позову заперечив, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених до нього вимог. Зазначив, що підстави для скасування арешту та виключення спірного автомобіля з акту опису й арешту майна боржника відсутні. Надав копію виконавчого провадження ВП № 48523913. Представник Третьої особи-1, будучи належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Представник Третьої ососби-2 в судове засідання не з'явився, подав письмові пояснення та заяву про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. За правилами ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] транспортний засіб ГАЗ 2705-14, VIN [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2006 р.в., д.н.з. [NUMBER], зареєстрований за Відповідачем-1. 03.08.2015 р. між Відповідачем-1 (Комітент) та Третьою особою-2 (Комісіонер) було укладено Договір комісії № 11-15/1, за умовами якого Комісіонер зобов'язався за дорученням Комітента за плату здійснити від свого імені і за рахунок Комітента правочини з продажу (поставки) належного Комітенту товару. За Актом прийому передачі товарно-матеріальних цінностей Комітентом на комісію передано Комісіонеру шість транспортних засобів, серед яких ГАЗ 2705-14, VIN [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. 05.08.2015 р. між Позивачем та Третьою особою-2, яка діяла в інтересах Відповідача-1 на підставі вищевказаного Договору комісії, було укладено Договір від № 132-15/2, за умовами якого Третя особа-2 взяла на себе зобов'язання поставити, а Позивач (Покупець) прийняти та оплатити транспортний засіб ГАЗ 2705-14, 2006 р.в., ([NUMBER]), за ціною, вказаною в додатку до цього Договору. На підставі даного договору Третьою особою-2 Позивачу видано видаткову накладну від 05.08.2015 р. № 7947 на суму 15000,00 грн., що ним сплачені. Того ж дня між сторонами договору підписано Акт прийому-передачі ГАЗ 2705-14, 2006 р.в., ([NUMBER]). З метою здійснення Позивачем перереєстрації автомобіля Третьою особою-2 Позивачу видано довідку-рахунок про продаж та видачу йому автомобіля ГАЗ 2705-14, кузов № [NUMBER]. Згідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Частина 2 даної статті ЦПК України передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.4 цього Кодексу суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Разом з тим правомірність укладення договору № 132-15/2 від 05.08.2015 р. жодним з Відповідачів не оспорюється, а відтак, вимоги позову про визнання за Позивачем права власності на спірний автомобіль є безпідставними. Згідно доводів Позивача на виконання п. 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», він в 10-денний строку звернувся до Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів у м. Києві перереєстрацію автомобіля. Однак, у зв'язку з відсутністю бланків технічного паспорту та державних номерних знаків перереєстрацію не оформив. Наприкінці серпня 2015 р. йому відмолено у перереєстрації автомобіля з підстав накладення арешту та заборони відчуження на спірне авто з 26.08.2015 р. в рамках виконавчого провадження ВП № 48523913 Як вбачається з копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 48523913 на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 14.08.2015 р. № 904/3635/15 про солідарне стягнення з ТОВ «Виробниче підприємство «Агро-Союз», ТОВ «Корпорація «Агро-Союз» на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості в загальному розмірі 23616340,16 грн., 21.08.2015 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження. В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 21.08.2015 р. прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Листом УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 26.08.2015 р. № 8783 вс Відповідача-2 повідомлено про накладення обтяження на рухоме майно, що належить ТОВ «Корпорація «Агро-Союз», в тому числі і на автомобіль марки ГАЗ 2705-14, 2006 р.в., номер кузова [NUMBER]. При цьому, VIN номер вказаного транспортного засобу вказано як [NUMBER]. Ідентичність придбаного Позивачем транспортного засобу (VIN [NUMBER]) до транспортного засобу, на який накладено арешт (VIN [NUMBER]), перед судом Позивачем в належний спосіб не доведено. Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. У Рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової. Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Як роз'яснив Верховний Суд України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід'ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права. З урахуванням вищевстановлених обставин, а також того факту, що судове рішення господарського суду Відподвіачем-1 не виконане, підстави для скасування арешту на спірний транспортний засіб наразі відсутні, в зв'язку з чим підстав для задоволення решти вимог позову не вбачається.

Outcome: dismissed