Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом та поділ спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 грудня 2014 року помер його батько [PERSON]. Відповідно до заповіту [PERSON] від 23 січня 2014 року позивач та відповідач є спадкоємцями, яким належать рівні частки в спадщині. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства та житловий будинок з надвірними спорудами. Позивач та відповідач звернулися із заявами до Чорнобаївської державної нотаріальної контори, проте спадкових прав не оформили. На даний час позивач бажає щоб земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства та житловий будинок з надвірними спорудами належали йому. У звязку з цим позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства та житловий будинок з надвірними спорудами. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити (а.с. 27). Від відповідача також надійшла заява, в якій останній просив розгляд справи провести без його участі та не заперечував проти задоволення позову (а.с. 28). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 16 грудня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16 грудня 2014 року серії І-СР № 245130 (а.с. 11). Зі змісту довідки Чорнобаївської селищної ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 липня 2017 року № 2410, виданої на підставі погосподарської книги № 9 (особовий рахунок 862) вбачається, що [PERSON] був зареєстрований та проживав одиноко за адресою: Гагаріна, 69, смт. Чорнобай, Чорнобаївський район Черкаська обл. (а.с. 18). При житті [PERSON] склав заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно, де б воно не було, із чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати, і на що він за законом матиме право заповів в рівних частинах позивачу та відповідачу (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до скалду якої входить земельна ділянка та розатшований на дій житловий будинок з надвірними спорудами. Згідно з копією державного акта на право власності на землю від 2 грудня 2004 року серії ЯА № 211775 [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 0,1472 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована за адресою: вул. Гагаріна, 69, смт. Чорнобай, Чорнобаївський район, Черкаська обл. (а.с. 14). Судом також встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований на вказаній земельній ділянці, закінчений будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 16). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день його смерті, тобто 16 грудня 2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 вересня 2017 року (вих. № 1126-01/16) (а.с. 30), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 26), після смерті [PERSON] до нотаріальної контори надійшли заяви позивача та відповідача про прийняття спадщини (а.с. 31-32). Водночас листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 19 липня 2017 року (вих. № 886/02-16) позивачу повідомлено про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину на все майно одному спадкоємцю, оскільки частки кожного спадкоємця в силу вимог ст. 1278 ЦК України є рівними, та розяснено право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно померлого в порядку спадкування (а.с. 13). Згідно з поданою заявою відповідач позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1138,93 гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved