Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] 16 лютого 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем посилаючись, що 10 січня 2001 року померла її мати [PERSON], якій належала земельна ділянка (пай) відповідно до сертифікату на земельну ділянку (пай) серії ПЛ №0208402. Вона є спадкоємцем її майна за законом, але 04 квітня 2017 року державний нотаріус Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що вона не подала у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та спадщина після померлої [PERSON] визнана судом відумерлою. Стверджує, що вона спадщину прийняла, оскільки з 1998 року по день смерті матері проживала разом з нею, доглядала її, лікувала, здійснила поховання та в неї залишилися документи належні їй документи, в тому числі і сертифікат на земельну ділянку (пай). Просила встановити факт її постійного проживання з матірю [PERSON] на час відкриття спадщини 10 січня 2001 року. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві та уточнюючи позовні вимоги просили встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після померлої 10 січня 2001 року [PERSON]. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, позов визнають, проти його задоволення не заперечують. Третя особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність. Суд, заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, свідків, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, 10 січня 2001 року в с. Максимівка Кременчуцького району Полтавської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №170911, виданим 12 січня 2001 року Максимівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 1. Відкрилася спадщина. Спадковим майном є земельна частка (пай) у землі, що перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна с. Салівка Кременчуцького району Полтавської області розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах. Позивач [PERSON] 04 квітня 2017 року подала до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори документи для оформлення спадкових прав та видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] Постановою від 04 квітня 2017 року державний нотаріус [PERSON] відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії в звязку з тим, що вона не подала у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини та що спадщина після померлої [PERSON] визнана судом відумерлою. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України в редакції 1963 року, чинним на момент їх виникнення. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦПК України (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно положень п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Установлено, що [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя та потреби стороннього догляду у 1998 році вибула з с. Салівка Кременчуцького району на постійне місце проживання в [INFO] до доньки [PERSON], де і була зареєстрована до дня смерті. Позивач [PERSON] доглядала матір, поховала її та зберігала належні їй документи, в тому числі сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0208402, виданий 14 жовтня 1996 року на підставі рішення Кременчуцької районної державної адміністрації від 02 жовтня 1996 року № 523. Ці обставини підтверджуються довідками [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 787/02-22 від 31 серпня 2016 року, № 77 від 13 лютого 2018 року та показами в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] Зазначені дії свідчать про прийняття спадщини [PERSON]О, оскільки вона фактично вступила в володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Статтею 314 ЦПК України визначено факти, що мають юридичне значення. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене та враховуючи те, що встановлення факту прийняття спадщини має для позивача юридичне значення, для отримання свідоцтва про право на спадщину, і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується, суд приходить до висновку що позивач [PERSON]О прийняла спадщину після померлої 10 січня 2001 року [PERSON].

Outcome: approved