Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON], (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 09.07.2016 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час перебування у якому у них народився син, [PERSON], [INFO] Сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, з грудня місяця 2016 року проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання малолітньої дитини, яка проживає з матір'ю. Враховуючи наведене, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований 09.07.2016 року Виконкомом Бишівської сільської ради Макарівського району Київській області, актовий запис №4; стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Ухвалою суду від 19.09.2018 року позовну заяву [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.10.2018 року. Також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 23.10.2018 року підготовче засідання відкладено на 14.11.2018 року. Ухвалою суду від 14.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні 03.12.2018 року. У судове засідання позивач [PERSON], не прибула, в позовній заяві просила слухати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] викликалася у судове засідання відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на веб-сайті Судової влади, яке було розміщене 20.11.2018 року, а тому з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Протягом встановленого судом строку відповідач відзиву на позов не подав, а тому суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 09.07.2016 року Виконкомом Бишівської сільської ради Макарівського району Київській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис №4. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка «[PERSON]» та дружини «[PERSON]» (а.с. 10). За період перебування у шлюбі у них народився син, [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 15.12.2016 року Виконкомом Бишівської сільської ради Макарівського району Київській області - а.с. 11). На даний час дитина проживає разом з матір'ю, позивачем [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї №522 від 28.08.2018 року Бишівської сільської ради Макарівського району (а.с. 12). Як вказала позивач, та про що не скористався своїм правом заперечити відповідач, сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, близько грудня місяця 2016 року проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. Подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання малолітньої дитини, яка проживає з матір'ю. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Також між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст.182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов'язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про розірвання шлюбу та стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та дитини, також судом встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати сина до досягнення ним повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено. З урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, розмір заявлених до стягнення аліментів відповідає вимогам закону. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Тож з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 704,80 грн. щодо вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати щодо вимог про стягнення аліментів компенсується за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати і відсутні особи, які їх понесли. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved