Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Макарівської селищної ради Київської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], в якому просив встановити факт батьківства [PERSON], який помер [INFO] року щодо позивача та визначити йому додатковий двохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] року помер [PERSON], після чого відкрилася спадщина щодо жилого будинку у [ADDRESS]. Відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 25.06.2012 року спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], є відповідачі [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які прийняли спадщину. Позивач вважає себе також спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], оскільки він народився [INFO] року у с. Королівка Макарівського району Київської області і згідно свідоцтва про народження його матір'ю є [PERSON] (третя особа у справі), а в графі батько зазначено лише «[PERSON]». Запис про батька зроблено зі слів матері. Мати повідомила позивачу, що його батьком є померлий [INFO] року [PERSON]. Він та його матір проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у с. Королівка, вели спільне господарство. Проте в січні 1949 року перед народженням позивача, після сварки, [PERSON], залишив матір та вибув на постійне місце проживання до смт. Макарова Київської області. При житті покійний [PERSON], називав позивача своїм сином, передавав подарунки, просив його проживати з ним в його будинку в смт. Макарів, під час літніх канікул. Не маючи документів, які б підтверджували родинні відносини позивача з померлим [PERSON], він не міг вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, таким чином, він пропустив передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин. В судовому засіданні позивач вимоги за позовом підтримав, просив його задовольнити із вказаних у позові підстав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], проти задоволення позовних вимог [PERSON], не заперечили, по суті визнавши позов. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, подав суду письмові заперечення проти позову, в яких вказав на те, що померлий [PERSON], не є батьком позивача, а спадкового майна і так мало, щоб ділити його ще на одного спадкоємця. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], пітвердила факт того, що покійний [PERSON], є батьком [PERSON] Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, увійшов жилий будинок у [ADDRESS]. Відповідно до рішення Макарівського районного суду від 25.06.2012 року спадкоємцями першої черги майна померлого [PERSON], є відповідачі [PERSON], [PERSON], та [PERSON], які прийняли спадщину. Як вбачається із свідоцтва про народження позивача серія [NUMBER], він народився [INFO] року у с. Королівка Макарівського району Київської області, його матір'ю є [PERSON], а в графі батько зазначено лише «[PERSON]». Запис про батька зроблено зі слів матері. Як пояснила у судовому засіданні [PERSON], а також підтвердила допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], батьком позивача є померлий [INFO] року [PERSON]. Він та [PERSON], як чоловік та жінка проживали без реєстрації шлюбу у с. Королівка, вели спільне господарство. Проте в січні 1949 року, перед народженням позивача, після сварки [PERSON], залишив [PERSON], та вибув на постійне місце проживання до смт. Макарова Київської області. При житті покійний [PERSON], називав позивача своїм сином, передавав подарунки, просив його проживати з ним в його будинку в смт. Макарів під час літніх канікул. Вказані обставини не заперечили також відповідачі у справі [PERSON], [PERSON] Як вказав позивач та не заперечувалося відповідачами, не маючи документів, які б підтверджували родинні відносини позивача з померлим [PERSON], він не міг вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тому він пропустив передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин. Вирішуючи вимоги за позовом суд керується наступним. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ст. 55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній). Як було передбачено Основами законодавства Союзу РСР и союзных республік про шлюб та сім'ю, що введені в дію з 01.10.1968 року Законом СРСР від 27.06.1968 року, а саме ст. 2, передбачений ст. 16 Основ законодавства Союзу РСР і союзных республік про шлюб та сім'ю правило щодо судового порядку визнання батьком дитини особи, з яким мати не перебувала в шлюбі, застосовується відносно дітей, що народилися після введення в дію Основ. Відповідно до ст. 16 Основ, походження дитини від батьків, які не перебували між собою у шлюбі, встановлюється шляхом подання спільної заяви батьком та матір'ю дитини в державні органи запису актів громадського стану. У випадку народження дитини у батьків, що не перебувають між собою у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою одного з батьків, або самої дитини по досягенню нею повноліття. При встановленні батьківства суд приймає до уваги спільне проживання, ведення спільного господарства матір'ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з с достовірністю підтверджують визнання відповідачем батька дитини. Як було передбачено ст. 53 КЗпШС України, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене у судовому порядку за заявою одного з батьків, а також самої дитини, після досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається, зокрема, за рішенням суду. Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка в разі наявності спору про право, розглядається за правилами позовного провадження. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну вимогу про встановлення факту батьківства [PERSON], який помер [INFO] року щодо [PERSON] слід задовольнити. Посилання відповідача [PERSON], на те, що померлий [PERSON], не є батьком позивача судом не приймаються до уваги, оскільки у порушення ст. 60 ЦПК України вони не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Як вказав позивач, не маючи документів, які б підтверджували родинні відносини позивача з померлим [PERSON], він не міг вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому цю причину пропуску вказаного строку суд визнає поважною. Враховуючи те, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважної причини, позивачеві слід встановити додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved