Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON], представник позивачів [PERSON], звернулися до суду з позовом до Дібрівської сільської ради Роменського району про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивують тим, що 17 вересня 2005 року померла їхня бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із двох земельних ділянок площею 2,7471 га, кадастровий номер 5924184900:01:003:0159, площею 0,3212 га, кадастровий номер 5924184900:01:003:0259, які розташовані на території Дібрівської сільської ради Роменського району, що належали спадкодавиці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 036130, виданого 06.09.2000 року. Спадкоємцем після смерті бабусі є їхній батько [PERSON], який прийняв спадщину та своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, але юридично не оформив, так як 07 січня 2014 року помер. Вони являються спадкоємцями на майно після смерті батька, своєчасно подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а також оформили частину спадкового майна і отримали свідоцтва про право на спадщину на земельний пай, що належав їхньому батькові. Одночасно вони звернулися до нотаріуса по питанню оформлення спадкового майна їхньої бабусі [PERSON], спадкоємцем на яке являється їхній батько. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на ці земельній ділянки їм відмовлено, оскільки в Державному акті про право приватної власності на землю, що посвідчує належність цього майна спадкодавцеві, маються виправлення записів, а саме: виправлено прізвище «Москальова» на «Москалева» та посвідчено печаткою Дібрівської сільської ради з написом «Виправленому вірити». Такі виправлення в Державному акті не допускаються. У Витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки власника земельних ділянок зазначено як «Москалева Марія Лазарівна». Тому просять визнати за ними в порядку спадкування за законом по 1/2 частині за кожним право власності на земельні ділянки площею 2,7471 га, кадастровий номер 5924184900:01:003:0159, та площею 0,3212 га, кадастровий номер 5924184900:01:003:0259, що розташовані на території Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які при житті належали [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 036130, виданого 06.09.2000 року на підставі рішення Дібрівської сільської ради від 25.07.2000 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 41. Позивачі та їх представник в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Від представника позивачів до суду надійшла заява, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Дібрівської сільської ради Роменського району Сумської області в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від голови сільської ради до суду надійшла заява, в якій справу просили слухати без їх участі, позовну заяву визнали, просили задовольнити. Представник третьої особи Роменської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлено. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Повноваження сторін на вчинення дій по визнанню позову судом перевірені. Відповідач не обмежений в цивільній процесуальній дієздатності, а тому розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, включаючи і право на визнання позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб і є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов.

Outcome: approved