Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] 19 серпня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що з 2003 року вона постійно мешкала на правах наймача в житловому будинку, розташованому в селі [PERSON] сільради Ананьївського району Одеської області, котрий належав мешканцю м. Одеси, [PERSON], і використовувався ним, як дача, де він тримав свою пасіку з бджолами. Вона сама бджоляр і допомагала йому по догляду за пасікою та господарством влітку, коли він також знаходився на дачі. Вона також охороняла і доглядала за дачею в час, коли він виїздив за своїм місцем проживання. Фактично вона весь час мешкала в даному житловому будинку і користувалася ним. В 2007 році [PERSON] став почувати себе не досить здоровим і побажав продати житловий будинок з господарськими будівлями та запропонував їй його купити. Проте у нього не було правовстановлюючих документів на цей будинок і вони спочатку оформили цю покупку шляхом оформлення розписки. 01 жовтня 2007 року вона в присутності свідків тодішнього голови [PERSON] сільради Ананьївського району Одеської області [PERSON] та [PERSON] передала обумовлену з продавцем суму 5000 гривень, а він передав їй своє домогосподарство. Була складена письмова розписка, котра підписана [PERSON]І, як продавцем, нею, як покупцем і обома свідками. [PERSON] пообіцяв, що в судовому порядку звернеться за визнанням його права власності на домогосподарство і після винесення даного судового рішення вони з ним посвідчим їхню угоду купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Проте він не встиг виконати обіцяне, захворів і 24 вересня 2008 року помер. Таким чином з незалежних від неї причин вона не посвідчила їхню угоду купівлі-продажу, не може іншим шляхом оформити своє право власності на куплені житловий будинок з господарськими будівлями та отримати свідоцтво про право власності і зареєструвати його, в звязку з чим змушена звернутися до суду з цим позовом. Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однієї з сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо- відео запису та іншими доказами. П.2 цієї статті вказує, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність в разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна з сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття до виконання, такий право чин в разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно ст.220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Але п.2 цієї статті вказує: якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Вище вказані статті ЦК України є діючими і підлягають застосуванню. В даному випадку вона, як покупець, виконала всі свої обовязки і істотні умови договору. Вона заплатила продавцю гроші в сумі 5000 гривень, як було обумовлено і з його дозволу прийняла покупку та мешкає в купленому будинку і користується всім домогосподарством. Таким же письмовим доказом їхньої угоди є письмова розписка про отримання продавцем від неї грошей - вартості покупки в сумі 5000 гривень, підписана свідками, в тому числі тодішнім головою сільради - місцевого органу самоврядування. Цей факт можуть підтвердити і вказані в розписці свідки. Згідно постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року „Про судову практику з розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними п. 13 абзац 4 вказується що в звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст. 218 та 220 ЦК України. Тобто цим підтверджена можливість захисту її права в судовому порядку. А після рішення суду про визнання угоди дійсною відбудеться і її державна реєстрація. Право власності самого господаря домогосподарства [PERSON] на проданий ним житловий будинок з господарськими спорудами підтверджується витягами з погосподарських книг [PERSON] сільради Ананьївського району, Одеської області за 2001-2010 роки, з котрих видно, що саме він, як домогосподар , самостійно користувався з 2001 по час смерті цими будівлями і до теперішнього часу на них ніхто не претендував і не претендує. З цих же витягів видно, що і вона зареєстрована в цьому домогосподарстві і постійно мешкала в ньому до смерті господаря та продовжує мешкати до теперішнього часу. Мешкаючи в купленому житловому будинку [PERSON] вона добре знала його сусідку, [PERSON], котра мешкала в напівзруйнованому житловому будинку, фактично непридатному для проживання, а більш схожому на сарай. В 2007 році вона стала почувати себе не дуже добре і повідомила їй, що хоче переїхати на проживання до родичів в Любашівський район Одеської області і запропонувала їй купити її будівлю. Вона спочатку не хотіла, але потім вирішила купити її, підремонтувати і використати під сарай. Вони домовились з [PERSON] про ціну в одну тисячу гривень і 21 квітня 2008 року вона в присутності свідків передала їй гроші, а вона їй свій сарай. Нотаріально оформити угоду тоді вони не могли в звязку з тим, що сама вона не мала правовстановлюючих документів на своє домогосподарство. Вона обіцяла зробити це пізніше, але не встигла, бо померла. В звязку з цим вона зараз змушена звернутися до суду з даним позовом і з тих же підстав, котрі викладені вище. Право власності продавця на будівлю підтверджується витягом з погосподарської книги [PERSON] сільради Ананьївського району Одеської області, з котрого видно, що вона була домогосподаркою, а з 2008 року нею є позивач, та довідкою сільради про те, що з 2008 року саме вона користується її земельною ділянкою розміром 1,15 га. Також і позивач сплачує земельний податок за цю земельну ділянку. Укладення угоди підтверджується письмовою розпискою від 21 квітня 2008 року та показами свідків, тодішнього голови сільради [PERSON] та [PERSON]. Після виїзду [PERSON] з села, мешкаючи в житловому будинку [PERSON], вона стала користуватися і сараєм [PERSON], підремонтувала його. Господарство [PERSON] самостійної адреси не мало і фактично було приєднане до вже її господарства, котре вона купила у [PERSON]. Готуючись до даного звернення до суду вона замовила технічний паспорт на всю будову, тобто і господарство [PERSON] і сарай [PERSON]. Ні сільрада, ні БТІ проти цього не заперечували. Таким чином технічний паспорт на загальне господарство також підтверджує факт її покупок у [PERSON] і у [PERSON]. Згідно звіту про оцінку вартості даного загального господарства вартість його складає 48721 гривень. Факт смерті [PERSON] підтверджується інформацією Ананьївського районного ВРАГ с Одеської області, з котрої вбачається, що її смерть зареєстрована актовим записом за №7 від 25 листопада 2010 року, вчиненим [PERSON] сільрадою Ананьївського району Одеської області, та свідоцтвом про її смерть, котре також додається. З дня оформлення цих угод минуло досить багато часу, а вона лише зараз звертається до суду з даним позовом. Тобто нею пропущений трирічний строк позовної давності. Про існування цього строку їй відомо не було, бо вона не досить освічена в юридичних питаннях. Мешкає в глухому селі, зайнята проблемами своєї підприємницької діяльності. Тепер їй пояснили, що цей строк може бути для неї поновлений судом, як пропущений з поважних причин. Крім того міжнародна Конвенція з прав і свобод людини /ст.6/ та Конституція України, котра є основним законом в України, не обмежує строків звернення громадян за судовим захистом. Про це ж говорить і судова практика за такими цивільними справами. У звязку з вказаними обставинами позивач звернуся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявився, однак, надав на адресу суду письмову заяву (а.с.51), в якій просить розглянути цивільну справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, заперечень проти позову не має(а.с.41). Представник третьої особи в судове засідання також не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, заперечень проти позову не має(а.с.49). Суд взявши до уваги заяви позивача, відповідача, представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи по справі (а.с.1-28), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.2 ст.218 ЦПК України якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Частиною другою ст.220 ЦПК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч.2 ст.331 ЦПК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ст.392 ЦПК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, наявні достатні підстави для визнання вище зазначених угод купівлі-продажу дійсними, та визнання за позивачем права власності на вище зазначене майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved