Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] 06.01.2015 року звернувся до суду з позовом про зменшення загального розміру аліментів, утриманих з нього за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.05.2012 року на користь відповідача, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], встановивши їх розмір у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн, щомісячно. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що він не отримує заробітної плати, є непрацездатним, має 2 групи інвалідності з дитинства, отримує загальний місячний дохід у розмірі 1998 грн, що складається з пенсії по інвалідності у розмірі 949 грн та пенсії у разі втрати годувальника у розмірі 1049 грн. Щомісячно з його утримують аліменти, що становить майже 800 грн, або 40 % від сукупного доходу, при тому, що традиційна ставка аліментів на дитину становить ? частину, або ж 25 %. Отже, посилаючись на положення ст.ст.182, 184, 192 СК України позивач просив задовольнити його позовні вимоги. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та по суті предмета позову пояснили, що їх довіритель не має реальної можливості сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частини його доходів, із-за його інвалідності, хворобливого стану, постійного лікування та витрачання значених коштів на ліки і процедури. Відповідач у судовому засіданні пред'явлений позов не визнала та пояснила, що наполягає на стягненні з колишнього чоловіка аліментів саме у встановленому попереднім судовим рішення розмірі - 1/3 частині, вважає його справедливим, адже має невеликий заробіток, а аліменти у твердій грошовій сумі є сталими, при тому, що розмір пенсії позивача буде збільшуватись. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] частково підтверджені належними та допустимими доказами, і є відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав та міркувань. Судом встановлено, що згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 травня 2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 травня 2012 року та до досягнення дітьми повноліття. /а.с.4/ На виконання цього рішення 05.06.2012 року, вказаним вище судом, видано виконавчий лист, і рішення звернуто до негайного виконання, у частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць./а.с.5/ З довідки Управління праці та соціального захисту населення Новозаводської у м. Чернігові ради вбачається, що з соціальної виплати [PERSON] утримується: у липні 2014 р. 474,50 грн, що становило 50 % від нарахованих 949 грн; у серпні 2014 року 428,34 грн, що становило 45 % від нарахованих 949 грн; у вересні - грудні 2014 року 385,80 грн, що становило 30 % від нарахованих 949 грн щомісячно. /а.с.6/ Довідка №3162 від 23.12.2014 р. Управління Пенсійного Фонду України в Новозаводському району м. Чернігова свідчить, що позивач [PERSON] отримує пенсію по втраті годувальника і її розмір, з вирахуванням аліментів, становив: у липні 2014 р. - 580,52 грн; у серпні 2014 року - 624,02 грн; у вересні - грудні 2014 року - 651,34 грн щомісячно. /а.с.7/ Як вбачається з матеріалів цивільної справи №2506/3329/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, сторони по даній справі розірвали шлюб 18 серпня 2009 року, чому підтвердження відповідне свідоцтво серії «[NUMBER]. /а.с.8 додаток/ У період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO] /а.с.6, 7/ Позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням [NUMBER]. /а.с.1/ Станом на час розгляду справи син позивача - [PERSON] має вік повних 21 рік. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, а згідно ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. Отже, ураховуючи ту обставину, що попередньо позивач сплачував з 29 травня 2012 року аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання двох дітей, а з 2012 року його син став повнолітнім, а позивач продовжував сплачувати аліменти у вказаному розмірі, ураховуючи те, що він є інвалідом з дитинства 2 групи і не працює, з урахуванням матеріального становища обох сторін, стану здоров'я відповідача і відсутності у сторін інших дітей та утриманців, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру аліментів для [PERSON], визначивши його, як ? частина від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період від дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. У свою чергу, суд вважає безпідставним прохання позивача про визначення йому аліментів у твердій грошовій сумі - 500 грн, зважаючи на те, що приписами ст.184 СК України такий вид сплати аліментів може мати місце, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Однак, як встановлено у судовому засіданні позивач [PERSON] не працює, має усталений дохід, який складається з пенсії та соціальної допомоги, не має інших нерегулярних доходів, він не одержує їх в натурі та не має інших обставин, які мають істотне значення для сплати аліментів у твердій грошовій сумі. За таких підстав та міркувань позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial