Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON] 16 жовтня 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, вони з відповідачем мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем та [PERSON], [INFO], який проживає з ним. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Просив суд стягнути з відповідача аліменти на його користь на утримання сина в розмірі 1/4 ч. з усіх видів її заробітку щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав і просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов визнали частково та відповідач погодилася сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/5 частини, просила врахувати те, що вона є інвалідом ІІІ групи, ніде не працює, отримує пенсію, інших джерел доходів не має, проживає з донькою в квартирі, яку винаймає. Суд, заслухавши пояснення сторін, уповноваженого представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони: [PERSON] і [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 лютого 2015 року місце проживання малолітньої [PERSON] визначено з матірю [PERSON], а малолітнього [PERSON] - з батьком [PERSON], з якими вони і проживають. Позивач згідно рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 року сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 600 грн. щомісячно. Також в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію в розмірі 2 235 грн., ніде не працює, має на утриманні сина [PERSON], сплачує аліменти на утримання доньки. Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи з дитинства та отримує пенсію в розмірі 949 грн. та пенсію в разі втрати годувальника в сумі 1049 грн., не працює, має на утриманні доньку [PERSON], участі в матеріальному утриманні сина [PERSON] не приймає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому необхідно стягнути з неї аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку. Доказів, які б давали суду підстави для висновку про зменшення розміру аліментів до 1/5 частини, відповідач суду не надала. Враховуючи, що матеріальний стан відповідача перешкоджає сплаті нею судового збору, то відповідності до ч.3 ст. 82 ЦПК України необхідно віднести його на рахунок держави.

Outcome: approved