Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] 05.04.2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 15 лютого 2003 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилися два сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вказувала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона вимушена звернутися до суду. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] сина в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та визнав позов в повному обсязі. У разі визнання відповідачем позову, як визначено в частині 4\~статті 174 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~\~ Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що з 15 лютого 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилися два сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Згідно свідоцтва про народження дітей, [PERSON] являється їх батьком. Згідно пояснень позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання синів не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами\~статті 182 СК України\~та\~пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я\~\~та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду та до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved