Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[INFO] в с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області померла [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . [INFO] в с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області померла [PERSON] . Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, яке складається з Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Через відсутність документу, який би за життя спадкодавців посвідчував право власності спадкоємів на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивач не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяв позов визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. [INFO] в с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Жизномирською сільською радою Бучацького району Тернопільській області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у виді Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 289 від 03.03.2020 року, виданою Жизномирською сільською радою Бучацького району. Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, який був складений нею 15.01.2008 року і посвідчений секретарем Жизномирської сільської ради. Згідно вказаного заповіту спадкодавець, все своє майно, заповіла позивачу та відповідачу в рівних частках. Позивач є спадкоємцем за заповітом, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця фактично спадщину прийняв, оскільки проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 290 від 03.03.2020 року, виданою Жизномирською сільською радою. Відповідач спадщину не приймав, на спадкове майно не претендує. Відповідно до відповіді, виданої державним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав [PERSON] до нотконтори не було подано, в зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після її смерті на ім`я [PERSON] є неможливим. [INFO] в с.Жизномир, Бучацького району, Тернопільської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Жизномирською сільською радою Бучацького району Тернопільській області. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, у виді Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 285 від 03.03.2020 року, виданою Жизномирською сільською радою Бучацького району. Після смерті [PERSON] спадщина відкрилася за заповітом, який був складений нею 10.03.2010 року і посвідчений секретарем Жизномирської сільської ради. Згідно вказаного заповіту спадкодавець, все своє майно, заповіла позивачу. Позивач є спадкоємцем за заповітом, в 6-місячний строк з дня смерті спадкодавця фактично спадщину прийняв, оскільки проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 284 від 03.03.2020 року, виданою Жизномирською сільською радою. Відповідно до відповіді, виданої приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав [PERSON] до нотконтори не було подано, в зв`язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після її смерті на ім`я [PERSON] є неможливим. Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідач позов визнає, на спадкове майно не претендує. Інших осіб, які б мали право на обов`язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved