Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

[PERSON] 14.03.2019р. звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд: стягнути з відповідача заборгованість по аліментам за минулий час (з січня 2010 року по вересень 2018 року) на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 42\~912,30 грн.; стягнути з відповідача на її користь пеню за несплату аліментів за січень-вересень 2018 року у розмірі 1\~904,20 грн.; стягнути з відповідача на її користь пеню за несплату аліментів за жовтень-липень 2019 року у розмірі 2\~740,58 грн. Позовна заява\~мотивована тим,\~що сторони\~перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1998р. по 2009р., під час яких у них народився син [PERSON] , [INFO] .. На теперішній час син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надавав. [PERSON] надав суду відзив на позов, у якому, зокрема, посилаючись на те, що постійно допомагав сину матеріально та не ухилявся від виконання батьківських обов`язків, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. [PERSON] надала суду відповідь на відзив, у якому посилаючись на безпідставність викладених у відзиві обставин, просить суд позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Участі у судових дебатах не брала. [PERSON] надала суду заяву, у якій просить суд позовні вимоги задовольнити та справу розглядати за її відсутності. [PERSON] надав суду заяву, у якій позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1998р. по 2009 р., під час яких у них [INFO] народився син [PERSON] . Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2018р. стягнуто щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.10.2018р. до досягнення повноліття. Згідно з довідкою-розрахунком Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина за період з жовтня 2018 року по липень 2019 року відсутня. Як вбачається з вищевказаної довідки [PERSON] мав заборгованість зі сплати аліментів у період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року. Як вбачається з пояснень відповідача вищевказаний судовий наказ він отримав в кінці грудня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч.1 ст.167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. З вищевказаного судового наказу вбачається, що його було видано 19.11.2018р. Таким чином, враховуючи, що відповідач не був обізнаний про розгляд судом питання про видачу судового наказу щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а також беручи до уваги процесуальні питання пов`язані з пред`явленням судового наказу до виконання та повідомлення боржника про необхідність сплати таких аліментів, суд доходить висновку, про відсутність вини [PERSON] у виникненні заборгованості зі сплати аліментів у період з жовтня по грудень 2018 року, а відтак і про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за період з жовтня 2018 року по липень 2019 року. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з січня 2010\~року по вересень 2018 року, суд зауважує наступне. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження того, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині та частині стягнення пені за вказаний період, задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed