Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] (далі-заявник) звернулась до Монастириського районного суду Тернопільської області з заявою про надання їй права на шлюб з [PERSON] та зниження шлюбного віку для реєстрації шлюбу. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник в 2014 році познайомилась з [PERSON] та почала з ним зустрічатись. Між ними склалися дуже теплі і щирі стосунки, мають взаємні міцні почуття любові та поваги один до одного. Заявник та [PERSON] вирішили одружитися, проте при зверненні в Монастириський районний відділ реєстрації актів цивільного стану їм в реєстрації шлюбу було відмовлено в звязку з недосягненням заявником шлюбного віку, а тому вона змушена звернутися до суду із заявою про надання права на шлюб. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилась, суду подала заяву в якій просить цивільну справу розглядати у її відсутності. [PERSON], як заінтересована особа, в судове засідання не зявився, суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник заінтересованої особи Служба у справах дітей Монастириської райдержадміністрації в судове засідання не зявилась, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що прохання заявника не підлягають до задоволення з таких підстав. Право на шлюб чоловіка та жінки, які досягли шлюбного віку, закріплено у статті 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами внесеними Протоколом №11, зокрема, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Відповідно до ст. 22 Сімейного Кодексу України (далі СК України), шлюбний вік для\~чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Судом встановлено, що заявник [PERSON], народилася 15 березня 2001 року і на день розгляду заяви в суді є неповнолітньою, зокрема такою, яка не досягла шлюбного віку, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №028501 виданого 03 травня 2001 року. В 2014 році заявник познайомилась з [PERSON], що випливає з поданої заяви і відсутністю заперечень щодо заявлених вимог. Судом також встановлено, що заявниця має намір зареєструвати з [PERSON] шлюб так як це відповідає її інтересам. Відповідно до ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. [PERSON] на даний час виповнилось 15 років, тобто на час звернення до суду заявник не досягла віку з якого їй може бути надано право на шлюб, а саме, шістнадцяти років. Чинним законодавством не передбачено зниження шлюбного віку нижче шістнадцяти років, а тому суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Outcome: dismissed