Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

[PERSON] 02 квітня 2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, прокуратура Ленінського району м. Дніпропетровська про позбавлення батьківських прав. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних зносинах з відповідачем з 1997 року по 2000 рік. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2000 року з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання сина. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2013 року складає 52434.67 грн. Відповідач вихованням та матеріальним утриманням сина не займається, не цікавиться його подальшою долею, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні його сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився. Сповіщався належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради позовні вимоги позивача підтримала. Прокурор Ленінського району м. Дніпропетровська також не заперечував проти задоволення позову. На підставі ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]. перебували у фактичних шлюбних відносинах з 1997 року по 2000 рік. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська, [PERSON] народився [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON].(а.с. 4). Батько дитини - [PERSON]. вихованням сина не займається, матеріально його не підтримує, подальшою долею сина не цікавиться, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2000 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно та до повноліття дитини. Однак відповідач ухиляється від сплати аліментів. Загальна сума заборгованості по аліментам [PERSON]. станом на 01 листопада 2013 року становить 52434.67 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Своїм висновком Орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 1/4-21 від 21.01.2014 року, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні його сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. На підставі ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав у випадках їх винної поведінки, ухилення від виконання обов»язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема. Коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов» язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Відповідно до ст.. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися, один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пунктах 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз»яснено, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін..) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об»єктивного з»ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання,не спілкуються дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей,не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов»язків. Таким чином. Закон вимагає від позивача надання суду доказів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов»язками та їх підтвердження, не вказала, чи свідомо та умисно [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов»язків. Суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради мав можливість попередити [PERSON] про необхідність змінення ставлення до виховання дитини, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов»язків. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними, недоведеними, необґрунтованими та безпідставними, а тому є неможливим їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed