Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

[INFO] в с.Підзамочок Бучацького району Тернопільської області помер брат позивачки [PERSON]. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Тернопільської області; земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0800 га, яка розташована у [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] земельна ділянка призначена для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2904 га, яка розташована у [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] Через відсутність документу, який би за життя спадкодавця посвідчував його право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, позивачка не має змоги оформити право на спадщину в нотаріальній конторі. Крім того, на земельні ділянки залишилися тільки копії державних актів на право власності на земельну ділянку, а тому виникла необхідність встановити право на спадкове майно в судовому порядку. Позивачка згідно поданої заяви позов підтримує, просить суд розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача Підзамочківської сільської ради згідно поданої заяви просить суд розглядати справу у його відсутності. Позов визнає. Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. [INFO] в с.Підзамочок Бучацького району Тернопільської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим Підзамочківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно, у виді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Тернопільської області, що підтверджується довідкою № 551/2-03 від 30.10.2017 року, виданою Підзамочківською сільською радою; земельної ділянки призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0800 га, яка розташована у с.Підлісся Бучацькогс району Тернопільської області, кадастровий номер [NUMBER] що підтверджується копією державного акту серії [NUMBER] земельної ділянки призначеної для ведення особистого селянського господарства площею 0,2904 га, яка розташована у с. Підлісся Бучацького району Тернопільської області кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується копією державного акту серії [NUMBER]. Позивачка є спадкоємцем за законом другої черги, спадщину прийняла шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу, що підтверджується роз'ясненням. Рішенням Бучацького районного суду № 595/1568/17 від 30.11.2017 року було продовжено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], в три місці. Згідно свідоцтва про народження, позивачки, серії [NUMBER], вбачається, що її батьками були [PERSON] та [PERSON] Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] вбачається, що позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до роз'яснення від 21.03.2017 року, виданого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу, вбачається, що правовстановлюючих документів на житловий будинок, та земельні ділянки що належали [PERSON] до нотконтори не було подано, в зв'язку з чим видати свідоцтво про право на спадщину після його смерті на ім'я [PERSON] є неможливим. Оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки втрачені, що підтверджується оголошенням розміщеним в газету «Нова Доба». Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. З 1966 року питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Інших осіб, які б мали право на спадщину, судом не встановлено. Суд приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення.

Outcome: approved