Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON] 27 квітня 2016 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення грошових коштів (а. с. 3-6). У позовній заяві в обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк», в якому на ім'я позивача відкритий банківський рахунок та видана картка [NUMBER]. У серпні 2015 року на дану картку були зараховані грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., сума комісії за цією операцією склала 150,00 грн., тобто залишок грошових коштів після операції становить 29 939,58 грн. Проте, намагаючись розрахуватись цією карткою в магазині та зняти грошові кошти в банкоматі. За роз'ясненнями позивач звернувся до відповідача, які залишились без відповіді. У зв'язку із зазначеним позивач просив суд стягнути з відповідача 29 939,58 грн., що зберігаються на його банківському рахунку, відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк» (банківська картка [NUMBER]); моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. інфляційні втрати у розмірі 1 583,81 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 585,67 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, в заяві вказав, що позовні вимог підтримує проти розгляду даної цивільної справи в заочному порядку (а. с. 18). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштової кореспонденції суду з викликом відповідача у судове засідання, яке адресат отримав 24 травня 2016 року (а. с. 3-6), тому на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за правилами ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом було встановлено, що в ПАТ КБ «Приватбанк на ім'я [PERSON] відкритий банківський рахунок та видана банківська картка [NUMBER] (а. с. 13). Відповідно до довідок ПАТ КБ «Приватбанк» № LGAR-F322-3PH5-Q9FM від 19 серпня 2015 року, № LGAR-F322-3PH5-Q9FM від 12 жовтня 2015 року, б/н від 14 квітня 2016 року, виданих позивачу за підписом заступника керівника напрямку «Кредитні картки та зарплатні проекти» ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], на картці [NUMBER] наявні грошові кошти у розмірі 29 939,58 грн. (а. с. 8). Судом також встановлено, що у зв'язку з неможливістю зняти грошові кошти із зазначеної картки, позивач 12 жовтня 2015 року звернувся на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» із письмовою заявою-скаргою щодо роз'яснення причин зазначеного, а також з вимогою про усунення перешкод в розпорядженні грошовими коштами (а. с. 11, 12), відповіді на яку не отримав. Правовідносини, що виникли між сторонами нормами урегульовані Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 12 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частиною 1 ст. 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, в контексті викладених норм права, суд приходить до висновку щодо порушення ПАТ КБ «Приватбанк» прав та законних інтересів свого клієнта - позивача по даній справі, яке полягає у безпідставному блокуванні карткового рахунку, внаслідок чого останній позбавлений можливості отримати належні йому грошові кошти у розмірі 29 939,58 грн., у зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 29 939,58 грн., що зберігаються на банківському рахунку, відкритому у ПАТ КБ «Приватбанк» на ім'я [PERSON] (банківська картка [NUMBER]). Також суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача втрати від інфляційні у розмірі 1 583,81 грн. за період з 19 серпня 2016 року по 14 квітня 2016 року та суми 3-х% річних за прострочення виконання зобов'язання за цей же період у розмірі 585,67 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні, оскільки в ході судового розгляду даної цивільної справи суду не було надано доказів спричинення відповідачем позивачу шкоди нематеріального характеру. Судові витрати по справі розподіли відповідно до ст. 88 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: partial