Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

[PERSON] 11 березня 2020р. звернувсь з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агромоторсервіс» в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив зобов`язати поновити на роботі на посаді конструктора з дня фактичного звільнення згідно наказу про звільнення; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи із 12 березня 2020р. до 29 квітня 2020р. включно у сумі 8275,6 грн. додатково, окрім заявлених раніше 6571,92 грн., а всього 14847,52 грн.; зобов`язати виплатити заробітну плату яку мав отримати протягом строку незаконного звільнення у сумі згідно відомостей про нарахування та виплату заробітної плати за період з 01 лютого 2020 року по день ухвалення судом рішення. В обґрунтування позову посилавсь на те, що з липня 2019 року він був прийнятий на роботу на посаду конструктора до ТОВ Агромоторсервіс. З 13 січня 2020 року набрав чинності контракт «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу». Наказом №8 від 13.01.2020 командира в/ч [NUMBER] його зараховано до списків особового складу частини. Листом від 16 січня 2020 року, який був надісланий на адресу ТОВ «Агромоторсервіс» позивач повідомив роботодавця про укладення контракту та надіслав витяг з наказу №8 від 13.01.2020р., що підтверджується накладною «Укрпошти» від 16.01.2020 №3110000677753 та описом вкладення. 22 січня 2020 року відповідач надіслав листа із зазначенням того, що 20 січня 2020 року встановлено факт невиходу на роботу та відсутність на робочому місці більше трьох годин. 27 січня 2020 року позивач повторно надіслав відповідачу листа аналогічного змісту як і попередній лист від 16.01.2020р. Листом від 30.01.2020р. відповідач повідомив про можливе вивільнення з займаної посади. А вже листом від 13.02.2020 року відповідач повідомив про звільнення з роботи з займаної посади конструктора у відповідності до п.4 ст. 40 КЗпП України, тобто за прогул та невідкладно попросив з`явитися до ТОВ «Агромоторсервіс» для отримання трудової книжки та повного розрахунку. Позивач зазначає, що перебуваючи на військовій службі у зазначений період, він не мав можливості покинути межі військової частини та з`явитися до роботодавця на його вимогу та вважає звільнення незаконним, оскільки воно суперечить вимогам ч.3 ст.119 КЗпП України та ч.2 ст.39 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу». В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача позов не визнав, заперечив проти його задоволення, посилаючись на те, що [PERSON] вчинив прогул після відпустки не вийшов на роботу з 20 січня по 12 лютого 2020 року, а тому був звільнений з займаної посади правомірно і підстави для поновлення його на посаді відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наказом директора ТОВ «Агромоторсервіс» №184 від 15.07.2019р. [PERSON] був призначений на посаду конструктора з 16 липня 2020 року (а.с.34). Наказом директора ТОВ «Агромоторсервіс» №55 від 13.02.2020р. [PERSON] був звільнений з посади конструктора за прогул (втому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин у відповідності до п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.151). Як вбачається з даних, вищевказаного наказу, причиною для звільнення позивача є вчинення ним порушення трудової дисципліни прогулу відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Судом встановлено, що у ТОВ «Агромоторсервіс» не створена первинна профспілкова організації, а створено раду трудового колективу ТОВ «Агромоторсервіс» (а.с.47-49). 12 лютого 2020р. вих.№1 директором ТОВ «Агромоторсервіс» представнику трудового колективу ТОВ «Агромоторсервіс» направлено примірник акту з розслідування невиходу на роботу [PERSON] для розгляду та надання попередньої згоди на звільнення за прогул що мало місце з 20.01.2020р. по 12.02.2020р. відповідності п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.46). Як вбачається з повідомлення представника трудового колективу ТОВ «Агромоторсервіс» від 13.02.2020р. було надано згоду на звільнення [PERSON] за прогул з 20.01.2020р. по 12.02.2020р. відповідності п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.50). Відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). А згідно до пункту 22 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненного проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Аналізуючи наказ про звільнення [PERSON] суд приходить висновку про те, що підставою для його звільнення, відповідачем зазначено вчинення [PERSON] прогулу - відсутність на роботі з 20 січня по 12 лютого 2020 року без поважних причин. Згідно ст.149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В судовому засіданні встановлено існування підстав для звільнення [PERSON] за прогул відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. Так, як вбачається з доповідних начальника виробництва ТОВ «Агромоторсервіс» Чайки Б.В. від 20 та 24 січня 2020р. [PERSON] не вийшов на роботу з 08 год. 00 хв. 20 січня та з 21 січня по 24 січня 2020р. і причини відсутності на роботі - невідомі (а.с.35, 43). Згідно доповідної головного конструктора ТОВ «Агромоторсервіс» Скоца О.С. від 12.02.2020р. [PERSON] не вийшов на роботу з 08 год. 00 хв. 27 січня по 12 лютого 2020р. і причини відсутності невідомі (а.с.44). Крім того, факт відсутності на роботі [PERSON] з 20 по 31 січня 2020 р. та з 03 по 13 лютого 2020р. підтверджується даними табелю обліку використання робочого часу ТОВ «Агромоторсервіс» за січень, лютий 2020р. (а.с.41, 42). Відповідно до наказу директора ТОВ «Агромоторсервіс» №32 від 20 січня 2020р. було створено комісію з розслідування факту невиходу на роботу [PERSON] (а.с.36). 22 січня 2020 р. вих.№195 ТОВ «Агромоторсервіс» було направлено [PERSON] лист про надання пояснень з приводу невиходу на роботу 20 січня 2020р. (а.с.37), який був отриманий останнім 07.02.2020р., що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.39). Згідно даних акту комісії з розслідування факту невиходу на роботу від 12 лютого 2020р. конструктор Товариства [PERSON] не вийшов на роботу з 20 січня по 12 лютого 2020р., причини відсутності на робочу місці не пояснив, тому комісія дійшла до висновку, що останній без поважних причин не виходить на роботу, а тому пропонує звільнити його з посади за прогул у відповідності до п.4 ст.40 КЗпП України (а.с.45). Як вбачається з даних протоколу зборів комісії з розслідування факту невиходу на роботу [PERSON] від 12 лютого 2020р. станом на 16 год. 50 хв. 12 лютого 2020р. [PERSON] для надання пояснень з приводу відсутності на робочому місці з 20 січня по 12 лютого 2020р. на підприємство не прибув (а.с.44). 13 лютого 2020 р. за вх.№204 ТОВ «Агромоторсервіс» направило [PERSON] повідомлення про прийняття рішення про звільнення відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України за прогул та необхідність з`явитись до Товариства для отримання трудової книжки і повного розрахунку при звільненні (а.с.51), вказаний лист отримано [PERSON] 16.02.2020р., що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.53). Відповідно до положень ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Натомість посилання позивача на ті обставини, що він, уклавши контракт «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу» 24.12.2019р. (а.с.5-6) і наказом командира в/ч [NUMBER] №8 від 13.01.2020р. його зараховано до списків особового складу військової частини (а.с.4) і про дані обставини він повідомив роботодавця, направивши відповідний лист 16.01.2020 року (а.с.10) /накладна АТ «Укрпошта» від 16.01.2020 №3110000677753/ (а.с.12), а також 27.01.2020р. він повторно направив роботодавцю аналогічний лист, який вручено адресату 29.01.2020р. /накладна АТ «Укрпошта» від 27.01.2020р. №3110000685527/ (а.с.16), а отже з об`єктивних причин був відсутній на роботі з 20 січня 2020р., суд не приймає до уваги з наступних підстав. Так, в судому засіданні представник відповідача пояснив, що право отримувати поштову кореспонденцію, адресовану ТОВ «Агромоторсервіс» визначено йому та директору Товариства (а.с.152-153), разом з тим ні він ні директор Товариства, вищезазначені листи [PERSON] , 16 та 29 січня 2020р. не отримували. Як вбачається з даних журналу вхідної кореспонденції ТОВ «Агромоторсервіс» у період з 09 січня по 16 квітня 2020р. надходження заяв, повідомлень, тощо [PERSON] не зафіксовано (а.с.54-57). Згідно даних повідомлення директора Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» №14-1419 від 17.07.2020р. поштове відправлення №3110000677753 вручене 24.01.2020р. та №3110000685527 вручене 29.01.2020р. відповідно до інформації у пошуковій системі АТ «Укрпошта», вищевказані поштові відправлення вручені оператором ВПЗ Старокостянтинів [PERSON] уповноваженій особі згідно довіреності. Надати документи, що підтверджують вручення поштових відправлень адресату не вбачається можливим, оскільки такі документи знищені через пошкодження каналізаційної труби під час затоплення приміщення, де вони зберігались 13.06.2020р. (а.с.103). В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона як оператором ВПЗ №5 Старокостянтинів внесла такі відомості до пошукової системи АТ «Укрпошта» з слів листоноші, яка доставляла поштову кореспонденцію. Натомість свідок [PERSON] в суді повідомила, що вона як листоноша ВПЗ №5 Старокостянтинів 16 та 23 січня 2020р. не доставила листи уповноваженій особі ТОВ «Агромоторсервіс», в тому числі і [PERSON] . Разом з тим, згідно абз.1 п.94 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5\~березня 2009\~р.\~№ 270 прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти. У разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження (п.116 Правил). Невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку протягом строку, визначеного цими Правилами (абз 2 п.119 Правил). Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику (п.117 Правил). А ч.7 ст.18 ЗУ «Про\~поштовий зв`язок»\~передбачено,\~що \~у разі неможливості вручити адресатам поштові відправлення (поштові перекази) вони повертаються відправникам. У разі неможливості вручити адресатам та відправникам поштові відправлення (поштові перекази) вони зберігаються в об`єктах поштового зв`язку протягом шести місяців з дня їх приймання. З вищенаведеного вбачається, що з об`єктивних причин роботодавець не був повідомлений [PERSON] про причини не виходу на роботу у період з 20.01.2020р. по 12.02.2020р. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулось за наявності необхідних на те підстав, з дотриманням процедури звільнення, а отже відсутні підстав для задоволення позову про зобов`язання поновити на роботі на посаді конструктора з дня фактичного звільнення згідно наказу про звільнення; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи із 12 березня 2020р. до 29 квітня 2020р. включно у сумі 8275,6 грн. додатково, окрім заявлених раніше 6571,92 грн., а всього 14847,52 грн.; зобов`язання виплатити заробітну плату яку мав отримати протягом строку незаконного звільнення у сумі згідно відомостей про нарахування та виплату заробітної плати за період з 01 лютого 2020 року по день ухвалення судом рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed