Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне. [PERSON], [PERSON] є співвласниками кімнати, яка розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло № 165, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 27.04.2011 року на підставі розпорядження (наказу) № 165 від 27.04.2011 року. В спірній кімнаті зареєстрований відповідач, сестра та тітка позивачів, [PERSON], яка з 2014 року не проживає в спірній кімнаті без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] В судове засідання позивачі не з'явилися, надали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явилася, проте надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що 25/100 часток кімнати [ADDRESS] та відповідна площа приміщень спільного користування належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло № 165, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 27.04.2011 року на підставі розпорядження (наказу) № 165 від 27.04.2011 року та копією Витягу про державну реєстрацію прав № 30268165 від 10.06.2011 року, виданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації». Згідно із копією довідки № 1454, виданої КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 14.03.2016 року, в кімнаті, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач - [PERSON], 1968 року народження, позивач - [PERSON], 1993 року народження, сестра та тітка позивачів (відповідач по справі) - [PERSON], 1969 року народження. Згідно із копією Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 14.03.2016 року, відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в кімнаті [ADDRESS] з 2014 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 2014 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved