overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~[PERSON] 25 квітня 2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи позовні вимоги неможливістю відновлення сімї, яка розпалася внаслідок суперечок та непорозумінь між ними. Позивачка в судове засідання не зявилася, в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 2013 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-БП № 084128, актовий запис № 360 (а.с. 4). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, можливості зберегти сімю немає. Відповідач позов визнав повністю, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивачка відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України просить залишити дошлюбне прізвище «Рибалка». У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією банку (а.с. 1). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

[PERSON] 25 липня 2016 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 12.03.2013 р. він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Одруження з відповідачкою виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачкою не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Позивач подав заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності в заочному порядку, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не зявилася, ніяких заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 12.03.2013 р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 62 (а.с.7). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

[PERSON] 25 липня 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 17 жовтня 2008 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинені з 2012 року у зв'язку із тим, що відповідач поїхав на заробітки. Спору про поділ майна немає, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з нею. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище чоловіка. Позивач у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 17 жовтня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3), від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Сторони з 2012 року припинили шлюбні відносини у зв'язку із тим, що відповідач поїхав на заробітки і в родину не повернувся. Спору про поділ майна немає, діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON] 25 липня 2016 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 грудня 2014 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що в останні місяці перебування у шлюбі стосунки між нею та відповідачем були не гармонійними, спільне життя не склалося через розбіжності у життєвих поглядах і позиціях, порушенням принципу рівності подружжя, у них виникали постійні конфліктні ситуації та сварки, що негативно позначалося на вихованні їхньої дитини, у результаті чого це призвело до втрати будь-якої взаємної поваги, терпіння допомоги та підтримки, що виключає можливість побудови нормальних сімейних відносин на паритетних засадах. На даний час спільного господарства не ведуть, разом не проживають. Під час судового розгляду [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем . Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2014 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони у червні 2016 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Наслідки визнання позову сторонам роз'яснено. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] 25 липня 2016 року пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітню дочку [PERSON], котра перебуває лише на утриманні її, позивача, відповідач матеріальну допомогу на її утримання не надає, хоча працює в ТОВ «Фоззі-Фуд» та отримує заробітну плату, а також має інші джерела доходу. Під час судового розгляду [PERSON] зменшила розмір позовних вимог і просила стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) та просила розглядати справу за її відсутності. [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу). З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб та народження відомо, що сторони є батьками дитини - дочки [PERSON], [INFO] (а. с. 2). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, [PERSON] має регулярний дохід і тому, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу відповідача. Статтею 182 цього Кодексу встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із довідки вбачається, що середній заробіток відповідача становить 1862,67 грн., і відрахувань із його заробітку не проводиться. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років у 2016 році встановлений в розмірі 1228 грн. Урахувавши вказані обставини, суд дійшов до висновку про присудження аліментів на дитину в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] 25 липня 2017 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 13 жовтня 2007 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини і обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Крім цього, відповідач матеріально не забезпечує сімю, а зароблені кошти витрачає виключно на себе, через що між ними постійно виникали сварки, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що він бажає зберегти сімю, визнав, що між ним і позивачем часто виникали конфлікти, що призводило до виклику працівників поліції. Згідно ухвали суду від 3 листопада 2017 року сторонам був наданий строк для примирення, а провадження у справі зупинено. Відповідно до ухвали суду від 26 лютого 2018 року провадження у справі поновлено. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 13 жовтня 2007 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей (а. с. 3, 4, 5). У червні 2017 року сторони припинили подружні відносини та спільного господарства не ведуть. За наданий судом строк сторони не примирилися. Посилання відповідача на те, що він має намір зберегти сімю, є голослівними і не доведені жодними доказами При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, доказів протилежного відповідачем не надано і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] 25 липня 2019 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи позов відсутністю взаєморозуміння між нею та чоловіком, розходженням поглядів на сімейні відносини, в зв`язку з чим спільне сімейне життя в них не складається та суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2015 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 2735 (а.с. 3). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, можливості зберегти сім`ю немає. Відповідач позов визнав повністю, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивач відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України просить залишити прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України та враховуючи факт визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі положень ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 17,18, 141, 142, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 25 липня 2019 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи позов відсутністю взаєморозуміння між нею та чоловіком, розходженням поглядів на сімейні відносини, в зв`язку з чим спільне сімейне життя в них не складається та суперечить її інтересам. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надіслав. Згідно ст.\~280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 28 серпня 1999 року між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міськвиконкому Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 232 (а.с. 4). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач заперечень проти позову не надіслав, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу позивач відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України просить залишити її прізвище « [PERSON] ». У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~На підставі положень ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 17,18,\~258,\~259,\~263-265,\~268,\~280 ЦПК України суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] 25 липня 2019 року пред`явив до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 квітня 2012 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що протягом останнього часу їхні відносини погіршилися, між ними систематично відбуваються сварки та непорозуміння, у результаті чого вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного. Спроби примирення не дали позитивних результатів, тому їхня сім`я фактично розпалася і збереження шлюбу неможливе та суперечить його, позивача, інтересам. Під час підготовчого засідання [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] позов визнала, про що подала письмову заяву. Статтею 200\~ЦПК України\~встановлено,\~що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 20 квітня 2012 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. У липні 2019 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved