Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] 13.11.2014 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 06.08.2005 року у Новобілоуській сільській раді Чернігівського району, актовий запис №07. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], згідно законодавства. Позов обґрунтовується тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні суперечки та лайки, які шкодять інтересам дитини. Шлюбні відносини припиненні з жовтня 2009 року, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Примирення між сторонами є неможливим. Дитина повністю утримуються позивачкою, але вона не має можливості у повному обсязі та належним чином матеріально її забезпечити. До судового засідання від сторін надійшли заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, позивач позов підтримує, просить стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн на місяць, а відповідач позовні вимоги визнав. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши письмові докази, вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, за наступних підстав та міркувань. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб зареєстрований 06.08.2005 року у Новобілоуській сільській раді Чернігівського району, актовий запис №07, про що свідчить повторне свідоцтво про шлюб серії « 1-ЕЛ» №040477 /а.с.4/ Повторне свідоцтва про народження серії «І-ЕЛ» №069314 свідчить, що у сторін за час шлюбу народилось дочка – [PERSON], [INFO] /а.с.5/ Згідно довідки Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №03-22/717 від 12.11.2014 року позивачка та дитина проживають разом [INFO]. /а.с.6/ Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов’язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім’ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру і наполягає на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та її неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Отже шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно приписів ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Частина 1 статті 184 СК України передбачає, що якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням матеріального становища обох сторін, стану їх здоров’я, наявності у відповідача мінливого доходу, суд враховуючи положення п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.06 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» не може перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі, яка становитиме 300 грн на місяць. Разом з цим, суд вважає за належне роз’яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а також роз’яснити сторонам, що відповідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров’я когось з них. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Згідно ч.3 ст.184 СК України якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких підстав позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved