Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] 29.02.2016 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що з [PERSON] вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з 17.11.2001 року. [INFO] від даного шлюбу у них народився син - [PERSON]. Позивач також зазначає, що з відповідачем у справі вони проживали разом до досягнення дитиною двох років. На той момент чоловік став зловживати спиртними напоями, влаштовувати скандали в присутності дитини, вихованням та забезпеченням дитини не займався. Ці обставини стали приводом для розлучення. Після розлучення дитина залишилася проживати з позивачем, відповідач не поцікавився життям та здоров'ям дитини, не відвідував його та не телефонував навіть у свята, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав ніколи. У зв'язку з викладеним позивач звернулася до суду з даним позовом та просить з урахуванням уточнень позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала позов таким, що підлягає задововленню. В останнє судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №213, зробленого 04.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м.Херсона, батьками [PERSON], [INFO], записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.2). Згідно актового запису про розірвання шлюбу №604, зробленого 09.12.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Херсона, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на «[PERSON]» (а.с.3). Згідно довідки від 18.02.2016 року КП «Таврійський» [PERSON], [INFO], проживає разом з [PERSON], 1983 р.н., за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). З характеристики на учня 7-А класу Херсонської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №44 [PERSON] вбачається, що його вихованням займається мама та бабуся з дідусем, цікавляться успіхами дитини, часто приходять до школи. Батько у житті та вихованні сина участі не бере. За роки навчання сина в школі він жодного разу не з'явився до навчального закладу (а.с.5). Згідно акту обстеження умов проживання від 16 березня 2016 року Служби у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає близько 15 років (а.с.19). Згідно акту обстеження умов проживання від 15 березня 2016 року Служби у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою проживають без реєстрації [PERSON] зі своїм сином [PERSON]., 2002 р.н., та новим чоловіком матері [PERSON] Зі слів матері та дитини встановлено, що рідний батько з ними не спілкується, матеріально не допомагає, не телефонує. Вихованням дитини займається мати та її новий чоловік [PERSON], на якого дитина каже батько. В подальшому планується усиновлення дитини [PERSON] (а.с.20). Згідно висновку Виконавчого комітету Суворовської районної у м.Херсоні ради від 06.04.2016 року №50 позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO], є доцільним (а.с.39). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дитина [PERSON] проживає разом з позивачем, тривалий час біологічний батько з дитиною не спілкується, вихованням дитини не займається, матеріальної допомоги на його утримання не надає. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися у невиконанні батьком обов'язків по вихованню, встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітнього сина, не проявляє до дитини батьківської турботи та любові, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, суд вважає, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у відповідності до вимог ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України суд вважає необхідним при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно задовольнити вимогу про стягнення аліментів з відповідача на дитину, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved