Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог вказують, що 01 листопада 2015 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виникла домовленість про те, що [PERSON] надає [PERSON], завдаток у сумі 20 000 грн., а [PERSON] зобовязується продати [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Чапаєва, буд. 200. На підтвердження передачі грошей [PERSON] надав розписку, в якій зазначено, що отримав від [PERSON] завдаток у розмірі 20 000 грн. Позивачі зазначають, що вищевказаною розпискою не встановлена дата до якої вони мали укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, а тому вважають, що попередній договір не був укладений сторонами, оскільки термін виконання зобовязання, є суттєвою умовою договору. Позивачі зазначають, що відповідач свої зобовязання не виконав, належний йому житловий будинок не продав, безпідставно отримані грошові кошти у сумі 20 000 грн. не повернув. На усні звернення та телефоні дзвінки у добровільному порядку повертати безпідставно отримані грошові кошти відмовляєтеся. Також, позивачі вказують, що 28 січня 2016 року ними була направлена вимога відповідачу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, яка станом на 10 березня 2016 року залишена без розгляду, відповіді ніякої не надійшло та грошові кошти не повернуті. Відтак, просять суд ухвалити рішення ким позов задовольнити та стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти, а також відсотки за користування безпідставно набутими грошовими коштами у сумі 1577,24 грн., згідно наданого розрахунку, та сплачений судовий збір. \~ В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, просили позов задовольнити. Крім того, позивач [PERSON] у судовому засіданні позов уточнив та просив стягнути з відповідача відсотки за користування безпідставно набутими грошовими коштами у сумі 1577,24 грн. та сплачений судовий збір на корись другого позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в листопаді 2015 року [PERSON], [PERSON] з метою придбання будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, вул Чапаєва, буд. 200, передали [PERSON] грошові кошти в сумі 20 000 грн., на підтвердження чого відповідач видав позивачам розписку від 01 листопада 2013 року (а.с.12). З матеріалів справи вбачається, що згідно письмової вимоги про повернення безпідставно отриманих грошових коштів від 02 січня 2016 року [PERSON] просив [PERSON] повернути йому грошові кошти в сумі 20\~000 грн. (а.с. 9), яка отримана відповідачем 03 лютого 2016 року, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с. 10). Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~ст..570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до\~ст..655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст..657 ЦК України, договір купівлі-продажу\~\~житлового будинку(квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Статею 635 ЦК України\~передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. В судовому засіданні, з пояснень позивачів та відповідача встановлено, що попереднього договору про купівлю-продаж будинку вони з відповідачем не укладали. Після передачі грошових коштів договір купівлі-продажу будинку відповідно до вимог\~ЦК України між ними так і не був укладений. Враховуючи те, що сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання, згідно з вимогами ч. 2\~ст. 570 ЦК України, є авансом і повертається в тому розмірі, в якому він надавався. Аванс - це певна грошова сума або інші цінності, які боржник передає кредитору в рахунок майбутніх платежів.\~Аванс, як і задаток є доказом, яке затверджує факт існування зобов'язань\~та зараховується в рахунок майбутніх платежів, але не може бути визнаний способом забезпечення виконання зобов'язань. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення у всіх випадках не складення договору, так як це виключає можливість майбутніх платежів або інших зобов'язань. Сторона, яка отримала аванс, ні при яких умовах не може бути зобов'язана повернути його в більшому розмірі, а\~притримані у себе авансу другою стороною є незаконною дією. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від13 лютого 2013 року № 6-176цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Ураховуючи те, що зобовязання купівлі-продажу між сторонами не виникло, суд вважає, що відповідно до ч.2\~ст.570 ЦК України\~сплачена позивачами відповідачу грошова сума 20 000 грн. є авансом і тому позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно наданого позивачами розрахунку, який відповідачем у судовому засіданні не оскаржувався, сума нарахованих відсотків становить 1577, 24 грн. = (20\~000 грн. Х 22 % облікова ставка НБУ : 365 Х 131 дн. ). Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Ураховуючи вище наверне, суд вважає, що позов є підставним і такий слід задовольнити, стягнувши з відповідача суму авансу та відсотки за користування цими грошовими коштами. Відповідно до ч. 1 \~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, з відповідача на користь позивача [PERSON], з урахування вимоги позивача [PERSON], слід стягнути понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн., сплата якого підтверджується доданою до матеріалів справи квитанцією.\~\~

Outcome: approved