Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] близько 16 години 10 листопада 2014 року на території будинковолодіння № 28 по вул. Піонерській в м. Смілі під час сварки вдарила [PERSON] металевим чайником по голові та в область плеча, внаслідок чого заподіяла їй травму голови, яка супроводжувалась струсом головного мозку, садна і гематоми лівої сторони голови, які є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоровя, а також легке тілесне ушкодження у вигляді гематоми лівого плеча. Вироком Смілянського міськрайонного суду від 21 вересня 2015 року за вчинення цього кримінального правопорушення [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України на 850 грн. штрафу. Посилаючись на те, що наслідки побоїв вона лікувала у стаціонарному відділенні Смілянської ЦРЛ з 10 по 28 листопада 2014 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 5611 грн. 75 коп., витрачених на лікування. Позивачка також просила стягнути з відповідачки на її користь 20000 грн. моральної шкоди, оскільки з вини відповідачки вона терпіла біль, лікування травм позбавило її можливості нормального спілкування з оточуючими людьми, вона була принижена в очах своїх знайомих, родичів та інших громадян міста. При цьому позивачка стверджувала, що наведене потягло психічний дискомфорт, призвело до порушення нормальних життєвих звязків позивачки через неможливість продовження активного життя, змусило докладати додаткових зусиль для відновлення звичного способу життя. В судове засідання позивачка не зявилась, її представник підтримав позов повністю, просив відшкодувати 1200 грн. витрат на оплату правової допомоги адвоката. Відповідачка в судовому засіданні 1 березня 2016 року позов визнала лише в частині відшкодування 10% від заявленої матеріальної шкоди; вважає, що незадовільний стан здоровя позивачки зумовлений тривалим перебуванням на заробітках, а приєднані до позовної заяви чеки не підтверджують дійних витрат на медичні препарати, а просто зібрані біля касових апаратів в аптеках. Позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на своїх вимог або заперечень. Це ж визначено у ч. 1 ст. 60 ЦПК України; згідно з частиною 2 цієї статті докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 4 цієї статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підставі принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Винність [PERSON] у заподіянні [PERSON] тілесних ушкоджень за обставин, наведених в позовній заяві, підтверджується вироком Смілянського міськрайонного суду від 21 вересня 2015 року по справі № 703/4520/15-к 1-кп/703/294/15. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України [PERSON] повинна відшкодувати [PERSON] витрати, понесені на лікування тілесних ушкоджень, заподіяних відповідачкою 10 листопада 2014 року. Згідно з випискою з історії хвороби Смілянської ЦРЛ на а.с. 12 та довідкою цієї лікарні на а.с. 13, позивачка з 10 по 28 листопада 2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, заподіяних їй відповідачкою. Однак позивачка відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України не надала доказів, які підтверджують витрату в цей період часу 5611 грн. 75 коп. на медикаменти. До позовної заяви було приєднано 44 касових фіскальних чеків аптечних пунктів (а.с. 5-9), однак доказів використання зазначених у чеках препаратів надано не було. Перелік і кількість медичних препаратів і виробів медичного призначення, використаних під час стаціонарного лікування позивачки, наведено у довідці Смілянської ЦРЛ від 5 квітня 2016 року, наданої на запит суду. Переважна частина виробів і препаратів, зазначених у касових чеках на а.с. 5-9, не були призначені [PERSON] Однак і кількість призначеного позивачці не відповідає кількості придбаного відповідно до наданих нею чеків. Так, згідно з наведеними документами, замість 5 ампул фуросеміда і 2 ампул церукала підтверджується придбання лише по 1 ампулі кожного препарату, з 13 ампул L-лізіна придбано 6, з 38 ампул вітаміна С придбано 6, з 19 ампул тіатриазоліна придбано 4. В той же час відповідно до аптечних чеків було придбано 13 систем переливання при потребі 8 шт., 22 ампули актовегіна замість 16, 58 шприців замість 34, а також 29 100-грамових флаконів фізрозчину при потребі 8 флаконів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Тому суд враховує в розмір заподіяних позивачці збитків призначені їй медичні препараті і вироби медичного призначення лише в межах переліку довідки на а.с. 63, але в кількості, яка підтверджується наданими позивачкою чеками. Таким чином, [PERSON] повинна відшкодувати [PERSON] 753 грн. 90 коп. витрат на лікування. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичний особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності із ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України позивачка має право на відшкодування з відповідачки моральної шкоди, яка полягала у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у звязку з заподіянням їй легких тілесних ушкоджень та у звязку з протиправною поведінкою відповідачки щодо неї. Визначаючи розмір відшкодування моральної школи, суд враховує характер порушення прав позивачки, її вік, а також глибину фізичних та душевних страждань, приймає до уваги ступінь матеріальний стан сторін по справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України позивачкою не надано доказів, які підтверджують, що з вини відповідачки вона тривалий час була позбавлена можливості нормального спілкування з оточуючими людьми. На підставі ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, тому суд вважає доведеним, що такі складності у спілкуванні існували під час перебування позивачки на стаціонарному лікуванні, період якого підтверджуються наданою представником позивача випискою з історії хвороби. Позивачкою також не надано доказів, які підтверджують докладання нею додаткових зусиль для відновлення звичайного способу життя після закінчення стаціонарного лікування, доказів неможливості займатись своєю роботою близько 2 місяців, доказів частих нападів головного болю, безсоння, зниження фізичної витривалості, постійного пригніченого стану. Суд припускає, що ці обставини мають місце, однак доказів щодо цього не надано, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З урахуванням наведеного, тривалості стаціонарного лікування заподіяних позивачці тілесних ушкоджень та вимог розумності і справедливості з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути 2500 грн. відшкодування моральної шкоди. Згідно зі ст.ст. 84, 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки пропорційно до задоволеної частини позовних вимог належить стягнути 153 грн. 03 коп. документально підтверджених витрат на правову допомогу адвоката. Крім того з відповідачки належить стягнути 74 грн. 05 коп. судового збору з вимог майнового характеру і 68 грн. 90 коп. судового збору з вимог немайнового характеру. На підставі наведеного,

Outcome: approved