Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] 24.04.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Посилається на те, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.12.2013 року. Сторони є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.12.2013 року з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дітей було вирішено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27.09.2013 року та до досягнення дітьми повноліття. На даний час розмір сплачуваних аліментів відповідачем на її користь на утримання неповнолітніх дітей є недостатнім для забезпечення нормального та гармонійного їх розвитку, оскільки збільшуються потреби в їх навчанні та іншому (потреби в одязі, продуктах харчування, відвідування необхідних гуртків тощо), які вона не може повністю забезпечити. Просить змінити визначений рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.12.2013 року спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS], на її користь на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми в розмірі 350 грн., щомісячно на кожну дитину, на частку у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. До початку судового засідання позивачка [PERSON] подала до суду заяву про проведення судового розгляду без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З копії рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 19.12.2013 року (єдиний унікальний номер 722/2230/13-ц, номер провадження 2/722/646/13) встановлено, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання їхніх спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27.09.2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Дане рішення вступило в законну силу 08.01.2014 року. На підставі вищезазначеного рішення суду 08.08.2014 року Сокирянським районним судом Чернівецької області позивачці було видано виконавчий лист №722/2230/13-ц, номер провадження 2/722/646/13, строк пред`явлення якого до виконання до 15.03.2024 року. З довідки за № 154, виданої 18.04.2019 року Лопатівською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає разом зі своїми неповнолітніми синами: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у власному будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідок №№151,152, виданих 19.04.2019 року КУ «Сокирянський центр первинної медико-санітарної допомоги» АЗПСМ с.Шебутинці Сокирянського району Чернівецької області, встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO], на момент їхнього огляду є здоровими та на диспансерному обліку не перебувають. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Положеннями ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою ст.182 СК України встановлено обставини, які враховує суд при визначені аліментів: стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів; наявність на утриманні платника аліментів інших осіб; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ч.1 ст.192 СК України врегульовано зміну розміру аліментів, зокрема розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак, позивачкою обрано спосіб захисту прав дітей на належне матеріальне утримання з метою забезпечення їх гармонійного розвитку шляхом звернення до суду відповідно до ч.3 ст.181 СК України з позовом про зміну способу стягнення аліментів: з твердої грошової суми у розмірі 350 грн. на кожну дитину, щомісячно на частку у розміру 1/3 частини заробітку (доходу) батька дітей, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. При цьому, суд вважає, що, враховуючи обставини передбачені ч.1 ст.182 СК України, які судом встановлені на підставі наданих позивачкою доказів, відповідач має можливість сплачувати на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін аліменти, у визначеному позивачкою розмірі. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про зміну способу аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved