Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

[PERSON] в лютому 2017 року заявила позов, за яким просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], як такого що продовжує навчання, в сумі 3000 грн., щомісячно, з дня подання позову і до закінчення дитиною навчання, та стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментах в сумі 18604,14 грн. Позов мотивовано тим, що дитина сторін перебуває на повному утриманні позивача, відповідач же аліментні зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, не бажає він нести витрати на утримання дитини на час навчання. [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень до позову не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. Сторони з серпня 1995 року по липень 2002 року перебували у шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON], після розірвання шлюбу дитина залишилась з матір'ю. На підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва, 05 червня 2002 року видано виконавчий лист яким на відповідача були покладені аліментні зобов'язання з утримання дитини, у зв'язку з досягненням дитиною повноліття нарахування аліментів припинено, борг за аліментними зобов'язаннями станом 04.01.2017 р. складає 18604,14 грн. Наведене вказує на те, що дитина фактично перебувала на повному утриманні матері. Разом з тим, [PERSON] продовжує навчання, є студентом 3 курсу денної форми навчання Київського транспортно-економічного коледжу «Національного транспортного університету», що підтверджується довідкою директора, а відповідно самостійних доходів не має. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, як це встановлено ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також сама дочка, син, які продовжують навчання. Отже, позивач вправі вимагати від відповідача сплати аліментів. Отже, відповідач зобов'язаний надавати допомогу сину на час його навчання у ВНЗ. Разом з тим, суд вважає, з огляду на наведені обставини, що позивачем дещо завищений заявлений до стягнення розмір аліментів. Тому, з аналізу наведених вище обставин в їх сукупності, суд вважає, що встановлення аліментів в сумі 2000 грн. буде необхідним і достатнім для врегулювання спору по суті. Крім того, суд вважає за необхідне задовольнити також позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по аліментах в розмірі 18604,14 грн. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. Позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, яка виникла станом на 04.01.2017 року на підставі розрахунку заборгованості по аліментах, наданого ТОВ «Фора». Враховуючи зазначені вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг по аліментах в розмірі 18604,14 грн., який виник на підставі виконавчого листа виданого Святошинським районним судом м. Києва від 05.06.2002 року по справі № 2-1369-1. Отже, позов може бути задоволений частково. Витрати у справі суд покладає на відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial