Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, про визнання права власності на житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі та спорудами у відповідних частках, розташованими по вул. Незалежності, 56, в с. Жуків, Тлумацького району, Івано-Франківської області, в т.ч. на належні їм по 1/5 частці домоволодіння кожному та за [PERSON] на 1/5 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Свої вимоги обґрунтовували тим, що у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння, в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно та оформити право власності на належні їм частки домоволодіння.\~ Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче судове засідання не зявились, однак у позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, проти задоволення позову не заперечує та просив розгляд справи провести без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 6 станом на 01.07.1990 року житловий будинок, що розташований за адресою с. Жуків, вул. Незалежності, 56, Тлумацького району, Івано-Франківської області, який побудований до 05.08.1992 року, числиться як колгоспний двір і в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору, [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] онук, [PERSON] - онучка (а.с. 7). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок житловий будинок № 56 вул. Незалежності, с. Жуків, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1989 року по 1991 рік, а огорожа - у 1995 році (а.с. 11-13). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~від 22\~грудня 1995\~року №\~20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (по 1/5 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Незалежності, 56, с. Жуків, Тлумацького району, Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно І-НМ № 321228 від 30.08.2016 року батьками [PERSON] (позивач) вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). 04.10.2007 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] (позивач), якій після державної реєстрації шлюбу було присвоєно шлюбне прізвище «Марусяк», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 16). 10.06.2000 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавців, для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], успадкувавши належну їй 1/5 частину будинку за адресою вул. Незалежності, 56, с. Жуків, Тлумацький район, Івано-Франківської області, оскільки вступив в управління спадковим майном, проживали разом, вели спільне господарство, проводив похорон, що підтверджується довідкою Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 37/02-11 від 19.02.2019 року (а.с. 8). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 238/2016 від 03.06.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по вул. Незалежності, 56, в с. Жуків, Тлумацького району, Івано-Франківської області, в т.ч.: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на належні їм по 1/5 частці кожному домоволодіння, а також [PERSON] на 1/5 частку вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на 1/5 частку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Незалежності, 56, в с. Жуків, Тлумацького району, Івано-Франківської області, який залишився після смерті [PERSON], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, а саме Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] за № 193/02-31 від 06.03.2019 року (а.с. 10). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме [PERSON] 360,05 грн., а [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 180,02 грн. кожному. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 548-549 ЦК України,

Outcome: approved