Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулася до Макарівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON], (далі - відповідач), в якому просила виселити останнього з житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідно до договору купівлі-продажу (р.№6) від 17.04.1990, посвідченого секретарем виконкому Борівської сільської ради народних депутатів, їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] (далі - спірний будинок). Відповідач по справі [PERSON], без відома та згоди позивача незаконно заселився у спірний будинок та проживає в ньому. На неодноразові пропозиції [PERSON], виселитися з належного позивачу домоволодіння відмовляється, що і стало підставою для звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], вимоги за позовом підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що має право на 1/3 частку спірного житлового будинку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.01.2014 року та витягу № 34985904 від 28.07.2012 року позивачці на праві власності належить житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] та земельна ділянка за цією ж адресою. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні та не заперечувалося відповідачем, останній у вказаному будинку не проживає, оскільки проживає по [ADDRESS]. Зареєстрований по [ADDRESS]. Вирішуючи між сторонами спір, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов'язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення Як передбачено ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, відповідач не проживає у спірному будинку, а тому виселення останнього з цього будинку у даному випадку є юридично неспроможним, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed