Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

[PERSON] в 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] і ПАТ «УкрСиббанк» з вимогами про поділ майна подружжя та обовязків по поверненню АКІБ «Укрсиббанк» залишку кредиту за кредитним договором №0011000598000 від 04.04.2006 року та додаткової угоди №1 від 04.04.2006 року. Під час судового розгляду справи за позовом [PERSON] про розподіл майна було встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за кредитним договором №0011000598000 від 04.04.2006 року і за додатковою угодою №1 від 04.04.2006 року ТОВ «Кей-Колект». Товариство було залучено до участі по справі. На розгляд судді Калашнікової О.І. справу було передано 24.03.2017 року. Ухвалою суду від 30 жовтня 2017 року за клопотанням позивача розєднанні в самостійні провадження вимоги щодо виконання умов за кредитним договором і вимоги щодо розподілу спільного майна подружжя. Справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Кей-Колект», третя особа ПАТ «УкрСиббанк» про повернення залишку боргу за кредитом було передано до канцелярії суду для авторозподілу у відповідності до положень ст.11-1 ЦПК України, в редакції, що діяла на той період часу. 14.11.2017 року цю справу було розподілено судді Калашніковій О.І. Ухвалою суду від 17.11.2017 року по справі за позовом [PERSON] відкрито провадження і справу призначено до підготовчого судового засідання. 12.12.2017 року позивач надала до суду заяву про забезпечення доказів шляхом витребування від ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» фінансових документів (виписки по рахунку, розрахунки боргу за тілом кредиту, за відсотками, за пенею за комісією, оригінали меморіального ордеру та касового документу щодо видачі кредитних коштів і щодо розрахунку між товариство та банком про відступлення права вимоги). Клопотання [PERSON] судом не було розглянуто із-за неявки відповідачів, представник ТОВ «Кей-Колект» надав заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому засіданні. Заяву [PERSON] про витребування вищевказаних доказів суд залишив без задоволення з тих підстав, що судом вже виносилась по цій справі ухвала про витребування доказів від ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-колект», тому як ці документи були необхідними для виконання ухвали суду про призначення судово-економічної експертизи з питань: визначення розміру заборгованості [PERSON] за договором кредиту; визначення суми сплачених грошових коштів ТОВ «Кей-Колект» на користь ПАТ «УкрСиббанк» на виконання умов договору відступлення права вимоги. Ухвала суду про витребування доказів ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» виконана частково. 19.03. 2018 року [PERSON] надала заяву про уточнення позову і вимагала визнати договір поруки, укладений 04.04.2006 року між нею та ПАТ «УкрСиббанк», припиненим. 20.03.2018 року [PERSON] надав до суду зустрічний позов до ТОВ «Кей-Колект», треті особи ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON] про визнання припиненим договору іпотеки. 30.03.2018 року справу призначено до судового розгляду. [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі. [PERSON] до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності і зазначив, що позов підтримує у повному обсязі. Представник ТОВ «Кей-Колект» до суду не зявився, надав чергову заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на зайнятість в іншому судовому процесі, відзив не надав ні на первісний позов, ні на уточнений позов, ні на зустрічний позов. Представник ПАТ «УкрСиббанк» до суду не зявився, про час і місце слухання справи сповіщений, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд вислухав позивача, її представника, дослідив матеріали справи і встановив наступне: 04.04.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №0011000598000 на суму 20530 доларів США з відсотковою ставкою 11,8% річних, строком до 04.04.2020 року. В забезпечення виконання даного договору того ж дня АКІБ «УкрСиббанк» і [PERSON] уклали Іпотечний договір, згідно якого в іпотеку було передано квартиру №5 за адресою м. Одеса, вул. Івана Франка, 51, що належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.042003 року і була придбана під час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Окрім того, в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та позивачем [PERSON] було укладено Договір поруки №1754, відповідно до якого [PERSON] зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли з Кредитного договору №0011000598000. 11.06.2012 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу №4 та Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, за якими до ТОВ «Кей-Колект» перейшли права вимоги в тому числі й за кредитним договором №0011000598000 від 04 квітня 2006 року та Іпотечним договором від 04 квітня 2006 року та договором поруки №1754. [PERSON] припинив обслуговування даного кредитного договору з 05.09.2014 року, коли здійснив останній платіж. 05 вересня 2015 року приватний нотаріус КМНО [PERSON] прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №24180165, за яким проведено реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». У 2015 році [PERSON] і [PERSON] шлюб розірвали. Іпотечна квартира [ADDRESS] була визнана спільним майном подружжя і рішенням Київського райсуду м.Одеси від 23.10.2017 року право власності на квартиру при розподілі майна визнано за [PERSON] [PERSON] вимагає визнати припиненим договір поруки, укладений 04.04.2006 року між нею і ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на положення ч.4 ст.559 ЦК України. [PERSON] вимагає припинити договір іпотеки, посилаючись на проведення реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кей-Колект». На обґрунтування своїх вимог [PERSON] і [PERSON] посилались на такі докази: договір кредиту з графіком погашення кредиту і додатковими угодами №1 від 04.04.2006 року, №2 від 21.01.2006 року , договір поруки з додатковою угодою від 04.04.2006 року, договір факторингу і договір відступлення права вимоги, що були укладені між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кей-Колект» 11.06.2012 року, повідомлення ОНДІСЕ від 28.11.2016 року про неможливість надання висновку судово-економічної експертизи з питання визначення розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором з підстав ненадання додаткових документів для дослідження, відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] і зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню з наступних правових підстав. Виходячи з положень ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Як зазначається в ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Умовами договору поруки №1754 ( п.3.1 та 3.2 ) визначено, що цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до виконання всіх вимог, забезпечених порукою. Тобто, строк дії договору поруки не визначено сторонами, як то передбачено ст..ст.251,252, 631 ЦК України. Тому до правовідносин, що існували між сторонами по справі на підставі договору поруки №1754 суд застосовує положення ч.5 ст.559 ЦК України. Судом встановлено, що за договором факторингу і договором відступлення права вимоги від 11.06.2012 року до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за кредитним договором №00110000598000 від 04.04.2006 року, забезпеченого порукою за договором №1754. За умовами договору кредиту від 04.04.2006 року позичальник зобовязаний був повертати кредитні кошти і сплачувати відсотки за користування кредитом щомісяця 05.03.2014 року ТОВ «Кей-Колект» направило [PERSON] повідомлення про намір звернення стягнення на предмет іпотеки і запропонувало позичальнику погасити заборгованість за кредитним договором протягом 30-днів з моменту отримання повідомлення. [PERSON] на виконання вимог кредитора частково сплатив заборгованість за кредитним договором, що підтверджується копіями квитанцій, наданих позичальником до матеріалів справи. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Оскільки останній платіж за договором кредиту, де [PERSON] виступає поручителем, було здійснено 05.09.2014 року, то піврічний строк для предявлення вимог до поручителя спливає 05.03.2015 року. Однак, протягом встановленого ч.4 ст. 559 ЦК України строку Кредитор не предявив вимог до поручителя, а тому є підстави для визнання договору поруки припиненим. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України від 20.04.2016 року у справі №6-2662цс15, відповідно до якої при вирішенні питання припинення поруки слід враховувати те, що строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обовязок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобовязань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на викладене вимоги [PERSON] про припинення договору поруки є доведеними і підлягають задоволенню. Щодо вимог, викладених у зустрічній позовній заяві [PERSON], судом було встановлено, що 05 березня 2014 року ТОВ «Кей-Колект» направило [PERSON] повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, а також запропонувало погасити заборгованість за кредитним договором протягом 30-ти днів з моменту отримання повідомлення. Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Як зазначається у ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Аналогічне положення міститься у п.4 ч.1 ст. 593 ЦК України, де зазначається, що право застави припиняється у разі набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Крім того, у Постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року №6-939цс15 зазначається, що Законом «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до витягу з державного Реєстру прав на нерухоме майно, 05 вересня 2015 року приватним нотаріусом КМНО [PERSON] було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру №5 за адресою м. Одеса, вул. Івана Франка, 51 за ТОВ «Кей-Колект». Відповідно до вищевикладеного, оскільки ТОВ «Кей-Колект», як іпотекодержатель, якому належить право вимоги за іпотечним договором, набуло право власності на предмет іпотеки, то згідно вимог ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та Цивільного кодексу, даний факт є підставою для визнання іпотеки припиненою.

Outcome: approved