Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

[PERSON] в лютому 2020 року звернулась до Обухівського районного суду з позовом до [PERSON] , Державного реєстратора Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є. в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48842323 від 24.09.2019 року вчинений державним реєстратором, який є відповідачем у справі, відносно об`єктів нерухомого майна за реєстраційними номерами 1128496032231 та 1115948132231. Також в лютому позивач подала суду заяву про доповнення позовних вимог та просила витребувати у [PERSON] на її користь житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1128496032231 і земельну ділянку, кадастровий номер 3223155400:05:027:012, реєстраційний номер 1115948132231. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 22.12.2016 між нею та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого відповідачем було надано грошові кошти у розмірі 70000 доларів США із строком повернення до 22.12.2017 року. В забезпечення виконання умов вказаного договору між сторонами того ж дня укладено іпотечний договір за яким [PERSON] передала в іпотеку належний їй будинок, розташований за адресою [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1295 га на якій вказаний будинок розташований. Кошти за договором позики були отримані [PERSON] , зятем позивача. 21.12.2017 року сторонами договору позики було внесено зміни до правочину, яким строк виконання встановлено до 22.12.2018. 24.09.2019 року Державним реєстратором Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є. винесено Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48842323 на предмет іпотеки за [PERSON] 11.02.2020 року приватним нотаріусом Гамаль І.М. винесено Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №51082359, відповідно до якого право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за [PERSON] . Оскільки реєстрація отримання у власність [PERSON] предмету іпотеки проведена за відсутності оцінки майна на дату набуття та за відсутності доказів одержання позивачем письмової вимоги відповідача, а відповідно [PERSON] є недобросовісним набувачем, просить позовні вимоги задовольнити. 12.02.2020 року судом задоволено клопотання позивача та постановлено ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, які є предметом спору. Ухвалою судді від 27.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечували, подали до суду відзив на позовну заяву з додатками. Відповідач Державний реєстратор Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є. в поданій суду заяві просили розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала, надала відзив на позовну заяву з додатками. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що в забезпечення виконання умов договору позики від 22.12.2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] сторони уклади іпотечний договір за яким позивач передала відповідачу в іпотеку належний їй житловий будинок та земельну ділянку на якій він розташований в [ADDRESS] . В подальшому позивачу стало відомо про реєстрацію за [PERSON] права власності на предмет іпотеки. Оскільки така реєстрація права державним реєстратором проведена з порушенням вимог законодавства, а саме за відсутності звіту оцінки вказаного майна, який підлягав реєстрації у відповідному реєстрі Фонду держмайна України, за відсутності вимоги про усунення порушень, доказів її отримання позивачем, вважає, що рішення державного реєстратора є протиправним і підлягає скасуванню. Просить врахувати, що на час реєстрації нерухомого майна воно було обтяжене арештом згідно ухвали суду, який скасовано в день проведення реєстрації при цьому від скасування арешту до проведення оскаржуваної реєстрації пройшло часу явно недостатньо для надання у розпорядження реєстратора рішення суду про припинення обтяження предмету іпотеки. Не заперечує, що зобов`язання за договором позики позивачем не виконані. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснив, що між [PERSON] та [PERSON] в грудні 2016 року було укладено договір позики та іпотечний договір. Оскільки грошові кошти позикодавцю тривалий час не повертались він в червні 2019 року через приватного нотаріуса направив позивачу вимогу про виконання порушеного зобов`язання за договором позики, яку остання отримала. 24.09.2019 року [PERSON] надав державному реєстратору, зокрема, і звіти про оцінку нерухомого майна, які не підлягали реєстрації в Фонді Держмайна України. Щодо надання державному реєстратору ухвали суду про скасування арешту на спірне майно, то на час реєстрації права власності вона була у розпорядженні останнього. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що доводи позивача в обґрунтування позову є надуманими, оскільки державному реєстратору відповідачем [PERSON] було надано необхідні документи для прийняття ним оспорюваного рішення про реєстрацію. Не погодився представник відповідача і з доводами позивача, що судовий спір щодо нерухомого майна унеможливлює його відчуження. Вважає, що [PERSON] є добросовісним набувачем. Просив у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] суду показав, що в грудні 2016 року позичив у [PERSON] з яким у нього були дружні відносини грошові кошти. В забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором позики [PERSON] , його теща, передала в іпотеку належний їй будинок та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] . Відсотки по договору він сплачував, а суму позики - ні. В травні 2019 року він приїхав до м.Біла Церква щоб розрахуватись з позикодавцем, для цього його родина відчужила квартиру в м.Києві, однак, з відповідачем у них сталася сварка, яка переросла в бійку і йому довелося залишити зустріч так і не розрахувавшись. Він розумів, що винен гроші. За його згодою будинок в смт.Козин неодноразово оглядався потенційними покупцями, однак на примусове виселення з будинку його родина не очікувала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що її чоловік винен гроші [PERSON] .. З метою повернення коштів родина продала квартиру в центрі м.Києва. Однак при зустрічі [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо розміру боргу, який відповідачем постійно збільшувався, між ними виник конфлікт. Пізніше будинок її матері, [PERSON] , яка обізнана про обставини справи, був переоформлений на [PERSON] , однак останній продовжував збільшувати суму боргу по договору. За його рекомендаціями до будинку приходили потенційні покупці, яким вона повідомляла щодо наявності судових спорів. Позивач та її родина вимушені були залишити спірне житло внаслідок неправомірних дій нових власників. [PERSON] як свідок суду показав, що в грудні 2019 року почав працювати з родиною позивача, яка повідомила його, що заборгованість за договором позики між [PERSON] та [PERSON] значно менша ніж реальна вартість будинку і ним було подано позов до суду про відшкодування різниці. В ході підготовки до судового розгляду йому також було повідомлено, що будь-яких вимог, претензій позивач не отримувала. [PERSON] наполягав на поверненні грошей, погрожував продати будинок. [PERSON] не повернув позику за рахунок коштів від продажу квартири, оскільки позикодавець не був згоден з запропонованим розміром, він сплатив лише відсотки за користування коштами. У вересні 2019 року державний реєстратор на підставі договору іпотеки зареєструвала право власності на предмет іпотеки за [PERSON] , який в свою чергу у лютому 2019 року відчужив його [PERSON] . Вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини. 22.12.2016 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики відповідно до якого позивач отримала позику в розмірі 70000 доларів США та зобов`язалась її повернути до 22.12.2017 зі сплатою відсотків, а також неустойки та інфляційних витрат від простроченої суми. В якості забезпечення виконання договору позики 22.12.2016 року між сторонами укладено договір іпотеки відповідно до умов якого позивачем передано в іпотеку житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1128496032231) та земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1115948132231), кадастровий номер 3223155400:05:027:0121. Згідно п.4.1 вказаного договору звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку, зокрема, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст.37 Закону Країни «Про іпотеку». 21.12.2017 року між сторонами укладено додаткову угоду, відповідно до якої термін повернення позики становив 22.12.2018 року. Сторони не заперечують факту, що умови договору позики позивачем було порушено, позику не повернено станом на день подання позову. 24.09.2019 року Державним реєстратором Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48842323. Згідно вказаного рішення за [PERSON] зареєстровано право власності на предмет іпотеки згідно іпотечного договору, укладеного 22.12.2016 року між останнім та [PERSON] у зв`язку із порушенням позивачем умов договору позики. 11.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку та договір купівлі-продажу земельної ділянки згідно яких право власності на спірне нерухоме майно перейшло до [PERSON] . Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 зазначив, що п.1 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У відповідності до ст.12, 13, 77, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами;\~ висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може\~задовольнити забезпечену\~іпотекою вимогу\~шляхом набуття\~права власності\~на предмет\~іпотеки.\~Правовою підставою\~для реєстрації\~права власності\~іпотекодержателя на\~нерухоме майно,\~яке є\~предметом іпотеки,\~є договір\~про задоволення\~вимог іпотекодержателя\~або відповідне\~застереження в\~іпотечному договорі,\~яке прирівнюється\~до такого\~договору за\~своїми правовими\~наслідками та\~передбачає передачу\~іпотекодержателю права\~власності на\~предмет іпотеки\~в рахунок\~виконання основного\~зобов`язання. Згідно ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.18 вказаного Закону Державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127 визначено перелік документів, які подаються державному реєстратору. Згідно п.61 вказаного Порядку в редакції, що була чинна на час винесення оскаржуваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, зокрема, подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що під час проведення державної реєстрації права власності за [PERSON] на предмет іпотеки Державним реєстратором Томилівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Науменко О.Є. не було здійснено перевірку всіх необхідних документів, які надавали можливість винести рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за [PERSON] , зокрема не було надано вимогу про усунення порушень, доказів її вручення та оцінки об`єкта нерухомо майна. Звіти про оцінку майна не були зареєстровані у відповідному реєстрі Фонду державного майна України. Крім того, з моменту зняття арешту з майна Київським апеляційним судом судове засідання якого відбулося 24.09.2019 року о 17.49 годині до часу винесення рішення Державним реєстратором минуло недостатньо часу, щоб постанова суду була надана в розпорядження реєстратора, що також вказує на неправомірність дій останнього. Суд не погоджується з такими доводами, оскільки вони спростовуються матеріалами реєстраційної та цивільної справ в яких наявна вимога відповідача [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. 06.06.2019 року про необхідність виконання умов договору позики та застереження щодо можливого задоволення вимог за договором позики шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Вказана вимога була направлена позивачу та вручена 14.06.2019 року, що підтверджується відповідними поштовими квитанціями та повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд вважає, що до компетенції державного реєстратора не входить безумовна перевірка інофрмації за яку несе відповдальність інша особа, в даному випадку, поштове відділення. Щодо фактичного направлення позивачу та отримання нею вимоги, то суд вважає вказану обставину встанолвеною, так як звертаючись до суду з позовом про визнання договору позики від 22.12.2016 року неукладеним та недійсним, про визнання іпотечного договору від 22.12.2016 року недійсним та скасування рішень позивач в позовній заяві зазначила, що 14.06.2019 року нею отримано вимогу від відповідача [PERSON] про виконання порушеного зобов`язання. Доводи про неможливість надання державному реєстратору постанови Київського апеляційного суду від 24.09.2019 року про скасування арешту з спірного майна через відсутність достатнього часу на дорогу від суду до місця роботи реєстратора належними та допустимими доказами не обґрунтовані. Таким чином суд враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини приходить до висновку, що державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена державним реєстратором Науменко О.Є. без порушення процедури такої реєстрації та у відповідності із Порядком та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», тобто підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності індексний номер 48842323 від 24.09.2019 року відсутні. Відмовляючи у задоволені позовних вимог в цій частині, враховуючи приписи ст.388 ЦК Украаїни, якою визначено право власника\~на витребування\~майна від\~добросовісного набувача, суд вважає, що позовна вимога про витребування майна у [PERSON] також не підлягає задоволенню. В порядку ст.141 ЦПК України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed