Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що між ними та [PERSON] 01.06.2010 року було укладено договір дарування частини земельної ділянки з елементами договору про володіння, користування та розпорядження земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності. Згідно даного договору, дарувальник передав у власність, а обдаровані прийняли у власність, як дарунок, частки земельної ділянки, розподілені згідно плану, [PERSON] прийняв у власність частину земельної ділянки, що складає 310/997 частин, а [PERSON] прийняла у власність частину земельної ділянки, що складає 687/997 частин земельної ділянки, загальна площа якої складає 0,0977 га в межах згідно з планом, розташованої в м. Бердянську, вул. Макарова (в районі бази відпочинку «Каштан»), переданої для індивідуального дачного будівництва. При виділі в натурі частки співвласників розподіляються згідно плану, а саме: у власність [PERSON] переходить земельна ділянка №1 площею 0,0687 га, у власність [PERSON] земельна ділянка №2 площею 0,0310 га. Земельна ділянка належала дарувальнику на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ №798527, виданого 02.02.2010 року згідно рішення Бердянської міської ради від 30.09.2009 року №30, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 15.01.2010 року, кадастровий номер 2310400000:08:003:0453. Але фактично договір дарування був удаваним, оскільки [PERSON], батькові дарувальника, [PERSON], 08.02.2008 року передавались кошти в сумі 13000 доларів США, 6000 доларів США та 5200 грн., а [PERSON] 7000 доларів США, 10000 доларів США та 4000 грн. Таким чином, договір дарування, укладений 01.06.2010 року та посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1008, був вчинений ними для приховання договору купівлі-продажу, який вони насправді вчинили, передавши грошові кошти за частини земельних ділянок. Просили договір дарування часток земельної ділянки площею 0,0997 га, розташованої за адресою: м. Бердянськ, вул. Макарова (в районі б/в «Каштан»), виділеної для індивідуального дачного будівництва [PERSON], укладений 01.06.2010 року між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON], [PERSON] (обдарованими), посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1008, - визнати удаваним,таким,що в дійсності прикриває договір купівлі-продажу; застосувати до даного договору правила договору купівлі-продажу, за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку №1 площею 0,0687 га за адресою: вул. Макарова, 24-т1 (Державний акт ЯИ №689556, зареєстрований 28.12.2010 року за №011026501307), [PERSON] купив земельну ділянку №2 площею 0,0310 га, за адресою: вул. Макарова, 24-т (Державний акт ЯИ №689554, зареєстрований 28.12.2010 року за № 011026501306). В судовому засіданні представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. [PERSON] подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 01.06.2010 року [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняв у власність частину земельної ділянки, що складає 310/997 частин, [PERSON] прийняла у власність частину земельної ділянки, що складає 687/997 частин земельної ділянки, загальна площа якої складає 0,0977 га в межах згідно з планом, розташованої в м. Бердянську, вул. Макарова (в районі бази відпочинку «Каштан»), переданої для індивідуального дачного будівництва. При виділі в натурі частки співвласників розподіляються згідно плану, а саме: у власність [PERSON] переходить земельна ділянка №1 площею 0,0687 га, у власність [PERSON] земельна ділянка №2 площею 0,0310 га. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з'ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2012 р. у справі № 6-133цс12). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. З наданих до суду розписок вбачається, що позивачами в різний час в рахунок оплати вартості земельної ділянки, загальною площею 0,0977 га, розташованої в м. Бердянську, вул. Макарова, ( в районі бази відпочинку «Каштан»), що належала [PERSON], передавались кошти в сумі 13000 доларів США, 6000 доларів США, 5200 грн., 7000 доларів США, 10000 доларів США, 4000 грн., а юридичний зміст договору дарування визначає його безгрошовість [PERSON] визнає отримання зазначених вище сум, як продавець земельної ділянки, а така особа є стороною саме договору купівлі-продажу (ст. 655 ЦК України) . З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися відносини купівлі-продажу, о отже позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved