Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] 27 листопада 2017 року звернулася до суду з позовом до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями посилаючись, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], якому належав житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] до якого він добудував веранду літ. «а1», а на території домоволодіння збудував сарай літ. «Г». Вона являється спадкоємцем його майна за законом, але приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Сапко О.Б. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями, оскільки до нього самочинно прибудовану веранда та збудований сарай. Просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований [ADDRESS] після померлого [INFO] року [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач Піщанська сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим [INFO] року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 219. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Сапко О.Б. звернулася [PERSON]. Спадкова справа зареєстрована в Спадковому реєстрі за № 60739442. 15 вересня 2017 року приватний нотаріус Сапко О.Б. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Як вбачається з довідки Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 13 червня 2017 року за №3119 згідно запису погосподарської книги за [NUMBER] [PERSON], який помер [INFO] року належав житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] 1962 року забудови, розташований на приватизованій земельній ділянці 0,09 га. Згідно технічного паспорта виданого 08 червня 2017 року Комунальним підприємством «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Полтавської обласної ради», інвентаризаційна справа № 502, зазначений житловий будинок складається з житлового будинку літ. «А», погрібу літ. «б3», прибудови літ. «а», веранди літ. «а1», прибудови літ. «б», літньої кухні «Б», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Д», ганку літ. «аг1», колодязя питного літ. «к», колонки питної літ. «к1», огорожі № 3, інвентаризаційна вартість якого 190 526 грн. Державна реєстрація зазначеного житлового будинку не була проведена. Виходячи з нормативних актів, зокрема, змісту положень ЦК України 1963 року (глави 12), вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. При таких обставинах суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] належав померлому [INFO] року [PERSON], тому [PERSON] набуває на нього право власності в порядку спадкування. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved