Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє представник адвокат [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач посилається на те, що він, до зміни імені [PERSON], 18.05.2002 року уклав шлюб з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]І.). Даний шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 02, на підставі чого їм було видано свідоцтво про шлюб І-ФМ № 049788. Під час перебування у шлюбних відносинах з [PERSON], 14.09.2003 року, коли вони тимчасово проживали у [INFO], у них народилася донька [PERSON], де у відділі записів актів громадського стану міської адміністрації району Трутнов було зареєстровано народження їх дитини. Зазначає, що по проходженні певного часу після одруження, їх сімейне життя з [PERSON] почало змінюватися в негативну сторону, з причин зміни різності життєвих поглядів і пріоритетів, що призводило до непорозумінь у їх сімейних відносинах. Їх подальші намагання зберегти подружні і сімейні відносини, не дали конструктивного результату. Подальші неодноразові спроби врегулювати особисті відносини для збереження їх шлюбу також не дали бажаного результату, а навпаки призвели до погіршення їх відносин, у звязку з чим близько трьох років назад вони припинили спільне проживання. З огляду на вказані обставини, які склалися, вважає, що примирення між ним та відповідачем в подальшому є неможливим, так само як не можливе і не доцільне збереження їх шлюбу, оскільки по причині тривалого проходження часу їх окремого проживання у кожного з них визначився свій індивідуальний життєвий шлях. При неодноразових усних розмовах з його дружиною, він зясував, що вона притримується аналогічної думки і не заперечує проти розірвання шлюбу. Зауважує, що він, як батько їх неповнолітньої доньки, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоровя, духовного та розумового розвитку, а також задоволення матеріальних потреб дитини, приділяє і приділятиме у подальшому цим питанням постійну особливу увагу, про що вони в усному порядку домовилися з дружиною і вирішили це питання у позасудовому порядку. Разом з тим, усвідомлюючи та розуміючи, що життєвий досвід суспільних відносин щодо проживання дитини саме з матірю є більш прийнятним і стабільним фактором надійності оскільки у матері більше емоційно-вольової та інстинктивної мотивації в цій частині, а у дитини більші привязаності саме до мами, у звязку з чим, у позасудовому порядку вони з дружиною також прийняли безспірне рішення, що донька буде проживати з нею у їх квартирі.? З посиланням на кладене просить суд розірвати шлюб без надання строку на примирення, укладений між ним [PERSON] та відповідачем [PERSON] Ухвалою судді від 23.04.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Ухвалою суду від 11.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даною позовною заявою до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не зявився, при цьому його представник адвокат [PERSON] подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомлено, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач не подала та клопотань про відкладення справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує позивач та його представник. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 18.05.2002 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 049788, виданим повторно 04.02.2009 року. Згідно з цим свідоцтвом про шлюб прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON], а дружини [PERSON]. З свідоцтва про зміну імені, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області 23.01.2009 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] змінив імя на [PERSON], про що в книзі реєстрації зміни імені 23.01.2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 2. Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого повторно Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 27.03.2018 року, [PERSON], [INFO], змінив імя на [PERSON], про що 13.06.2017 року складено відповідний актовий запис № 29. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим міською адміністрацією міста Врхлабі від 22.09.2003 року, в якому батьком дитини значиться [PERSON], [INFO], а матірю [PERSON] (дівоче [PERSON]) [PERSON]. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між [PERSON] та [PERSON] не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та не бажає з нею проживати. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо порядку виховання та утримання неповнолітньої дитини, визначення її місця проживання та поділу спільного майна сторін не заявлено. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений останньою судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved