Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до до виконавчого комітету Трускавецької міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про надання житла та виселення, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - служба у справах дітей Трускавецької міської ради. Свої вимоги мотивують тим, що вони є співвласниками житлового будинку по [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок належить їм на праві спільної часткової власності в ідеальних частках без визначеного реального розподілу таким чином: [PERSON] - ? ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.2013 року; [PERSON] - 1/12 ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1996 року за № 2558, 1/16 ід.ч. згідно рішення Трускавецького міського суду від 11.05.2005 року у справі № 2-31/2005; [PERSON] - 1/12 ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1996 року за № 2558, 1/16 ід.ч. згідно рішення Трускавецького міського суду від 11.05.2005 року у справі № 2-31/2005; [PERSON] - 1/12 ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1996 року за № 2558, 1/16 ід.ч. згідно рішення Трускавецького міського суду від 11.05.2005 року у справі № 2-31/2005; [PERSON] - 1/4 ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.1996 року за № 2503, 1/16 ід.ч. згідно рішення Трускавецького міського суду від 11.05.2005 року у справі № 2-31/2005. Житловий будинок по [ADDRESS] загалом складається з шести кухонь, п'ятнадцяти житлових кімнат загальною площею 200,5 кв.м. Кожен із них отримав свою частку у праві власності на будинок як спадщину, котра перейшла до них від їх батьків - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вказані особи у свою чергу отримали цей дім у власність на підставі рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 161 від 17.06.1993 року «Про розгляд заяви [PERSON] ([ADDRESS])». Дане рішення було предметом судового розгляду у цивільній справі № 2-31/2005, яка перебувала у провадженні Трускавецького міського суду. Рішенням у даній справі від 11.05.2005 року судом встановлено, що вказане рішення є чинним і його слід брати до уваги. На момент прийняття рішення виконавчого комітету № 161 від 17.06.1993 року житловий будинок був зайнятий мешканцями, безстрокові договори найму з котрими укладав виконавчий комітет Трускавецької міської ради, оскільки будинок до 1993 року належав до комунальної власності територіальної громади. У п. 3 рішення виконавчого комітету № 161 від 17.06.1993 року зобов'язано житловий відділ Трускавецького міськвиконкому разом з проживаючими у ньому громадянами поставити на чергу відселення будинків, що повертаються колишнім власникам під № 15. У 1993, 1997, 2003 роках частина житлових приміщень звільнилася, проте на сьогоднішній день ще три квартири у цьому будинку зайняті. У квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак фактично вони там не проживають, оскільки будинок є аварійним та потребує ремонту. Відтак просять зобов'язати виконавчий комітет Трускавецької міської ради надати відповідачам жиле приміщення у відповідності до норм Житлового кодексу Української РСР та виселити відповідачів у надане їм жиле приміщення виконавчим комітетом Трускавецької міської ради. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задовольнити, в судове засідання 12.03.2014 року не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява, в якій вона просить справу слухати за її відсутності. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що позивачі не можуть реалізовувати своє право власності на [ADDRESS], оскільки там зареєстровані наймачі - відповідачі по справі. Представник відповідача виконавчого комітету Трускавецької міської ради - Савченко О.Г. проти задоволення позову заперечила, суду пояснила, що при прийнятті рішення виконавчого комітету № 161 від 17.06.1993 року не було поставлено відповідачів на квартирний облік, допущено інші порушення, а відповідачі на даний час проживають в оспорюваній квартирі на законних підставах. Крім того подала суду заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивачі пропустили строк без поважних причин, так як рішенням Трускавецького міського суду від 11.05.2005 року визнано за позивачами право власності на [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, суду пояснила, що їй відомо, що будинок належить на праві власності позивачам, однак в неї немає іншого житла, де вона могла б проживати. Вони не задоволені умовами проживання, будинок перебуває у аварійному стані, а тому згідні виселитися з належного позивачам будинку за умови надання їм належного житла. Відповідач [PERSON] позову визнав частково, суду пояснив, що йому відомо, що будинок належить на праві власності позивачам, однак в його сім'ї нього немає іншого житла. Цей будинок в поганому аварійному стані, він за власний кошт проводив ремонт в оспорюваній квартирі, оскільки ні власники, ні міська рада цього ремонту не роблять, хоча він неодноразово з цього приводу звертався. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечила, суду пояснила, що їй відомо, що будинок належить на праві власності позивачам, однак в неї немає іншого житла, де вона могла б проживати, будинок знаходиться в аварійному стані, в квартирі грибок, це неприйнятні умови для дітей, а тому вона згідна виселитися з будинку у надане їм виконавчим комітетом Трускавецької міської ради належне житло. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - служби у справах дітей Трускавецької міської ради - Галюлько Г.М. суду пояснила, що вона не заперечує проти виселення з наданням іншого житлового приміщення. Представник [PERSON] пояснила, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] мають право користуватися квартирою, дати згоду на виселення міська рада не може. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] у м. Трускавці Львівської області належить позивачам на праві спільної часткової власності в ідеальних частках без визначеного реального розподілу таким чином: [PERSON] - ? ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.09.2013 року; [PERSON] - 1/12 ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1996 року за № 2558, 1/16 ід.ч. згідно рішення Трускавецького міського суду від 11.05.2005 року у справі № 2-31/2005; [PERSON] - 1/12 ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1996 року за № 2558, 1/16 ід.ч. згідно рішення Трускавецького міського суду від 11.05.2005 року у справі № 2-31/2005; [PERSON] - 1/12 ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.1996 року за № 2558, 1/16 ід.ч. згідно рішення Трускавецького міського суду від 11.05.2005 року у справі № 2-31/2005; [PERSON] - 1/4 ід.ч. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.10.1996 року за № 2503, 1/16 ід.ч. згідно рішення Трускавецького міського суду від 11.05.2005 року у справі № 2-31/2005. Житловий будинок по [ADDRESS] складається з шести кухонь, п'ятнадцяти житлових кімнат загальною площею 200,5 кв.м. Позивачі отримали цей дім у власність на підставі рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 161 від 17.06.1993 року «Про розгляд заяви [PERSON] ([ADDRESS])». Дане рішення було предметом судового розгляду у цивільній справі № 2-31/2005, яка перебувала у провадженні Трускавецького міського суду. Рішенням у даній справі від 11.05.2005 року судом встановлено, що вказане рішення виконавчого комітету є чинним і його слід брати до уваги. Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також судом встановлено, що відповідно до листа виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 03/П-10 від 15.01.2013 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - основний квартиронаймач та члени її сім'ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вказані мешканці поставлені на чергу відселення з будинків, які повертаються власникам та перебувають на квартирному обліку для одержання житла за місцем проживання при Трускавецькому міськвиконкому. Трускавецька міська рада проводила відселення з будинку, та звільнено квартири №№1,2,4,5,8,8а,9. Відповідно до листа №66 від 20.02.2014 року управління комунальної власності Трускавецької міської ради [PERSON] складом сім'ї п'ять осіб (вона, чоловік, дочка, внук, внучка) перебуває на квартирному обліку за місцем проживання при Трускавецькому міськвиконкомі. Незважаючи на прийняття рішення про повернення позивачам у власність будинку, виконавчий комітет Трускавецької міської ради з 1993 року не виконує зобов'язання про звільнення будинку та відселення відповідачів, позбавляючи позивачів можливості здійснення права власності в повному обсязі. Позивачі в позові зазначають, що відповідачі складають їм різні незручності у володінні будинком. Будинок потребує капітального ремонту. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Статтею ст. 317 ЦК України закріплено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Беручи до уваги, що у відповідачів відсутнє інше жиле приміщення, вселення відповідачів відбувалося на законних підставах, тобто відповідачі є наймачами даної квартири, а тому відповідно до вимог ЖК України вони можуть бути виселені з цього жилого приміщення тільки з наданням іншого жилого благоустроєного жилого приміщення, яке повинно бути їм надано відповідно до вимог ст. 50 ЖК України в межах норм, передбачених ст. 47 ЖК України. Посилання виконавчого комітету Трускавецької міської ради на ту обставину, що відселення повинно проводитись в порядку черговості суд не може прийняти до уваги, оскільки воно суперечить чинному законодавству та порушує законні права і інтереси власника. Відповідно до ст. 50 Житлового кодексу України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічних вимогам. Відповідно до ст. 113 Житлового кодексу України надаване громадянам у зв'язку з виселенням інше благоустроєне жиле приміщення повинно знаходитись у межах даного населеного пункту і відповідати вимогам статті 50 ЖК. Громадянам, які займали окрему квартиру, повинно бути надано окрему квартиру. Якщо наймач займав більш як одну кімнату, йому надається жиле приміщення, що складається з того ж числа кімнат. За розміром жиле приміщення має бути не меншим за те, яке займав наймач, однак у межах норми жилої площі. Якщо наймач або член сім'ї, що проживає разом з ним, має право на додаткову жилу площу і фактично користується нею, жиле приміщення надається з урахуванням норми додаткової жилої площі. У разі виселення з жилого приміщення, меншого за розміром, ніж це передбачено для надання жилого приміщення в даному населеному пункті, виселюваному надається жиле приміщення відповідно до встановленого розміру. Оскільки відповідачі не можуть бути виселені з жилого приміщення без надання їм іншого благоустроєного жилого приміщення, то їх виселення слід поставити в залежність від часу надання їм цього приміщення. Незважаючи на прийняття рішення про повернення позивачу в власність будинку, виконавчий комітет Трускавецької міської ради з 1993 року не виконує зобов'язання про звільнення будинку та відселення відповідачів, позбавляючи позивача можливості здійснення права власності в повному обсязі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, і слід зобов'язати виконавчий комітет Трускавецької міської ради надати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] жиле приміщення у відповідності до норм Житлового кодексу Української РСР та виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з жилого приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] у надане їм виконавчим комітетом Трускавецької міської ради жиле приміщення. На думку суду, таке рішення буде відповідати вимогам розумності та справедливості. Що стосується заяви представника виконавчого комітету Трускавецької міської ради про застосування строків позовної давності, то встановлені судом обставини, які свідчать про те, що позивачі як співвласника спірного будинковолодіння не порушували питання про виселення відповідачів, оскільки розраховували, що виконавчий комітет Трускавецької міської ради виконає взяті на себе зобов'язання про звільнення будинку та відселення відповідачів відповідно до рішення від 17.06.1993 року., так як у 1993, 1997, 2003 роках частина житлових приміщень звільнилася. А тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для твердження щодо пропущення позивачами загальної позовної давності для звернення до суду з даним позовом, так як, на думку суду, порушене право позивачів підлягає захисту. Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, та

Outcome: approved