Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» (далі - відповідач, ПАТ «КБ «Даніель»), в якому просить розірвати договір банківського рахунку від 07.08.2013 року № 3065; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 105 194,86 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 10 388,70 грн., стягнути з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 07.08.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського рахунка № 3065, згідно умов якого відповідач відкриває позивачу поточний банківський рахунок та за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, сплачує відсотки з розрахунку 1 % річних. 07.08.2013 року позивачем було перераховано грошові кошти в розмірі 104 947,39 грн. на рахунок, відкритий у відповідача в рамках дії договору банківського рахунка. Того ж дня позивачем було надано відповідачу платіжні доручення на перерахування грошових коштів на рахунок, відкритий в АБ «Укргазбанк», всього на суму 104 936,39 грн. Вказані грошові кошти були одержані відповідачем 07.08.2013 року, проте, платіжні доручення відповідачем і на даний час не виконані. Отже, позивачу відповідачем завдано збитки в розмірі 104 936,39 грн. Крім того, за порушення зобов'язань щодо перерахування грошових коштів, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 10 388,70 грн., згідно ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Також позивач зазначає, що внаслідок порушення зобов'язань відповідачем йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20 000,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.12.2013 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» про стягнення коштів за договором та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з викладених у ній підстав та просив їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74. 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим ухвалити заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 07.08.2013 року ПАТ «КБ «Даніель» (Банк) уклало договір банківського рахунка № 3065 з [PERSON] (Клієнт), згідно умов якого Банк відкриває Клієнту поточний банківський рахунок на підставі заяви Клієнта. За користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку, Банк сплачує відсотки з розрахунку 1 % річних в порядку, визначеному цим договором. Відповідно до п. 2.1 договору, Банк зобов'язується за дорученням Клієнта здійснювати розрахунково-касове обслуговування операцій по рахунку відповідно до діючого законодавства України та згідно з правилами здійснення безготівкових розрахунків і касової дисципліни, а також без доручення Клієнта - у випадках, передбачених чинним законодавством України; виконувати перекази з рахунка Клієнта протягом трьох банківських днів від дати надходження платіжних документів; нараховувати відсотки Клієнту за залишками вільних коштів на рахунку із розрахунку 1 % річних. Відсотки нараховуються щомісяця, у передостанні три банківські дні місяця, виходячи з залишків коштів на рахунку на кінець кожного дня місяця та фактичної кількості днів у році, і зараховуються на рахунок не пізніше першого робочого дня місяця, що настає за місяцем у якому нараховувались відсотки. У п 4.1 договору сторони погодили, що цей договір набирає сили з моменту підписання сторонами та діє напротязі невизначеного терміну. Як визначено у ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатись цими коштами. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Як визначено у ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, на виконання умов договору ПАТ «КБ «Даніель» відкрив [PERSON] рахунок на підставі заяви останнього, а [PERSON] оплатив за відкриття рахунку 50,00 грн. комісії, що підтверджується платіжним дорученням від 07.08.2013 року № 393/59 (а. с. 15). 07.08.2013 року [PERSON] вніс на рахунок відповідача 104 947,39 грн., про що свідчить платіжне доручення від 07.08.2013 року № 393/54 (а. с. 14). 07.08.2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ «КБ «Даніель» із платіжними дорученнями на переказ грошових коштів в розмірі 104 936,39 грн. на рахунок ВАТ АБ «Укргазбанк» (а. с. 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26). Того ж дня вказані платіжні доручення були прийняті відповідачем, про що свідчить відбиток штампу ПАТ «КБ «Даніель». Проте, в порушення умов договору протягом трьох банківських днів грошові кошти на рахунок ВАТ АБ «Укргазбанк» переказані не були, більш того, станом на 02.09.2013 року грошові кошти в розмірі 104 947,39 грн. перебувають на рахунку ПАТ «КБ «Даніель», що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] (а. с. 12-13). Також на вказану суму в розмірі 104 947,39 грн. позивачеві було нараховано відсотки та сума, що підлягає до виплати становить 105 194,86 грн. 29.01.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «КБ «Даніель» із заявою про виплату готівкових коштів у межах залишку на рахунку Клієнта, яка була зареєстрована відповідачем 30.01.2014 року. Як визначено у п. 2.1.7 договору, Банк надає послуги по виплаті готівкових коштів у межах залишку на рахунку Клієнта. Виплата готівкових коштів здійснюється протягом трьох банківських днів від дати одержання Банком заявки Клієнта. Отже, ПАТ «КБ «Даніель» зобов'язаний був виплатити позивачеві грошові кошти в розмірі 105 194,39 грн. не пізніше 04.02.2014 року, проте, і на даний час кошти позивачеві не виплачено, чим порушено умови зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи, що метою укладення договору банківського рахунка є здійснення розрахунково-касових операцій, а відповідач вказані операції не проводить, не зважаючи на виконання умов договору позивачем, тобто, позивач позбавлений того, на що він розраховував при укладені вказаного договору, суд вважає, порушення умов договору банківського рахунка від 07.08.2013 року № 3065 істотним. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору банківського рахунка від 07.08.2013 року № 3065 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ч. 1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, в обґрунтування того, що збитки позивачеві завдано внаслідок випадку або непереборної сили відповідач не надав. За таких обставин, оскільки [PERSON] на виконання умов договору банківського рахунка від 07.08.2013 року № 3065 було сплачено 104 936,39 грн. для перерахування ВАТ АБ «Укргазбанк», а у результаті порушеного ПАТ «КБ «Даніель» зобов'язання грошові кошти перераховані не були, суд вважає, що [PERSON] зазнав реальних збитків в розмірі 105 194,86 грн. з яких 104 936,39 грн. внесені грошові кошти для перерахування на рахунок ВАТ АБ «Укргазбанк» та 258,47 грн. - залишок коштів на рахунку [PERSON] Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з ПАТ «КБ «Даніель» збитків в розмірі 105 194,86 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також [PERSON] просить стягнути з ПАТ «КБ «Даніель» пеню за прострочення платежу, згідно п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», в розмірі 10 388,70 грн. Так, Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами. Як визначено у п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов'язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Згідно п. 32.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. Оскільки ПАТ «КБ «Даніель» прострочив строк виконання доручення [PERSON] щодо переказу грошових коштів в розмірі 104 936,39 грн., то позовні вимоги позивач про стягнення пені є обґрунтованими та, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми пені, суд з ним погоджується. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення строку виконання доручення за період з 13.08.2013 року по 19.11.2013 року в розмірі 10 388,70 грн. Також позивач вважає, що неправомірними діями ПАТ «КБ «Даніель» йому завдно моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 20 000,00 грн. Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Так, позивачем не доведено наявність моральної шкоди та причино-наслідковий зв'язок між діями відповідача та моральною шкодою позивача, отже, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. При цьому, суд також зазначає, що між позивачем та відповідачем існують зобов'язальні правовідносини, які виникли на підставі договору банківського рахунка від 07.08.2013 року № 3065, яким не передбачено відшкодування моральної шкоди. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «КБ «Даніель» на користь [PERSON] моральної шкоди в розмірі 20 000,00 грн. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як визначено у ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а суд задовольняє позов частково, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 1 399,44 грн. у відшкодування судового збору, пропорційно до задоволених вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial