Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), в якому просила поділити домоволодіння по пров. Будівельний, б. 5 в м. Камянка Черкаської області між сторонами у натурі, в тому числі із земельною ділянкою під будинком. В обґрунтування позову вказала, що з 18.05.1996 року по 10.04.2014 року вони з Відповідачем перебували у шлюбі, під час якого ними було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за вказаною адресою, а земельна ділянка відійшла також Позивачу після розірвання попереднього шлюбу. Ухвалою Камянського районного суду Черкаської області від 24.09.2015 року між сторонами затверджена мирова угода, згідно умов якої спірне домоволодіння та земельна ділянка під ним розділені з визнанням права власності на ? частини цього майна кожного з колишнього подружжя. Проте дійти згоди щодо поділу будинковолодіння в натурі сторони не змогли. Позивач під час судового розгляду позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Після проведення по справі експертизи просила суд визначити перший варіант поділу будинку та земельної ділянки. Відповідач після проведення експертизи просив визначити третій варіант поділу будинку та земельної ділянки. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Сторони перебували у шлюбі в період часу 18.05.1996 року по 10.04.2014 року (а.с. 8, 11), при цьому шлюбні відносини фактично між ними було припинено з вересня 2013 року (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. При цьому син [PERSON] зареєстрований у спірному домоволодінні, а донька Аліна, [INFO] навчається у м. Кропивницький (а.с. 20). Дані обставини не заперечувались учасниками, а тому у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України не потребують доказування. Колишнє подружжя за час шлюбу побудували будинок та надвірні споруди за адресою по пров. Будівельний, б. 5 в м. Камянка Черкаської області. Також у власність Позивача в період шлюбу оформлено земельну ділянку під цим домоволодінням. Ухвалою Камянського районного суду Черкаської області від 24.09.2015 року між сторонами затверджена мирова угода, згідно умов якої спірне домоволодіння та земельна ділянка під ним розділені з визнанням права власності на ? частини цього майна кожного з колишнього подружжя (а.с. 12). Сторони не дійшли єдиної згоди щодо варіанту поділу будинковолодіння та кожний наполягав на прийнятному для нього варіантові. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обовязок доказування лежить не на суду, а на сторонах. Відповідно до\~ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 65 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до\~ст.66 СК України, подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються\~ст.69 СК України, відповідно до якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Також, суд вважає, що до частини спірного майна (будинковолодіння) слід застосовувати і положення ст. 22 КпШС України, так як на час виникнення відносин власності на нього, діяло саме це законодавство, а саме , що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. З огляду на вказані вище норми законодавства, суд прийшов до висновку, що спірне рухоме побутове майно являється спільною сумісною власністю подружжя сторін, а тому сторони мають право на поділ цього майна. При вирішенні питання, який з запропонованих експертом варіантів є прийнятним для застосування у спірних правовідносинах, суд враховує, що сторони погоджуються на поділ домоволодіння взагалі і згідно висновку експертів за результатами комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 86/728/729/17-23 від 28.07.2017 року будинковолодіння та земельна ділянка можуть бути поділені в трьох варіантах поділу, а сарай в одному варіанті. Також, сторони категорично не погоджувались на застосування варіанту № 2, і прийнятними вважали тільки поділи у варіантах 1 та 3. Суд вважає, що найбільш прийнятним для застосування являється варіант № 1, так як він передбачає більше частку домоволодіння для Позивача, з якою залишилась проживати повнолітній син колишнього подружжя, та найменший розмір компенсаційних виплат для сторін (7547 грн. проти 8889 згідно варіанту 3). При виділі земельної ділянки суд вважає, що найбільш прийнятним для сторін є варіант поділу за № 1, так як він передбачає найменші влаштувальні роботи по наслідкам поділу будинку, та найбільш прийнятний варіант поділу по відношенню до варіанту поділу будинку № 1. У звязку з вказаним, суд вважає також за необхідне зобовязати сторони здійснити дії по облаштуванню поділу вказаного майна згідно рекомендацій експертвів та стягнути з Позивача на користь Відповідача компенсацію за більшу долю у майні при його поділі на суму 7547 грн. У звязку з вказаним, позов підлягає задоволенню, а у відповідності до статті 88 ЦПК України судові витрати Позивача підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved