Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] 11.03.2019 р. через засоби поштового зв`язку звернулась до суду з позовом в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Тарасенко І.М. Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» про реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45418853 від 07.02.2019 р., скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за Акціонерним товариством «Урсоцбанк» права власності на квартиру [ADDRESS] здійснений державним реєстратором Тарасенко І.М. Комунального підприємства «Реєстраційне бюро», номер запису 30192756 від 06.02.2019 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.10.2008 року між позивачем та ТзОВ «Унікредит Банк» було укладено Договір про іпотечний кредит № МRТG-000000014809, відповідно до якого банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 66 181 долар США з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 12 % річних строком на 10 років для придбання квартири [ADDRESS] . В забезпечення кредитного договору 03.10.2008 року між позивачем та ТзОВ «Унікредит Банк» було укладено Іпотечний договір № МRТG-000000014809/S, відповідно до якого предметом іпотеки є належна позивачу на праві власності за договором купівлі-продажу від 03.10.2008 року квартира [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідно договору купівлі-продажу вартість квартири становить 135 063 дол. США, тож банк надав лише частину коштів в сумі 66 181 дол. США на купівлю житла. Позивач вказує, що 30.09.2013 року на її адресу надійшов лист-повідомлення про припинення існування «Унікредит Банк», правонаступником якого стане «Укрсоцбанк», підписання та затвердження передавального акту здійснено 02.12.2013 року. Зазначає, що вона неодноразово зверталась до правління АТ «Укрсоцбанк» з пропозицією мирного врегулювання кредитної заборгованості, на що отримала відповіді від 02.02.2018 р., від 18.05.2018 р. в яких зазначено, що банк не може задовольнити умови регулювання заборгованості, які зазначені у її зверненні, оскільки це не обов`язок, а право банку. У лютому 2019 р. від представника банку їй стало відомо, що 06.02.2019 року державним реєстратором Тарасенко І.М. КП «Реєстраційне бюро» було здійснено державну реєстрацію права власності на іпотечне майно - на квартиру [ADDRESS] за АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується реєстраційною довідкою від 11.02.2019 р. Позивач стверджує, що вона не отримувала від АТ «Укрсоцбанк» ані вимогу про усунення порушень, ані повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позивач зазначає, що пунктами 8.2 та 8.2.1 іпотечного договору визначено, що іпотека припиняється у разі припинення дії кредитного договору, при цьому договір про іпотечний кредит діяв до 03.10.2018 року. Крім того, на момент реєстрації державним реєстратором Тарасенко І.М. права власності на предмет іпотеки за АТ «Укрсоцбанк» діяли норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Вказує, що в силу положень вказаного Закону відповідач не міг вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, що був переданий банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах США, зважаючи, що площа квартири [ADDRESS] становить 49,7 кв.м., а в квартирі зареєстровані п`ять осіб, троє з яких малолітні діти. В обгрунтування позову позивач посилається на норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. 41 Конституції України, ст. 37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 15, 16, 319, 321 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Ухвалою суду від 08.04.2019 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 07.05.2019 р. (т. 1 а.с. 53, 54). Ухвалою суду від 08.04.2019 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (т. 1 а.с. 51, 52). Ухвалою суду від 07.05.2019 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів від Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» (т. 1 а.с. 73, 74). Ухвалою суду від 21.06.2019 р. у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про забезпечення позову відмовлено (т. 1 а.с. 88-90). 11.05.2019 р. від представника відповідача АТ «Укрсоцбанк» Плачинди К.О. до суду надійшли пояснення на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його необгрунтованістю. Представник відповідача зазначає, що АТ «Укрсоцбанк» є правонаступником ТзОВ «Унікредит Банк», з яким [PERSON] уклала договір про іпотечний кредит від 03.10.2008 року та іпотечний договір, відповідно до якого передала в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором квартиру [ADDRESS] . Позивач не виконала взятих на себе зобов`язань, в зазначені у договорі строки заборгованість не погашала, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту. В укладеному з позивачем іпотечному договорі наявне застереження щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, що являється договором про задоволення вимог іпотекодержателя. На підставі положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор КП «Світоч» м. Києва правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У повідомленні банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, яке надсилалось [PERSON] , зазначалося, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», позичальнику буде прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором (т. 1 а.с. 97-101). При проведенні 07 лютого 2019 року реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки за АТ «Укрсоцбанк» державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» м. Києва не було порушено жодних норм чинного законодавства. Суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «Бізнес Ассіст» проведено оцінку предмета іпотеки, відповідно до якої ринкова вартість предмета іпотеки складає 1 074 082 грн., що в еквіваленті становить 39 057 дол. США. Заборгованість за кредитним договором станом на 13.06.2018 р. становить 145 740,16 дол. США, що значно більше ніж оцінено предмет іпотеки. Спосіб реєстрації права власності на підставі погодженого добровільно сторонами іпотечного застереження в п. 9.1 проводиться в позасудовий спосіб, а тому Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути застосований як підстава відмови у державній реєстрації права власності (т. 1 а.с. 97-101). 20.05.2019 р. до суду від третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшли пояснення щодо позову у яких третя особа зазначила, що позов підтримує, вказала, що відмова у задоволенні позову призведе до грубого порушення майнових прав та інтересів малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 111, 112). Ухвалою суду від 29.07.2019 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування копій документів від Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» (т. 1 а.с. 143, 144). Ухвалою суду від 05.11.2019 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Тарасенка Ігоря Миколайовича (т. 1 а.с. 193, 194). Ухвалою суду від 05.11.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 185, 186). Ухвалою суду від 17.02.2020 року замінено відповідача у справі АТ «Укрсоцбанк» на правонаступника - АТ «Альфа-Банк» (т. 2 а.с. 43, 44). 17.03.2020 року до суду від представника відповідача АТ «Альфа-Банк» Павловського О.М. надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. У відзиві викладені вищезазначені пояснення, які подавались суду представником АТ «Укрсоцбанк» (т. 2 а.с. 52-56). Ухвалою суду від 17.03.2020 року за клопотанням представника позивача [PERSON] витребувано письмові докази від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (т. 2 а.с. 78, 79). В судове засідання сторони та треті особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Представник позивача [PERSON] суду подав заяву з проханням розглянути справу за відсутності позивача, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги. Згідно норми частини 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, представників відповідачів та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Відповідно положень частини 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03.10.2008 року між [PERSON] та ТзОВ «УніКредит Банк», правонаступником якого стали АТ «Укрсоцбанк» та з 03.12.2019 р. - АТ «Альфа-Банк», укладено Договір про іпотечний кредит № МRТG-000000014809, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 66 181 доларів США для придбання квартири [ADDRESS] , зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12 % річних строком повернення кредиту не пізніше 03.10.2018 року (далі - кредитний договір, т. 1 а.с. 13-15). В забезпечення виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором, 03.10.2008 року між [PERSON] та ТзОВ «УніКредит Банк» укладено Іпотечний договір № МRТG-000000014809/S, предметом якого є квартира [ADDRESS] , яка належала позивачу на праві власності, згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 03.10.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. за реєстровим № 10554 (т. 1 а.с. 16-18). Відповідно п. 2.1.1 іпотечного договору, предмет іпотеки складається з двох жилих кімнат, загальна площа предмету іпотеки 49,70 кв.м., жила площа - 27 кв.м. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.02.2019 року, державним реєстратором Тарасенко Ігорем Миколайовичем Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» в м. Києві винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45418853 від 07.02.2019 р., відповідно якого право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване за АТ «Укрсоцбанк», код ЄДРПОУ 00039019, дата державної реєстрації 06.02.2019 р., номер запису про право власності 30192756 (т. 1 а.с. 29-33). При цьому підставами виникнення права власності зазначено: іпотечний договір № МRТG-000000014809/S, серія та номер 10559 виданий 03.10.2008, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З.З.; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, серія та номер USВ/352 виданий 10.10.2018, видавник АТ «Укрсоцбанк». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до частин 1 та 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону. Пунктом 9.1 іпотечного договору обумовлені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема пунктом 9.3.1 визначено «Шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного Зобов`язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець за цим Договором підтверджує свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки. При цьому різниця між вартістю Предмету Іпотеки (визначеною на підставі експертної оцінки Предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованої в цьому Договорі оцінки Предмета іпотеки Сторонами) та фактичною сумою заборгованості Іпотекодавця перед Іпотекодержателем на дату прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про придбання Предмета іпотеки у власність підлягає відшкодуванню Іпотекодавцю. Підписанням цього договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на прийняття Іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя (придбання Предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у Іпотекодержателя права звернення стягнення на Предмет іпотеки відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства України. Іпотекодавець підписанням цього Договору також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього Договору та письмового рішення Іпотекодержателя про придбання Предмета іпотеки у власність, для реєстрації права власності Іпотекодержателя та Предмет іпотеки не вимагається». Станом на час укладення між позивачем та ТзОВ «УніКредит Банк» іпотечного договору від 03.10.2008 року частина перша ст. 37 Закону України «Про іпотеку» діяла в наступній редакції: «Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки». Частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що однією з підстав припинення іпотеки є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, а згідно з частиною першою статті 33 цього Закону підставою звернення стягнення на предмет іпотеки є невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання. Аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави зробити висновок про те, що згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя) не є беззастережною, а залежить від ряду умов, а саме: чинності іпотеки, невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного правочину щодо реєстрації права власності іпотекодержателя на це майно. Як визначено нормою частини 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. 13.10.2018 р. АТ «Укрсоцбанк» на адреси [PERSON] надсилав повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, у якому серед іншого банк вимагав сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 21.08.2018 р. складає 145 740,16 дол. США, що відповідно до курсу НБУ станом на 21.08.2018 р. складає 4 036 518,57 грн., та інформував, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку АТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (т. 1 а.с. 102, 103). З копії матеріалів реєстраційної справи № 1760290580000 убачається, що лист з вказаною вимогою позивач не отримувала, про що свідчить копія довідки Укрпошти про повернення поштової кореспонденції АТ «Укрсоцбанк» з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та договору іпотеки) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону «Про іпотеку»). Отже, Закон «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. З огляду на викладене, квартира площею 49,70 кв. м. за адресою: [ADDRESS] , яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ «Укрсоцбанк» як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору від 03 жовтня 2008 року, укладеного в іноземній валюті. Отже, у державного реєстратора КП «Реєстраційне бюро» Тарасенка І.М. були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Укрсоцбанк». Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18. За результатами розгляду скарги представників позивача [PERSON] щодо реєстраційних дій спірної квартири Міністерством юстиції України надана відповідь від 26.12.2019 року, у якій зазначено, що з набуттям 02.11.2019 р. чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав власності» від 03.10.2019 р. ДП «Національні інформаційні системи» анульовано ідентифікатори доступу до Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань державних реєстраторів акредитованих суб`єктів державної реєстрації, у тому числі державних реєстраторів КП «Реєстраційне бюро» (т. 2 а.с. 15, 16). Порядок проведення державної реєстрації прав визначено ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким встановлено наступний порядок: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Пунктом 8 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 у редакції на час спірних правовідносин було визначено, що державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис. Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа обов`язково зазначають відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав, передбачені Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141. Відповідно пунктів 18, 19 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127 (у редакції на час вчинення спірної реєстраційної дії), за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. З копії матеріалів реєстраційної справи № 1760290580000 убачається, що представником АТ «Укрсоцбанк» державному реєстратору Тарасенко І.М., серед іншого, подавались заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.02.2019 р., договір про іпотечний кредит, іпотечний договір, копія статуту АТ «Укрсоцбанк», копія повідомлення про звернення стягнення на предмети іпотеки шляхом позасудового врегулювання від 10.10.2018 р., поштові конверти та рекомендовані повідомлення, за результатами розгляду яких державним реєстратором 07.02.2019 р. прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 45418853 квартири [ADDRESS] за суб`єктом АТ «Укрсоцбанк». При вирішенні спору суд також враховує правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18, від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а. У вказаних рішеннях суд касаційної інстанції вказав на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Вказані обставини є підставою для задоволення позову в частині вимог про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» права власності на квартиру [ADDRESS] здійсненого державним реєстратором Тарасенко І.М. Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» м. Києва запису від 06.02.2019 р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45418853 від 07.02.2019 року для реального захисту та відновлення порушених прав позивача. В іншій частині позову слід відмовити. З урахуванням наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з АТ «Альфа-Банк» на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial