Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

[PERSON] 18.07.2016 року пред'явила позов до Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], котра померла [INFO] року, була її, позивача, матір'ю та визнання за нею, позивачем, права власності на житловий будинок [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON]. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що після смерті її матері відкрилася спадщина, до складу якої входить вказаний будинок, і вона, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено через те, що із поданих нею документів не вбачається, що [PERSON] була дочкою [PERSON], так як прізвище її, позивача, матері у свідоцтві про народження записано [PERSON]. Крім того, свідоцтво про право особистої власності на вказаний житловий будинок було видано 10 грудня 1997 року на ім'я її батька, котрий помер [INFO] року, і у свідоцтві про смерть його прізвище записано [PERSON], хоча в інших документах, в тому числі у свідоцтві про шлюб та про народження її, позивача, прізвище батька записано [PERSON]. Житловий будинок по [ADDRESS] побудували її батьки в 1969 році, так як одружилися вони в 1956 році і на час смерті батька її мати [PERSON] проживала у цьому будинку спільно зі своїм чоловіком та після його смерті прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном. Під час судового розгляду представник позивача адвокат Захарко Ю.Ю. у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Від відповідача - Дублянської селищної ради Самбірського району надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника та про визнання позову. Вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Із свідоцтв про народження та укладення шлюбу, свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що матір'ю [PERSON] записана [PERSON], [INFO], уродженка сел. Дубляни Самбірського району, а батьком - [PERSON], [INFO], уродженець с.Тисово, Польща і батькам позивача після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 11, 14). Із будинкової книги та свідоцтва про смерть видно, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Тисово, Польща та [PERSON], [INFO], уродженка сел. Дубляни Самбірського району, котра померла [INFO] року у віці 87 років, проживали за однією адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 17-18). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Дублянської селищної ради, відомо, що за вказаною адресою також проживала [PERSON]. Однак, у свідоцтві про смерть записано, що [INFO] року в сел. Дубляни Самбірського району у віці 67 років помер [PERSON] (а.с. 12). Аналіз наведених доказів свідчить про те, що [PERSON], котра померла [INFO] року, була матір'ю [PERSON], а [PERSON], котрий помер [INFO] року, був її батьком та відповідно - чоловіком [PERSON] Установлення факту родинних відносин має юридичне значення, оскільки дає підстави [PERSON] реалізувати своє право на спадщину після смерті матері. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Дублянської селищної ради, та технічного паспорта вбачається, вбачається [PERSON] проживав у [ADDRESS], 1969 року побудови, і на час його смерті у будинку також проживала його дружина [PERSON] (а.с. 23). Правилами статтей 548 та 549 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, встановлено, що для набуття права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило його право власності на вказаний житловий будинок і [PERSON] прийняла її, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ст. ст. 1220, 1216 та 1218 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу відмовив спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], зокрема з посиланням на те, що свідоцтво про право власності на будинок виданий [PERSON] вже після його смерті (а. с. 33). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на це майно.

Outcome: approved