Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] 30 серпня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 23 листопада 1996 року він вступив у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ананьївського району Одеської області, актовий запис №51 від 23 листопада 1996 року. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що рішення про розірвання шлюбу він прийняв у зв'язку з тим, що на протязі останніх десяти років вони не підтримують шлюбні стосунки. Кожен з них проживає за місцем своєї реєстрації. Між ними було повністю відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки. На протязі всього подружнього життя час від часу в них виникали конфлікти та непорозуміння. Подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому при вказаних обставинах він прийняв рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмове клопотання(а.с.9), відповідно до якого просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.17), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, тоді суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ананьївського району Одеської області, актовий запис №51 від 23 листопада 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.7). Приймаючи до уваги, що збереження сімї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сімї та спільне проживання, всі спроби по збереженню шлюбу виявились безрезультатними, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати. Судові витрати суд вважає за необхідне залишити за позивачем з урахуванням його бажання.

Outcome: approved