Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє адвокат [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири за №10 по вул.Л.Курбаса, 9а в м.Тернополі. В обґрунтування вимог позивач вказує, що з 10 листопада 1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2017 року шлюб між ними розірвано. За час подружнього життя ними було придбано квартиру за №10 по вул. Леся Курбаса, 9а в м.Терноплі. На даний час між ними не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна. Вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, тому в порядку поділу майна просить визнати за нею право власності на ? частку квартири. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. У судове засідання позивач та її представник не зявились, хоча про час та місце були повідомлені належним чином. Попередньо представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляду справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо подав до суду заяву про визнання позову та слухання справи без його участі. Відповідно до вимог ст.223 ЦПК України справу слід розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1997 року, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 серпня 2017 року. Під час спільного подружнього життя [PERSON] набув у власність квартиру за №10 по вул. Леся Курбаса, 9а в м.Тернополі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САС №945688, виданим виконавчим комітетом Тернопільської міської ради від 12 серпня 2010 року. Вказаний факт також підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 листопада 2006 року, яким визнано за [PERSON] право власності на майнові права, якими є право вимоги передачі трьохкімнатної квартири за №10, на четвертому поверсі, блок-секції №1, по вул. Леся Курбаса в м.Тернополі, яку згідно договору від 27.07.2004 року зводить для [PERSON] товариство з обмеженою відповідальністю «Любава-плюс». Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, приймаючи до уваги заяву відповідача про визнання позову, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 60 СК України, який був чинний на час набуття сторонами спірного майна, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ст.ст. 69,70 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, спірна квартира є об'єктом спільної сумісної власності сторін спору та їх частки визнаються рівними. Згідно з вимогами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу вимог ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення шляхом визнання за нею права власності на ? частку квартири за №10 по вул. Леся Курбаса, 9а в м.Тернополі, загальною площею 84,3 кв.м., житловою 46,3 кв.м., як на частку майна нажитого подружжям за час шлюбу. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved