Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON]В звернувся до суду з позовом до [PERSON]С про визнання дійсним договору купівлі- продажу та визнання права власності на майно . Позивач зазначає, що 10.11.2017 року між ним та відповідачем було укладено Договір купівлі-продажу автомобіля . Згідно умов вказаного Договору купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 року, [PERSON] продав та передав позивачу як покупцю, а останній - купив, оплатив та прийняв легковий автомобіль марки OPEL VECTRA 1.8 І , ДНЗ 91010 РЕ, Ціна Договору купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 року склала 70 000 грн, а ринкова вартість автомобіля, була визначена субєктом оціночної діяльності у відповідному висновку. Розрахунок за Договором купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 року з продавцем автомобіля - [PERSON], було проведено в повному обсязі , що підтверджується написаною ним власноручно розпискою . Однак, незважаючи на те, що між стороною було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов Договору купівлі-продажу автомобіля від .0.11.2017 року та виконано його умови, нотаріально посвідчений вказаний Договір не був. Так, відповідач , вже після отримання грошових коштів за автомобіль, повідомив його , що десь загубив свій паспорт громадянина України разом з іншими особистими документами, в тому числі, закордонним паспортом та водійськими правами. Таким чином показавши цю заяву [PERSON] заявив, що йти до нотаріуса сенсу не має, оскільки нотаріус без паспорту не зможе встановити його особу, як продавця автомобіля, при цьому він завірив , що хвилюватися і й так не має чого, адже він і так віддав ключі від автомобіля, всі правовстановлюючі документи на автомобіль та власноручно написану розписку про отримання коштів, а все інше - це просто формальності. Але коли, у звязку з можливістю вигідного перепродажу придбаного автомобіля, в позивача виникла потреба терміново владнати всі «формальності», [PERSON] під час телефонної розмови відмовився повідомити в якому стані знаходиться справа з відновлення документів, що посвідчують особу, та категорично сказав, що ні до якого нотаріуса йти не буде, після цієї телефонної розмови, яка відбулася 16.11.2017 року, він взагалі не виходить на контакт, а автомобіль й досі не був знятий з обліку. Щоб не втратити покупця на автомобіль, 28.11.2017 року року позивач звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] з тим, щоб вона перевірила наявні в позивача документи та, якщо це можливо, оформила продаж автомобіля марки OPEL , ДНЗ 91010 РЕ. Проте, 01.12.2017 року позивач отримав від нотаріуса постанову про відмову у зчиненні нотаріальної дії . Водночас, зареєструвати право зласності на вищевказаний автомобіль за особою в порядку визначену законом він зможе тільки після того, як Договір купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 току між ним та [PERSON], буде посвідчений нотаріально або визнаний судом дійсним. У звязку з тим, що можливості примусити [PERSON], який ухиляється від нотаріального посвідчення Договору купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 доку в позивача не має, то звертатися за захистом своїх прав і законних інтересів він зимушений до суду в порядку позовного провадження. Позивач у підготовче засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи зі стадії підготовчого засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи зі стадії підготовчого засідання у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі і просив такі задовільнити. В порядку ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно до ч. 4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Суд дослідивши матеріали справи встановив, що 10.11.2017 року між [PERSON], з одного боку, та [PERSON], було укладено Договір купівлі-продажу автомобіля . Згідно умов вказаного Договору купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 року, [PERSON] продав та передав йому як покупцю, а останній - купив, оплатив та прийняв легковий автомобіль марки OPEL VECTRA 1.8 І, тип транспортного засобу - ЛЕГКОВИЙ, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами) WOLOZCF6941008685, ДНЗ 91010 РЕ, зареєстрований в Ужгородському МРЕВ ВДАІ УМВС України в Закарпатській області 02.03.2004 року (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу РЕА 286701 ). Ціна Договору купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 року склала 70 000 грн, а ринкова вартість автомобіля, була визначена субєктом оціночної діяльності у відповідному висновку. Розрахунок за Договором купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 року з продавцем автомобіля - [PERSON], позивачем було проведено в повному обсязі ще до підписання Договору, що підтверджується написаною ним власноручно розпискою . Однак, незважаючи на те, що між [PERSON]В та [PERSON] було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов Договору купівлі-продажу автомобіля від .0.11.2017 року та виконано його умови, а саме: з боку позивача сплачено повну ціну покупки, а продавцем передано позивачу ключі від автомобіля, оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РЕА 286701, виданого Ужгородським МРЕВ ВДАІ УМВС України в Закарпатській області 02.03.2004 року та інші документи, нотаріально посвідчений вказаний Договір не був. Разом з тим, [PERSON], вже після отримання грошових коштів за автомобіль, повідомив позивачу, що він десь загубив свій паспорт громадянина України разом з іншими особистими документами, в тому числі, закордонним паспортом та водійськими правами. На підтвердження цього він надав копію заяви адресованої до Державної міграційної служби України про втрату паспорта громадянина України серії ВО 795023, датованої 07.11.2017 року . Таким чином , сенсу до натіуса не було, оскільки ідентифікувати особу відповідача у нотаріуса можливість відсутня. При необхідності продати авто позивач не зміг реалізувати своє право , тому 28.11.2017 року року [PERSON]В звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] з тим, щоб вона перевірила наявні в нього документи та, якщо це можливо, оформила продаж автомобіля марки OPEL 8685, ДНЗ 91010 РЕ , від його імені певній людині. Проте, 01.12.2017 року позивач отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії . Водночас, зареєструвати право зласності на вищевказаний автомобіль за особою в порядку визначену законом позивач зможе тільки після того, як Договір купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 току між ним та [PERSON], буде посвідчений нотаріально або визнаний судом дійсним. Відповідно до вимог ч.2 ст. 220 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання Договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається Відповідно до ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згоди. В силу ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, враховуючи, що із укладеного між [PERSON]В та [PERSON] Договору купівлі-продажу автомобіля від 10.11.2017 року, що він має всі істотні умови необхідні для договорів купівлі-продажу і сторонами він повністю виконаний, то наявні всі фактичні та правові підстави для визнання вказаного договору дійсним в судовому порядку. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим законно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. У відповідності до ч. З ст. 334 Цивільного кодексу України право власності на майно за договором , який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання з аконної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, оспорюваних або невизнаних прав і охоронюваних законом інтересів в порядку цивільного дочинства сформульовано в ст. 3 ЦПК України. [PERSON] справ, що розглядаються судами в порядку цивільного судочинства креслене в ст. 15 ЦПК України. До цього входять справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що зникають із цивільних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачкем позову не суперечить закону і не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved