Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

[PERSON] 19 лютого 2018 року предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 січня 2009 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що подружнє життя із відповідачкою не склалося через постійні непорозуміння на грунті побутових проблем, за час спільного проживання виявилося, що вони дуже різні люди, кожен із них має протилежні погляди на шлюб, сумісне життя, сімю та виявилося, що у них великі розбіжності в характерах, що зробило спільне життя неможливим, а тому три роки тому назад вони повністю припинили подружні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. [PERSON] позов визнала з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі\~ ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 31 січня 2009 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. Відповідач визнала, що у 2015 році вони припинили подружні відносини та проживають окремо, відповідач переїхав проживати у Київську область. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідачу розяснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved