Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони на відчуження нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначено, що позивачам на праві спільної часткової власності належить нерухоме майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.07.1999 року, зареєстрований на Українській товарній біржі за № 52715, реєстраційним посвідченням ОП ЗМБТІ від 28.07.1999 року № 35319, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.07.2015 року № 880, технічним паспортом на вищезазначену квартиру, витягом про реєстрацію права власності. Під час оформлення спадщини в липні 2015 року [PERSON] дізналася, що квартира, яка належить позивачам на праві приватної власності, знаходиться у заставі у відповідача [PERSON] на підставі угоди про заставу від 03.03.1997 року № 1-202, що посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов договору застави від 03.03.1997 року № 1-202 та додаткового погодження до нього від 04.09.1997 року № 1-1102 заставодавець [PERSON], як колишній власник квартири, (продавець за договором купівлі-продажу від 02.07.1999 року) на виконання договору позики від 03.03.1997 року передав в заставу [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS]. На підставі зазначеного договору було зареєстроване обтяження, внаслідок чого позивачі, як власники даного обєкта нерухомості, позбавлені права розпоряджатися своєю власністю. В свою чергу, як відомо позивачам, третьою особою [PERSON] у повному обсязі були виконані грошові зобовязання перед [PERSON] згідно з договором позики від 03.03.1997 року, про що безпосередньо у відповідача та [PERSON] наявний відповідний письмовий документ, який останні відмовляються видати позивачам нарочно. Також сторони намагалися звернутися в досудовому порядку до нотаріуса, з метою зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS]. Однак, в договорі застави від 03.03.1997 року № 1-202 та додатковому погодженні до нього від 04.09.1997 року № 1-1102 міститься помилка в прізвищі відповідача, а саме останній помилково зазначений як «Статєв» замість вірного прізвища «Статьєв», що є підставою для відмови нотаріуса у вчиненні даної нотаріальної дії. Таким чином на даний час на належне позивачам на праві спільної часткової власності нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] безпідставно накладена заборона на відчуження, чим порушені їх майнові права щодо розпорядження власністю. Враховуючи викладене просять суд усунути перешкоди в здійсненні права власності щодо квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Комарова, 6уд. 1, кв. 6 шляхом зняття заборони на відчуження даного нерухомого майна; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження № 10575383, вид обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстратор: Запорізький обласний державний нотаріальний архів, Запорізький міський нотаріальний округ, реєстраційний номер обтяження 2091997 від 15.06.2005 16:48:03. Позивачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Свої інтереси довірили представляти адвокату [PERSON], від якої надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачам на праві спільної часткової власності належить нерухоме майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS]. Викладене підтверджується наступними документами: договором купівлі-продажу від 02.07.1999 року, зареєстрований на Українській товарній біржі за № 52715, реєстраційним посвідченням ОП ЗМБТІ від 28.07.1999 року № 35319, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28.07.2015 року № 880, технічним паспортом на вищезазначену квартиру, витягом про реєстрацію права власності (а.с. 4-10). Під час оформлення спадщини в липні 2015 року [PERSON], дізналася, що квартира, яка належить позивачам на праві приватної власності, знаходиться у заставі у відповідача [PERSON] на підставі угоди про заставу від 03.03.1997 року № 1-202, що посвідчена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Згідно з архівною довідкою № 1697/01-21 від 05.08.2015 року , виданою державним нотаріусом Запорізького обласного державного нотаріального архіву [PERSON], в справах, переданих на зберігання до нотаріального архіву, [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу в Справі № 7 «Договори купівлі-продажу, дарування та розділ житлових будинків (їх часток) надання земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, відчуження квартир (їх часток), відчуження земельних ділянок» за період з 03.01.1997 року по 29.05.1997 року зберігаються: угода застави від 04.09.1997 року за реєстровим № 1-202 та Додаткове погодження до Угоди Застави від 04.09.1997 року за реєстровим № 1-1102, де сторонами за угодами є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до умов договору застави від 03.03.1997 року № 1-202 та додаткового погодження до нього від 04.09.1997 року № 1-1102 заставодавець [PERSON], як колишній власник квартири, (продавець за договором купівлі-продажу від 02.07.1999 року) на виконання договору позики від 03.03.1997 року передав в заставу [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-14). На підставі зазначеного договору було зареєстроване обтяження, внаслідок чого позивачі, як власники даного обєкта нерухомості, позбавлені права розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Однак, в договорі застави від 03.03.1997 року № 1-202 та додатковому погодженні до нього від 04.09.1997 року № 1-1102 міститься помилка в прізвищі відповідача, а саме останній помилково зазначений як «Статєв» замість вірного прізвища «Статьєв», що є підставою для відмови нотаріуса у вчиненні даної нотаріальної дії. Таким чином на даний час на належне позивачам на праві спільної часткової власності нерухоме майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] безпідставно накладена заборона на відчуження, чим порушені їх майнові права щодо розпорядження власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 41 Конституції України закріплено - кожен має право вол одіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. В ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що державним реєстратором, у випадках передбачених Законом, є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Згідно до статті 46-1 Закону України «Про нотаріат» нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси уповноважені на вчинення такої нотаріальної дії як накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, зокрема, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно і обмежень цих прав, що набрали законної сили Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved