Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON] в липні 2014року звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до Громади власників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім.. [PERSON], Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області в особі голови Гологірської сільської ради [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про скасування рішення загальних зборів власників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького, затвердженого протоколом №3 від 17.03.2012 року в частині рішення щодо поділу та виділення підвального приміщення, скасування рішення загальних зборів співвласників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького, затвердженого протоколом №5 від 29.09.2013 року в частині щодо поділу та виділення частини приміщення адмінбудинку КСП ТзОВ ім.. [PERSON] Гологірській сільській раді Золочівського району Львівської області, скасування рішення загальних зборів співвласників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького, затвердженого протоколом №6 від 05.07.2014 року в частині щодо виділення частин приміщення адмінбудинку КСР ТзОВ ім.. [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], визнання права власності за [PERSON] на майнові паї члена КСП ТзОВ «ім. Б. Хмельницького», що входять до структури майна групи «визначених» станом на 01.04.2001р. в сумі 24 288,00 грн,, зобовязання комісію ЦМК КСП ТзОВ «ім. Б. Хмельницького» виділити [PERSON] в натурі майновий май члена КСП ТзОВ «ім. Б.Хмельницького», який входить до структури майна групи «визначених» з переліку майна, що передаються у спільну часткову власність станом на 01.04.2001р. в сумі 24 288 грн.00 коп. (арк.2-4) Уточнивши свій позов в серпні 2014року (арк.25-29), замінив відповідача на Гологірську сільську раду в особі голови [PERSON] , треті особи: комісія ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], без зміни позовних вимог. Збільшивши позовні вимоги в липні 2015року (арк. 168-171) та повторно замінивши відповідачів на Громаду власників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького, Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області в особі голови Гологірської сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] просив визнати незаконним та скасувати: свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА 342896 від 15.01.2015року на підвальне приміщення адмінбудинку видане [PERSON], витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕР228304 від 15.01.2015року, визнати незаконним та скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії СТА 342894 від 14.01.2015року на адмінбудинок, загальною площею 74,1 м2 за [PERSON], витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕР228300 від 14.01.2015року, визнати незаконним та скасувати Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 342892 від 14.01.2015року на адмінбудинок, загальною площею 97 м2 за [PERSON], витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕР228297 від 14.01.2015року, визнати незаконним та скасувати Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 342895 від 15.01.2015року на адмінбудинок, загальною площею 26,3 м2 [PERSON], витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕР228302 від 15.01.2015року, визнати незаконним та скасування договір дарування приміщення від 08.04.2015року про дарування [PERSON] Герасим*як І.В. підвального приміщення адмінбудинку, загальною площею 222,4 м2, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серії ЕЕЕ956558 від 28.04.2015року. В обґрунтування позову позивач в позовній заяві, а також в усних поясненнях в судовому засіданні вказує на таке. Позивач є власником майнових сертифікатів про право власності намайновий пай члена КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького. Його частка становить 24\~288 грн., або 3,72 %. Вказує, що дані сертифікати він набув у членів КСП ім. Б.Хмельницького, які входять до майнового паю з групи «визначених» станом на 01.01.2001року: [PERSON], [PERSON]П, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]С,, [PERSON], [PERSON]М,, [PERSON] Вказує, що він 29.09.2013року подав комісії ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького заяву про виділення йому в рахунок майнового паю, адмінбудинку. Проте загальні збори власників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького своїм рішенням №5 від 29.09.2013року йому відмовили в виділенні в рахунок майнового паю адмінбудинок. Натомість рішенням загальних зборів власників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького № 6 від 05.07.2014року виділено адмінбудинок в рахунок майнових паїв [PERSON], [PERSON], [PERSON], а підвальне приміщення було виділене ще 29.09.2012року загальними зборами власників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького [PERSON]. Вважає, що комісія ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького вийшла за межі повноважень прийнявши рішення про поділ приміщення адмінбудинку, а рішення загальних зборів протиправними, такими, що постановлені в порушення ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указу Президента України №62/2001 від 29.01.2001р. «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», Постанови КМУ №177 від 28.02.2001р. «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Наказу Мінаграрної політики №63 від 14.03.2001р. «Про затвердження порядку оформлення правонаступництва за зобовязаннями реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» З тих же підстав вважає недійсним і свідоцтва про право власності та витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно видані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та договір дарування [PERSON] в користь Герасим*як [PERSON]. Позивач через свого представника позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання зявилися, проти позову заперечили. Представник Гологірської сільської ради пояснив (арк33-37), що сільська рада є органом місцевого самоврядування, і її повноваження визначені ст. 25,26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». До компетенції сільської ради не входить право розпоряджатися майном співвласників майнових паїв. Вказує на те, що Наказ Мінагрополітики №62 від 14.03.2001року «Про порядок розподілу та використання майна реорганізованих КСП» втратив чинність 11.04.2013року згідно наказу Мінагрополітики та продовольства України №253 від 11.04.2013року. Зазначає, що право власності на пай підтверджується свідоцтвом , яке видає орган місцевого самоврядування відповідно до п. 13 «Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення». Затв. Постановою КМУ №177 від 28.02.2001р., тому підстав визнавати за позивачем право власності на пай немає. Крім того, в судовому засіданні представник звернув увагу суду на те, що Громада власників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім.. [PERSON] не є юридичною особою, тому не може бути відповідачем відповідно до ст. 30 ЦПК України. Комісія співвласників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького в своїх запереченнях (арк.39-41) вказує, що позов позивача безпідставний, оскільки комісія не виділяє майна, а діє відповідно до типового Положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки. Затв. Постановою КМУ №177 від 28.02.2001р. Пунктом 4 даного Положення передбачено завдання комісії. Комісія отримує від пайовиків заяви та передає їх на розгляд загальних зборів. Питання щодо голосування «за» чи «проти» на зборах вирішують самі пайовики. Голова комісії також в своїх усних та письмових поясненнях зазначила, що все майно КСП було поділено на три групи: «визначені», «невизначені», «померлі». На суму 386\~015 грн., протоколом №1 від 09.02.2000року, було виділено майно групи «визначені». На вказане майно були видані сертифікати з зазначенням часток, відповідно до часток кожного пайовика. До складу даного майна і входив адмінбудинок на суму 20\~830грн. На даний час, серед всього поки що невиділеного майна залишився зерносклад на суму близько 77\~000 грн. Зазначила, що Позивач має право подати заяву на виділення даного майна та отримати частину зерноскладу відповідно до розміру його паю. Право позивача не може бути порушено, оскільки все майно, яке в 2001 році було розділене на суму 386\~015 грн. збереглося. І виділялося по мірі розміру майнового паю та часу поданих заяв. Звертає увагу на те, що позивач робить помилковий висновок про те, що основним при вирішенні питання про вибір майна є бажання позивача. Право вирішувати питання складу, структури майнового паю, способу та терміну його виділу належить виключно загальним зборам. Зазначає, що загальні збори позивачу вже відмовляли в задоволенні його заяви декілька раз. Інші відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Герасим*як [PERSON], дали аналогічні пояснення. [PERSON] також зазначив (арк. 77-78), що громада села вирішила, що вказане приміщення повинно використовуватись для нормального функціонування села, зокрема відкриття аптеки та медпункту. В даному приміщенні знаходиться Гологірська сільська рада, АТС, відділення «Ощадбанку». Іншого підходящого приміщення в селі немає. Позивач давно проживає в м. Золочеві та не зацікавлений в розвитку села. В усних поясненнях заявив, що дане приміщення позивач планує використовувати для бізнесу, а саме отримання орендної плати від установ, які там знаходяться. Тому загальні збори пайовиків в жодному разі не проголосують щодо виділенні в рахунок паю позивачу вказаного приміщення. Суд оцінивши належність та допустимість наявних у справі доказів, а також кожного доказу окремо, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо, а також всі докази в їх сукупності, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з такого: Згідно протоколу загальних зборів співвласників ЦМК №1 від 09.02.2000року (арк.45) було виділено особам, що визначились у спільну часткову власність майна на загальну суму 386\~015 грн. До складу пайовиків, що визначились станом на 09.02.2000 року входили 310 осіб (арк.46-53). Серед майна виділеного пайовикам, що визначились на суму 386 015 грн. був також і адмінбудинок на суму 20 830 грн.(арк.42). 17.03.2012 року відбулися збори пайовиків. На зборах були присутні 85 осіб. Згідно протоколу №3 загальних зборів власників майнових паїв ЦМК від 17.03.2012 року (арк. 7-13). Рішенням загальних зборів [PERSON] було виділено в рахунок її майнового паю підвальне приміщення адмінбудинку, кількістю 80 голосів «за», що становить близько 94,1% голосів пайовиків. Позивач набув право власності на майнові паї згідно свідоцтв: ЛВ №344669 від 19.03.2009р., ЛВ №344921 від 20.01.2013р., та ЛВ №345268 від 05.08.2013р. Враховуючи те, що позивач на час проведення загальних зборів співвласників майнових паїв 29.09.2012 року заяви про виділення йому майнового паю не подавав, претендувати на отримання в рахунок майнового паю адмінбудинку не міг, тому жодних його прав загальними зборами 29.09.2012року порушено бути не могло. Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами п.13 та 14 «Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №177 від 28.02.2001року, право власності на майновий пай вважається набутим в лише після отримання відповідного свідоцтва про право власності на майновий пай. Тому позивач безпідставно оспорює вказане рішення, оскільки його право виникло роком пізніше прийняття оскаржуваного рішення. Також не підлягає задовленню позовна вимога про скасування рішення загальних зборів власників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького №5 від 29.09.2013року в частині виділення частини приміщення адмінбудинку Гологірській сільській раді, оскільки вказане рішення не може бути реалізоване, воно не створює і не може створити жодних правових та майнових наслідків, в тому числі для позивача. При наданні оцінки підставам позову, щодо оспорення рішення загальних зборів співвласників майнових паїв №6 від 05.07.2014року, суд враховує, що з 25 пайовиків, які залишились на вказану дату, на зборах були присутні 22 особи (арк. 6), що становить 88%, за вказане рішення голосували не менше 72%, при необхідних 2/3 (66%) голосів. Однак підставою незаконності вказаного рішення загальних зборів позивач зазначає порушення вимог Наказу Мінаграрної політики №62 від 14.03.2001року «Про порядок розподілу та використанні майна реорганізованого КСП», зазначає, що комісії ЦМК не надано повноважень, щодо «поділу» майна чи обєкта та виділення його частинами. Суд зазначає, що Наказ Мінаграрної політики №62 від 14.03.2001року «Про порядок розподілу та використанні майна реорганізованого КСП» станом на день проведення загальних зборів втратив чинність, а саме 11.04.2013року згідно Наказу Мінагрополітики та продовольства України №253. Тому при проведенні загальних зборів 05.07.2014р. не виникало жодних обовязків, які випливають з цього наказу. Інших підстав, для задоволення позову, крім вищевказаної, позивач не наводить. Також суд вважає, що не заслуговує на увагу викладене твердження позивача про те, що комісія ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького вийшла за межі свої повноважень, прийнявши рішення про поділ та виділення майна пайовикам, оскільки, як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, така жодних рішень про виділення майна пайовикам не приймала. А подані суду рішення прийняті не комісією ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького, а загальними зборами власників майнових паїв. Суд зазначає, що вимога позивача щодо визнання права власності на майновий пай члена КСП ТзОВ ім.. [PERSON] не може бути судом задоволена, оскільки право власності на майновий пай позивача підтверджується свідоцтвами, серія ЛВ №344669 від 19.03.2009р., ЛВ №344921 від 20.01.2013р., та ЛВ №345268 від 05.08.2013р. і він являється повноправним власником майнового паю. Щодо вимоги про зобовязання комісію ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького виділити в натурі позивачу майновий пай, то суд з цього питання зазначає наступне: Обовязки та повноваження комісії ЦМК КСП визначені Типовим Положенням «Про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки», Затв Постановою КМУ №177 від 28.02.2001р. Згідно пп..1,3,4 даного Положення. Комісія з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (далі - комісія), створена з метою забезпечення захисту прав на пайовий фонд майна членів колективних сільськогосподарських підприємств (далі - підприємства), в тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства. Основним завданням комісії є уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, де не завершено процес паювання майна і не здійснено належного оформлення та реалізації цих прав відповідно до законодавства. Серед інших завдань комісії передбачених п. 4 Положення, не передбачено право комісії виділяти в натурі майновий пай членам КСП. Вказане є повноваженням загальних зборів. Судом встановлено, що позивачу жодного разу комісією не було відмовлено у внесенні його пропозиції на загальні збори власників майнових паїв. Таким чином позивач не наводить підстав передбачених законом для скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно відповідачів. Також позивач в позовній заяві не наводить підстав для визнання недійсним договору дарування підвального приміщення адмінбудинку, що знаходиться в с. Гологори, по вул. Головна, 3 «А» Золочівського району Львівської області від 08.04.2015року. з підстав передбачених ЦК України (ст.ст. 203,215 ЦК України). Позивач не зазначає, яким чином вказаним правочином порушені його права, оскільки він навіть не є стороною цього правочину. Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України, для чинності правочину необхідним є додержання наступних вимог: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. На момент вчинення договору дарування такий відповідав вказаним вимогам закону. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Жодних порушень при вчиненні договору дарування, з якими закон пов'язує недійсність правочину не наведено. Суд зазначає, що згідно ст. 30 ЦПК України. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи. Згідно статей 24,80 ЦК України. Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Відтак громада власників майнових паїв ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького, Гологірської сільської ради Золочівського району Львівської області в особі голови Гологірської сільської ради [PERSON] не є ні фізичною ні юридичною особою. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Згідно статті 358 ЦК України Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Оцінивши встановлені обставини справи, суд вважає, що права позивача не порушені, він не позбавлений права отримання в натурі майнового паю, оскільки на даний час наявне майно, яке може бути виділене йому в рахунок майнового паю зерносклад. Не заслуговують на увагу пояснення позивача, що вказаний обєкт вже переданий іншому пайовику. Як пояснила в судовому засіданні голова ЦМК КСП ТзОВ ім. Б. Хмельницького, вказаний обєкт залишився єдиний з переліку «визначених» станом на день розгляду справі нікому не був переданий, оскільки на вказаний обєкт недостатньо вартості майнового паю. Суд приходить до висновку, що наявність майнового паю в позивача зумовлює відсутність достатньої суми в іншого пайовика, оскільки всього майна було виділено на загальну суму 386 015грн. На цю суму і були видані свідоцтва пайовикам. Таким чином суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed