Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

[PERSON] в листопаді 2017 року заявила позов про стягнення з [PERSON] 75420,00 грн. авансу за договором на виконання дизайн-проекту індивідуального житлового будинку. Позов мотивований тим, що відповідач не виконала договір. Провадження за позовом відкрите, відповідно до ухвали судді від 15.03.2018р., справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.11.2018р., на задоволення заяви позивача, замінено відповідача на належного - ФОП [PERSON] Представники позивача в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що по суті зводяться до викладеного в заявах позивача. Представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити, за безпідставністю, надав пояснення, що зводяться до викладеного у відзиві та інших заявах відповідача. Судом встановлено таке. 30.05.2016р. [PERSON] (замовник) та архітектором [PERSON] (виконавець) було укладено договір № 017 на виконання дизайн-проекту індивідуального житлового будинку в с. Рудики (далі договір) (а.с. 3-4). Згідно з п.1.1 договору, замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання щодо розробки дизайн-проекту індивідуального житлового будинку в с. Рудики стадії « [ADDRESS] документація» На час укладення договору [PERSON] була зареєстрована фізичною особою-підприємцем, основним видом економічної діяльності якої визначено спеціалізовану діяльність із дизайну. Статею 14 п.14.1 п.п.14.1.226 Податкового кодексу України визначено, що самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб (підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що договір фактично укладено ФОП [PERSON] ., а відповідно позивачем правильно визначено відповідача за позовом. Договором сторони, разом з іншим, погодили: загальна вартість виконаних робіт, зазначених в п.1.1. договору, складає 8000 у.о. (п. 3.1.); замовник перераховує виконавцеві 50% вартості проектних робіт у якості авансу протягом 1-го дня з моменту підписання договору відповідно до етапів зазначених в п.2.3 договору (п.3.4.); строк початку виконання робіт за договором відраховується від дня перерахування авансу за виконання робіт (п.3.7.); термін виконання проектних робіт: «Робоча документація» - 4 місяці. 01.06.2016р. [PERSON] отримала від [PERSON] в якості авансу за дизайн-проект 3000 у.о., про що написала розписку на примірнику договору [PERSON] . Позивач стверджує, що передала відповідачу аванс в сумі 3000 доларів США. Відповідачем не поставлено під сумнів розписку, проте заявлено, що позивачем не доведено фактів оплати виконаних робіт та сплати авансу саме в доларах США. Дійсно зі змісту договору неможливо визначити в якій валюті сторони визначили оплату робіт. Разом з тим, виходячи з того, що основним видом діяльності відповідача є саме виконання робіт з дизайну, і таку діяльність здійснюється на професійній основі, суд погоджується, що ініціатором договору є саме відповідач, а тому в даному випадку має бути застосовано спосіб тлумачення Contra proferentem, за яким ризик, пов`язаний неоднозначністю (неясністю) умов договору має нести особа, яка включила таку умову в договір. Отже, суд вважає, що сторони визначили оплату за договором в доларах США. Відхиляє суд і доводи відповідача про те, що аванс позивачем сплачено в розмірі меншому ніж це визначено договором, оскільки сума авансу, як це визначено п. 3.4. договору, прив`язана до вартості проектних робіт, відповідно до етапів робіт, зазначених в п. 2.3., а вартість кожного етапу робіт сторонами не визначено. До того ж, відповідачем не заперечується, що після отримання авансу роботи обумовлені договором були розпочаті, зокрема проведено обміри приміщень будинку, а відтак розмір авансу задовольняв відповідача. Згідно зі ст. 887 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 ч. 1 ЦК України). Судом встановлено, що роботи за договором в обумовлений строк відповідачем не були виконані. Надіслання відповідачем дизайн проекту позивачу, що мало місце в березні 2018 року, не може бути визнано належним виконанням договору, і розцінюється судом, як реакція відповідача на позов, що має на меті створення доказової бази для захисту. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник на підставі ст. 849 ч. 2 ЦК України має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Визначення сплаченого авансу в якості збитків, відповідає обставинам справи та узгоджується з відповідним поняттям, що закріплене ст. 22 ЦК України. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю. За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи, що складаються із судового збору в сумі 754 грн. 20 коп., мають бути їй компенсовані відповідачем, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved