Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, вимоги якої було уточнено 11.10.2017 р. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] р. помер її син - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у виді ? частки квартири за адресою: [ADDRESS]; інші частки квартири належать їй на праві приватної власності та іншим її дітям; позивач є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті сина. Під час звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачу стало відомо, що частка квартири, яка належала її покійному сину, перебуває під арештом. Під час звернення до Державної виконавчої служби позивачці повідомлено, що на виконанні дійсно перебували виконавчі провадження № 1402048 та № 683301, однак державним виконавцем було прийнято рішення щодо завершення виконавчого провадження, матеріали виконавчого провадження знищені за закінченням терміну зберігання. Викладені обставини перешкоджають позивачці користуватись та розпоряджатись майном. Тому просить звільнити з-під арешту ? частку квартири за вищевказаною адресою, реєстраційний номер обтяження 2323546, накладений відповідно до постанови аа 195198 від 23.08.2005 р. Позивач в судове засідання не з'явилась; подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність; просить позов задовольнити. Старший державний виконавець Первомайського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Миколаївській області Ігнатюк В.В. подав заяву про розгляд справи без представника відділу ДВС на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.09.2004 р., видане Управлінням житлово-комунального господарства Первомайської міської ради Миколаївської області, чотирикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] - ? частка, [PERSON] - ? частка, [PERSON] - ? частка, [PERSON] - ? частка. [PERSON] помер [INFO] р., свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 13.06.2006 р. На підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті сина - [PERSON], Першою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області була заведена спадкова справа № 193/2017 р. Згідно з фотокопією матеріалів спадкової справи інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до довідки КП Первомайської міської ради Миколаївської області «Затишок» № 741 від 19.05.2017 р., яка міститься в матеріалах спадкової справи, на момент смерті [PERSON] проживав разом з матір'ю - [PERSON]. Як вбачається з Інформаційної довідки № 87908785 від 24.05.2017 р., 25.08.2005 р. о 16:45 за № 2323546 Першою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області було зареєстровано арешт нерухомого майна - ? частки квартири за адресою: [ADDRESS], власником якої є [PERSON]; підстава обтяження: постанова АА 195198 від 23.08.2005 р. ВДВС м. Первомайськ. Згідно з листом старшого державного виконавця Первомайського МРВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області від 10.08.2017 р., [PERSON] повідомлено, що згідно з даними АСВП стосовно боржника [PERSON] були відкриті два виконавчих провадження № 1402048 та № 683301. У зв'язку з тим, що на даний момент обидва провадження завершені та знищені, а за останні три роки нові виконавчі документи не надходили, надати більш детальну інформацію стосовно того, у якому саме провадженні був накладений арешт немає можливості. Відповідно до листа старшого державного виконавця Первомайського МРВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області № 29380/9 від 11.10.2017 р., виконавче провадження за № 1402048 було відкрито на підставі постанови № 3-5269, виданої Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області; виконавче провадження за № 683301 було відкрито на підставі виконавчого листа № 1-18, виданого 05.06.1995 р. Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області. Відповідно до вироку Первомайського міського суду Миколаївської області від 05.06.1995 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 143 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на сім років з конфіскацією всього належного особисто йому майна; ухвалою судової колегії по кримінальним справам Миколаївського обласного суду від 13.07.1995 р. зазначений вирок в частині призначення покарання [PERSON] залишено без змін. Згідно з постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.09.2005 р. [PERSON] визнано винуватим у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 51,00 грн. на користь держави. Згідно з листом старшого державного виконавця Первомайського МРВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області № 29362/9 від 11.10.2017 р., станом на 09.10.2017 р. відкритих виконавчих проваджень стосовно [PERSON] на виконанні у відділі немає. У зв'язку з вищевикладеним, надати інформацію стосовно того, у якому виконавчому провадженні виносилась постанова АА № 195198 від 23.08.2005 р. та хто є стягувачем у даному виконавчому провадженні немає можливості. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином, на час ухвалення вироку щодо [PERSON], в його власності не перебувала ? частка квартири, розташованої за вищезазначеною адресою; постанова про стягнення з [PERSON] в рахунок держави 51,00 грн. винесена після постанови ВДВС м. Первомайськ АА 195198 від 23.08.2005 р. про накладення арешту на нерухоме майно; в провадженні Первомайського МРВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області, станом на 09.10.2017 р., відкритих виконавчих проваджень стосовно [PERSON] немає. Ураховуючи викладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що законних підстав для чинності накладеного постановою ВДВС м. Первомайськ АА 195198 від 23.08.2005 р. арешту на нерухоме майно не вбачається, накладений арешт порушує майнове право позивача, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає судовому захисту шляхом зняття обтяження; позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved