Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник - адвокат [PERSON], звернулася в суд з позовом до Олієво-Королівської сільської ради, [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 22.07.1988р. головою колгоспного двору по [ADDRESS] був [PERSON], чоловік позивачки, який помер [INFO]. На момент його смерті з ним у вказаному житловому будинку проживала його дружина [PERSON]. Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою в.о. державного нотаріуса від 03.11.2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Згідно довідки Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 15.03.2018р. № 181, за домогосподарством по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,25 га. Звітом про оцінку [ADDRESS] визначено, що ринкова вартість будинку становить 295 229,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених в ньому підстав, просить задовольнити. Пояснив, що відповідачка є дочкою спадкодавця та позивачки. Про те, що позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця, свідчать видані державним нотаріусом Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) та на право на майновий фонд майна колективного с/г підприємства. Олієво-Королівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що повністю визнає заявлені до неї вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Частина 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити у підготовчому засіданні. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Копією Свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 22 липня 1988р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 134 від 13 липня 1988 р., посвідчено, що в цілому будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, службових будівель і споруд, розташованих в [ADDRESS], дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідками № 178, № 181 від 15.03.2018 року, виданими виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області підтверджується, що головою колгоспного двору по [ADDRESS] був [PERSON], назва вулиці не мінялася. Довідкою № 179, виданою 15.03.2018 року виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради стверджується, що станом на 15.04.1991 року у житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та фактично проживали: голова сім'ї [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] За заповітом, посвідченим 11 березня 2003 р. секретарем виконавчого комітету Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], 1933 р.н., мешканець с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що йому належатиме і на що за законом матиме право, - заповів [PERSON], 1938 р.н. Заповіт зареєстровано в реєстрі за [NUMBER]. [PERSON] помер [INFO] у віці 70 років в с. Олієво-Королівка, актовий запис № 7 від 18.03.2003 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 18 березня 2003 р. Олієво-Королівською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На день смерті ([INFO]) [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS]; разом з ним проживали та вели спільне господарство: дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], та онук [PERSON], [INFO], що стверджується довідкою № 180, виданою 15.03.2018р. виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області Про те, що спадкоємець за заповітом [PERSON] є дружиною спадкодавця, свідчить копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Олієво-Королівським ЗАГС Городенківського району 6 березня 1956 року, шлюб зареєстрований 6 березня 1956 року, актовий запис № 4. Копією спадкової справи № 231/2004 р., наданою суду в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори, стверджено, що [PERSON] 12.03.2004р. подала до Городенківської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка [PERSON] Копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М., зареєстрованих в реєстрі за [NUMBER] від 12.03.2004р. та [NUMBER] від 13.08.2008р. стверджується, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON]: право на земельну частку /пай/ розміром 69,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належала померлому на підставі Сертифікату про земельну частку (пай) серії [NUMBER]; права на майновий фонд майна колективного с/г господарства Агрофірми Ол-Королівська відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників та право на грошовий вклад з процентами та відповідною індексацією у Ощадбанку [NUMBER], що належали померлому на підставі довідки Ощадбанку [NUMBER]-2018 року. Отже, [PERSON], дружина спадкодавця, прийняла спадщину за заповітом після смерті свого чоловіка [PERSON]. До складу спадщини [PERSON] також входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] Городенківського району Івано-Франківської області. З технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок встановлено, що житловий будинок збудований в 1954 р., інші господарські будівлі збудовані в 1954, 1960, 1970, 1990 роках. Звітом про оцінку житлового будинку № 13102017_00183 від 13.10.2017р., складеного ФОП [PERSON] доводиться, що ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] становить 295 229 грн. Розмір земельної ділянки для будівництва, обслуговування даного житлового будинку та господарських будівель і споруд становить 0,25 га, що стверджується довідкою № 181, виданою 15.03.2018р. виконавчим комітетом Олієво-Королівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зверталася до нотаріуса за видачею їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, як передбачено ч. 1 ст.1297 ЦК України. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2051/02-31 від 03 листопада 2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті чоловіка [PERSON] на житловий [ADDRESS] у зв'язку з тим, що згідно свідоцтва на право власності на домоволодіння, вищезгаданий житловий будинок відносився до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 року, належить відповідна частка житлового будинку; проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом [PERSON] фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться [ADDRESS], судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, даних про те, що відповідачка [PERSON] зверталася за виділом частки в колишньому колгоспному дворі не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову [PERSON] На підставі ст.ст. 120, 123, 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 1216, 1222,1233, 1268, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved