Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

[PERSON] 22 вересня 2017 року звернулася до Кілійського районного суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 10 червня 2017 року в м. Севастополі. Вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення даного факту потрібно заявнику для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON]. Посилаючись на вказані обставини, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], яка настала 10.06.2017 року в м. Севастополь. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява підлягає адоволеню, виходячи з наступного. [PERSON] є донькою [PERSON], що підтверджується: свідоцтвом про народження серії ЯШ №908488, виданим повторно [PERSON] РАЦС, довідкою відділу РАЦС [PERSON] РУЮ №03-03-66 від 15.01.2008 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖД №373344, виданим [PERSON] РАЦС 26.07.1978 року, свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №166437, виданим повторно відділом ДРАЦС [PERSON] РУЮ 24.05.2012 року, свідоцтвом про народження серії VІІ-УР №0959000, виданим [PERSON] відділом РАЦС 06.01.1966 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №438540, виданим [PERSON] відділом РАЦС Одеської області 15.11.1986 року, (а.с.10-15). Відповідно до медичне свідоцтва про смерть серії 67 №008474 від 10.06.2017 року, виданого «ГБУЗС «Городская больница №1 им. Н.И. Пирогова», [PERSON], [INFO], помер 10 червня 2017 року в м. Севастополь. (а.с. 4) Відповідно до довідки відділу РАЦС Ленінського району м. Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя №704 від 10.06.2017 року складено актовий запис №705 від 10.06.2017 року на [PERSON], [INFO], дата смерті 10.06.2017 року, місце смерті: м. Севастополь. (а.с. 5) [PERSON] районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.09.2017 року №15/65-20, [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації смерті [PERSON], [INFO], яка померла 10 червня 2017 року, оскільки медичне свідоцтво про смерть серії 67 №008474, видане 10.06.2017 державною бюджетною установою «Міська лікарня №1 ім. Н.І. Пирогова» м. Севастополя не відповідає умовам діючого законодавства та не створює правових наслідків, бо видане на тимчасово окупованій території України. (а.с. 3). Факт смерті та поховання [PERSON] підтверджується також договором №540 від 13.06.2017 року про надання ритуальних послуг, актом наданих послуг до договору №540 від 13.06.2017 року (а.с.7-10). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно зіст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. Пунктом а статті 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є зокрема лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затвердженанаказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.2 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з ч.2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON], яка померла 10.06.2017 року в м. Севастополь. Згідно з вимогами ч.4 ст. 257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved