Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся в суд з позовом до Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в т.ч. на належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Свої вимоги обґрунтовував тим, що у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане домоволодіння, в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє його можливості оформити спадщину на спадкове майно та на належну йому частину домоволодіння. 04.03.2020 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] у позовній заяві просила розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача - Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно копії виписки із погосподарської книги № 1 Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , яка була головою двору, та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 03.04.2007 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані у 1980 році та не є самовільним будівництвом (а.с. 4-6). Відповідно до довідок Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 254/02-13 від 23.04.2020 року та № 334/02-13 від 03.06.2020 року та копії рішення третьої сесії Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області сьомого демократичного скликанн № 39/03-16 від 18.02.2016 року, з Додатком до нього, затверджено нову нумерацію будинків та назв вулиць сіл Жуків та Олещин Тлумацького району Івано-Франківської області та житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, який значиться за [PERSON] , присвоєно нову адресу: [ADDRESS] , а житловий будинок розташований по [ADDRESS] значиться за [PERSON] (а.с. 68, 71, 92, 93-94). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] (позивач) в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] (позивач), [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на ім`я сина [PERSON] (позивач) заповіт, яким заповіла йому все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 11.09.2002 року (а.с. 13). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , оскільки він постійно проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Жуківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 183 від 26.02.2020 року (а.с. 11). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 63/20163 від 27.03.2013 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати) (а.с. 43-62), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивач правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] , в т.ч. на належну йому 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме манйо, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.05.2020 року право власності на домоволодіння, розташовані по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 76, 77). Представнику позивача [PERSON] - [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] (мати), оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області за № 319/02-31 від 12.06.2020 року (а.с. 95). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме в сумі 732,65 грн. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved