Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

[PERSON] 15 липня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Виконкому [PERSON] міської Ради народних депутатів, третьої особи \~[PERSON] державна нотаріальна контора, комунальне підприємство [PERSON] \~міжміське бюро технічної інвентаризації\~[PERSON] обласної Ради,Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції \~\~про визнання права власності на частину домоволодіння, анулювання права власності на частину домоволодіння, скасування державної реєстрації права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилався на те, що йому [PERSON] на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23 вересня 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], засвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3683, належить 2/3 частин домоволодіння \~№ 114, \~що знаходиться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Дніпрельстанівська та має наступні характеристики: площа земельної ділянки складає 600 кв.м. На зазначеній земельній ділянці в цілому розташовано: житловий будинок А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1. Однак, у звязку з тим, що співвласник 1/3 частини домоволодіння [PERSON] (1914 р. н.) помер, а також померли його всі можливі спадкоємці: дружина [PERSON] померла 25.07.1992р., син [PERSON] помер 29.10.1995р., та на даний час ніхто \~не проживає за адресою: [INFO], він з жовтня 2005 року по теперішній час вимушений нести витрати по утриманню та збереженню спільного майна у повному обсязі, як за себе, так і за співвласника вказаного домоволодіння. Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дніпрельстанівська, було збудовано 1960 році, у вязку з чим перебувало в дуже поганому стані, згодом почало руйнуватися та потребувало капітального ремонту. Співвласник домоволодіння не брав участі в утриманні та збереженні спільного майна, у звязку з чим [PERSON] один намагався завадити погіршенню стану будинку та, витрачаючи власні кошти, здійснив його поточний ремонт. Через деякий час на тій частині будинку, що належала співвласнику домоволодіння, обвалився дах, після чого будинок став непридатний для проживання. Будинок перебував в аварійному стані, у звязку з чим було завдано шкоди майну [PERSON]. На стінах будинку зявилися мокрі плями, почала відвалюватися штукатурка. У звязку з тим, що дощі безперешкодно заливали ту частину будинку над якою зруйнувався дах, через деякий час просіла та обвалилися друга частина даху. \~ Крім того, за останній рік він, витрачаючи власні кошти, значно поліпшив стан домоволодіння. За власні кошти він зробив мостіння у дворі та огорожу. Однак, незважаючи на те, що він фактично є власником обєкту нерухомості, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дніпрельстанівська, володіє та користується ним, здійснення права власності у повному обсязі є неможливим. Оскільки вже тривалий час ніхто не проживає [INFO] та не бере участі в утриманні та ремонтуванні домоволодіння, він з жовтня 2006 року по теперішній час вимушений нести витрати по утриманню та збереженню домоволодіння у повному обсязі, як за себе, так і за співвласника вказаного домоволодіння. Беручи до уваги те, що частка співвласника у спільному майні є незначною та не може бути виділена в натурі позивач просив припинити право власності співвласника на 1/3 частину домоволодіння № 114 по вул. Дніпрельстанівська в м. Дніпропетровську, Визнати за ним право власності на 1/3 частину домоволодіння № 114 по вул. Дніпрельстанівська в м. Дніпропетровську. Визнати за ним право власності на обєкт нерухомого майна в цілому, а саме: житловий будинок А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1, без додаткових актів вводу в експлуатацію. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач - \~представник \~Виконкому [PERSON] міської Ради народних депутатів \~в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомили. В судове засідання представник третьої особи: [PERSON] державна нотаріальна контора не зявився, надали суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. В судове засідання представник третьої особи: Комунальне підприємство [PERSON] \~міжміське бюро технічної інвентаризації\~[PERSON] обласної Ради \~не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, при причини неявки суд не повідомили. В судове засідання представник третьої особи: \~Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції \~не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, при причини неявки суд не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності неявившихся сторін. Згідно ч. 3\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2\~ст. 59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст.\~55, ст.\~124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі\~статтею 9 Конституції України\~є складовою національного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що \~[PERSON] на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23 вересня 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], засвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 3683, належить 2/3 частин домоволодіння \~№ 114, \~що знаходиться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Дніпрельстанівська та має наступні характеристики: площа земельної ділянки складає 600 кв.м. На зазначеній земельній ділянці в цілому розташовано: житловий будинок А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1(а.с.17). Однак, у звязку з тим, що співвласник 1/3 частини домоволодіння [PERSON] (1914 р. н.) помер, а також померли його всі можливі спадкоємці: дружина [PERSON] померла 25.07.1992р., син [PERSON] помер 29.10.1995р., та на даний час ніхто \~не проживає за адресою: [INFO], [PERSON] з жовтня 2005 року по теперішній час вимушений нести витрати по утриманню та збереженню спільного майна у повному обсязі, як за себе, так і за співвласника вказаного домоволодіння (а.с.15-16). Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дніпрельстанівська, було збудовано 1960 році, у вязку з чим перебувало в дуже поганому стані, згодом почало руйнуватися та потребувало капітального ремонту. У судовому засіданні будо встановлено, згідно з копії актового запису про смерть №401, [PERSON] помер 03.02.1998 року. Спадкоємцями після смерті [PERSON], як будо встановлено судом \~була [PERSON]. Згідно копії актового запису про смерть №3321 від 23 квітня 2002 року [PERSON] померла 18 квітня 2002 року. \~\~\~\~\~\~ Згідно довідки від 14.04.2017 року, виданої відділом формуванння та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур [PERSON] міської ради за \~адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Дніпрельстанівська б. 114 проживає та\~зареєстрований [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Статтею 322 ЦК України\~передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1\~статті 344 ЦК України\~передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 4\~ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»\~зазначено, що\~відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном\~протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя\~статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга\~статті 344 ЦК). Пунктом 11 зазначеної Постанови передбачено, що враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Домоволодіння № 114 \~по вул. Днепрельстанівська у м. Дніпрі складається з: житлового будинку А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1 (а.с. 13. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житлового будинку А-1, шлакобетон, житловою площею 48,1 кв.м, загальною площею 127,4 кв.м, навіс Б, душ Д, шлакобетон, убиральня Ж, цегла, сараї Е, И, метал, споруди К, 1-8,1 Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] Володимрр Володимировичем законні та обґрунтовані, а, отже, підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved