Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON], в особі представника за дорученням [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати недійсним та розірвати попередній договір (з наміром про укладання договору купівлі-продажу квартири) від 18.02.12 року; - зобов'язати відповідача повернути позивачу грошові кошти в сумі 26000 гривень, сплачені в якості завдатку та часткової сплати за нерухомість за попереднім договором від 18.02.12 р.; судові витрати покласти на відповідача. В позовній заяві зазначено, що 18 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості та укладений попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та отримання завдатка. До укладання попереднього договору 05 листопада 2011 року позивач через довірену особу [PERSON] передав дружині відповідача [PERSON] грошові кошти в розмірі 25000 гривень в якості часткової оплати за придбану в приміщенні гуртожитку кімнату [ADDRESS]. Зазначені кошти пізніше були передані [PERSON] його дружиною, про що відповідач підтвердив наданою розпискою. Підчас підписання попереднього договору 18.02.12 року позивач передав відповідачу ще 1000 гривень в якості часткової оплати за вищеназвану кімнату, що також підтверджується розпискою. Вказані суми зазначені в попередньому договорі. 27.04.12 року позивач був зареєстрований в зазначеному гуртожитку саме в кімнаті [ADDRESS]. Позивач в кімнаті не проживав, оскільки працює в Мелітопольському районі Запорізької області. В серпні 2012 року [PERSON] дізнався про те, що кімната [ADDRESS] в гуртожитку також була запропонована гр.. [PERSON], про що з ним було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна та отримання завдатку. Стало також відомо про те, що [PERSON] провів капітальний ремонт даної кімнати. На даний час в кімнаті мешкають сторонні особи та доступ до неї позивачу та його представнику неможливий. Позивач також зазначив, що на все майно [PERSON] накладений арешт в зв'язку з розглядом кримінальних та цивільних справ, про що [PERSON] приховав при укладанні попереднього договору. В даний час відповідач ухиляється від укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу кімнати та в телефонній розмові відмовився розірвати попередній договір та добровільно повернути суму завдатку. Посилається на норми ст.ст. 635, 651, 653, 657 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримала. В доповнення до викладеного в позовній заяві пояснила, що в попередньому договорі зазначено графік внесення грошей в строк до 01.01.14 р., позивачем в рахунок виконання умов даного договору внесено тільки 26000 грн.. В обґрунтування вимог про визнання недійсним договору зазначила, що [PERSON] ввів [PERSON] в оману оскільки одну й ту саму кімнату запропонував ще й іншій особі. В обґрунтування вимог про розірвання попереднього договору зазначила, що суттєво порушено умови попереднього договору, оскільки при укладанні попереднього договору [PERSON] вважав, що все оформлено юридично правильно та після сплати всієї суми буде укладено договір купівлі-продажу, проте дізнався, що й попередній договір повинен був нотаріально посвідчений. Відомо, що на майно, належне [PERSON] накладений арешт. Представник відповідача за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що дійсно, між позивачем та відповідачем укладений попередній договір купівлі-продажу кімнати в гуртожитку по [ADDRESS], проте конкретний номер кімнати не зазначався. Кімната [ADDRESS] була продана [PERSON]. Ордер виданий на кімнату [ADDRESS] на ім'я [PERSON] [PERSON], яка на той час працювала комендантом гуртожитку. Нотаріально договір не посвідчений, оскільки майно [PERSON] перебувало під арештом, про це було відомо всім. За попереднім договором [PERSON] повинен був сплатити 80 тисяч гривень протягом двох років. Сплачено було лише 26000 гривень. Порушення умов договору виникло з вини позивача, тому сума завдатку не повертається та залишається у відповідача. Аналізуючи докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 215, 220 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний) правочин. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попередній договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Відповідно до ст.ст. 655, 657 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ч. 1 ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Згідно ст.ст. 509, 526, 530, 1212-1214 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Судом встановлено, що 18 лютого 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений попередній договір «про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та отримання завдатку». В договорі зазначено про зобов'язання в строк до 01.01.14 року укласти «Основний договір купівлі-продажу нерухомого майна». Зазначено, що нерухоме майно знаходиться за адресою: [ADDRESS]». Вартість нерухомого майна визначена в сумі 80000 грн., що становить еквівалент 10000 доларів США. Зазначено про передачу суми завдатку, яка складає 25000 грн., що на момент підписання попереднього договору складає 3250 грн., а залишкову суму покупець зобов'язаний сплачувати кожного місяця рівними частками за графіком. Згідно графіку [PERSON] повинен сплачувати: за період з березня 20012 року по липень 2012 року по 800 грн. щомісяця, з серпня 2012 року по травень 2013 року по 2700 грн. щомісяця та в червні 2013 року 3000 грн.. Крім цього, в графіку зазначено про те, що «передбачено роботи з реконструкції елементів постачання на 20000 грн.». Зазначене підтверджено попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та отримання завдатку від 18.02.12 року. Факт отримання грошей в сумі 26000 грн. відповідачем не оспорюється, а також підтверджується письмовою розпискою від 18 лютого 2012 року. Суд приходить до висновку, що «попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та отримання завдатку», укладений 18.02.12 року між [PERSON] та [PERSON] є нікчемним, оскільки сторонами не було додержано вимог закону про його нотаріальне посвідчення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання недійсним цього правочину не вимагається. Оскільки зазначений договір є нікчемний, він не може бути розірваний на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. В зв'язку з цим вимоги позивача в частині визнання недійсним та розірвання «попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна та отримання завдатку» задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 570 ЦК України внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, то передана позивачем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму внесеного авансу в розмірі 26000,00 грн.. Судовий збір в розмірі 260,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial