Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

[PERSON] 02.08.2021 року звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із заявою, в якій просить: постановити рішення про усиновлення ним [PERSON] , громадянином України, [INFO] , дитини [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] 26 листопада 2010 року № 3863 від 07 грудня 2010 року, вчиненого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, виключивши відомості про батька дитини [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] [INFO] , громадянина України; змінити прізвище дитини [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [INFO] »; змінити по батькові дитини [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [INFO] ». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 серпня 2021 року визначено головуючого у справі суддю Шолох Л.М. Протоколом попереднього відбору присяжних від 12 серпня 2021 року для розгляду даної справи обрано [PERSON] та [PERSON] . У судове засідання з`явився заявник [PERSON] який підтримав викладені ним у заяві вимоги та просив їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування Пінюгіна С.В. та заінтересована особа [PERSON] заяву підтримали, просили її задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (серії [NUMBER] виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції). Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2021 року позбавлено [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 12 березня 2021 року. 16 вересня 2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище на « [INFO] ». Зазначене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Малолітнім [PERSON] до служби у справах дітей Миколаївської міської ради надано заяву від 22 липня 2021 року, в якій він надає згоду на його усиновлення вітчимом [PERSON] . З довідки МВС України серії ІІА № 2498538, слідує, що [PERSON] , [INFO] на території України станом на 02 липня 2021 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно з висновком про стан здоров`я, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-соціальної допомоги № 5» Миколаївської міської ради [PERSON] здоровий. Відповідно до довідки № 132/02 від 09 червня 2021 року [PERSON] з 10 липня 2012 року по теперішній час працює на Миколаївському державному експериментальному протезно-ортопедичному підприємстві та займає посаду заступника директора. Заявник від шлюб з [PERSON] має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно заяви № 566 від 21 липня 2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ніка Н.В., [PERSON] надала згоду на усиновлення [PERSON] її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] зі зміною прізвища на « [INFO] » та по батькові на « [INFO] ». Відповідно до висновку, наданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, від 28 липня 2021 року № 5236/020201, усиновлення малолітнього [PERSON] [INFO] , громадянином [PERSON] , [INFO] є доцільним і відповідає найвищим інтересам дитини. Актом обстеження житлово-побутових умов від 23 липня 2021 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Кравченко Ю., встановлено, що заявником [PERSON] який мешкає у [ADDRESS] , створено умови для виховання, розвитку та проживання дитини. Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви [PERSON] суд зазначає таке. Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Питання усиновлення урегульовано главою 18 розділу IV «Влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» Сімейного кодексу України. Статтею 207 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Частиною 1 статті 208 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу), тобто особа, яка не досягла повноліття. Частинами 1, 2 статті 211 Сімейного кодексу України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Не можуть бути усиновлювачами особи, які: 1) обмежені у дієздатності; 2) визнані недієздатними; 3) позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; 4) були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; 5) перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері;6) зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; 7) не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); 8) страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 9) є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; 10) були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; 11) за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; 12) є особами без громадянства; 13) перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. 2. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини (стаття 212 Сімейного кодексу України). Стаття 217 Сімейного кодексу України передбачає надання батьками згоди на усиновлення дитини. Відповідно до статті 218 Сімейного кодексу України для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити (частина перша цієї статті). Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками (частина четверта цієї статті). Особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення (стаття 223 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 224 Сімейного кодексу України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема : 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини (частина друга статті 224 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 224 Сімейного кодексу України суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Частиною четвертою статті 224 Сімейного кодексу України встановлено, що суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене судом встановлено, що [PERSON] , є громадянином України та чоловіком матері дитини - [PERSON] . З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що [PERSON] здоровий, до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Заявник має стабільний дохід. Відповідно до наданого органом опіки та піклування Миколаївської міської ради висновку, умови проживання [PERSON] добрі, відповідають санітарним нормам. Обставин, які перешкоджають усиновленню (стаття 212 Сімейного кодексу України) під час розгляду справи судом не встановлено. Слід зазначити, що малолітній [PERSON] виявив бажання бути усиновленим його вітчимом [PERSON] , про що свідчить написана ним заява від 22 липня 2021 року. З огляду на зазначене суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви [PERSON] про усиновлення ним малолітнього [PERSON] . Заява [PERSON] підлягає задоволенню. На думку суду таке усиновлення відповідатиме найвищим інтересам малолітнього [PERSON] , сприятиме забезпеченню стабільних та гармонійних умов його життя. У своїй заяві заявник також просить в графі батько записати змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », а по батькові з « [PERSON] » на « [INFO] » та записати його в книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану батьком усиновленої дитини. Частиною першою статті 232 Сімейного кодексу України визначено, що з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. При усиновленні дитини однією особою ці права та обов`язки можуть бути збережені за бажанням матері, якщо усиновлювачем є чоловік, або за бажанням батька, якщо усиновлювачем є жінка. Відповідно до частин третьої, четвертої та п`ятої статті 232 Сімейного кодексу України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Сімейним кодексом України визначено, що під час вирішення судом питання про усиновлення може бути вирішено і питання щодо внесення змін до запису про батьків дитини, ім`я, прізвище та по батькові. Порядок вирішення таких питань визначено у статті 231 Сімейного кодексу України. Частина перша статті 231 Сімейного кодексу України вказує на те, що у разі якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини (частина друга статті 231 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 314 ЦПК України за клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. За такого суд приходить до висновку, що вимоги заяви [PERSON] про внесення змін до актового запису про народження дитини. За такого слід внести зміни до актового запису про народження [PERSON] 26 листопада 2010 року № 3863 від 07 грудня 2010 року, вчиненого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, виключивши відомості про батька дитини [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] [INFO] , громадянина України; змінити прізвище дитини [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [INFO] ».; змінити по батькові дитини [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [INFO] ». Відповідно до частини четвертої статті 314 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved