Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Візінський В.В., звернулася в суд з позовом до Ясенево-Пільнівської сільської ради, [PERSON] , в якому просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок від 18.08.1987 головою колгоспного двору по [ADDRESS] був [PERSON] . Останній заповів позивачці [PERSON] цей житловий будинок. За даним домогосподарством закріплена земельна ділянка площею 0,25 га. [PERSON] помер [INFO] . Як спадкоємець за заповітом, позивачка звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок. Нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок та свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] , знаходиться по [ADDRESS] . Згідно звіту про оцінку житлового будинку ринкова вартість даного будинку становить 113 700 грн. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Візінський В.В. підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Представник Ясенево-Пільнівської сільської ради в судове засідання не з`явився. Ясенево-Пільнівська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 18 серпня 1987 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12 серпня 1987 р., слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8857 від 31.01.2019, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012 свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 104 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Городенківської районної Ради 18.08.1987 на підставі рішення цього ж виконкому № 173 від 12.08.1987. Довідкою № 223, виданою 11.03.2019 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради стверджується, що головою колгоспного двору в с. Ясенів-Пільний по вул. Варшавська, 14 (колишня вул. Піонерська, 14) був [PERSON] , 1927 р.н. Станом на 15.04.1991 в господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані: голова двору [PERSON] , 1927 р.н., дружина [PERSON] , 1932 р.н., дочка [PERSON] , 1953 р.н., внук [PERSON] , 1980 р.н., що підтверджується довідкою № 222, виданою 11.03.2009 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради. За заповітом, посвідченим 17 травня 2004 р. виконкомом Ясеневопільнівської сільської ради, зареєстрованим в книзі нотаріальних дій під № 31, [PERSON] , житель [ADDRESS] , який належить йому на правах особистої власності, і все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів дочці [PERSON] . Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 44086851, що доводиться копією Інформаційної довідки № 53675982 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 16.10.2018 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 90 років в с. Ясенів-Пільний Городенківського району, актовий запис № 18 від 04 червня 2018 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 червня 2018 року виконкомом Ясенево-Пільнівської сільської ради. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] на момент смерті ( [INFO] ) був зареєстрований в [ADDRESS] ; разом з ним були зареєстровані: дочка [PERSON] , 1953 р.н., внук [PERSON] , 1980 р.н., онука [PERSON] ,1984 р.н., правнук [PERSON] , 2004 р.н., що підтверджується довідкою № 224, виданою 11.03.2009 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради. Про те, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] та [PERSON] свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 червня 1953 року, запис за № 32 від 13 червня 1953 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Мама позивачки [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 20 від 16 серпня 2013 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 2013 року Ясеневопільнівською сільською радою. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Копією спадкової справи № 505/2013, наданою Городенківською районною державною нотаріальною конторою, стверджується, що [PERSON] , [INFO] , як спадкоємець за заповітом від 17.05.2004, прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , 1932 року народження, яка померла [INFO] Їй 04 березня 2014 р . видані два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 243 та № 244, на земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,3518 га та 0,1130 га, розташовані на території Ясенево-Пільнівської сільської ради Городенківського району. Із копії спадкової справи № 442/2018, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою, встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом від 17.05.2004, прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] Вона проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України у строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом. Копією Витягу № 53676061 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 16.10.2018 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 63146639 (номер у нотаріуса 442/2018), спадкодавець - [PERSON] , дата смерті: [INFO] . Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 223/02-31 від 07 березня 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був [PERSON] , відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 р., належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого 25.02.2019, встановлено, що житловий будинок збудований в 1983 р., господарські будівлі та споруди - в 1975 році. Їх ринкова вартість станом на 01.03.2019 становить 113700 грн., що стверджується звітом про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». За вищезгаданим господарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,25 га, що підтверджується довідкою № 225, виданою 11.03.2019 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті батька, фактично стала власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , користується ними. Про те, що зазначений житловий будинок в даний час знаходиться у володінні [PERSON] (згідно заповіту) стверджується довідкою № 192, виданою 04.03.2019 виконавчим комітетом Ясенево-Пільнівської сільської ради. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved