Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

[PERSON] 05.12.2016 р. звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» (далі ПАТ НДПІ «Механобрчормет») про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що з 08.11.2016 р. на підставі приказу № 444-к працювала у ПАТ НДПІ «Механобрчормет» техніком відділу ЕТВ і АТП, а з 01.05.2016 р. обіймала посаду провідного інженера кошторисно-економічного відділу. 19.09.2016 р. звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, однак при звільненні їй не було виплачено заробітну плату за квітень-вересень 2016 р. у сумі 9472,14 грн., а загальний розмір виплати середнього заробітку за весь час затримки заробітної плати з 20.09.2016 р. по 05.12.2016 р. складає 55 робочих днів, що становить 13\~278,65 грн. Крім того, неправомірними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка проявляється в моральних стражданнях, через порушення звичайних умов життя, нормальних життєвих звязків, вона була позбавлена засобів до існування, маючи неповнолітню дитину, змушена була займати гроші у сторонніх людей, внаслідок чого порушився сон, апетит, погіршився стан здоровя. Моральну шкоду оцінює в 10 000 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в порядку заочного розгляду справи зі згоди позивача, позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивач працювала в ПАТ НДПІ «Механобрчормет» з 08.11.2016 р. техніком відділу ЕТВ і АТП, а з 01.05.2016 р. обіймала посаду провідного інженера кошторисно-економічного відділу, 19.09.2016 р. звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки а.с.7-9, згідно довідки ПАТ НДПІ «Механобрчормет» від 01.12.2016 р. №318 заборгованість [PERSON] по заробітній платі станом на 01.12.2016 р. складає 9472,14 грн. а.с.6. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 (далі Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці, що передують події, якою повязана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється з виплат за попередні два місяці. Час, протягом якого працівник згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. Згідно п. 5 Порядку,\~нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати. \~\~ Середньоденний заробіток [PERSON] становить 240,58 грн., період стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні рахується з наступного дня після звільнення позивача та по день фактичного розрахунку, тобто з 20.09.2016 р. по 10.01.2017 р., що становить 78 днів. Таким чином, середній заробіток позивача за час затримки виплати заробітної плати, з 20.09.2016 р. по 10.01.2017 р. складає 18\~765,24 грн. (240,58 грн. середньоденний заробіток) х 78 днів затримки розрахунку = 18 765,24 грн.). Стаття 237-1 КЗпП України\~передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з того, що розмір\~\~відшкодування\~\~моральної\~\~(немайнової)\~\~шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому визначається залежно\~\~від\~\~характеру\~\~та\~\~обсягу страждань (фізичних, душевних,\~\~психічних\~\~тощо),\~\~яких\~\~ зазнав\~\~ позивач,\~\~ характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до розяснень викладених в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Разом з тим, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, де визнана презумпція моральної шкоди. Так, рішенням від 27.07.2004 р. по справі «Ромашов проти України», суд стягнув на користь заявника моральну шкоду, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких суд може відхилити вимогу повністю або частково». При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер та ступінь душевних страждань, яких зазнала [PERSON], їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті, порушення звичного ритму життя, а саме: позивач з вересня 2016 р. не отримувала зароблені нею грошові кошти, що змусило її брати взайми, що свідчить про наявність зміни звичного способу життя, зниження рівня життя, порушення звичайного укладу життя, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача 500 грн. моральної шкоди, а в іншій частині позову відмовити. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial