Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

[PERSON] 5 квітня 2018 пред'явила до [PERSON] позов про стягнення у її користь аліментів на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], сукупно в розмірі 10 000 гривень, щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. У обгрунутування позову [PERSON] посилалася на те, що вони у зв'язку із неприязними відносинами припинили спільне проживання, у зв'язку із чим усі обов'язки щодо утримання дітей покладені на неї, позивача, а відповідач не приймає належної участі в утриманні дітей, його участь не є достатньою для повноцінного розвитку їхніх дітей та не дає можливості повно та всесторонньо розвиватися їхнім дітям, хоча відповідач є засновником та єдиним вигододержувачем приватного підприємства «Стріла», що свідчить про те, що у нього нерегулярний дохід, а відтак необхідність призначення аліментів у твердій грошовій сумі у пред'явленому розмірі. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, у якому позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з урахуванням вимог ст. 182 СК України, посилаючись на те, що він щомісячно надає позивачу посильну для нього суму аліментів та купляє необхідні дітям речі. На даний час він працює різноробочим у приватного підприємця [PERSON], його посадовий оклад становить 3730 грн., а згадане позивачем підприємство «Стріла» є збитковим, що підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку третьої групи за 2016, 2017 та 2018 роки та на теперішній час триває процедура припинення підприємницької діяльності відповідача, що також підтверджується витягом із єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про одруження та народження відомо, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем (а. с. 4, 5, 6). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1 та 2 статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов'язку утримувати дітей, позивач вибрала спосіб виконання відповідачем обов'язку утримувати дітей у твердій грошовій сумі і тому є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Із довідки вбачається, що [PERSON] працює у ПП [PERSON] на посаді різноробочого, згідно наказу від 2 липня 2018 року № 4 та його оклад становить 3730 грн. ( а.с. 32). Однак, із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомо, що [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, з основним видом діяльності надання послуг таксі (а.с. 9-11, 38-39). Із витягу з ЄДР видно, що підприємницька діяльність [PERSON] припинена 6 липня 2018 року ( а. с. 38-39). Із податкових декларацій платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за 2015, 2016, 2017 та станом на липень 2018 року вбачається, що [PERSON] відсутня сума доходу за податковий (звітний) період (а. с. 33, 34, 35, 36). У зв'язку з наведеним суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідач може надавати кошти на утримання дітей в сумі 10 000 грн. щомісячно, а також посилання відповідача про те, що він може надавати такі кошти тільки в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а дійшов висновку про присудження аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, що становить по 1944 грн. на кожну дитину, і такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Згідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на підставі п. 3) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», і її позов задоволено повністю, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial