Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] 05.07.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але на кожну дитину не менше мінімального розміру аліментів, передбаченого законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, почавши стягнення з дати звернення до суду з позовом і до досягнення старшою дитиною повноліття, а потім - на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше мінімального розміру аліментів, передбаченого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що сторони по справі з 07.09.2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, позивачем подано до Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву про розірвання шлюбу. За час шлюбу у позивача та відповідача народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дітей, офіційно працює електромонтером в ПАТ «Вінницяобленерго», отримує дохід значного розміру, має гарний стан здоров'я, житлом забезпечений, інших утриманців не має, може утримувати своїх дітей до повноліття. Позивач не має можливості самостійно повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дітей, потребує допомоги батька дітей на їх утримання. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеним вище позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі, просила позов розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій позов визнав в повному обсязі, просив справу розглядати у його відсутність. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності до того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд, враховуючи зміст заяв позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для прийняття визнання позову відповідачем, виходячи з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 14.09.2017 року (головуючий суддя Волошин С.В.). Згідно свідоцтв про народження батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.5-6). Діти проживають разом з матір'ю та перебувають на повному її утриманні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції статті станом на час подання позову до суду), та ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в редакції статті з 08.07.2017 року). Згідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів (надалі Постанова) у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно п. 17 Постанови вирішуючи питання, щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього і інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Оскільки відповідач по справі офіційно працює, аліменти з нього слід стягувати у відповідній частці від його заробітку (доходу). Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що спільні діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі, про який просить позивач, а саме 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але на кожну дитину не менше мінімального розміру аліментів, передбаченого законодавством для дітей відповідного віку, щомісячно, в частині стягнення аліментів до досягнення старшою дитиною повноліття, з урахуванням змін до ст. 182 СК України. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в редакції Закону № 2901-IV від 22.09.2005 року), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. 08.07.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року. Даним Законом ч.2 ст.182 СК України викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов пред'явлено до суду 05.07.2017 року. Частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. З урахуванням викладеного, враховуючи зміни у чинному законодавстві щодо встановленого державою мінімального розміру аліментів на дитину, для найкращого забезпечення інтересів дітей, суд вважає правильним за період з 05.07.2017 року по 07.07.2017 року включно стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, зазначивши, що розмір таких аліментів не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, збільшивши даний відсоток до 50 з 08.07.2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття. При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 05.07.2017 року. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача після досягнення старшою дитиною повноліття суд зазначає, що згідно вимог ч.2 ст. 183 СК України суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх (двох і більше дітей) утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Закон не передбачає можливості встановлення судом наперед розміру аліментів, який буде стягуватися на меншу дитину після досягнення повноліття старшою дитиною, така вимога є передчасною та такою, що не ґрунтується на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягає. Позивач після досягнення старшою донькою повноліття може звернутись до суду з позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання меншої доньки. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень та на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial