Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

[PERSON] 22 квітня 2015 року звернулась до суду з позовом про заборону самовільних дій по виселенню з житлового будинку, стягнення авансу та вартості ремонту будинку. Ухвалою Пирятинського районного суду від 12 травня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині заборонити відповідачці [PERSON] вчиняти самовільні дії по виселенню її та членів її сімї з будинку №6 по пров. Рибальський у м.Пирятині Полтавської області залишені без розгляду на підставі клопотання позивачки [PERSON] Ухвалою Пирятинського районного суду від 01 липня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення авансу та вартості ремонту будинку залишені без розгляду у звязку з неявкою позивача [PERSON] в судове засідання. 30 квітня 2015 року відповідач за зустрічним позовом [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом (а.с.21-22), який був нею уточнений 05 травня 2015 року (а.с.43-44), в обґрунтування якого вона вказала наступне. 2 роки тому вона вирішила продати належний їй будинок за №6, що розташований по пров.Рибальський в м.Пирятині Полтавської області, та недобудований будинок за №8 також по пров.Рибальський, що належить її чоловікові, за 100000грн. для того, щоб купити собі житло зі зручностями. [PERSON] вирішила купити у неї ці будинки, тому заплатила їй завдаток у сумі 8000грн. та стала проживати у будинку №6 по пров.Рибальський разом з сімєю. Більше ніяких грошей за 2 роки [PERSON] їй не сплатила. 25 лютого 2015 року вона зателефонувала [PERSON], щоб остання виселялась з її будинку. На що вона відповіла, що наробить шкоди в її хаті. За 2 роки [PERSON] зруйнувала сарай, що був разом з будинком. В літній кухні стояло дві меблеві стінки, але зараз їх там немає. Куди вони ділись, невідомо. Після розмови з [PERSON] вона дуже розхвилювалась та потрапила у лікарню. Вийшовши з лікарні їй стало відомо, що за спожитий газ у будинку великий борг 3840грн. Також виникла заборгованість за електроенергію за 1500кВт. Тому вона вимушена була відключити свій будинок від газо- та електропостачання. Позивач вважає, що [PERSON] порушує її, як власника будинку №6 по пров.Рибальський в м.Пирятині, право власності, у звязку з чим вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просить суд виселити [PERSON] з будинку №6 по провулку Рибальському в м.Пирятині Полтавської області; не стягувати з неї [PERSON] 8000грн., залишивши їй ці кошти на вивезення сміття; покарати [PERSON] згідно чинного законодавства за шахрайство та надання завідомо неправдивих показань та неправомірні дії; стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати. Крім того [PERSON] вважає, що [PERSON] повинна виплатити їй моральну компенсацію, оскільки вона - [PERSON] протягом двох років проживає у будинку без зручностей [ADDRESS], а тому вимушена носити тяжкі відра в хату та з хати, хоча за станом здоровя їй неможна піднімати більше 2кг. Моральну шкоду позивач оцінює у 52000грн., які й просить стягнути з [PERSON] на її користь. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд виселити [PERSON] з будинку №6 по провулку Рибальському в м.Пирятині Полтавської області; не стягувати з неї [PERSON] 8000грн., залишивши їй ці кошти на вивезення сміття; стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 52000грн.; покарати [PERSON] згідно чинного законодавства за шахрайство та надання завідомо неправдивих показань та неправомірні дії; стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати. Позивач надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. А також просила ніяких свідків, які зазначені в її позові, в судове засідання не викликати. Суд, вислухавши пояснення позивача за зустрічним позовом, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу від 18.02.2008 року [PERSON] придбала у власність житловий будинок з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: м.Пирятин Полтавської області, пров.Рибальський, б.6 (а.с.24-25). 22 лютого 2013 року [PERSON] та [PERSON] домовились, що [PERSON] продає, а [PERSON] покупає будинок за адресою: м.Пирятин Полтавської області, пров.Рибальський, б.6, в кредит на 2 роки, про що вони склали договір (а.с.6-7), в якому також зазначили, що після виплати всієї суми буде оформлений договір купівлі-продажу. 10.02.2013 року та 25.02.2013 року [PERSON] взяла у [PERSON] гроші за вказаний будинок у розмірі 1000грн. та 7000грн. відповідно, про що були складені розписки (а.с.8, 9). Позивач у належному їй будинку по пров.Рибальський, 6, не проживає, а проживає в [INFO], про що позивач зазначала під час розгляду справи. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що на сьогоднішній день вона бажає проживати у належному їй будинку №6 по пров.Рибальський, але [PERSON], проживаючи у спірному будинку, перешкоджає їй володіти та користуватись своєю власністю, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. У статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Гарантуючи захист прав власності, закон надає власнику право вимоги усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням права володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. У разі відсутності у відповідача законних підстав щодо права користування спірним будинком, що належить позивачу на праві власності, та за відсутності такої згоди власника будинку, наявні законні підстави для захисту порушеного права позивача щодо користування та розпорядження належним йому майном. Судом встановлено, що між сторонами по справі не було укладено письмового договору найму або оренди житла, як то передбачено ст.811 ЦК України та ст.158 ЖК України. Отже наведене свідчить про те, що [PERSON] не набула самостійного права користування будинком №6 по пров.Рибальський в м.Пирятині, з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення як члена сімї власника тощо). Усна домовленість між сторонами щодо проживання відповідача у спірному домоволодінні не свідчить про те, що цей будинок перебуває у користуванні [PERSON] на підставі укладеного з позивачем договору. Виходячи із аналізу вищенаведених норм права та з урахуванням того, що [PERSON] не являється власником будинку за адресою: м.Пирятин Полтавської області, пров.Рибальський, б.6, не набула права користування спірним житлом, [PERSON] виявила намір на власний розсуд користуватися своєю власністю, а тому вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні її власністю шляхом виселення відповідача із будинку є обґрунтованими, та відповідають положенням статті 16 ЦК України, а порушене право позивача підлягає відновленню. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що усунення перешкод користування власністю повинне бути зроблене шляхом виселення [PERSON] зі спірного будинку. Таким чином позовні вимоги [PERSON] в частині виселення [PERSON] з будинку за адресою: м.Пирятин Полтавської області, пров.Рибальський, б.6, який належить [PERSON] на праві власності, підлягають задоволенню. Вимоги [PERSON] в частині не стягувати з неї 8000грн., залишивши ці кошти на вивезення сміття, суд знаходить такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони не являються позовними, а за своїм змістом є запереченнями проти первісних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення авансу. Розглянувши вимоги [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди в сумі 52000грн. суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до п.п.1-3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазначала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Будь-яких належних та допустимих доказів, як вимагають приписи ст..60 ЦПК України, на підтвердження того, що [PERSON] зазнала фізичного болю або душевних страждань у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням її здоровя; протиправною поведінкою [PERSON] щодо [PERSON]; або із знищенням чи пошкодженням її майна, позивач [PERSON] суду не надала. Фотокартка, надана [PERSON] в якості доказів на підтвердження того, що [PERSON] зруйнувала сарай, розташований за адресою: м.Пирятин, пров.Рибальський, б.6, (а.с.45), суд оцінює як неналежний доказ, оскільки з неї не вбачається, що сарай був у придатному стані до того часу, як до спірного будинку вселилась [PERSON], а також що саме [PERSON] пошкодила даний сарай. У звязку з чим суд зазначає, що підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди не вбачається та в їх задоволенні слід відмовити за недоведеністю. Вимоги [PERSON] покарати [PERSON] за шахрайство, надання завідомо неправдивих показань та неправомірні дії, суд вважає безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають у звязку з тим, що між сторонами виник цивільно-правовий спір, а тому дана справа розглянута в порядку цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК). Згідно норм цивільно-процесуального законодавства суд не розглядає в порядку цивільного судочинства справи, розгляд яких за нормами КПК України проводиться в кримінальному судочинстві. При розгляді цивільної справи суд не наділений компетенцією встановлювати наявність або відсутність складу злочину в діях будь-якої сторони (позивача, відповідача, третьої особи тощо) та притягати до кримінальної відповідальності. Даючи оцінку доказам, що подані [PERSON] та містяться на а.с.88, 89, суд вважає ці докази неналежними, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування. Інші докази, що містяться на а.с.34-37, 47-69, також не стосуються предмета доказування, оскільки вони були подані [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог за первісним позовом до [PERSON] про стягнення авансу та вартості ремонту будинку. Підсумовуючи викладене суд зазначає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наведених вище підстав. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід присудити наступним чином. [PERSON] при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 121,60грн. проте як її позовні вимоги складаються з різних вимог немайнового характеру, за які згідно Закону України «Про судовий збір» необхідно сплатити 497,20грн. (243,60грн. за вимоги про виселення та 243,60грн. за вимоги про відшкодування моральної шкоди). Оскільки вимоги в частині виселення задоволені, то сплачений судовий збір у розмірі 121,80грн. необхідно стягнути з [PERSON] та користь [PERSON], а також з [PERSON] достягнути судовий збір у розмірі 121,80грн. на користь держави. У звязку з тим, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення моральної шкоди відмовлено та ухвалою суду від 12.05.2015р. відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення рішення по справі, то суд вважає, що з [PERSON] необхідно стягнути 243,60грн. судового збору в доход держави.

Outcome: partial