Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується паспортом громадянина України позивача серії АН 824391, виданим Томаківським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 01.12.2009 та свідоцтвом про його народження від 11 травня 1987 року серії IV-ВЛ № 297215. [PERSON] помер 22.05.2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.05.2015 серії І-ЖС № 316781. [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 5,7401 га на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що у сукупності підтверджується такими документами: Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 046425 від 01.07.2002; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 2323685200:05:007:0002 від 28.11.2016 № НВ-2302668262016, довідкою Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 11.08.2015 № 137. 29.09.2015 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 27/2015, заведеної після смерті [PERSON] Інших спадкоємців першої черги, крім позивача, які прийняли спадщину, з матеріалів спадкової справи 27/2015 не вбачається. Первісний відповідач по справі [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, що встановлено рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09.02.2016 про справі № 322/1249/15. Водночас рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.06.2016 про справі № 322/359/16, що набрало законної сили 12.07.2016, [PERSON] було відмовлено в задоволенні її позову до [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування. Постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2017 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,7401 га, кадастровий номер 2323685200:05:007:0002, у звязку з неподанням документу, що підтверджує право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 046425 від 01.07.2002 Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. За правилами частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За визначенням статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (ч. 1 ст. 1225 ЦК України). За приписами частини першої статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державний земельний кадастр» відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Оскільки витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.11.2016 № НВ-2302668262016 підтверджується перебування земельної ділянки з кадастровим номером 2323685200:05:007:0002 у власності [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]), суд визнає доведеним факт належності спадкодавцеві цієї земельної ділянки. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Отже, оформлення позивачем права власності на вищезазначену спірну земельну ділянку, що належала його батькові, в нотаріальному порядку є неможливим у звязку з відсутністю у нього оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 046425 від 01.07.2002. При цьому, чинним законодавством України не передбачено можливості відновлення втраченого Державного акту на право приватної власності на землю або отримання його дублікату. Таким чином, позивач як єдиний спадкоємець [PERSON] першої черги має право на визнання за ним права власності на земельну ділянку, що належала на праві власності спадкодавцеві. З огляду на викладене, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved