Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. В період з грудня 1998 року по липень 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON],20.02.1999 р. н., [PERSON],16.09.2000 р. н., [PERSON], 04.05.2003 р. н.. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем діти проживають зі своєю матірю, яка виконує батьківські обовязки щодо їхнього утримання та виховання. Відповідач [PERSON] не надає жодної матеріальної допомоги позивачеві на утримання спільних дітей, хоча має можливість таку допомогу надавати, він ніде не працює, отримує пенсію за інвалідністю ІІІ групи внаслідок загального захворювання. З огляду на це, [PERSON] змушена звернутись за судовим захистом майнових прав своїх неповнолітніх дітей та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/2 частини його доходів, що, на думку позивача, буде необхідним і достатнім для матеріального утримання дітей. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні,навела аргументи на підтримання своєї позиції, аналогічні вказаним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибув, про наявність поважних для цього причин нічого не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надав. Позивач не заперечувала проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановлення заочного рішення. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані позивачем письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. 05.12.1998 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб між собою, який був зареєстрований виконкомом Шандриголівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, актовий запис № 15 (а.с.3,5) В шлюбі у подружжя народились діти [PERSON], 20.02.1999 р. н., [PERSON],16.09.2000 р. н., [PERSON], 04.05.2003 р. н..(а.с.7,8,9). Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.07.2012 року по справі № 0530/3181/2012 (набрало законної сили 13.07.2012 року) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] діти проживають з позивачем, що підтверджено довідкою про склад сім`ї виконкому Шандриголівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області № 710 від 08.10.2015 року (а.с.18). [PERSON] навчається в Краснолиманському професійно-технічному училищі ІІ рівня атестації за денною формою навчання (а.с.12), [PERSON] навчається в Уманському НВК «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступенів ім. Ю.О. Гагаріна - педагогічний ліцей» (а.с.10), [PERSON] є ученицею 7 класу Шандриголівської [PERSON] ступенів (а.с.11). Діти є неповнолітніми, перебувають на утриманні у матері і потребують матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] ніде не працює, є інвалідом ІІІ групи внаслідок загального захворювання, отримує пенсію в розмірі 999,00 грн. щомісяця, за період з січня 2015 року по жовтень 2015 року його доходи становили 9990,00 грн. (довідка Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман від 19.10.2015 року № 2926/02, а.с.22) Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], виходячи з наступного. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). За змістом ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом(ч.1 ст.183 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). В судовому засіданні не встановлено обставин, за якими відповідач [PERSON] міг би бути звільнений від обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач не надав заперечень проти визначеного позивачем способу виконання обов'язку утримувати неповнолітніх дітей. В судове засідання [PERSON] не надав заперечень проти запропонованого для стягнення позивачем розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних способу регулювання сімейних відносин в Україні (ст. 7 СК України), суд за таких обставин вважає за можливе щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.10.2015 року та до повноліття дітей. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ст. 88 ЦПК України). Отже, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що в грошовому вираженні складає 487,20 грн.

Outcome: approved