Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому вказують, що вони, позивачі по справі, перебувають між собою в родинних відносинах, як мати, дочка та онук. Відповідач по справі [PERSON] - їх син, брат та дядько по лінії матері. Зазначають, що [INFO] помер їх чоловік, батько та дід [PERSON], який за свого життя вчинив заповіт, яким все своє майно заповів відповідачу по справі [PERSON] [PERSON] отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цілий житловий будинок [ADDRESS] Крім вказаного будинку, на день смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, що належить колгоспному двору, також належала частка в колгоспному дворі будинку [ADDRESS] Земельна ділянка для будівництва та обслуговування даного будинку перебувала у користуванні [PERSON] Ділянка не приватизована, державний акт не видавався. Господарський двір, головою якого є [PERSON] належить до колгоспних дворів. Станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору згідно погосподарських книг Некрасівської сільської ради Вінницького були: [PERSON] - голова двору, вони, позивачі по справі: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (онук). Таким чином, частка кожного члена колгоспного двору по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року складала по 1/4. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на 1/4 частку, що належала йому в колгоспному дворі. Відповідач за позовом [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на вказану частку будинку по [ADDRESS] не отримував, але вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Позивачі вказують, що вони, співвласники решти 3/4 часток будинку, хоч свідоцтва про право власності в колгоспному дворі не отримували, але проживають в даному будинку з часу його побудови та не виїздили звідти. Зареєструвати належне їм право власності як членів колгоспного двору вони не можуть, оскільки реєстрація права власності на такий об'єкт нерухомого майна, як колгоспний двір, законодавством не передбачена. Відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року не проживав та не проживає. Позивачі зазначають, що бажають викупити у [PERSON] 1/4 частку в будинку [ADDRESS] з компенсацією на його користь вартості частки за дійсними ринковими цінами загальною сумою 73 013,00 грн. Частка кожного з позивачів після припинення права власності на 1/4 частку житлового будинку за відповідачем буде складати по 1/12 частці за кожним, а з врахуванням їхніх часток як членів колгоспного двору, що складають по 1/4 за кожним, буде складати по 1/3 частці. За вказаних обставин позивачі просять суд задовольнити їхні позовні вимоги. В підготовче засідання учасники справи не з'явились, попередньо подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі. В поданих заявах позивачі зазначили, що позовні вимоги підтримують, а відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести підготовче засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши думки учасників справи, викладені у поданих ними до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії [INFO] від 05.09.2002 року (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: житловий будинок [ADDRESS] Вінницької області та на належну йому частку житлового будинку [ADDRESS] За життя, 15.11.2000 року, [PERSON] вчинив заповіт, яким заповів все своє майно своєму сину [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстровано в реєстрі за № 28, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 12). Згідно ксерокопії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 17) позивач [PERSON] була дружиною [PERSON]. З ксерокопії свідоцтва про народження (а.с. 14) вбачається, що позивач [PERSON] (прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] є дочкою [PERSON]. Позивач [PERSON] є сином позивача [PERSON], відповідно - внуком [PERSON], що вбачається з ксерокопії свідоцтва про його народження (а.с. 16). На житловий будинок [ADDRESS] Вінницької області відповідач по справі [PERSON] вже отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 18). Житловий будинок [ADDRESS], відповідно до ксерокопії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння № 87, виданого 20.01.1989 року виконкомом Некрасівської сільської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Вінницької районної Ради народних депутатів № 128 від 19.05.1987 року, належить колгоспному двору, головою якого записаний [PERSON], що підтверджується його ксерокопією (а.с. 22). За відомостями технічного паспорта, виготовленого КП «ВООБТІ» станом на 27.07.2016 року, житловий будинок [ADDRESS] має загальну площу приміщень - 105,7 кв.м, житлову - 62,1 кв.м та складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а1», веранди літ. «а2», ганку, сараю-літньої кухні літ. «Б», погрібу літ. «п/Б», сараю літ. «В», погрібу літ. «п/В», сараю літ. «Г», воріт з хвірткою № 4, огорожі № 5, криниці № 6, вигрібної ями № 7, що підтверджується його ксерокопією (а.с. 19-21). Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області були: [PERSON] (голова двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (онук), що вбачається з виписки з погосподарської книги Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 24) та довідки № 598, виданої виконавчим комітетом Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04.08.2016 року (а.с. 26). Згідно довідки № 597, виданої виконавчим комітетом Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04.08.2016 року, на момент смерті [PERSON], який помер [INFO], за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області проживали: [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онук) та [PERSON] (онука) (а.с. 25). З довідки № 600, виданої виконкомом Некрасівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 04.08.2016 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області рахується земельна ділянка площею 0,5800 га (0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд і 0,3300 га - для ведення особистого селянського господарства), яка не приватизована, державний акт не видавався (а.с. 27). З постанови Вінницької районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1747/02-31 від 16.08.2017 року, вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілий житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області у зв'язку з тим, що він належить колгоспному двору, головою якого був [PERSON], який помер [INFO] (а.с. 13). Згідно вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об'єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці. Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно з п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство. Відповідно до змісту Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім'ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до Закону України «Про власність» від 15.04.1991 року, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору. Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області були: [PERSON] (голова двору), [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (онук). З огляду на зазначене вище, кожному з членів даного колгоспного двору, відповідно до рівності часток, належить по 1/4 його частці. Відповідно, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/4 частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області. Відповідач по справі [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Спадщину він прийняв, однак, на 1/4 житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі не отримував. Судом є встановленим, що в даний час позивачі по справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] домовились з відповідачем [PERSON] про викуп належної йому 1/4 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], Вінницького району Вінницької області за дійсною ринковою ціною - 73 013,00 грн. Таким чином, після припинення права власності на 1/4 частку вказаного будинковолодіння за [PERSON], за кожним з позивачів слід визнати право власності на 1/12 його часку (1/4 : 3=1/12). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved