Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] 22 травня 2015року звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості . Позов мотивує тим, що 01 лютого 2014 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір на постачання господарських та упаковочних товарів № 100214. Відповідно до п. 1.1 укладеного між сторонами Договору Постачальник зобовязався передавати у власність Покупця товар згідно накладних відповідно до замовлень Покупця, а Покупець зобовязався прийняти та оплатити товар на умовах Договору. Предметом поставки є товар (партія товару), вказаний у окремій накладній. Згідно п. 1.4 суму договору складає сума всіх накладних, відповідно до яких здійснюється постачання. В п. 1.3 Договору зазначено, що асортимент, кількість та ціна товару погоджуються Сторонами і вказуються в накладних, які є невідємною частиною Договору. Відповідно до п. 2.4 місцем поставки вважається склад Покупця. Відповідно до п. 2.7 здача-приймання товару здійснюється на місці поставки за участю представника сторін. Відповідно до п. 2.8 товар вважається прийнятим за якістю та кількістю з моменту підписання Сторонами відповідних накладних. Строк оплати за товар складає 15 банківських днів з моменту поставки товару (п. 4.1 Договору). Позивач вказує, що на виконання умов Договору постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10 лютого 2014 року передав відповідачці [PERSON] товар на загальну суму 51 \~760 (пятдесят одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 20 (двадцять) коп., що підтверджується даними видаткових накладних. Зазначає, що з боку відповідача [PERSON] мало місце часткове виконання зобовязань за укладеним договором внаслідок чого сума заборгованості склала 28\~710 грн. 08 коп. Станом на 05 березня 2014 року строк для проведення розрахунку з позивачем минув, повна сума за товар сплачена не була. Таким чином, заборгованість за договором на постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10.02.2014р. становить 28\~710 грн. 08 коп. В забезпечення виконання зобов'язань за договором на постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10.02.2014р був укладений договір поруки, поручителем у якому виступив [PERSON], а кредитором - [PERSON]. 14 серпня 2015 року між первісним поручителем [PERSON], кредитором [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про заміну сторони у договорі поруки. Внаслідок заміни первісного поручителя в договорі поруки з 14 серпня 2015 року [PERSON] став новим поручителем за зобовязаннями відповідача [PERSON] за договором на постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10.02.2014р. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2015 року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON]. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] в користь фізичної особи-підприємця [PERSON] суму боргу в розмірі 28\~710 грн. 08 коп., нарахованих штрафних санкцій у розмірі 25\~171, 69 грн. з яких пені 8\~459, 87 грн., річних 943, 90 грн., інфляційних нарахувань 15\~767, 92 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що договору не підписувала. Її підписи у договорі поруки є підробленими. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження №42014180160000047 Млинівського районного відділу УМВС України в Рівненській області за фактом шахрайства, вчиненого відносно [PERSON], за ознаками ч.1 ст.190 КК України вбачається, що [PERSON] звернувся із заявою до Млинівського міжрайонного прокурора 22.10.2014 р. про вчинення злочину, а саме : про те, що 10.02.2014р. за попередньою усною домовленістю між ним та [PERSON] , він мав здійснити останньому поставку товарів на загальну суму 51760,20грн. згідно договору поставки. [PERSON] надав йому договір на постачання господарських та упаковочних товарів №100214, у якому покупцем зазначено зовсім іншу людину- фізичну особу-підприємця [PERSON], яка була зареєстрована у Демидівському районі Рівненської області. А підписував договір та накладні на отримання товару [PERSON] особисто у його присутності та в присутності свідків. На договорі стояла печатка невідомого йому підприємства. В подальшому на його дзвінки [PERSON] не відповідає. [PERSON] особисто приїжджав до підприємця [PERSON], яка йому відповіла, що не є компаньйоном [PERSON], а найманим працівником, тому грошовими коштами не розпоряджається. Просив притягнути [PERSON] до кримінальної відповідальності за шахрайські дії , внести відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та провести слідство за даним фактом. Постановою Млинівського районного відділу УМВС України в Рівненській області від 27 лютого 2015 року кримінальне провадження №42014180160000047 за фактом шахрайства закрито у звязку з із встановленням відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Як слідує із вказаної постанови, [PERSON] згідно договору №100214 від 10.02.2014р. взяв на себе зобовязання перед [PERSON] придбати в оплатити у нього товар, який буде вказаний у накладних. [PERSON] поставив товар [PERSON] і виконав зобовязання по постачанню товару. [PERSON] на виконання договору частково оплатив поставлений йому товар. Таким чином, в судовому засіданні встановлено? що [PERSON] жодних договорів з [PERSON] не підписувала. Як слідує із змісту ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч.1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до укладеного 10 лютого 2014 року договору поруки між поручителем [PERSON] та кредитором [PERSON], поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання усіх зобовязань підприємцем [PERSON], що виникнуть з договору на постачання господарських та упаковочних товарів №1000214 від 10.02.2014р. між підприємцем [PERSON] (постачальник) та підприємцем [PERSON] (покупець). Згідно договору про заміну сторони у договорі поруки від 14 серпня 2015 року первісний поручитель за договором поруки від 10 лютого 2014 року [PERSON], та новий поручитель [PERSON] уклали даний Договір про заміну поручителя у договорі поруки від 10.02.2014р., укладеного між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі -кредитор), згідно з даним договором поруки поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання всіх зобов'язань, підприємцем [PERSON], що виникнуть з Договору на постачання господарських та упаковочних товарів №1000214, укладеного 10 лютого 2014 року між підприємцем [PERSON] (постачальник) та підприємцем [PERSON] (покупець). Поручитель несе відповідальність перед кредитором за неналежне виконання боржником забезпеченого зобов'язання в повному обсязі, в тому числі, і за нарахованими штрафними санкціями, у звязку з невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язань за договором на постачання господарських та упаковочних товарів №100214 від 10.02.2014р. Кредитор зобовязаний предявити наявні грошові вимоги до поручителя спільно та нерозривно з вимогами до боржника, в іншому випадку кредитор втрачає право вимоги до поручителя згідно даного договору. Заявления вказаних у даному пункті вимог кредитором до первісного поручителя вважається заявленням їх, в тому числі, й до нового поручителя. Статтею 553 ч.1 ЦК України\~\~ передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, аналізуючи наведене, судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] жодних договорів укладено не було, а тому підстав для стягнення з останньої заборгованості за договором на постачання господарських та упаковочних товарів, суд не вбачає. Оскільки не виникли зобовязання [PERSON] перед [PERSON], тому і поручитель [PERSON] не може нести відповідальність за вищевказаним договором поруки. За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed