Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

[PERSON] (далі - заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту що має юридичне значення, а саме що останнє місце проживання [PERSON] , яка померла [INFO] , є : [ADDRESS] , та факт постійного проживання заявниці з її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Починаючи з жовтня 2011 року і до смерті мати проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] . З 01.11.2011 року по 24.09.2013 року за цією адресою також було зареєстроване і її місце проживання. Хоча 24.09.2013 року місце проживання її матері за вказаною адресою за її бажанням і було знято з реєстрації, але вона продовжувала проживати із заявницею за вказаною адресою. Встановлення вказаного факту, який вона не може підтвердити у позасудовому порядку, необхідне їй для оформлення спадщини своєї матері. У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилась, але її інтереси в судовому засіданні представляє [PERSON] , яка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [INFO] померла мати заявниці. [PERSON] проживала разом з матір`ю до дня її смерті. З 2011 року покійна була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що покійна мати її подруги [PERSON] проживала з донькою в м. Новгород-Сіверський разом більше двох років і її похованням займалася заявниця. Представник заінтересованої особи - Сосницької селищної ради до суду не з`явився, при цьому подали заяву про розгляду справи у відсутності представника селищної ради, у якій зазначили, що при вирішенні даного питання покладаються на розсуд суду. Вислухавши вступне слово представника заявниці, покази свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки заявлені вимоги і посилання заявниці знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Як встановлено, [INFO] в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області померла [PERSON] (а.с. 10). Заявниця є донькою [PERSON] (а.с.11,12,13). Згідно довідки реєстрацію місця проживання особи, остання з 01.11.2011 року по 24.09.2013 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). За вказаною адресою в період з 01.06.2004 року по 15.05.2019 року була зареєстрована заявниця [PERSON] (а.с.14). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 17.02.2021 року проведеного депутатом Новгород-Сіверської міської ради Ткаченком В.Г. в присутності сусідів - свідків [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи: [PERSON] та [PERSON] . До 27.09.2013 року за цією адресою проживала [PERSON] (а.с. ). Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що фактично [PERSON] на день своєї смерті проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] та разом із нею за вказаною адресою постійно проживала її донька [PERSON] . Той факт, що [PERSON] на день смерті не була зареєстрована за вказаною адресою жодним чином не спростовує вказаних висновків, оскільки реєстрація місця проживання не позбавляє особу права вільно обирати місце проживання на території України. Частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що заявниця є донькою [PERSON] і згідно статті 1261 ЦК України її спадкоємцем за законом першої черги, то встановлення факту постійного проживання заявниці з матір`ю на день смерті останньої має важливе значення для заявниці, оскільки підтвердить факт прийняття нею спадщини своєї матері, тобто від встановлення зазначеного факту залежить виникнення у заявниці відповідних майнових прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved