Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що квартира [ADDRESS] є сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування від 25.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фролової Р.В. [PERSON] . та [PERSON] уклали шлюб 25 січня 1997 р. у відділі реєстрації актів громадського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис за № 61. Позивачі стверджують, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2009 р. з ТОВ «Харрісонс-Транс-Сервіс» та зареєстрована за № 7-3792. До цього, в той же день 30.10.2009 р., що підтверджується витягом про реєстрацію правочину та розпискою, позивачі отримали від [PERSON] грошові кошти в розмірі 450 000 грн. від продажу двохкімнатної квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] . Позивачі бажали подарувати дочці квартиру, але представник продавця ТОВ «Харрісонс- Транс-Сервіс» Ящук Валерій Леонідович повідомив, що він не може укласти договір дарування, а може укласти тільки договір купівлі-продажу. В його присутності у приміщені банку, позивачі передали дочці [PERSON] грошові кошти у розмірі 360 000 грн., яка одразу внесла їх у касу банку для оплати за договором на придбання квартири [ADDRESS] . За час шлюбу Відповідач [PERSON] не мав будь-якого доходу, майна та проживав в квартирі, яка належала [PERSON] в період шлюбу мала незначні доходи, так як значний час знаходилась у відпустці по догляду за дітьми, тому придбати спірну квартиру за кошти сімейного бюджету не було можливості. Враховуючи той факт, що кошти на придбання спірної квартири були подаровані доньці [PERSON] , право спільної сумісної власності на таке майно у Відповідача [PERSON] не виникло і ця квартира була виключно приватною власністю [PERSON] .. 25 лютого 2013 р. [PERSON] згідно договору подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 25.02.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловой Р.В.. Позивачі за сумісні кошти здійснили реконструкцію вказаної квартири та на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09.09.2013 р. отримали Свідоцтво від 06.12.2013 р. про право власності на спірну квартиру. В процесі реконструкції технічні характеристики квартири змінились. Позивач також стверджують, що в квартирі залишились зареєстровані [PERSON] та його батько [PERSON] , які чинять позивачам перешкоди у користуванні власністю, в добровільному порядку не бажають знятися з реєстраційного обліку за цією адресою. На підставі викладеного позивачі просять: 1.Визнати за [PERSON] та [PERSON] право сумісної власності на квартиру за адресою [ADDRESS] .Визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування приміщенням квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 30.11.2016р. судом було відкрито провадження по справі, проте в частині позовних вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] області було повернуто заявнику для подання до належного суду за підсудністю. (Т1.,а.с. 32) Ухвалою суду від 18.10.2017р. було об`єднано в одне провадження цивільну справу №523/17463/16 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності з цивільною справою №523/9920/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання правочину недійсним та поділ майна подружжя, об`єднаному провадженню наданий номер №523/17463/16-ц. (Т1., а.с. 93) [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання правочину недійсним та поділ майна подружжя. Вищевказані позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Так, [PERSON] в період з 21.09.2004 року по 27.03.2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі з громадянкою України [PERSON] , [INFO] За час перебування у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2009 року №7-3792 сторонами сумісно було придбано квартиру [ADDRESS] , яка була оформлена на ім`я [PERSON] . Окрім вищевказаної квартири, на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 06.04.2006 року по цивільній справі №2-881/07, на ім`я [PERSON] було зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.03.2014 року по справі №523/338/14-ц за позовом [PERSON] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Про розірвання шлюбу [PERSON] повідомила позивача на початку квітня 2014 року, після його повернення з відрядження, одночасно виселивши до позивача малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] Під час підготовки позову про поділ майна подружжя та формуванні інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було встановлено, що 25.02.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] було перереєстровано на [PERSON] , матір [PERSON] . Однак згоди на відчуження квартири [PERSON] не давав, а також йому було невідомо про існування договору дарування квартири, а тому він вважає, що було порушено його право на частку у спільній сумісній власності подружжя. Згідно остаточних позовних позивач просив: 1.Визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 25 лютого 2013 року між [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р. В. за реєстровим № 206. 2.Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане 06.12.2013 р., індексний номер [NUMBER] . 3.Вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 211897 про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] .Поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] . 5.Визнати квартиру [ADDRESS] власністю [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ). (Т1., а.с. 137-140) В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] , [PERSON] адвокат - Висоцький В. Е . просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]. - адвокат Зудова В .В . просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , а також відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - адвокат Шепітко Г.І. просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] залишити без задоволення. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась за місцем реєстрації, проте за вищевказаними адресою судові повістки не отримує, у зв`язку з чим, на підставі п.2 ч.1 ст.131 ЦПК України вважається повідомленою про розгляд справи. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 січня 1997 р. у відділі реєстрації актів громадського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис за № 61. (Т1.,а.с. 14) [PERSON] в період з 21.09.2004 року по 27.03.2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі з громадянкою України [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.03.2014 року по справі №523/338/14-ц за позовом [PERSON] , шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (Т1.,а.с. 20) В судовому засіданні встановлено, що за договором купівлі-продажу від 30.10.2009р. Ящук Валерій Леонідович , від імені Фірми «Харрісонс Транс Сервіс» ТОВ продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Продаж був здійснений за 325000 гривень. (Т1., а.с. 16-17, Т1., а.с. 110) Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже за загальним правилом квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Статтею 57 СК України визначено випадки, коли майно одного з подружжя можливо визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Позивачі [PERSON] , [PERSON] стверджують, що кошти на придбання квартири [ADDRESS] надавали саме вони за рахунок коштів, які вони отримали від продажу квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно договору дарування від 30.10.2009р. [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] Т.1.,а.с. 18) В судовому засіданні було також оглянуто розписку, згідно якої [PERSON] отримала від [PERSON] за продаж квартири [ADDRESS] суму у розмірі 450000 гривень. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що коштів вона особисто не передавала [PERSON] , оскільки питання придбання квартири займався її батько. Однак вона підтвердила факт, що у неї дійсно була наявна розписка, що [PERSON] отримала від неї кошти у розмірі 450000 гривень. (Т1., а.с. 20) В матеріалах справи є також копію договору, згідно якого в якості забезпечення майбутнього продажу квартири [PERSON] отримала від [PERSON] суму у розмірі 500 доларів США. (Т1, а.с. 54-55) Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. В судовому засіданні встановлено, що договір дарування від 30.10.2009р., згідно якого [PERSON] подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а також договір купівлі-продажу від 30.10.2009р., згідно якого Ящук Валерій Леонідович , від імені Фірми «Харрісонс Транс Сервіс» ТОВ продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] не визнані в судовому порядку недійсними, а отже є правомірними. На підставі викладеного, неможливо прийняти до уваги твердження позивачів, що саме вони придбали квартиру [ADDRESS] за рахунок коштів від продажу квартири [ADDRESS] . Судом також встановлено, що за договором дарування квартири [ADDRESS] , який був укладений 25 лютого 2013р., між [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 12.11.2012р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Труш М.О. у реєстрі за №1580, та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Фроловою Р.В. у реєстрі за № 206. (Т1.,а.с. 137) З матеріалів, які надала приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Фролова Р.В. вбачається, що [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 12.11.2012р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Труш М.О. у реєстрі за №1580 надала нотаріусу заяву, якою повідомила, що [PERSON] не перебуває у шлюбі. (Т1,а.с. 149) Однак дана інформація не відповідає дійсності, оскільки на час посвідчення спірного договору дарування [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , який існував в період з 21.09.2004 року по 27.03.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. З матеріалів, які надала приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу - Фролова Р.В. вбачається, що [PERSON] згоди на укладання договору дарування не надавав. Вищевказаний сторони не оспорювали, а тому він вважається таким, що не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи, що спірний правочин суперечить вимогам ч. 2 ст. 65 СК України, а саме укладений без згоди другого з подружжя, то його необхідно визнати недійсним. Отже, суд вважає, що необхідно визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , який був укладений 25 лютого 2013р., між [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 12.11.2012р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Труш М.О. у реєстрі за №1580, та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Фроловою Р.В. у реєстрі за № 206. Судом також встановлено, що на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 09.09.2013р., на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] серія та номер: [NUMBER] , видане 06.12.2013р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Рубан М.О. у реєстрі номер запис № 211897. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК УкраїнивВласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що оскільки судом визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , на підставі якого [PERSON] отримала право власності на дану квартиру, то необхідно визнати також свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] серія та номер: [NUMBER] , видане 06.12.2013р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Рубан М.О. у реєстрі номер запис № 211897, оскільки воно було отримано неналежним власником. У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 2 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Суд вважає, що відсутні підстави від відступлення від засади рівності часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, оскільки наявна заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з перебуванням [PERSON] у декретній відпустці за дитиною [PERSON] [INFO] . Окрім того, судом встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають спільно з батьком [PERSON] у будинку [ADDRESS] , який також є об`єктом спору щодо права спільної сумісної власності за іншою справою. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права сумісної власності на квартиру [ADDRESS] ; про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилими приміщеннями у квартирі [ADDRESS] необхідно залишити без задоволення. Окрім того, необхідно позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання правочину недійсним та поділ майна подружжя - задовольнити частково. - Визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , який був укладений 25 лютого 2013р., між [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 12.11.2012р., яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Труш М.О. у реєстрі за №1580, та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Фроловою Р.В. у реєстрі за № 206. - Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] серія та номер: [NUMBER] , видане 06.12.2013р. державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Рубан М.О. у реєстрі номер запис № 211897. В той же час, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в частині вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 211897 про реєстрацію права власності за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] необхідно залишити без задоволення, оскільки рішення суду щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] є підставою для такого скасування. Суд також вважає, поділити спільне сумісне майно [PERSON] та [PERSON] наступним шляхом: - Визнати за [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №789951101 - Визнати за [PERSON] (іпн. [NUMBER] ) право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №789951101. При цьому, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в частині визнання за [PERSON] право власності квартиру [ADDRESS] в цілому необхідно залишити без задоволення за недоведеністю. В якості судових витрати необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, судові витрати [PERSON], [PERSON] відшкодуванню не підлягають.

Outcome: partial