Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її мачухи, [PERSON], яка померла [INFO], посилаючись на те, що після її смерті залишилась не прийнята спадщина, а саме - земельна ділянка, розташована на території Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області, КСП «Червона Самара», та згідно заповіту складеного [PERSON] від 16 січня 2003 року позивач є єдиною спадкоємицею вказаної земельної ділянки. При зверненні до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те що позивачем пропущено строк для подання такої заяви. Вважаючи, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, а саме, у зв'язку з тим, що позивач відбувала покарання в місцях позбавлення волі в період з 23 травня 2005 року по 30 квітня 2008 року, та їй потрібен був час щоб пристосуватися до життя після ув'язнення, просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] В судове засідання представник позивача не з'явилась, надала заяви про розгляд справи без її участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача - голова територіальної громади в особі Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позову. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності усіх учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи із змісту ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого повторно 08 грудня 2017 року Близнюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.6). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 792, [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,4272 га, яка розташована на території Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області, КСП «Червона Самара» (а.с.7). Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], а саме [INFO], з якого починається строк для прийняття спадщини спадкоємцями. Згідно наданого в судове засідання витягу зі Спадкового реєстру №49983927 від 22 листопада 2011 року, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с. 8). Відповідно до довідки Верхньосамарської сільської ради Близнюківського району Харківської області вих.№02-30/952 від 31 жовтня 2017 року земельна ділянка, яка належить [PERSON], розміром 3,4272 га, відповідно до ст. 1277 ЦК України відумерлою спадщиною не визнавалася (а.с. 11). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1589/02-31 від 22 листопада 2017 року зазначено, що згідно заповіту, посвідченого Верхньосамарською сільською радою Близнюківського району Харківської області від 16 січня 2003 року за реєстром №1, спадкоємцем майна померлої є [PERSON]. (а.с. 12) Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Наданими доказами підтверджено що позивач дійсно зверталася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та повідомлено, що позивачем пропущено строк, необхідний для оформлення спадщини після померлої [PERSON].(а.с.12) Відповідно до вимог ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску. Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини можливо визнати поважними. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звернув увагу на те, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. При розгляді та прийнятті рішення по даній цивільній справі суд також виходить із правових позицій Верховного Суду України, викладених в постановах по цивільним справам від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12), від 04 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15) та від 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16), відповідно до яких поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Як встановлено у ході судового розгляду справи, [PERSON] пропущено строк на подачу заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що в період з 23 травня 2005 року по 30 квітня 2008 року вона відбувала покарання в місцях позбавлення волі, що підтверджується копією довідки про звільнення № 355703.(а.с. 13) Враховуючи вищевикладене, суд вважає поважною причиною перебування позивача у місцях позбавлення волі для застосування положень ст. 1272 ЦК України, оскільки [PERSON] тривалий час фактично була обмежена у вільному пересуванні та спілкуванні з родичами. Із аналізу приведених вище норм ЦК України необхідно прийти до висновку, що, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому вирішення цього питання не залежить від офіційної відмови нотаріуса у видачі такому спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, оскільки ч. 1 ст. 1269 ЦК України прямо передбачено, що таке свідоцтво видається нотаріусом лише тим спадкоємцям, які прийняли спадщину відповідно до закону. Вирішуючи даний спір, суд також бере до уваги, що спадщина після померлої [PERSON] відумерлою не визнавалася та ніким не прийнята, спадкова справа не заведена, а факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] пропущено з поважних причин, визнання представником відповідача пред'явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved