Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

[PERSON] 05.06.2019р. звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в сумі 3 000 грн., на кожну дитину, щомісячно, мотивуючи тим, що з відповідачем спільно не проживають, діти проживають при ній, відповідач утримання дітям не дає, їй одній матеріально важко утримувати дітей. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належно (а.с. 75). Відповідач позов визнав частково, пояснив, що знає про потребу позивачки у коштах на утримання дітей, згідний надавати таке в сумі 1 500 грн. на кожну дитину, щомісячно, що зараз не працює і не має постійного доходу, має на утриманні непрацездатних батьків і неспроможний сплачувати аліменти в розмірі, як про це просить позивачка. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 і 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За положеннями ст.ст. 84, 180, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із змісту позову, із долучених до справи копій свідоцтва про народження і одруження, із довідки Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 1654 від 11.09.2019р. (а.с.1-2, 3, 5, 6, 11) видно, що сторони в шлюбі з 10.02.2001р., мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , діти при позивачці і знаходяться на її утриманні, що відповідач регулярного утримання дітям не дає, їй одній матеріально важко утримувати дітей. Відповідач [PERSON] , як убачається із його пояснень в суді та копії трудової книжки (а.с.55) не працює, постійного джерела доходу не має, покликається, що має на утриманні двох непрацездатних батьків, згідний надавати утримання дітям в сумі 1 500 грн., на кожну дитину, щомісячно. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить переконання, що позивачці [PERSON] самій матеріально важко утримувати дітей, вона має потребу в коштах відповідача, а той здатний надавати таке в розмірі по 1 700 грн., на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в сумі по 1 700 грн., на кожну дитину, щомісячно, суд також ураховує вік дітей, положення ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019рік», що відповідач є здоровим, працездатним, в змозі надавати утримання дітям у розмірі визначеному судом і такий розмірі аліментів буде достатнім його вкладом в їх матеріальне забезпечення. Покликання відповідача на те, що він не працює, має на утриманні двох непрацездатних батьків, суд оцінює як обставини, що заслуговують на увагу, але не звільняють його від обов`язку надавати утримання дітям у розмірі, визначеному судом. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави 768 грн. 40 коп. судових витрат.

Outcome: partial