Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

[PERSON] 13.12.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що померлий [INFO] року [PERSON] є його батьком. Посилався на те, що встановлення даного факту необхідно йому для прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] зазначає, що [INFO] року помер його батько - [PERSON], у зв'язку з чим Поморянська селищна рада Золочівського району Львівської області видала свідоцтво про смерть [NUMBER]. У передбачені законом строки [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Алексеєвої О.В. із заявою про прийняття спадщини. На підтвердження родинних відносин нотаріусу було надано: копію закордонного паспорта громадянина Російської Федерації [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 24.10.2014 року; свідоцтво про смерть [PERSON] [NUMBER], що видане Поморянською селищною радою Золочівського району Львівської області від 13.06.2017 року; довідка № 514 КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 23.11.2017 року; свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER]; довідка № 523 КП «ЖКС Порто-Франківський» про склад сім'ї від 23.11.2017 року. Ознайомившись із поданими заявниками документами, нотаріус повідомила про те, що ім'я померлого, яке зазначено в наданому свідоцтві про смерть, не збігається з ім'ям батька «[PERSON]», що вказане у свідоцтві про народження заявника, а тому вона не може видати свідоцтво про право на спадщину та рекомендувала звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю [PERSON].. Ухвалою Верховного суду України від 14.02.2018 року було визначено, що справа за заявою [PERSON] підсудна Приморському районному суду м. Одеси. Ухвалою суду від 27.02.2018 року провадження у справі відкрито. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 27.03.2018 року №901/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв'язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді [PERSON]. - Іванової О.І., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.. Ухвалою суду від 11.05.2018 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 10.07.2018 року. Ухвалою суду від 10.07.2018 року було замінено зацікавлену особу [PERSON] на [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання сторони не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника заявника - [PERSON] (по довіреності від 31.03.2016 року) надійшла до суду заява, згідно якої просила справу розглядати за їх відсутності та задовольнити. Зацікавлена особа - [PERSON] надіслала суду заяву про слухання справи без її участі. Викладені у заяві [PERSON] вимоги визнала й не заперечувала проти їх задоволення. У відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв'язку з викладеним та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 17 липня 2018 року. Дослідивши матеріали справи, пояснення зацікавленої особи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що заява про встановлення факту родинних відносин між померлим - [PERSON] та заявником - [PERSON], підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року у селі Поморяни, Залочевського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], видане повторно від 18.01.1983 року (а.с.12). [PERSON], [INFO], проживав та був зареєстрований у [ADDRESS], з 03.01.2001 року, про що свідчить штамп у паспорті серії [NUMBER], виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 21.01.2004 року, та довідкою 523 КП «ЖКС Порто-Франківський» про склад сім'ї від 23.11.2017 року. [INFO] року, у віці 76 років, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], що видане Поморянською селищною радою Золочівського району Львівської області від 13.06.17 року. Заявник [PERSON] є сином померлого, про що свідчить його свідоцтво про народження серії [NUMBER] та підтверджується письмовими пояснення зацікавленої особи - [PERSON]. Заявник як син померлого у передбачені законом строки (23.11.2017 року) звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу - Алексеєвої О.В. із заявою про прийняття спадщини. З наданої суду спадкової справи №43/2017, відкритої приватним нотаріусом ОМНО Алексєєвою О.В. до майна померлого [INFO] року [PERSON], встановлено, що за заявою про прийняття спадщини 23.11.2017 року звертався [PERSON], який на підтвердження родинних відносин, приватному нотаріусу надав наступні документи: копію закордонного паспорта громадянина Російської Федерації [PERSON], [INFO], [NUMBER] від 24.10.2014 року; свідоцтво про смерть [PERSON] [INFO] року, [NUMBER], що видане Поморянською селищною радою Золочівського району Львівської області від 13.06.2017 року; довідку № 514 КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 23.11.2017 року; свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER]; довідку № 523 КП «ЖКС Порто-Франківський» про склад сім'ї від 23.11.2017 року. Зі свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що його батьком вказаний - [PERSON], національність: українець. Заявник вказує, що як йому вдалось з'ясувати, його батько - [PERSON], [INFO], змінив своє ім'я з «[PERSON]» на «[PERSON]», у зв'язку з чим 18.09.1983 року, йому було видане нове свідоцтво про народження серії [NUMBER]. У ході розгляду справи заявником додатково надано копії наступних документів. Військовий квиток, виданий на ім'я [PERSON], серії [NUMBER]; водійське посвідчення серії [NUMBER]; екзаменаційна картка водія від 07.07.1979 року; кваліфікаційне свідоцтво [NUMBER]; паспорт громадянина УСССР [NUMBER]; водійське посвідчення серії [NUMBER], видане на ім'я [PERSON]; посвідчення тракториста-машиніста серії [NUMBER]. Суд, шляхом перевірки й порівняння дати й місця народження [PERSON], які зображені у наданих заявником документах на ім'я [PERSON], а також порівнявши зображені у них фотографії, встановив їх тотожність, а тому вважає підтвердженим факт наявності родинних відносин, а саме, що [PERSON], який раніше мав прізвище, ім'я, по батькові - [PERSON], [INFO], уродженець с. Поморяни, Залочевського району Львівської області, є рідним батьком [PERSON], [INFO]. Судом також враховано пояснення зацікавленої особи - [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON]. У своїй заяві [PERSON] пояснила, що виробляючи український паспорт, її рідний брат - [PERSON], вніс у паспорт ім'я, яке було надано йому при хрещенні та яке записано у свідоцтві про народження. На протязі всього життя та спілкування з братом вона знала, що його прізвище, ім'я, по батькові було [PERSON]. Таким чином у заявника відсутня будь-яка можливість іншим чином підтвердити спорідненість, ніж як шляхом доведення в судовому порядку факту родинних відносин. Встановлення такого факту не пов'язано з іншим вирішенням спору про право, спору з приводу спадщини між спадкоємцями, а саме, між заявниками та заінтересованою особою, немає. Інших спадкоємців судом не встановлено. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п.7 вказаної постанови Пленуму, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ст. 70 Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням положень статей 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави, у якій спадкодавець мав останнє місце проживання, якщо спадкодавцем не обрано в заповіті право держави, громадянином якої він був. У відповідності до ст. 496 ЦПК України, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що родинні стосунки заявника як сина померлого, підтверджені належними та допустимими доказами, отриманими за розглядом справи. Суд вбачає, що встановлення заявленого факту родинних відносин є необхідним заявнику для виникнення у нього права на спадщину та оформлення у подальшому свідоцтва на спадщину, з урахуванням викладеного приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Таким чином, суд, з врахуванням доводів викладених вище у мотивувальній частині рішення, вважає встановленим факт, що [PERSON], який помер [INFO] року, у віці 76 років, є рідним батьком громадянина Російської Федерації - [PERSON] (місце проживання: Росія, [ADDRESS]).

Outcome: approved