Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовною заявою в якій просять суд ухвалити рішення котрим визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зобов'язати ГУ ДМС України в Дніпропетровській області зняти відповідача з реєстрації у вказаній квартирі. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 17 травня 1968 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб та після якого відповідач був зареєстрований у спірній квартирі. Від шлюбу в них народилося двоє синів [PERSON] та [PERSON] Вони однією сім'єю були зареєстровані та проживали у вказаній квартирі. В вересні 2010 року [PERSON] припинила шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем і після цього той забрав свої речі і пішов з їхньої квартири до іншої жінки. 29 червня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На теперішній час у спірній квартирі проживає вона та двоє її синів, а відповідач хоч і фактично зареєстрований але не мешкає за зазначеною адресою, квартплату та комунальні послуги не здійснює та ніяких його речей у квартирі немає. Де відповідає відповідач на теперішній час їм невідомо. Враховуючи викладені обставини, позивачі вважають, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та його слід зняти з реєстрації за вказаною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила пред'явлений позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час розгляду справи. Позивач [PERSON] зазначила, що її сини постійно перебувають на роботі та не можуть з'явитися до суду, але позовні вимоги вони також як і вона підтримують у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача, письмових заперечень проти позову до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про причини неявки та можливість розгляду справи за їхньої відсутності не сповістили, заперечень проти позовних вимог не подавали. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 25 червня 1982 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. 29 червня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у двохкімнатній неприватизованій квартирі, що має загальну площу 45,22 кв.м., за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 18 лютого 2014 року житлової організації - Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 49» Дніпропетровської міської ради, випискою із інвентаризаційної справи на вказану квартиру, наявні у матеріалах справи у копіях. Спірна квартира була надана [PERSON] на склад сім'ї з двох осіб (доньки: [PERSON] та [PERSON].), що підтверджується ордером № 921 виданим 17 травня 1968 року виконкомом Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради. У спірній квартирі також зареєстрований й відповідач [PERSON], що також вбачається із досліджуваної у судовому засіданні довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 49» Дніпропетровської міської ради. Відповідно до акту складеного 04 березня 2014 року сусідами позивачів, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON], останні підтвердили, що у спірній квартирі до вересня 2010 року проживали позивачі та відповідач, а у вересні 2010 року їхня сім'я розпалася, [PERSON] зібрав речі і пішов до іншої жінки та з того часу у вказаній квартирі він не мешкає, його речей у квартирі немає. Допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили викладені у акті обставини. Згідно зі ст.71 ЖК ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за їхньої заявою може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку, згідно ст.72 ЖК України. Згідно положень ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. Відповідно до вимог ч.1 ст.11, ст.60 ЦПК України суд розглядає позовні вимоги на підставі доказів сторін і саме кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, так і заперечень. До визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вимагається її згода на здійснення таких прав, зокрема як приватизація житла, обмін житла (ст. 79 ЖК), вселення інших осіб (ст. 65 ЖК), передача житла в піднайом (ст. 91 ЖК), на переобладнання та перепланування (ст. 100 ЖК) і т. д. В судовому засіданні позивач вказала, що визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням потрібно задля можливості не сплачувати надмірні кошти в рахунок комунальних послуг та приватизувати квартиру. Відповідно до ст. 107 ЖК Української РСР наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. У справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. З наданих позивачами доказів в судовому засіданні не встановлені об'єктивні причини відсутності відповідача у квартирі понад встановлені строки. Натомість, розірвання шлюбу та припинення шлюбно-сімейних стосунків між [PERSON] та [PERSON] не можуть розглядатися єдиними та достатнім підтвердженням для цього. Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником. В судовому засіданні не доведено, до відповідач вибув на постійне місце проживання до іншого житлового приміщення. Відомості про те, що він постійно проживає в іншому місці в судовому засіданні надані не були. Натомість показання допитаних в судовому засіданні свідків про те, що з вересня 2010 року відповідач у спірній квартирі не меншає, є безумовно допустимими доказами, проте у даному випадку, на думку суду, недостатніми, що свідчили про те, що він відсутній у квартирі без поважних причин та вибув на інше місце проживання і припинив внаслідок цього стосунки із [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона зверталася до Індустріального РВ ДМУ ГУ МВС України із заявою про розшук [PERSON], що підтверджується талоном повідомленням № 000371, оскільки їй достеменно невідомо куди подівся чоловік у вересні 2010 року. За змістом ст. 47, ст. 48 Конституції України кожен має право на житло та на достатній життєвий рівень, що включає в себе достатнє харчування, одяг та житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Позивачами не доведено, що відповідач відсутній за адресою спірної квартири понад шість місяців саме без поважних причин, а визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням порушуватиме його законні права визначені ст.ст. 47, 48 Конституції України, ст.ст. 65, 79, 91, 100, 156 ЖК Української РСР та враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed