Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] ([ADDRESS], поштовий індекс 38813) звернулась до суду з позовом до [PERSON] ([ADDRESS] поштовий індекс 38821) про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивує тим, що вона перебувала у незареєстрованому шлюбі із відповідачем. [INFO] року у них народився син, [PERSON]. За період їх спільного проживання, відповідач матеріально сім»ю не забезпечував. Враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку матеріально не надає допомогу на утримання сина, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн, щомісячно. А також стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина за останні три роки, починаючи із моменту народження дитини до дня подачі позову до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги, з урахуванням часткової відмови від позову, підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити з наведених в позові підстав. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково та надав відзив, в якому зазначив про те, що проти стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 900 грн. щомісячно не заперечує. Проте вважає необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] за минулий час. 04.07.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 03.09.2018 р. провадження за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] за останні три роки, починаючи з моменту народження дитини до моменту подання позову до суду закрито . Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері, яка наразі не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO]. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.3 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Згідно довідки Скороходівської селищної ради від 17.05.2018 р. № 1909 [PERSON] проживає разом з синами [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS] З матеріалів справи вбачається, що позивач не працює, перебуває на обліку в Чутівському УСЗН та отримує державну та соціальну матеріальну допомогу (а.с.14-17). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, але згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 900 грн. щомісячно. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вищевикладеного, враховуючи законодавчо визначену рівність батьків щодо обов'язку утримувати своїх дітей, та з урахуванням того, що матеріали справи не містять жодних відомостей про неможливість відповідача надавати таку допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] у розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів в сумі 900 грн. щомісячно, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, суд виходить з того, що саме такий розмір аліментів, з урахуванням доходів позивача, відповідатиме принципу справедливості, добросовісності та розумності, при цьому буде достатнім внеском для задоволення соціально-побутових, фізичних, духовних та інших потреб дитини та не нестиме обтяжуючого характеру для відповідача. Дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved