Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач), в особі свого представника, 04 листопада 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» (далі - Відповідач), про визнання правочину недійсним. В ході судового розгляду справи, за ініціативою суду до участі у справі було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата майнінг груп» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, (далі - Третя особа). Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 26 червня 2012 року між нею та Відповідачем було укладено кредитний договір (далі - Кредитний договір), який, на думку Позивача, містить умови, що суперечать діючому законодавству, чим порушують права Позивача як споживача фінансових послуг. Так, Позивач зазначила, що Кредитний договір не містить умов, які б передбачали порядок припинення відносин між його сторонами, а також відсутні умови, що регулюють порядок внесення змін до Договору. Крім того, в Кредитному договорі не встановлено фіксованої річної процентної ставки. Відповідачем не дотримано вимог законодавства в частині інформування Позивача, як клієнта, про істотні умови кредитування. До того ж, Позивач вважає, що окремі положення Кредитного договору встановлюють дискримінаційні для споживача умови, які надають банку право вимагати від позичальника дострокового виконання всіх кредитних зобов'язань. Позивач зауважив, що положення Кредитного договору про надання банку права на розголошення конфіденційної інформації є незаконними, а також Кредитний договір містить умови, які створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків сторін. В цілому, Позивач вважає, що Кредитний договір Відповідачем було укладено здійснюючи нечесну підприємницьку практику. З цих підстав, просив суд ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним Кредитний договір № 500910171, укладений між Позивачем та Відповідачем 26 червня 2013 року з моменту його укладення. Представник Позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі. Сторона Відповідача у судове засідання не з'явилася. Про місце, день та час судового розгляду Відповідач повідомлений належним чином. Представник Відповідача про причину неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутністю як і заперечень проти позову, до суду не подавав. Представник Третьої особи у судове засідання не з'явився. Про місце, день та час судового розгляду Третя особа повідомлена належним чином. Про причину неявки суд не повідомлено. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за відсутності Третьої особи до суду подано не було. Водночас представник Третьої особи подав до суду заперечення проти позову, де зазначив, що 30 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата майнінг груп» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого, ТОВ «Дата майнінг груп» набуло статусу нового кредитора по відношенню до Кредитного договору № 500910171 від 26 червня 2012 року. Крім того, зауважив, що сторонами Кредитного договору було досягнуто згоди з усіх істотних його умов, про що свідчить підпис Позивача на примірнику Кредитного договору. До того ж, представник Третьої особи стверджує, що третейське застереження, передбачене умовами Кредитного договору, не суперечить нормам діючого законодавства та не позбавляє Позивача права на судовий захист. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Суд вбачає за можливе розглядати справу за відсутності сторони Відповідача та Третьої особи, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи той факт, що представник Позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності сторони Відповідача та Третьої особи. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Виходячи зі змісту, статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. За змістом частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1055 Цивільного кодексу України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що 26 червня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 500910171 (далі - Кредитний договір), згідно з яким [PERSON] отримала кредит в сумі 33 500 грн. 00 коп., зі встановленою ставкою 12,99 % річних, строком повернення до 27 червня 2016 року (а.с. 98-103). Згідно з частиною 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. При зверненні із позовом до суду, Позивач стверджує, що при укладенні вказаного Кредитного договору, Відповідач діяв неправомірно, здійснюючи нечесну підприємницьку практику, оскільки, в тому числі, не було дотримано вимог чинного законодавства щодо надання споживачеві інформації відповідно до вимог законодавства про захист прав споживачів, в тому числі, не дотримано вимоги, передбачені Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затвердженні Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168. Як наслідок чого, Позивач була позбавлена можливості знати про права та обов'язки щодо кредитного договору. Варто зауважити, що Закон України «Про захист прав споживачів» діє з 12 травня 1991 року, Кредитний договір, який Позивач просить визнати недійсним, укладений 26 червня 2013 року. За змістом пункту 1 Кредитного договору, цей договір складається з двох розділів, Розділ № 1 «Базові умови кредитування» та Розділ № 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», які нероздільно пов'язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід`ємну частину цього договору (а.с. 98-103). Крім того, зі змісту пункту 2.8. Кредитного договору вбачається, що сторони погодили порядок повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом та інших платежів (а.с. 98-103). Згідно з пунктом 2.7. Кредитного договору, сукупна вартість кредиту з урахуванням вартості усіх супутніх послуг визначена в Додатку № 1 до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. До того ж, за змістом пункту 5 Кредитного договору, підписанням цього договору позичальник підтверджує, що (1) він попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які роз'яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згодний, що (2) він отримав свій примірник цього Договору, що складається з першого та другого Розділів та додатків до нього в дату його укладення, що (3) він в письмовій формі ознайомлений з Загальними умовами кредитування фізичних осіб (рефінансування) в ПАТ «Альфа-Банк», затвердженими Розпорядженням ПАТ «Альфа-Банк» № 2426 від 20 серпня 2012 року, які оприлюднені на Інтернет-сторінці Банку за електронною адресою alfabank.com.ua та які йому роз'яснені, зрозумілі та з якими він цілком згодний (а.с. 98-103). З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що поставивши підпис на Кредитному договорі Позивач погодилася на всі умови, запропоновані Відповідачем перед отриманням кредитних коштів, а також погодилася вступити в договірні правовідносини з ПАТ «Альфа-Банк» саме з тих підстав, що визначені Кредитним договором. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Позивач протягом тривалого часу після укладення Кредитного договору не заперечувала зобов'язання, що передбачені ним. Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи цивільно-правовий принци свободи договору, суд приходить до висновку, що Позивач не була позбавлена можливості обрати інші умови кредитування та не укладати правочин, умови якого є завідомо несправедливими для однієї із сторін. Кредитний договір укладено в письмовій формі та підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, Позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови. Крім того, третейське застереження, передбачене пунктом 6 Кредитного договору, в силу положень Закону України «Про третейські суди», не позбавляє Позивача права на судовий захист, як про це помилково припускалася остання. Таким чином, позов в цілому є безпідставним, необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Так, на підставі статей 202, 203, 215, 627, 628, 629, 638, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed