Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] 17.07.2015 року звернувся до суду в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] з даним позовом, посилаючись на наступні обставини. 18 листопада 2014 року в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області померла [PERSON], яка за життя вчинила заповіт на імя малолітнього сина позивача, згідно якого заповіла йому державний акт на право приватної власності на землю. Після її смерті залишилася земельна ділянка площею 4,21 га, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії РІ №476405, яка розташована на території [PERSON] сільської ради. Цю земельну ділянку малолітній син позивача має право успадкувати як спадкоємець за заповітом. Позивач звернувся до нотаріуса в інтересах сина з приводу прийняття спадщини, але йому було відмовлено з причини невідповідності заповіту вимогам ст.1247 ЦК України, так як в ньому помилково замість земельної ділянки заповідається державний акт на землю. За таких обставин позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №393474 (а.с.8) [PERSON] померла 18 листопада 2014 року у с.Лиман Татарбунарського району Одеської області. Як вбачається з копії заповіту (а.с.5) від 06 грудня 2007 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належний їй державний акт на право приватної власності на землю серії РІ №476406 заповіла своєму правнуку [PERSON], [INFO]. З копії Державного акту на право власності серії РІ №476405 від 23.08.2001 року (а.с.9) вбачається, що земельна ділянка площею 4,21 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дійсно належала на праві власності [PERSON]. Відповідно до листа нотаріуса від 09 червня 2015 року (а.с.13) [PERSON], як представнику малолітнього [PERSON], рекомендовано звернутися до судових органів у звязку з тим, що у заповіті, на підставі якого відкрито спадкову справу, заповідається державний акт на землю замість земельної ділянки, чим порушені вимоги ст.1247 Цивільного кодексу України. В силу ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що земельна ділянка площею 4,21 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області, дійсно належала за життя на праві власності [PERSON], а малолітній син позивача є спадкоємцем даного спадкового майна по заповіту. Зазначені недоліки заповіту є лише опискою посадової особи, яка його посвідчувала, тому дійсно не могли залежати від волі спадкодавиці. За таких обставин, суд вважає, що за малолітнім [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 4,21 га, згідно Державного акту на право власності серії РІ №476405 від 23.08.2001 року, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Татарбунарського району Одеської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилась після смерті [PERSON].

Outcome: approved