Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] 24 лютого 2021 року направила поштою до суду позов до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої ДТП, який надійшов до суду 02 березня 2021 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2021 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилалася на те, що 13 січня 2021 року о 19 год. 40 хв. на перехресті пр. Свободи та вул. Комунарівської у м. Дніпрі з вини відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом «Хюндай», д/н [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний позивачу автомобіль «Тойота», д/н [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, а позивач відповідно матеріальних збитків. Оскільки учасники події дійшли згоди щодо обставин, причин та умов скоєння ДТП з вини [PERSON] , учасниками події було використано право складання спільного повідомлення про ДТП (Європротокол), без виклику співробітників поліції, яке було надано до страхової компанії, де була застрахована цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , яка 12 лютого 2021 року сплатила позивачу страхове відшкодування за вирахуванням франшизи у розмірі 1 500 гривень 00 коп. Позивач неодноразово зверталася до [PERSON] з пропозиціями добровільно відшкодувати їй франшизу, однак відповідач їх ігнорує та ніяк на них не реагує. Позивач просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду (франшизу) у розмірі 1 500 гривень 00 коп., а також судовий збір у розмірі 910 гривень 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень 00 коп. У своїй заяві до суду позивач просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що власником автомобіля «Тойота», д/н [NUMBER] , є позивач [PERSON] (а.с. 5). 13 січня 2021 року о 19 год. 40 хв. на перехресті пр. Свободи та вул. Комунарівської у м. Дніпрі з вини відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом «Хюндай», д/н [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого належний позивачу автомобіль «Тойота», д/н [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Оскільки учасники події дійшли згоди щодо обставин, причин та умов скоєння ДТП з вини [PERSON] , ними було використано право складання спільного повідомлення про ДТП (Європротокол), без виклику співробітників поліції, яке було надано до страхової компанії ПрАТ «СК «Євроінс Україна», де була застрахована цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] (а.с. 6). У відповіді № 139-ЮР від 12 лютого 2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на адвокатський запит зазначено, що між ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 202429860, забезпеченим транспортним засобом за вказаним договором страхування є «Hyundai Sonata», реєстраційний номер [NUMBER] , розмір франшизи, передбачений договором страхування № 202429860, становить 1 500 гривень 00 коп. та буде вирахуваний із розміру страхового відшкодування (а.с. 8). 12 лютого 2021 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснила виплату страхового відшкодування за вирахуванням франшизи у розмірі 1 500 гривень 00 коп. (а.с. 6 оберт). Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу, а також ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно із ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано в наслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшизою є частина збитків, що не відшкодовується страховиком. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхуванння цивільно-правової відповідальності транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Як вбачається із відповіді ПрАТ «СК «Євроінс Україна», розмір франшизи, передбачений договором страхування № 202429860, становить 1 500 гривень 00 коп. (а.с. 8). Право потерпілого на компенсацію франшизи за рахунок особи, яка завдала йому шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. При цьому суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, 12 грудня 2018 року у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Проаналізувавши законодавство та надані суду докази, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення суми франшизи з відповідача підлягає задоволенню в межах суми прописаної в договорі обов`язкового страхування, так як законодавець визначив, що франшиза може бути компенсована як страхувальником, так і особою, відповідальною за завданні збитки. З урахуванням того, що у позивача виникло право вимоги до відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду (франшизу) у розмірі 1 500 гривень 00 коп. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем до суду надано договір про надання професійної правничої допомоги № 04/02/21-1 від 04 лютого 2021 року (а.с. 9), рахунок № 20-2021 від 04 лютого 2021 року на оплату професійної правничої допомоги за договором про надання професійної правничої допомоги № 04/02/21-1 від 04 лютого 2021 року (а.с. 10), ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Чіпом Я.М. від 18 лютого 2021 року (а.с. 13), акт виконаних робіт від 25 лютого 2021 року (а.с. 11), дублікат квитанції про сплату послуг згідно договору № 04/02/21-1 від 04 лютого 2021 року у розмірі 2 000 гривень 00 коп. (а.с. 12). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір. Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 910 гривень (а.с. 1), разом з тим, розмір судового збору, який підлягав оплаті при поданні позову до суду, складає 908 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 4 408 гривень 00 коп. (1 500 гривень 00 коп. + 908 гривень 00 коп. + 2 000 гривень 00 коп. = 4 408 гривень 00 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: approved