Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

[PERSON] 10 липня 2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ДП «ДЕВЗ» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у позовній заяві посилалася на те, що з 19 вересня 1977 року по 03 лютого 2020 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 03 лютого 2020 року трудовий договір було розірвано на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із невиконанням відповідачем вимог оплати праці та колективного договору. Станом на теперішній час нарахована заробітна палата та компенсація за невикористану відпустку ДП «ДЕВЗ» позивачеві не виплачені та становлять 44 938 гривень 60 коп. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 44 938 гривень 60 коп. Відповідачеві ДП «ДЕВЗ» у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 464 від 26 вересня 1977 року позивача 19 вересня 1977 року було призначено на посаду архіваріуса відділу стандартизації Спеціального проектно-конструкторського і технологічного бюро по промисловим тепловозам, яке згодом було перетворено в ДП «ДЕВЗ» (а.с. 4-5). На підставі наказу № 23 від 03 лютого 2020 року трудовий договір між [PERSON] і ДП «ДЕВЗ» було припинено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 6). Згідно з довідкою № 76 від 03 лютого 2020 року, заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем станом на 03 лютого 2020 року становить 44 938 гривень 60 коп., з яких за: лютий 2018 року - 3 012 гривень 45 коп., липень 2018 року - 2 435 гривень 02 коп., квітень 2019 року - 2 632 гривні 28 коп., травень 2019 року - 2 418 гривень 27 коп., червень 2019 року - 3 060 гривень 10 коп., липень 2019 року - 2 885 гривень 59 коп., серпень 2019 року - 2 296 гривень 25 коп., вересень 2019 року - 2 490 гривень 09 коп., жовтень 2019 року - 2 597 гривень 84 коп., листопад 2019 року - 2 299 гривень 44 коп., грудень 2019 року - 2 168 гривень 38 коп., січень 2020 року - 2 027 гривень 59 коп., лютий 2020 року - 14 615 гривень 30 коп. (а.с. 7). Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частинами 1, 2 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Згідно з ч.ч. 1, 4, 5 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Забороняється провадити виплату заробітної плати у магазинах роздрібної торгівлі, питних і розважальних закладах, за винятком тих випадків, коли заробітна плата виплачується працюючим у цих закладах особам. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Згідно з ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом),але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Згідно з довідкою № 76 від 03 лютого 2020 року, заборгованість по заробітній платі у відповідача перед позивачем станом на 03 лютого 2020 року становить 44 938 гривень 60 коп. (а.с. 7), які підлягають стягненню. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 44 938 гривень 60 коп. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Судом не приймається до уваги примітка, яка міститься у зазначеній довідці про те, що заборгованість з лютого 2018 року по жовтень 2019 року стягується Новокодоцьким ВДВС у м. Дніпрі, оскільки до матеріалів справи жодною зі сторін не надано з цього приводу будь-яких доказів. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подачу позовної заяви майнового характеру, поданої фізичною особою, становить 1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Розмір задоволених позовних вимог становить 44 938 гривень 60 коп. 1% ціни позову становить 449 гривень 39 коп. (44 938 гривень 60 коп. / 100% = 449 гривень 39 коп.), що є менше від визначеного ЗУ «Про судовий збір» мінімального розміру судового збору, тому підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. З урахуванням того, що позивач при подачі позову була звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved