Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що перебуваючи з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.08.2019 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі ј частини від усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 20.02.2019 року до завершення сином навчання. На сьогоднішній день склалась така ситуація, коли він не в змозі сплачувати, визначений рішенням суду розмір аліментів, у зв`язку із погіршенням стану свого здоров`я, необхідністю постійно проходи лікування, що підтверджується виписками із медичної картки, неможливістю влаштуватися на постійну роботу. Крім того, він має батьків пенсіонерів, яким необхідна постійна матеріальна підтримка, оскільки вони постійно потребують медичної допомоги за станом свого здоров`я. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду у частці від заробітку у розмірі ј , на тверду грошову суму у розмірі 1500 грн. Ухвалою суду від 21.05.2020 року позовну заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Враховуючи, що зареєстроване місце проживання відповідачки не підтвердилось, її виклик було здійснено відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на веб-сайті судової влади, розміщене на сайті 21.05.2020 року (а.с. 55-56), а тому з цієї дати особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Крім того, копія ухвали суду від 21.05.2020 року та позовна заява з додатками була надіслана відповідачці за останньою відомою адресою її проживання, та вказані документи вона отримала 06.06.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №080014993938-5002906249341 (а.с. 58, 61). Відповідно у встановлений судом строк, з урахуванням п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України (в редакції ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 року), яким процесуальні строки, визначені Кодексом та встановлені судом, продовжуються на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, відповідачка на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала. Поряд з тим, 17.07.2020 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №731-ІХ від 18.06.2020 року, відповідно до якого процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції згаданого вище Закону України №540-IX від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом, тобто 06.08.2020 року (включно). Протягом цього 20-денного строку учасники справи мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Проте, протягом зазначеного 20-денного строку відповідачка не заявляла до суду клопотання про продовження їй процесуального строку, встановленого судом, для подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з наведеним суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 22.01.2009 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.03.2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено актовий запис №487 (а.с. 11). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.08.2019 року у справі №212/1517/19 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задоволено та ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 20.02.2019 року, на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , до завершення ним навчання у Гірничому коледжі ВНЗ «Криворізький національний університет», але не довше ніж до досягнення віку 23-х років (а.с. 12-13). Відповідно до довідки про склад сім`ї №498, виданої 14.02.2020 року Макарівською селищною радою, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] ; до складу сім`ї/зареєстрованих/ входять: [PERSON] , [INFO] , - дружина, [PERSON] , [INFO] , - син (а.с. 14). Як вбачається із медичних виписок стаціонарного хворого (а.с. 15-19), [PERSON] , у період з 19.04.2019 року по 13.05.2019 року; з 20.05.2019 року по 28.05.2019 року; з 21.08.2019 року по 28.08.2019 року, перебував на стаціонарному лікуванні у різних медичних закладах. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України. Так, відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом з тим ст. 192 СК України передбачає можливість зміни лише розміру аліментів, а не способу їх стягнення. Проаналізувавши вищезазначені положення закону, зокрема, ч. 3 ст. 181 СК України, з якої випливає, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч. 3 ст. 181 СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає. Таким чином, суд прийшов до висновку, що посилання позивача на положення ст. 192 СК України, як на підставу задоволення заявлених ним вимог, зокрема на погіршення здоров`я та зміну матеріального становища, є безпідставним, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися лише з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України). Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed