Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

[PERSON] 08.06.2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона з 18.11.2006 року перебувала з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 03.11.2011 року. У шлюбі у них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьками якої записані вона з відповідачем. Дитина фактично є на її утриманні, а відповідач ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги не надає, а її доходи є недостатніми для утримання дочки. Відповідач, проживаючи окремо з часу їх розлучення, приховуючи від неї факт наявності постійної роботи та свій дохід, самоусунувся від утримання сім'ї, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить заяву задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON] - аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно з часу розірвання шлюбу, тобто з 03.11.2011 року, та до повнолітня дитини, а також судові витрати по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обємі з підстав, які викладені нею в позовній заяві, просить позов задоволити, справу розглянути по суті в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву та письмове заперечення, в яких заявлені позовні вимоги визнав частково, заперечив проти стягнення з нього аліментів, починаючи з листопада 2011 року, оскільки він допомагав матеріально дитині, а дану вимогу позивачем нічим не обґрунтовано, окрім того зазначив, що з червня 2015 року він офіційно працевлаштований, тому згідний сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини свого заробітку на утримання неповнолітньої дитини. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували з 18.11.2006 року в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 03.11.2011 року (а.с.2). За час спільного їх проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає з позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «Надвірнянський житловик» № 1927 від 05.06.2015 року (а.с.4). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дитини та платника аліментів, що він з червня 2015 року працює контролером ТзОВ «ПБС» (м.Івано-Франківськ, вул. Крайківського,2) і має стабільний дохід, про що сам не заперечує і що підтверджується витягом з наказу № 19/15К від 23.06.2016 року (а.с. ), та взмозі надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини в розмірі, який достатній для її нормального фізичного та духовного розвитку, тому суд прийшов до переконання, що розмір аліментів може бути визначений щомісячно не в твердій грошовій сумі, як просить позивач, а по 1/3 частині заробітку відповідача на утримання дочки. Стосовно вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача, починаючи з 03.11.2011 року, то суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх отримати у зв'язку з ухиленням від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Відповідно до ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставни, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні позивачка не подала жодних належних та допустимих доказів того, що хоча б з червня 2012 року по червень 2015 року вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх слати. За таких обставин відсутні підстави для стягнення з [PERSON] аліментів за минулий час. Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі в дохід держави та на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved