Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

[PERSON] 10 травня 2016 року предявив позов до фонду гарантування вкладів фізичних осіб та публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» (далі ПАТ «Укрінбанк») про захист прав споживача - стягнення солідарно коштів в сумі 30\~240,00 грн., що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ, становить 1\~200,00 доларів США. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що згідно договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи «Тільки для своїх» від 16 квітня 2015 року ПАТ «Укрінбанк» прийняв на депозитний рахунок кошти в сумі 1200 доларів США на строк 16 квітня 2015 року по 17 січня 2016 року та за період дії вкладу по договору він, позивач, отримував відсотки по цьому вкладу. Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). 25 грудня 2015 року у ПАТ «Укрінбанк» була введена тимчасова адміністрація у звязку із чим дані кошти заблоковані та їх не видають, а усні та письмові пояснення керівництва банку полягають у тому, що він є повязаною особою із керуючим Самбірського відділення ПАТ «Укрінбанку» і такі кошти йому будуть виплачені в 9 чергу. З приводу повернення коштів відповідачі письмово відповідали, що кошти не будуть поверненні з тих підстав, що постановою Правління НБУ № 934 від 24.12.2015 року було вирішено віднести ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 року вирішено запровадити тимчасову адміністрацію у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Під час розгляду справи [PERSON] зменшив розмір позовних вимог та просив виключити із числа відповідачів [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечував проти проведення заочного розгляду. Представник відповідача, будучи двічі належним чином повідомленим про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення у судове засідання не зявився, від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній даних чи доказів. Вислухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 61 цього Кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Із договору банківського вкладу (депозиту) фізичної особи «Тільки для своїх» № 10-2343154 від 16 квітня 2015 року вбачається, що ПАТ «Український інноваційний банк» та [PERSON] уклали договір банківського вкладу (депозиту) фізичної особи «Тільки для своїх» за яким банківський вкладний (депозитний) рахунок відкривається на імя Вкладника для внесення коштів у сумі 1\~200,00 доларів США, Банк приймає від Вкладника грошові кошти на строк з 16 квітня 2015 року по 17 січня 2016 року з нарахуванням процентів за користування коштами, виходячи з процентної ставки 10,5 % річних. Згідно п. 2.1. цей Договір набуває чинності з дня внесення (перерахування) Вкладником коштів на рахунок , зазначений у підпункті 4.1.2. цього Договору. Із квитанції № 4642697 від 16 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] вніс 1200,00 доларів США на вклад згідно договору депозиту № 10-2343154 ( а.с. 13). Відповідно до п.2.2. якщо після закінчення строку, зазначеного в п. 1.2. цього Договору Вкладник не вимагає повернення суми вкладу та процентів, то Банк в дату закінчення строку дії Договору, в післяопераційний час здійснює нарахування процентів та перераховує суму вкладу та нараховані проценти на рахунок № 2620 кошти на вимогу фізичних осіб. Згідно п. 4.1.6 Банк зобовязується повернути Вкладнику суму вкладу рахунку після закінчення строку його зберігання відповідно до п. 1.2. цього Договору. Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У разі перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, але ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, яка передбачена ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. у справі № 6-140цс13). Згідно ст. 1060 ЦК договір банківського вкладу може бути укладений на будь-яких умовах, які не суперечать закону. В основному, це депозитні вклади на умовах видачі вкладу на першу вимогу («до запитання») та строкові вклади. Незалежно від виду вкладу, банк зобовязаний видати суму вкладу або його частину на першу вимогу вкладника-фізичної особи і не може зменшувати суму вкладу шляхом застосування штрафних санкцій, невиплати процентів за вкладом чи інших можливих форм відшкодування збитків банку. Однак, взяті на себе зобовязання відповідач не виконав, чим порушено право позивача на повернення вкладу. Частиною 2\~ ст. 1060 ЦК України\~також передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516, за договором банківського вкладу (депозиту) на вимогу банк зобовязаний видати вклад або його частину та нараховані проценти на першу вимогу вкладника. За договором банківського строкового вкладу (депозиту) банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (депозиту). Згідно\~ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Ураховуючи наведене вклад підлягає стягненню в іноземній валюті, що переведений в грошову одиницю України гривню за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.

Outcome: approved