Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 115 382, 14 грн, інфляційні втрати у розмірі 34 008, 46 грн, 3% річних у розмірі 12 268, 52 грн, пені - 4 292, 22 грн, а всього 165 951, 34 грн, та судовий збір у розмірі 2 489, 27 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є споживачем природного газу, постачання якого з 01 липня 2015 року здійснює ДП «КиївГазЕнерджи». У відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» в 2015 році відбулося реформування газової сфери, яке зокрема полягало у відокремленні функцій з постачання від функцій розподілу природного газу. З 01 липня 2015 року послуги з газопостачання побутовим споживачам природного газу на території м. Києва здійснює ДП «КиївГазЕнерджи». Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015 року у газеті «Сегодня» за № 116. Всі побутові споживачі, які продовжують після 30 червня 2015 року отримувати на території ліцензійної діяльності ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ є такими, що засвідчили бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняли цю пропозицію повністю, безумовно. Після 30 червня 2015 року отримання природного газу побутовим споживачем є момент укладення вказаного договору. У разі, якщо за адресою побутового споживача не було здійснено припинення газопостачання до 01 липня 2015 року, він є таким, що з 01 липня 2015 року уклав договір про надання послуг з газопостачання. У зв`язку з порушенням відповідачем порядку розрахунків, встановлених договором та Правилами, у останнього виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Від відповідача до суду не надходили заяви по суті. II. Процесуальні дії та рішення суду. 19 жовтня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. На виконання положень частини шостої статті 187 ЦПК України, 02 листопада 2020 року на судовий запит від 21 жовтня 2020 року надано відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 04 листопада 2020 року ухвалою судді у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному провадженні з викликом сторін. 17 грудня 2020 року представник позивача подав до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує, вимоги підтримує і просить задовольнити. На підставі частини першої ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення та задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. III. Фактичні обставини справи і позиція суду та оцінка аргументів сторін. Газопостачання за адресою: [ADDRESS] , до 30 червня 2015 року здійснювалося ПАТ «Київгаз». У відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» в 2015 році відбулося реформування газової сфери, яке зокрема полягало у відокремленні функцій з постачання від функцій розподілу природного газу. Так, як вбачається з матеріалів справи, з 01 липня 2015 року послуги з газопостачання побутовим споживачам природного газу на території м. Києва здійснює ДП «КиївГазЕнерджи». Пропозицію споживачам укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з газопостачання, що відповідають умовам типового договору, опубліковано 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» за № 116. Згідно з частиною другою ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції. Представник позивача зазначає, що після 30 червня 2015 року споживач [PERSON] (особовий рахунок № [NUMBER] ) отримує на території ліцензійної діяльності ДП «КиївГазЕнерджи» природний газ, а отже засвідчив бажання укласти договір про надання послуг з газопостачання та прийняв пропозицію повністю, безумовно. Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили по незгоду відповідача отримувати природний газ за адресою: [ADDRESS] , або припинення газопостачання споживачеві. Постачання природного газу здійснюється у порядку передбаченому договором про надання послуг з газопостачання, опублікованого 26 червня 2015 року в газеті «Сегодня» за № 116 з урахуванням вимог нормативно-правових актів, затверджених Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 1 Договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачеві,членам його сім`ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, житловому будинку, для побутових потреб, а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати за надані послуги з газопостачання за встановленими цінами у строки та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно п. 3 договору, споживач розраховується з постачальником за надані послуги з газопостачання за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, встановленими Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Вартість спожитого відповідачем газу визначались множенням обсягів спожитого газу і чинних тарифів на природний газ, які встановлюються Постановою Нацкомісії від 03 березня 2015 року «Про встановлення роздрібних цін на природний газ, що використовується для потреб населення» та постановою Кабінету Міністрів № 758 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу та змінами та доповненнями. Відповідно до п. 4.6. договору розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надання протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Як зазначає представник позивача, зв`язку з порушенням відповідачем порядку розрахунків, встановлених договором та відповідними нормативно-правовими актами, у відповідача виникла заборгованість за період з липня 2015 року по червень 2018 року у розмірі 115 382, 14 грн. Доказів про те, що відповідачем здійснюється оплата за газопостачання матеріали справи не містять, як не містять і відомостей про те, що розмір заборгованості не відповідає дійсності. Відповідно до частини першої ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до частини першої ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. За обставин встановлених в судовому засіданні суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основної суми заборгованості у сумі 115 382, 14 грн підлягає задоволенню. Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого розрахунку, що його було перевірено під час розгляду справи, інфляційне збільшення заборгованості становить 34 008, 46 грн, 3% річних у розмірі 12 268, 52 грн. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов`язань, суд вважає за можливе задовольнити ДП «КиївГазЕнерджи» і в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за період з липня 2015 року по червень 2018 року включно. Пунктом 4.9. договору встановлено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі 0,01 відсотка від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Отже, сума пені становить 4 292, 22 грн. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved