Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON] 12.06.2015р. звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на 12/30 долі квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом від [PERSON] В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], вона належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто по 1/5 частки кожному члену сім'ї. Після смерті всіх членів сім'ї єдиною спадкоємицею зазначеної квартири є вона. [PERSON] 04.04.2011 року склала заповіт, яким заповіло все своє майно їй. 19.09.2014р. вона звернулася до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки спадкодавець за життя не отримувала свідоцтва про право власності на частину квартири. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, але надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Належним чином повідомлений представник відповідача повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку. У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки представника відповідача, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. 04.04.2011р. [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] Згідно свідоцтва про на спадщину за законом від 08.05.2012р., зареєстрованим в реєстрі за №2-439, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.05.2012р., зареєстрованим в реєстрі за №2-441, та згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.05.1998р, зареєстрованим за №5А-98-125882, за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстроване право власності на 1/10, 3/30 та 1/5 частини, а всього на 12/30 частини квартири [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про на спадщину за законом від 08.05.2012р., зареєстрованим в реєстрі за №2-443, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.05.2012р., зареєстрованим в реєстрі за №2-445, та згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.05.1998р, зареєстрованим за №5А-98-125882, за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зареєстроване право власності на 3/30, 9/30 та 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2014 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не зареєструвала право власності у відповідності до законодавства України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, оскільки спадкодавець за життя отримала свідоцтво про право власності на частину квартири, однак не зареєструвала її у відповідності до законодавства України, яке діяло на той час, що в свою чергу унеможливлює реалізацію спадкоємицею свого права на отримання спадщини, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачені при пред'явленні позову витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved