Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 30.07.1994 року, зареєстрованого Ганьковицькою сільською радою, запис № 3 від 30.07.1994 року, посилаючись на те, що спільне подружнє життя не складається, з'явилися різні погляди на життя, позивач зловживає алкогольними напоями, що призводить до сварок та суперечок. Вказує, що подальше збереження сім'ї неможливе, спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, на примирення позивач не погоджується, шлюбні відносини продовжувати не бажає, а тому просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище, яке носила в шлюбі. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] (договір про надання правової допомоги від 12.09.2018 року, ордер серії ЗР № 41818 від 12.09.2018 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 21/518 від 12.04.2006 року) не з'явилися, надавши суду письмову заяву (вх. № 7287 від 01.11.2018 року) про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити, не заперечують проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечила проти заочного вирішення справи, враховуючи, що відповідачем (у встановлений судом строк) відзиву, що спростовує заявлені вимоги, до суду не надано, дослідивши матеріали справи та доводи позовної заяви, суд визнає причини неявки відповідача неповажними, вважає за можливе провести заочний розгляд справи, вирішує справу за наявними у справі матеріалами та доходить наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 1994 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НМ № 252577, шлюб зареєстровано Ганьковицькою сільською радою Свалявського району, Закарпатської області, запис за № 3 від 30.07.1994 року (оригінал свідоцтва про шлюб додано до матеріалів справи (а.с. 4). Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 112 СК України - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З огляду на вищенаведене, на підставі встановлених доказів в судовому засіданні, з'ясувавши, що проживання спільним подружнім життям та збереження сім'ї стало неможливим, сім'я існує формально, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, підставними, які слід задовольнити, шлюб між позивачем та відповідачем слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України - особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд зважає на те, що позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке носила в шлюбі, а тому доходить висновку, що вимога підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved