Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[INFO] померла мати сторін по справі - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на майно, до складу якого крім іншого майна входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6692 га, розташована в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер [NUMBER], що належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20 вересня 2004, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №839. 03 квітня 2000 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] 17 березня 2001 року [PERSON] склала ще один заповіт, згідно якого належний їй на праві особистої власності сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що знаходиться в СТОВ «Дружба» заповіла [PERSON] Спадщину після смерті [PERSON], позивачка прийняла шляхом подачі у встановлений законом строк до Смілянської державної нотаріальної контори заяви відповідного змісту. [PERSON], подавши заяву відповідного змісту, відмовилась від прийняття спадщини по заповіту та прийняла спадщину по закону. Таким чином, після смерті [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем за законом, а [PERSON] - спадкоємцем за законом і за заповітом. Позасудовим шляхом позивачка не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкову земельну ділянку, що залишилось після смерті матері, оскільки взамін вказаного в заповіті сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,6692 га кадастровий номер [NUMBER], серії [NUMBER] від 20 вересня 2004 року. Посилаючись на ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про визнання позову з проханням справу розглядати без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20 вересня 2004 року, виданого на підставі розпорядження Смілянської райдержадміністрації № 356 від 07 вересня 2004 року, [PERSON] є власницею земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6692 га, розташованої в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, кадастровий номер [NUMBER]. Вказане підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до заповіту від 17 березня 2001 року, посвідченого секретарем Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, [PERSON] заповіла належний їй на праві особистої власності сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що знаходиться в СТОВ «Дружба» своїй доньці - [PERSON] На день смерті заповідача вказаний заповіт не змінений і не скасований. Із постанови державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори № 1538/02-31 від 07 серпня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом 22 листопада 2013 року звернулася її донька [PERSON], на підставі поданої заяви заведено спадкову справу № 622/2013. Донька померлої [PERSON], подавши відповідну заяву, відмовилась від прийняття спадщини за заповітом і прийняла спадщину за законом. Разом з тим, державний нотаріус в задоволенні заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,6692 га, розташовану в межах Балаклеївської сільської ради Смілянського району Черкаської області, що належала померлій [INFO] [PERSON], вказаною постановою відмовила, посилаючись на те, що із змісту заповіту, складеного 17 березня 2001 року вбачається, що [PERSON] заповіла сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER], а не саму земельну ділянку, яка їй у власність в натурі виділена не була. Відповідно до змісту п. 17 перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правостановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, на дату відкриття спадщини, право [PERSON], на частку (пай), підтверджене сертифікатом, було припинене. При цьому, з часу отримання спадкодавцем державного акту на право приватної власності на землю вона набула статусу власника конкретної земельної ділянки, тобто змінився об'єкт власності. Разом з тим, суд вважає, що за своїм змістом розпорядження спадкодавиця було спрямоване на те, щоб заповісти [PERSON] саме земельну ділянку, на яку вона на момент складання заповіту мала право, підтверджене сертифікатом. Однак пізніше, коли спадкодавець отримала на підставі сертифікату державний акт на земельну ділянку, вона не внесла до заповіту відповідних змін. Приймаючи до уваги, що [PERSON] довела факт прийняття нею спадщини після смерті матері - [PERSON], а саме зазначеного спадкового майна, суд, відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України, вважає за необхідне визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. На підставі наведеного, ст.ст. 1220, 1223, 1233, 1235, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved