Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

[PERSON] 10.02.2015 року звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 03 лютого 2005 року в них з відповідачем народилась донька [PERSON], згідно свідоцтва про народження батьком дитини є [PERSON] Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачем надано письмові пояснення, в яких він не заперечує проти стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 450 грн., що є більшим від мінімально встановленого розміру аліментів на дитину (30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку). Крім того, зазначає, що на його утриманні перебуває матір [PERSON], яка є пенсіонером, та потребує матеріальної допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 338672 сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO]. Сторонами не заперечується, що дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частку доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З копії трудової книжки [PERSON] встановлено, що на даний час відповідач не працевлаштований. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Доводи відповідача про законодавче визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є безпідставними, оскільки положення ч. 2 ст. 184 СК України не розповсюджуються на випадки визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, та він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, більшому ніж 450грн., суд до уваги не приймає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини» дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на зазначене, дитина має право на достатній рівень життя, а батьки зобов'язані забезпечувати дитині умови життя, необхідні для її розвитку. Згідно ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. При цьому, суд відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснює відповідачеві його відповідальність за прострочення сплати аліментів, передбачену ст. 196 Сімейного кодексу України. Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, сума судового збору у розмірі 243, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial