Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

[PERSON] 29.11.2017р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та після збільшення позовних вимог 26.01.2018р. просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття сина, а саме до [INFO], посилаючись на те, що дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач останні роки у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина в достатньому обсязі не надає. Дитина перебуває на диспансерному обліку у хірурга-ортопеда та окуліста з діагнозами: сколіотична осанка, далекозорість високого ступеню, астигматизм. Заходи по оздоровленню дитини потребують значних додаткових матеріальних витрат, у яких відповідач участі не бере. Відповідач працездатний, отримує мінливий дохід а тому він може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім того, позивач зазначила, що [PERSON] отримав кредитні кошти та фактично використав їх на свої потреби. Щомісячно з заробітної плати позивача утримується по 20% заробітку по виконавчим листам про стягнення заборгованостей на користь ТОВ «Укрпромбанк» та ПАТ «КБ «Надра», що суттєво впливає на можливість позивача матеріально забезпечувати дитину всім необхідним. Сторони, повідомлені належним чином, до зали судових засідань не з'явились, представник позивача [PERSON] надав заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу, вказану в позовній заяві, двічі направлялись копія позовної заяви, уточненої позовної заяви з додатками до них, які повернулись до суду з відміткою працівника кур'єрської служби про відмову в отриманні документів з суду. Оскільки згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, [PERSON] знятий з обліку 23.04.2012р.за рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 26.01.2012р., реєстрації не має, тому відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до положень ст.280 ЦПК України суд з письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.12.2005 р. (а.с.3), який 14.07.2009 р. розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 14.07.2009р., актовий запис №128. 25.04.2008р. [PERSON], [INFO], змінив прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, виданою 25.04.2008р. Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, актовий запис №16 (а.с.4) Від шлюбу позивач і відповідач мають спільну дитину -неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, де батьком дитини зазначено [PERSON], а матір'ю - [PERSON] (а.с.5). Догляд за дитиною здійснює позивач, а відповідач останні роки добровільно матеріальної допомоги в достатньому обсязі на утримання сина не надає. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітніх дітей. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно з нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.. Судом встановлено, що дитина виховується позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, заперечень проти розміру вимог не надавав, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Враховуючи вищевикладене, та те, що з заробітку позивача щомісячно проводиться стягнення 20% по виконавчим листам на погашення кредитної заборгованості [PERSON], суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн. щомісячно до повноліття сина, який забезпечить дотримання прав та інтересів неповнолітньої дитини. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн..

Outcome: approved