Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] звернулися в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної, моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. В обґрунтування своєї позиції позивачі посилаються на те, що являються власниками квартири в [ADDRESS]; 18 квітня 2016 року сталось залиття їх квартири, про що Новокалинівським ВУЖКГ складено акт, згідно якого: підлога ванної кімнати залита водою з фекаліями і відходами продуктів харчування; також залита ванна, унітаз та біде до верху, частина води вийшла в коридор квартири; при комісійному огляді встановлено, що причиною залиття є забиття центральної каналізації, яка є між першим та другим поверхами; комісією ушкоджень центрального водопроводу і каналізаційної системи не виявлено. На момент залиття квартири у квартирі позивачів ніхто не проживав і тому забиття центрального стояка каналізації продуктами харчування не могло бути здійснено з їх вини. Власниками квартири №11, яка розташована над квартирою позивачів, являються [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивачі вважають, що через недбале ставлення відповідачів до використання санітарно-технічного обладнання квартири призвели до залиття їх квартири та заподіяння матеріальних збитків. На сьогоднішній день ремонт у квартирі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проведений; його відновна вартість становить 6942грн. відповідно до кошторису від 01.08.2016 року проведеного ТзОВ «ГРОД», а тому позивачі просять у судовому порядку стягнути із відповідачів завдану матеріальну та моральну шкоду в розмірі 11942грн., так як відповідачі відмовляються у добровільному порядку відшкодувати завдані збитки. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник останньої адвокат Захарко Ю.Ю. підтримали вимоги позову та посилалися на викладені обставини у зверненні до суду, наполягали позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] на виклик в суд не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Відповідач [PERSON] на виклик в суд не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; подав заяву про розгляд справи у його відсутності; проти позову заперечує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник відповідача [PERSON] адвокат Веремчук В.А. у судовому засіданні проти задоволення позову однаково заперечили, надавши пояснення аналогічні обставинам, викладеним у запереченні на позов від 02.11.2016 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що затоплення квартири [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 18.04.2016 року сталося через відповідачів, оскільки у квартирі позивачів тривалий час ніхто не проживав. Свідок [PERSON] як мешканка квартири в [ADDRESS] навпаки суду ствердила про відсутність вини відповідачів у затопленні квартири поверхом нижче. З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши наявні дані у матеріалах цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири слід задовольнити частково з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Главою 5 Цивільного-процесуального Закону регламентовано поняття доказів, їх належність та допустимість; обов'язок доказування і подання доказів. У відповідності до передбачених Цивільним Законом засад захисту права власності держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів прав власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; також власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Судом установлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 19.11.1996 року, квартира в [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належить: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON] після укладення шлюбу 05.09.2009 року із [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Із акту про залиття, аварію, що трапилась на системі холодного водопостачання від 18.04.2016 року, складеного Новокалинівським ВУЖКГ, відомо, що 18.04.2016 року в будинку [ADDRESS] трапилось залиття, аварія, на системі центрального холодного водопостачання; на час огляду квартири №9 комісією ушкоджень центрального водопроводу і каналізаційної системи не виявлено; підлога ванної кімнати залита водою з фекаліями і відходами продуктів харчування; також залита ванна, унітаз та біде до верху, частина води вийшла в коридор квартири; при комісійному огляді встановлено, що причиною залиття є забиття центральної каналізації, яка є між першим та другим поверхами. Висновки та рекомендації комісії: попереджено власника квартири №11-ІІІ поверх, квартири №9-ІІ поверх про недопущення скидання в унітаз побутових відходів і продуктів відходів харчування. Згідно кошторису на ремонт квартири після затоплення в [ADDRESS] від 08/2016 року, складеного ТзОВ «Самбірська ГРОД», зведений кошторисний розрахунок на ремонт квартири після затоплення в [ADDRESS] становить 6942грн. Відповідно до свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 22.08.2004 року власниками квартири в [ADDRESS] являються [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні із пояснень позивачів та їх представника адвоката установлено, що 18.04.2016 року залиття їхньої квартири в [ADDRESS], відбулось із вини відповідачів, котрі проживають над їхньою квартирою поверхом вище у квартирі №11 даного будинку. Затоплення квартири з вини відповідачів відбулось не вперше; 31.12.2013 року внаслідок чищення риби в умивальнику та злиття луски в каналізацію відбулось затоплення кухні позивачів та магазину на першому поверсі. Через чергове недбале ставлення відповідачів - власників квартири №11 до санітарно-технічного обладнання квартири та їх халатність щодо обов'язків мешканців багатоповерхового будинку, призвели до спірного в даній справі наступного залиття квартири позивачів та заподіяння їм матеріальних збитків. Ремонт у квартирі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проведений; його вартість становить 6942грн. відповідно до кошторису від 01.08.2016 року проведеного ТзОВ «ГРОД». Разом з тим суд погоджується із позицією сторони позивачів, що статтями 151, 177, 179 ЖК Української РСР та ст. 322 ЦК України передбачений обов'язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572. Згідно ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ч. 1 ст. 190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, які заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному обладнанню, об'єктам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків ділянках, зобов'язані відшкодувати заподіяну шкоду. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року із наступним змінами роз'яснено, що шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина вказаної особи. Ураховуючи наведені норми законів та надані суду стороною позивачів аргументи про залиття їх квартири 18 квітня 2016 року, що сталось у результаті дій відповідачів скиданням у каналізацію побутових відходів і відходів продуктів харчування; беручи до уваги позицію відповідачів, котрі не навели суду підстав для звільнення від доказування, що звуження каналізаційної труби між першим і другим поверхом взагалі сталося і, в тому є їх взаємна вина шляхом клопотання про призначення експертизи чи іншим чином; не спростовано показань свідків, що у квартирі позивачів перед залиттям майже три місяці ніхто не проживав і того, що коли пробили каналізаційну трубу, то мова йшла про наявні там сухофрукти; а головного ніким із відповідачів та свідком [PERSON], котра фактично проживає із ними та дітьми, не спростовано фізичного явища і елементарної послідовної логіки, що всі нечистоти у квартирі [PERSON] є наслідком використання каналізаційної системи саме родиною [PERSON] у період із суботи 16.04.16р. до понеділка 18.04.16р. і, в тому числі води, що подавалась тоді періодично по встановлених годинах; тому суд прийшов до переконання в необхідності задоволення позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення із відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 6942грн. як відшкодування матеріальної шкоди. У решті позову суд відмовляє за недоведеністю виходячи з наступного: У відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Частиною четвертою цієї ж статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно абзацу 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи наведене стосовно заявлених моральних (немайнових) збитків позивачів, під час провадження в цивільній справі ними не доведено в повному обсязі заявленої позовної вимоги; не обґрунтовано які саме моральні страждання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] понесли, які наслідки для них кожного настали в результаті залиття їх квартири, жодним чином цього суду особами не вмотивовано і не підтверджено. Тому суд у даному відмовляє за недоведеністю, що не позбавляє права позивачів на звернення із цим спором із інших підстав та посиланням на докази в обґрунтування такого. Розглядаючи все раніше наведене, суд прийшов до такого вирішення спору виходячи із засад змагальності щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, диспозитивності цивільного судочинства, аналізуючи пояснення сторін, свідків, подані ними суду матеріали. Тому суд приходить до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідачів 6942грн. матеріальної шкоди підлягає до задоволення, оскільки підтверджена наявними у матеріалах справи доказами; про стягнення моральної (немайнової) шкоди суд відмовляє за недоведеністю, відтак, позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судові витрати при вирішенні цивільного спору підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial