Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] в позові вказав, що суддя Курдюков В.М. працюючи слідчим Токмацького МВУМВС України незаконно порушив відносно нього кримінальну справу №2260231 за ч.4 ст.190 КК України. Слідчі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] напротязі 15 місяців, з 05.03.2002р. по 16.05.2003р. бездоказово проводили розслідування по даній справі. 16.05.2003р. слідчим Вараницею О.О. винесено постанову про закриття кримінальної справи №2260231 за ч.4 ст.190 КК України за п.2.ст.6 КПК України через відсутність складу злочину. Вважає, що [PERSON] не роз'яснив порядок і розміри відшкодування шкоди та не ухвалив виконавчий документ про її відшкодування. Крім того, слідчий Войтенко А.В. формально та незаконно розглянув його заяву про відшкодування шкоди. Винесена ним постанова не відповідає по формі та змісту виконавчому листу. Постанову «Про порядок і розмір відшкодування шкоди» повинен виносити слідчий Вараниця О.О. обо керівник органу досудового розслідування Токмацького МВ ГУМВС. Слідчий Войтенко А.В. бездоказово обгрунтував відмову відшкодування шкоди як не доведення ним порядку і розміру відшкодування шкоди, крім того, не вручив йому постанову про відмову у відшкодуванні шкоди, яку він отримав з прокуратури м. Токмак поштою 03.06.2015р. У зв'язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, він як виправданий громадянин не міг отримувати щомісячні грошові доходи від здійснення юридичної практики в місті Токмак, Києві та в країнах Європи, тобто розмір шкоди втрачених грошових доходів складає 607\~500 грн. (1500 євро втраченого щомісячного доходу у мінімальному розмірі зарплати за 15 міс. перебування під слідством). Просив суд скасувати незаконну постанову слідчого Войтенко А.В. від 10.12.2003р. про відмову відшкодування шкоди спричиненої незаконним притягненням у якості обвинуваченого за ч.4 ст.190 КК України, відшкодувати з рахунку Державного бюджету України 607\~500 грн. матеріальної шкоди неотриманих грошових доходів в результаті знаходження під судом та слідством у якості обвинуваченого за ч.4 ст.190 КК України, припиненого відповідно п.2 ст.6 КПК України по реабілітуючим підставам, спричиненої незаконними діями органу досудового розслідування слідчими Вараницею О.О., Войтенко А.В., відшкодувати шкоду у солідарному порядку винними відповідачами [PERSON], [PERSON] чи у регресному порядку, вказавши про це у рішенні суду. В письмових поясненнях від 16.10.2015р. [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив стягнути матеріальну шкоду 607\~500 грн. та моральну 100 000 грн.(а.с.69). 11.11.2015р. [PERSON] доповнив позовні вимоги про залучення в якості відповідача, суддю Токмацького районного суду, [PERSON] 20.11.2015р. апеляційним судом Запорізької області визначено підсудність Чернігівського районного суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача, Державної казначейської служби України, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судової повістки, причини неявки в судове засідання не повідомили. Представник Токмацького ВП Василівського ВП ГУПН України Запорізької області, відповідач [PERSON], відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали до суду письмові заяви, в яких позов не визнали, просили розглянути справу без їх участі та відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] надав письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що винесена ним постанова відповідає нормам закону. В КПК 1960р. визначено порядок, складання, строки оскарження постанови, яку виніс слідчий. [PERSON] була вручена постанова, додатково та неодноразово він ознайомлювався з матеріалами кримінальної справи. [PERSON] не притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.358 КК України. З цього приводу документи передбачені КПК України необхідні для притягнення до кримінальної відповідальності по справі не складалися. Під час досудового слідства [PERSON] неодноразово ознайомлювався з матеріалами кримінальної справи (в тому числі і оскаржуваною ним постановою), та вказував у своїх клопотаннях та заявах про закриття кримінальної справи за ст.190 КК України. Вважає, що немає підстав відміняти рішення прийняті багато років тому. Бажання їх відмінити свідчить про бажання позивача волокитно продовжувати справу по якій прийняте законне рішення. Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення позову, з підстав наявності рішення Чернігівського районного суду від 22.12.2015р., яке набрало законної сили, та яким вирішено позовні вимоги [PERSON] про скасування постанови слідчого Войтенко А.В. від 10.12.2003р. та стягнення матеріальної та моральної шкоди за час знаходження його під судом та слідством з 05.03.2002р. по 16.05.2003р. Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до матеріалів справи 05.03.2002р. слідчим Токмацького РВ УМВС України в Запорізькій області [PERSON] відносно [PERSON] порушено кримінальну справу №2260231 за ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 358 та ч. З ст. 358 КК України. Постановою слідчого, [PERSON] від 16.05.2003р. вищевказана кримінальна справа № 2260231 у відношенні позивача за ч.4 ст.190 КК України закрита за відсутністю в його діях складу злочину. 10.12.2003р.\~ слідчим Войтенко А.В. відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про відшкодування матеріальної шкоди в зв»язку із відсутністю такої шкоди за час знаходження [PERSON] під слідством з 05.03.2002р. по 16.05.2003р. по обвинуваченню за ч.4 ст.190 КК України. В постанові вказано, що [PERSON] не втратив заробітну плату, пенсію, інші грошові доходи, майно, не мав штрафів, адвокати були за призначенням. Про неможливість ознайомлення з вищевказаною постановою від 10.12.2003р.\~ постановленою слідчим Войтенко А.В., позивачем до суду не надано жодних доказів. Крім того, після закриття кримінального провадження в частині пред»явлення [PERSON] обвинувачення за ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України, постановою заступника Токмацького міжрайонного прокурора 28.07.2013р. на підставі п. З ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з не встановленням достатніх доказів винуватості [PERSON], позивач звернувся до Токмацької міжрайонної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. У вищевказаній постанові в.о. Токмацького міжрайонного прокурора О.М. Савран від 04.04.2014р. про відмову [PERSON] у відшкодуванні шкоди, вказано період з 05.03.2002 по 28.07.2013р.р., за весь період перебування під слідством та судом, в тому числі і по кримінальній справі № 2260231 за ознаками злочину ст.15ч.4 ст190 КК України, про що вказано в абз.10 даної постанови : «з матеріалів кримінальної справи №2260231 за обвинуваченням [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ст.15 ч.4 ст.190, ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України встановлено, що у ході досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи [PERSON] від будь-яких посад не відсторонювався, кримінальне покарання не відбував, у зв»язку з чим, підстави, визначені законодавством для відшкодування втраченого заробітку відсутні.» Крім того, [PERSON] оскаржив до Токмацького районного суду вищевказану постанову, в.о. прокурора Токмацької міжрайонної прокуратури [PERSON] від 04.04.14 р., винесену відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», якою йому було відмовлено у відшкодуванні шкоди в зв'язку з його виправданням. На даний час вищевказана постанова оскаржується в Пологівському районному суді Запорізької області, рішення по справі не ухвалено. Посилання [PERSON] на неможливість отримання щомісячних грошових доходів за час перебування під слідством та судом, від здійснення ним юридичної практики в місті Токмак, Києві, Москві та в країнах Європи, в розмірі, 607\~500 грн. (1500 євро, втраченого щомісячного доходу у мінімальному розмірі зарплати за 15 міс. перебування під слідством) не знайшли правового обгрунтування. При дослідженні судом рішень різних судів, Токмацького районного суду від 04.04.2014р., Чернігівського районного суду від 24.04.2014р., 09.10.2014р., 22.12.2015р. за позовами [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за час перебування під слідством та судом за період з 05.03.2002 по 28.07.2013р.р.встановлено, що позивач вказує різні суми втраченого ним щомісячного доходу та суми моральної шкоди, а також різні країни, Україна, Київ, Москва, Франція, Ірландія, Люксембург та ін. де він міг би працювати, вказуючи різні посади, юрист, сторож, двірник при цьому без надання суду доказів такої відмови та заборони використання такого права з підстав знаходження під судом та слідством. Відносно відшкодування моральної шкоди, рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 01.11.2013р. на користь [PERSON] за позовом Державної казначейської служби, стягнуто моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, в період притягнення до кримінальної відповідальності з 05.03.2002 по 28.07.2013р.р. за ст.15, ч.4 ст.190, ч.ч. 1, 3 ст.358 КК України, в сумі 156\~846грн. В частині позову про встановлення факту незаконного порушення кримінальної справи №2260231 по обвинуваченню [PERSON] за ст.15, ч.4 ст.190, ч.ч. 1, 3 ст.358 КК України не охоплюються викладеними у ст.16 ЦК України засобами захисту права, тому в задоволенні цих вимог слід відмовити. Рішенням Чернігівського районного суду від 22.12.2015р. відмовлено [PERSON] у задоволенні його позову до [PERSON], [PERSON],\~ Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області, Державної казначейської служби України в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 138 705грн. та моральної шкоди в сумі 300000грн. в зв»язку з незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності за ст.15, ч.4 ст.190 КК України в період з 05.03.2002р. по 16.05.2003р. Також цим рішенням, закрито провадження за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON],\~ Токмацького відділення поліції Василівського районного відділу поліції в Запорізької області Головного управління національної поліції в Запорізькій області Головного управління національної поліції, Державної казначейської служби України в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 138 705грн., та скасування, визнання недійсною, незаконною постанову [PERSON] від 10.12.2003р.\~ слідчого Токмацького РВ ГУМВС України в Запорізькій області. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Позивач не довів обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed