Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 вересня 2013 року померла його мати [PERSON] (далі спадкодавець). При цьому позивач вказує, що після смерті матері відкрилась спадщина яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого по вул. Заводська, 24, в с. Сухомлинове Іванівського району Одеської області та земельної ділянки за тією же адресою, загальною площею 0,51 га, яка була безкоштовно передана [PERSON] в приватну власність згідно рішення 15-ої сесії Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХІІ-го скликання від 05 вересня 1997 року та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Заводська, 5, в с. Сухомлинове Іванівського району Одеської області на земельній ділянці загальною площею 0,50 га по фактичному використанню. Земельна ділянка не приватизована, рішення на приватизацію не виносилося, державний акт не виготовлявся, договір оренди щодо неї не посвідчувався, прав третіх осіб та сервітутів щодо неї не має. Земельна ділянка знаходиться у власності Баранівської сільської ради. Звернувшись до державного нотаріуса Іванівського району Одеської області із заявою про прийняття спадщини, отримати свідоцтво про право на спадщину не зміг, так як відсутні правовстановлюючі документі на нерухоме майно. За цих підстав нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Позивач в судовому засіданні змінив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого по вул. Заводська, 24, в с. Сухомлинове Іванівського району Одеської області та земельної ділянки за тією же адресою, загальною площею 0,51 га, яка була безкоштовно передана [PERSON] в приватну власність згідно рішення 15-ої сесії Баранівської сільської ради Іванівського району Одеської області ХХІІ-го скликання від 05 вересня 1997 року. Відповідач в судове засідання не зявився про причини своєї неявки суд не повідомив проте надав до суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, просить розглядати справу у його відсутність. Встановивши зазначені обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В абзаці 3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пленум розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В абзаці 2, 3 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють правовідносини у справі до судового розгляду» пленум розяснив, що у разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Якщо для цього немає законних підстав, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд справи. Визнання позову повинно бути безумовним, а якщо у справі беруть участь кілька відповідачів, то ухвалення рішення про задоволення позову за наявності для цього законних підстав можливе лише у разі визнання позову всіма відповідачами. В абзаці 6 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» пленум розяснив, що за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого. Виходячи з ст.16 ЦК України суд може визнати право особи або захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З ч.2, 3 ст.1225 ЦПК України вбачається, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч.1, 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З ч.1 ст.1270 ЦК України вбачається, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на обєкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Вирішуючи справу

Outcome: approved