Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] 23 червня 2016 року звернувся до суду із позовом до Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. У заяві вказується, що 13 червня 2015 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області, вул. Центральна, 46-А. [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину, проте нотаріально оформити право власності на вказаний житловий будинок з господарським будівлями та спорудами не має можливості у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на них. У звязку з цим позивач звернувся до суду для визнання за ним права власності на вищезазначене майно, отримане в порядку спадкування за законом. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду відповідач повідомлений у встановлений законом спосіб, у заяві на адресу суду відповідач прохає справу слухати у відсутності його представника, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Суд уважає, що особисті пояснення представника відповідача в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута в його відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази справи, суд уважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Приписами Інструкції Міністерства юстиції УРСР і Міністерства комунального господарства УРСР від 23/25 грудня 1947 р. «Про порядок реєстрації будівель в містах, робітничих, дачних, та курортних селищах Української РСР», яка діяла на час будівництва домоволодіння померлої [PERSON], ні Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.66 Міністерства комунального господарства Української РСР, реєстрація права власності на такий обєкт нерухомого майна, як колгоспний двір, та інші обєкти, споруджені в сільській місцевості, не передбачалась. До прийняття вказаної Інструкції право забудови регулювалось Цивільним кодексом УРСР 1922 р., яке також стосувалось надання під забудову тільки міських ділянок (ст.71-84 ( скасовані 14.05.1949). Аналіз указаних норм свідчить про те, що на момент будівництва житлового будинку спадкодавцем у 1938 році порядок будівництва та реєстрації будинків у сільській місцевості був взагалі відсутній. Також відповідно до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до вказаного Указу і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Судом установлені факти та відповідні їм правовідносини: 13 червня 2015 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, у тому числі, й на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою вул. Центральна, 46-А, с. Малютинці Пирятинського Полтавської області (а.с. 7). Право власності на них спадкодавець за життя не зареєструвала, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 11). Згідно довідки Малютинської сільської ради Пирятинського району Полтавській області № 153/02-35 від 22 червня 2016 року встановлено, що власником житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Центральній, 46-А в с. Малютинці Пирятинського району Полтавської області є [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії технічного паспорту на будинок та господарські споруди вони збудовані протягом 1938, 1940, 1973, 1975 років (а.с. 10). У встановленому законом порядку [PERSON] прийняв спадщину, що підтверджується копією спадкової справи до майна померлої 13 червня 2015 року [PERSON] (а.с. 22-68), проте, нотаріально оформити право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами не має можливості, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на них, що підтверджується листом завідувача Пирятинської держнотконтори. (а.с. 12). Інші спадкоємці на майно [PERSON] відсутні. На частину спадкового майна (земельні паї) заявник отримав свідоцтва про право власності на спадкове майно. Згідно ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази в справі, ураховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов представника позивача [PERSON] є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved