Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON], в інтересах [PERSON], звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті бабці позивача [PERSON], яка померла 14.11.1996 року, відкрилась спадщина, що складається з трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. У нотаріальній конторі в оформленні прийняття спадщини позивачу відмовлено, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельні ділянки. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікатів таких відмовлено, мотивуючи що згідно чинного законодавства, не передбачено видачі дублікату державного акту на право приватної власності на землю. [PERSON], до початку судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, в судове засідання не зявився, подав лист з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був належним чином судом повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, пояснення, заперечення проти позову, тощо, не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії І-СГ № 451668, повторно виданим Буським РВ ДРАЦС ГТУЮу Львівськеій області 09.02.2017 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 19 від 15.11.1996 року. Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишила. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є спадкоємцем п»ятої черги спадкування за законом. Крім позивача, спадкоємцем до даної спадщини, був його батько [PERSON], однак такий 10.06.2005 року помер, та невістка померплої [PERSON], яка згідно поданої письмової заяви від 16.02.2017 року, відмовилась від своєї частки спадщини. Інших першочергових спадкоємців немає. До спадкового майна належать земельні ділянки № 1 площею 0,6862 га., № 2 площею 0,3996 га., № 3 площею 1,3046 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради, та належали спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІV-ЛВ № 005097, реєстровий № 4511 від 17.03.2000 року, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року № 136. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження спадковим майном, несе витрати по його утриманню. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельні ділянки належали [PERSON], після її смерті переходять до позивача, спадкоємця померлої, який фактично прийняв спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на земельні ділянки після смерті бабці на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved