Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

[PERSON] 20 листопада 2018 року звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на їх спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з дня розлучення і по день звернення з позовною заявою спільний син позивачки та відповідача перебуває на її утриманні. З 01.09.2016 року [PERSON] навчається на контрактній основі в Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка. Відповідно до умов контракту позивачка сплачує як за навчання та і проживання сина в гуртожитку. За період протягом 2016 та 2017 років за навчання та проживання в гуртожитку позивакою сплачено 12200 грн. Посилаючись на положення ст. 185 СК України позивачка просить суд постановити рішення, який стягнути з [PERSON] на її користь 50% понесених позивачкою витрат на навчання у 2016 та 2017 роках, а саме грошові кошти в сумі 6100 грн., а також стягнути з відповідача ? частину вартості навчання та проживання у гуртожитку, на майбутнє, до закінчення навчання сином у навчальному закладі та здобуття професії. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року їй присуджено з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] року в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісяця, починаючи з 13 червня 2017 року на період навчання повнолітнього сина. Відповідач не сплачує аліменти, так як працює неофіційно. Добровільно допомагати повнолітньому сину під час його навчання у вищому навчальному закладі відмовляється. Вказане стало підставою для її звернення до суду з вимогою компенсувати половину витрат, які вона понесла на оплату навчання та проживання їх сина, до моменту подачі позову та стягнути половина витрат, які вона понесе у майбутньому. Відповідач в судове засіданні не з'явився, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи, шляхом отримання поштової кореспонденції. До суду відзиву на позовну заяву відповідач не надав, також не повідомив причини своєї неявки та не звернувся із заявою про відкладення розгляду справи. Тому, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку, відповідно до ст. 280-289 ЦПК України. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 28 квітня 2001 року. Вони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, який проживає разом з матір'ю. [PERSON] після досягнення повноліття продовжує навчання у Полтавському національному технічному університеті імені Юрія Кондратюка, що підтверджується довідкою і в зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, яку позивачка не може надати у повному розмірі, оскільки перебуває на обліку як безробітна в Миргородському МРЦЗ. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 серпня 2017 року на користь [PERSON] стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO] року в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісяця, починаючи з 13 червня 2017 року на період навчання. Суд відмовляє у задоволені позовної заяви [PERSON] щодо стягнення на її користь додаткових витрати на оплату навчання сина, [PERSON], який продовжує навчатись в розмірі ? частини витрат, які понесла позивача за період 2016 -2017 роки, в сумі 6100 грн., та ? частину вартості навчання та проживання у гуртожитку, на майбутнє до закінчення навчання сином у навчальному закладі та здобуття професії, так як дані позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях закону. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на положення статті 185 СК України, відповідно якої, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Положення даної статті передбачають обов'язок батьків брати участь у додаткових витратах саме на дитину. Відповідно до частини 1 статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, тобто до досягнення 18 років. Так як [PERSON], [INFO], є повнолітньою особою, відсутні правові підстави для застосування положень ст. 185 СК України. Інші правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат суд не вбачає.

Outcome: dismissed