Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що [INFO] померла його баба [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . За життя померлою було складено заповіт, посвідчений секретарем Паволоцької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, за реєстром № 24, за умовами якого [PERSON] заповіла все своє майно заявнику. Спадщину після смерті баби, за заповітом, заявник прийняв. З метою оформлення у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, заявник звернувся до нотаріуса, проте отримав відмову, через помилку у написанні імені померлої у вищевказаному заповіті. Так, за даними заповіту, ім`я померлої вказано « [PERSON] », а за даними свідоцтва про смерть № [NUMBER] виданого 03 липня 2004 року, виконавчим комітетом Паволоцької сільської ради Попільнянського району, Житомирської області, ім`я померлої вказано « [PERSON] ». Розбіжності у написанні імені померлої у заповіті, створюють для заявника перешкоди у оформленні спадкових прав. Довідкою виданою Попільнянською селищною радою підтверджено той факт, що вищевказаний заповіт, дійсно належить [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . Встановити факт належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для того, щоб реалізувати своє право на спадщину за заповітом. В зв`язку з тим, що заявник не має іншої можливості встановити факт належності правовстановлюючого документу, від встановлення даного факту залежить виникнення його особистих майнових прав на земельну ділянку, чинним законодавством України не встановлено іншого порядку встановлення даного факту, а тому заявник вимушений звернутись до суду. Заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: належність [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] , заповіту, посвідченого Цірук А.А., секретарем Паволоцької сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, за реєстром № 24. Заявник в судове засідання не з`явився, в заяві просив розгляд справи провести без його участі. Представник заінтересованої особи: Попільнянської селищної ради Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення заявлених вимог не заперечують. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 липня 2004 року виконавчим комітетом Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 19 /а.с. 6/. Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] /а.с. 6 на звороті/. Згідно Заповіту посвідченого 06 квітня 2000 року секретарем Цірук А.А. Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] , що проживала в селі Паволоч, Попільнянського району, Житомирської області, заповіла все свої майно своєму внуку [PERSON] . Зареєстровано в реєстрі за № 24. Заповіт не змінювався та не відмінявся 11.01.2008 рік /а.с. 7/. Довідкою Попільнянської селищної ради Житомирської області від 30 грудня 2020 року визначено, що заповіт посвідчений 06.04.2000 року за реєстром 24, від імені [PERSON] , дійсно належить [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 8/. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 078785, виданого 20 квітня 2004 року, [PERSON] на підставі розпорядження Попільнянської РДА від 25.02.2004 року № 58 є власником земельної ділянки площею 3,5839 га, яка розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 9/. Згідно довідки № 280 від 16 грудня 2020 року виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , уродженка села Паволоч, Попільнянського району, Житомирської області, яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована до дня її смерті за адресою: [ADDRESS] , разом з внуком [PERSON] , [INFO] , дружиною внука [PERSON] , [INFO] , правнуком [PERSON] , [INFO] /а.с. 10/. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виданого 18 лютого 2021 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкової справи [PERSON] , яка померла [INFO] , відсутня /а.с. 11/. Як вбачається з повідомлення № 29/01-16 від 16 лютого 2021 року приватного нотаріуса Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , так як в заповіті ім`я померлої вказано як « [PERSON] », а в свідоцтві про смерть ім`я померлої - « [PERSON] », крім того у заповіті відсутня інформація про дату та місце народження заповідача /а.с. 12/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Так, відповідно до вимог глави 6 розділу ІV ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядає суд за місцем проживання заявника. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, передбачає, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Вимога пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами), при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню.

Outcome: approved