Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] 25 серпня 2020 року звернулась в суд з позовом до Приватного акціонерного товариства «Ратнівське ремонтно-транспортне підприємство» (далі - ПрАТ «Ратнівське РТП») про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона 03 лютого 2011 року на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного з ВАТ «Ратнівський райагропостач», набула у власність приміщення автозаправки Ж-1 площею 9,9 кв.м., що знаходиться на [ADDRESS] . 14 листопада 2018 року на [ADDRESS] було пошкоджено належне їй приміщення недіючої заправки, про що слідчим відділом Ратнівського відділу поліції ГУНП у Волинській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018030170000495 від 14.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. З показань потерпілої [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , слідчим було встановлено, що за наказом директора ПрАТ «Ратнівське РТП» [PERSON] здійснено демонтаж приміщення автозаправної станції, що знаходиться на [ADDRESS] , за допомогою належного підприємству автомобіля «ЗИЛ» під керуванням [PERSON] . Своїми протиправними діями працівники ПрАТ «Ратнівське РТП» завдали їй матеріальну шкоду в розмірі 51750 грн, що підтверджується висновком оцінювача про вартість об`єкта оцінки. Зауважила, що слідчий у постанові про закриття кримінального провадження вказав, що в даному випадку формально вбачаються ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, однак через свою малозначність не становлять суспільної небезпеки, тобто не заподіяли істотної шкоди потерпілій. Крім того, слідчий зазначив, що в діях посадової особи ПрАТ «Ратнівське РТП» [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КУпАП. Просить стягнути з ПрАТ «Ратнівське РТП» на її користь 51750 грн матеріальної шкоди, завданої знищенням майна, та понесені нею судові витрати. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 26.08.2020 відкрито провадження у даній справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву. Представником відповідача [PERSON] 11 вересня 2020 року скеровано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній вказує про безпідставність тверджень позивачки про те, що демонтована ним будівля на [ADDRESS] є приміщенням автозаправки Ж-1 на [ADDRESS] . Зазначив, що ВАТ (згодом -ПрАТ) «Ратнівське РТП» було створено шляхом перетворення державного підприємства (далі - ДП) «Ратнівське РТП» в межах земельної ділянки, яка передана ВАТ «Ратнівське РТП» у постійне користування згідно з Державним актом на право постійного користування землею від 14.08.1995 №4. У ході інвентаризації земельної ділянки суміжні землекористувачі, в тому числі представник Ратнівського підприємства матеріально-технічного забезпечення «Райагропостач», підтвердили відсутність претензій до меж суміжної земельної ділянки, на якій розташоване ДП «Ратнівське РТП». Зазначив, що все майно, рухоме і нерухоме, яке належало ДП «Ратнівське РТП» перейшло у 1995 році у складі цілісного майнового комплексу у власність ВАТ «Ратнівське РТП» в межах вказаної земельної ділянки. При цьому до Переліку нерухомого майна, переданого у власність товариства, були включені об`єкти капітального будівництва, які мали проектно-технічну документацію, акти введення в експлуатацію, були внесені в баланс підприємства. Інша частина майна передана ВАТ «Ратнівське РТП» без включення в згаданий перелік в складі цілісного майнового комплексу. Будівля, на яку вказує позивачка, була збудована ДП «Ратнівське РТП» господарським способом, як тимчасова споруда, без проектної документації, без державного вводу в експлуатацію, проте являла собою складову частину єдиного майнового комплексу ДП «Ратнівське РТП». Додатково вказав, що у постійне користування ВАТ «Ратнівський райагропостач» була передана земельна ділянка, на якій було розташоване Ратнівське підприємство матеріально технічного забезпечення «Райагропостач», що на [ADDRESS] . При цьому без змін залишилася спільна межа між земельною ділянкою №4 відповідача, що на [ADDRESS] , та ВАТ «Ратнівський райагропостач», яка проходила по стіні будівлі, що перебувала у власності останнього. З викопіровки з будівельного кварталу, яка є документом із інвентаризаційної справи ВАТ «Ратнівський райагропостач», вбачається, що приміщення автозаправки знаходиться на території ВАТ «Ратнівський райагропостач». Із договору купівлі-продажу від 03.02.2011, на який покликається позивачка, вбачається, що предмет договору - нежитлове приміщення знаходиться на земельній ділянці на [ADDRESS] , яка перебуває у постійному користуванні продавця. Враховуючи незмінність спільної межі між ВАТ «Ратнівський райагропостач» і земельною ділянкою №4 відповідача, на якій розташована демонтована будівля, вважає, що у позивачки не має жодних підстав стверджувати, що приміщення автозаправки Ж-1 на [ADDRESS] і демонтована відповідачем будівля є одне і те ж приміщення. Доказом цього називає технічний паспорт на приміщення автозаправки Ж-1, згідно з яким вказане приміщення має дерев`яну прибудову. Демонтована ж будівля ніяких прибудов не мала, що стверджується фотографіями згаданої будівлі, згідно з якими всі стіни, в тому числі і стіна з дерев`яним пройомом, не мають слідів примикання до них будь-яких конструктивних елементів, зокрема коридора. На думку відповідача, демонтована згідно з наказом по підприємству будівля, не є приміщенням автозаправки, як стверджує позивач, а тимчасовою спорудою, яка була власністю ПрАТ «Ратнівське РТП» і більше 25 років, з дати приватизації, не використовувалось в господарській діяльності, за технічним станом становила загрозу життю працівників підприємства і жителів смт Ратне, які використовували десятки років цю будівлю як сміттєзвалище Просить в позові [PERSON] до ПрАТ «Ратнівське РТП» про стягнення майнової шкоди відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено неправомірної поведінки у діях відповідача. Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 14.09.2020 задоволено заяву про відвід головуючого судді Ляха В.І. Ухвалою суду від 21.09.2020 задоволено заяву про самовідвід судді Лозицького С.О. Ухвалою від 25.09.2020 суддею Свистун О.М. прийнято справу до свого провадження та під її головуванням відкладено підготовче судове засідання, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив, а відповідачу - строк для подання заперечення. Від представника позивача адвоката Мохнюка М.В. на адресу суду 01 жовтня 2020 року надійшла відповідь на відзив, згідно з якою останній вважає, що позивач довів наявність в діях відповідача неправомірної поведінки. Свої доводи мотивує тим, що якою б не була адреса приміщення автозаправки, йдеться про той самий об`єкт. Ця обставина спростовується не лише показаннями свідків, а й матеріалами кримінального провадження №12018030170000495 від 14.11.2018, яке було закрито лише у зв`язку з відсутністю завдання істотної шкоди потерпілій, як того вимагає ч.1 ст.194 КК України. Щодо доведення вини відповідача у завданні шкоди зазначив, що ст.1166 ЦК України передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду буде вважатися винною, якщо вона не доведе відсутність своєї вини, зокрема у зв`язку із наявністю вини іншої особи або через дію об`єктивних обставин. Враховуючи ту обставину, що знищення приміщення автозаправної станції, яка знаходиться на [ADDRESS] , є деліктним зобов`язанням, саме на відповідача покладається обов`язок доводити свою невинуватість у завданні вищезазначеної шкоди. Оскільки протиправність поведінки відповідача, завдана шкода та її розмір, причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою доведена, просить позовні вимоги задовольнити. 06 жовтня 2020 року представник ПрАТ «Ратнівське РТП» Лесик С.І. на адресу суду скерував заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що із матеріалів кримінального провадження, зокрема постанови слідчого про закриття кримінального провадження, вбачається, що він був визнаний в якості свідка в даній справі. Більше того, у резолютивній частині постанови про закриття кримінального провадження зазначено, що кримінальне провадження, внесене в ЄРДР від 14.11.2018, закрито за відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України. На підставі матеріалів досудового розслідування дільничий офіцер поліції Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області провів додаткову перевірку. За результатами перевірки було встановлено, що слідчим місце події було визначено неправильно, оскільки подія відбувалася на вул.Серпнева, без зазначення номерів будинку, як 14 або 16. Постанова адмінкомісії селищної ради від 14.05.2019 про накладення адміністративного стягнення за ст.186 КУпАП за його позовом скуасована судом. Вважає, що [PERSON] наполегливо намагається довести, що саме на земельній ділянці ПрАТ «Ратнівське РТП», на відстані більше 100 м від межі ВАТ «Ратнівський райагропостач», знаходиться належне їй приміщення автозаправки з метою незаконного заволодіння земельною ділянкою площею 15 сотих на території ПрАТ «Ратнівське РТП», ніби для обслуговування згаданого приміщення. Просить відмовити в задоволенні позову, у зв`язку із недоведеністю позивачем неправомірної поведінки у діях відповідача і відсутністю складу цивільного правопорушення. У судовому засідання представник позивача позов підтримав із підстав, зазначених у ньому. Пояснив, що залишки зруйнованого відповідачем приміщення відповідають технічному паспорту приміщення автозаправки, що придбане позивачкою у ВАТ «Ратнівський райагропостач», а показання свідка [PERSON] , як представника продавця, свідчать про те, що саме це приміщення було продано [PERSON] . Про руйнування належного позивачці приміщення свідчать матеріали кримінального провадження за даним фактом. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснив, що позивачка жодними доказами не довела, що приміщення автозаправки, яке вона придбала у ВАТ «Ратнівський райагропостач» за адресою [ADDRESS] , розташоване на земельній ділянці № 4 за адресою [ADDRESS] . Зазначив, що межею між земельними ділянками ВАТ «Ратнівський райагропостач» і земельною ділянкою №4 ВАТ «Ратнівське РТП», на якій знаходиться демонтована спірна будівля, є стіна капітальної будівлі ВАТ «Ратнівський райагропостач», яка не змінювалася від дати їх створення під час приватизації і по даний час та предметом будь-яких спорів не була. Демонтована ж відповідачем будівля, на яку претендує позивачка, знаходиться на відстані більше ніж 100 м від спільної межі в глибину земельної ділянки №4 , яка перебуває у постійному користуванні відповідача. Вказав, що із звернення Ратнівської селищної ради від 02.04.2007 №160, в якому остання просила товариство надати згоду на вилучення земельної ділянки для суспільних потреб, вбачається, що селищна рада визнає той факт, що земельна ділянка № 4 на [ADDRESS] знаходиться в постійному користуванні ВАТ «Ратнівське РТП», а на її території розміщена автозаправка як комплекс споруд, а не приміщення автозаправки. Крім цього, зазначив, що під час приватизації до ВАТ «Ратнівське РТП» у складі цілісного майнового комплексу перейшов і заправочний пункт, розташований на земельній ділянці № 4 (у різних документах він позначався як нафтобаза, автозаправка, АЗС), у складі якого перебували резервуари для світлих нафтопродуктів, роздаточні колонки і пункти та інше обладнання і споруди. Оскільки згодом використання заправочного пункту стало економічно невигідним, обладання та будівлі були частково демонтовані, а земельну ділянку жителі прилеглих вулиць використовували як стихійне сміттєзвалище. Показав, що зазначене в технічному паспорті від 05.11.2018 приміщення автозаправки Ж-1, яке відповідно до експлікації має дерев`яну прибудову, не відповідає характеристикам демонтованого приміщення, яке ніяких прибудов не мало, про що свідчать додані фотографії. Із цих фотографій вбачається, що всі стіни, в тому числі стіна із дверним отвором, не мають жодних слідів примикання до них будь-яких конструктивних елементів. Згідно із технічним паспортом коридор розміщений зі сторони глухої стіни, що є нелогічним. Крім цього, зазначив, що згідно із наданим позивачем технічним паспортом на земельній ділянці розташовані сім резервуарів, в тому числі №1, 2, 5, 6, 7 - ємкістю 5 куб.м та №3, 4 - ємкістю 10 куб.м. Насправді резервуари розташовані у такому порядку: №1, 2 - по 10 куб.м, №3, 4 - по 25 куб.м, №5 , 6, 7 - по 10 куб.м. Переконаний у законності свого рішення про демонтаж будівлі, оскільки вказаний об`єкт нерухомості позивачу не належить, а є тимчасовою спорудою, яка була власністю ПАТ «Ратнівське РТП», переданою товариству під час приватизації в складі цілісного майнового комплексу . Відтак у його діях відсутній склад цивільного правопорушення. Просить відмовити у позові. Представник відповідача Руденко Г.І. позов не визнала, пояснила, що позивачкою не доведено факт заподіяння відповідачем їй майнової шкоди, оскільки не надано доказів на підтвердження того, що саме належне позивачці приміщення демонтоване відповідачем. Навпаки, допитаний судом оцінювач повідомив про наявність в натурі приміщення, оцінку якого він здійснював. Кримінальне провадження за фактом знищення майна було закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, відтак дана обставина не є преюдиційною. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши подані письмові докази, дійшов такого висновку. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ст.328 ЦК України). Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.4 ст.334 ЦК України). Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди (ст.386 ЦК України). Судом установлено, що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежитлового приміщення (а.с.7,8, т.1), укладеного 03 лютого 2011 року, відкрите акціонерне товариство «Ратнівський райагропостач», що знаходиться на вул.Серпнева, 16 смт.Ратне в особі голови правління Уєвич О.П. продало, а [PERSON] придбала приміщення автозаправки Ж-1 площею 9,9 кв.м, що розташоване в [ADDRESS] на земельній ділянці площею 1,39 га, що перебуває у постійному користуванні продавця (кадастровий номер земельної ділянки 0724255100:01:003:0817). На підставі вказаного договору за [PERSON] комунальним підприємтвом «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 23 березня 2011 року зареєстровано право власності на автозаправку Ж-1 пл.9,9 км.м на [ADDRESS] (а.с.9, т.1). Із пояснень сторін вбачається, що суть спору зводиться до того, чи є належне за договором купівлі-продажу [PERSON] приміщення автозаправки приміщенням, яке демонтовано в листопаді 2018 року за наказом керівника ПрАТ «Ратнівське РТП» [PERSON] . На переконання суду, ідентифікація об`єкта нерухомості здійснюється за місцем його розташування та його технічними характеристиками. Із показань допитаної судом свідка [PERSON] установлено, що на даний час вона працює бухгалтером ПАТ «Волиньліспром», раніше працювала в ВАТ «Ратнівський райагропостач», спочатку бухгалтером, згодом головою правління та ліквідаційної комісії. Після приватизації автозаправку було передано на баланс ВАТ «Ратнівський райагропостач», що являло собою невелике за розміром (близько 2-2,5м на 3-3,5м) приміщення для заправника, до якого згодом було здійснено дерев`яну прибудову без фундаменту для зберігання інвентарю. Оскільки для ВАТ «Ратнівський райагропостач» утримання заправки стало нерентабельним, тому підприємство «Профіт» (попередник - ТОВ «Волиньліспром») орендувало це приміщення. У зв`язку із наявними у ВАТ «Ратнівський райагропостач» боргами заправка була продана [PERSON] . Показала, що саме вона, як посадова особа ВАТ «Ратнівський райагропостач», укладала даний договір купівлі-продажу. Біля приміщення автозаправки були розміщені два ряди резервуарів, один з яких, ближче до приміщення автозаправки, належав ВАТ «Ратнівський райгропостач», інший, позаду цього ряду цистерн, - належав ВАТ «Ратнівське РТП». При цьому, вказані резервуари обох товариств обслуговував один працівник-заправник, робочим місцем якого було саме вказане приміщення заправки. Зазначила, що приміщення автозаправки огороджено не було. Огородженими були території ВАТ «Ратнівський райагропостач» та ВАТ «Ратнівське РТП». Вказала, що декілька років назад, перебуваючи в обідню пору за місцем роботи в їдальні ПАТ «Волиньліспром», через вікно побачила, що приміщення автозаправки демонтують працівники Ратнівського РТП у присутності [PERSON] . Трохи згодом на вказане місце прибув [PERSON] . Категорично ствердила, що демонтоване за вказівкою [PERSON] приміщення є саме тим приміщенням, яке продано ВАТ «Ратнівський райагропостач» [PERSON] разом із одним рядом резервуарів. У наданих представником відповідача фотографіях, аналогічним тим, які приєднані до матеріалів справи, упізнала приміщення автозаправки, що було предметом договору купівлі-продажу між позивачкою і ВАТ «Ратнівський райагропостач». Пояснити, чому вказане приміщення знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в користуванні відповідача, не змогла. Свідок [PERSON] показала, що в березні 2017 році вона у складі комісії, створеної селищним головою за зверненням керівника ПАТ «Ратнівське РТП» [PERSON] , виїжджала на місце знаходження автозаправки, що являла собою сіре приміщення невеликого розміру квадратної форми, яке на даний час, як їй відомо з інших джерел, демонтовано й вивезено. Біля приміщення знаходились резервуари, об`єм яких назвати не може. Адреса цієї автозаправки їй не відома. Комісією було установлено, що користувачем земельної ділянки під належною [PERSON] автозаправкою є ПрАТ «Ратнівське РТП». Зазначила, що їй відомо про те, що згідно з правовстановлюючими документами дане приміщення належить [PERSON] . Пояснити, чому в договорі купівлі-продажу адресою розташування приміщення автозаправки зазначена [ADDRESS] , не може. Припускає, що [PERSON] зверталася до Ратнівської селищної ради із заявою про дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку для обслуговування вказаного приміщення автозаправки, яка була задоволена. Однак земельна ділянка виділена не була з невідомих для неї причин. Свідок [PERSON] показав, що приміщення автозаправки та один ряд резервуарів для нафтопродуктів було продано ВАТ «Ратнівський райагропостач» його дружині [PERSON] . Інший ряд резервуарів належав РТП. У листопаді 2018 року він отримав від працівників ТОВ «Волиньліспром» інформацію про демонтаж належного [PERSON] приміщення автозаправки. Прибувши до вказаного приміщення, виявив, що погружчик навантажував биту цеглу й відвозив на територію РТП, яку пізніше вилучили працівники поліції. Про вказаний факт він повідомив поліцію. Адресу місця знаходження приміщення автозаправки не пам`ятає, власником ділянки, на його думку, є селищна рада. Його дружина, як власник приміщення автозаправки, зверталася до селищної ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Селищна рада мала намір виготовити проект детального планування території, однак керівник Ратнівського РТП [PERSON] не надав необхідних для цього документів. Свідок [PERSON] показав, що він на прохання [PERSON] навантажувачем на території біля недіючої заправки поблизу території Ратнівського РТП навантажував на автомобіль «ЗІЛ» бите будівельне сміття (білу цеглу). Будь-якого приміщення на цій території вже не було. Згодом на територію прийшов [PERSON] із претензіями з приводу знищення приміщення. Із дослідженого судом наказу директора ТзОВ «Ратнівське РТП» [PERSON] від 13.11.2018 №01/11 вбачається, що товариством вирішено на земельній ділянці № 4 площею 0,8473 га здійснити демонтаж всіх аварійних будівель, споруд, які створюють перешкоди для цілей наказу і не можуть бути використані як тимчасові будівлі на період капітального будівництва (а.с.28). За заявою [PERSON] від 14.11.2018 того ж дня зареєстровано кримінальне провадження №12018030170000495 за ч.1 ст.194 КК України за фактом пошкодження 14 листопада 2018 року близько 16 години приміщення недіючої заправки по [ADDRESS] . Представник відповідача визнав, що дійсно за його наказом було демонтовано приміщення автозаправної станції, однак дане приміщення знаходиться за адресою [ADDRESS] й, на його думку, не є тим приміщенням, на яке вказувала [PERSON] у заяві про вчинений злочин. Згідно із постановою слідчого Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області від 13.03.2019 (а.с.14, т.1) кримінальне провадження №12018030170000495 від 14.11.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України, закрито за відсутністю у діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Дії [PERSON] , як керівника Ратнівського РТП, щодо демонтажу приміщення автозаправки були предметом розгляду адміністративної комісії Ратнівської селищної ради, якою згідно із постановою від 14.05.2019 (а.с.120, т.1) за результатами розгляду складеного дільничним офіцером поліції Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області протоколу про адміністративне правопорушення визнано винним [PERSON] у тому, що він 14 листопада 2018 року близько 16 години в смт.Ратне на вул.Серпневій самовільно розібрав приміщення недіючої заправки, тобто вчинив порушення, передбачене ст.186 КУпАП. Згадана постанова рішенням Ратнівського районного суду від 23.03.2020 (а.с.250, т.1), яке набрало законної сили 15 липня 2020 року, скасована у зв`язку із визнанням позову Ратнівською селищною радою як відповідачем та ненаданням доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо ухвалення оскаржуваної постанови. За клопотанням представника відповідача судом 17 травня 2021 року здійснено огляд місця знаходження демонтованого приміщення автозаправки, про що свідчить відповідний протокол (а.с.268, т.1). Із залученням спеціаліста - інженера-землевпорядника [PERSON] шляхом дослідження наданого [PERSON] проекту землеустрою земельної ділянки на [ADDRESS] установлено, що приміщення автозаправки, яке демонтоване за наказом директора Ратнівського РТП [PERSON] , знаходилося на земельній ділянці на [ADDRESS] . Таким чином, судом установлено, що місцем розташування об`єкта нерухомості, на який вказує позивачка та який демонтований відповідачем, є [ADDRESS] . Досліджуючи технічні характеристики приміщення автозаправки, суд дійшов такого висновку. Згідно із технічним паспортом, виготовленим станом на 15.11.2018 атестованим інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] , приміщення автозаправки на [ADDRESS] складається із власне автозаправки (1-2) площею 6,6 кв.м та коридора (1-1) площею 3,3 кв.м, 1992 року побудови (а.с.12). При цьому, коридор являє собою дерев`яну прибудову, покриту шифером, що розміщена на дерев`яних стовпах (а.с.12 зворот). Технічний паспорт на приміщення автозаправки Ж-1 із аналогічними характеристиками, виготовлений 06 вересня 2008 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентраизації» на замовлення власника « Ратнівський райагропостач », міститься в матеріалах інвентаризаційної справи №1532 на об`єкт нерухомого майна [ADDRESS] . Установлені у ході огляду судом залишки фундаменту приміщення, демонтованого за наказом директора Ратнівського РТП [PERSON] , що знаходиться на земельній ділянці на [ADDRESS] , по зовнішньому периметру фундаменту відповідають цим же параметрам (довжина і ширина) приміщення, відображеного на технічному паспорті, наданому позивачкою. Твердження представника відповідача про відсутність слідів примикання дерев`яної прибудови (1992 року побудови) до стіни приміщення на доданих ним фотографіях (а.с.40-46) суд оцінює критично, оскільки фототаблиці із зображенням стіни (місцями із тріщинами) без відповідного висновку спеціаліста не можуть слугувати доказом даного факту. Зазначеним вище протоколом огляду стверджено наявність поблизу фундаменту демонтованого приміщення розміщених в один ряд двох порожніх цегляних основ під цистерни для палива, чотирьох цистерн на цегляних основах, а також бетонного майданчика. Із наданого позивачкою технічного паспорта вбачається, що поблизу приміщення автозаправки розміщено сім резервуварів, при цьому 1, 2, 5, 6, 7 - ємкістю 5 куб.м., 3, 4 - ємкістю 10 куб.м. У ході огляду 17 травня 2021 року залишків демонтованого приміщення та прилеглої території було здійснено заміри резервуварів. На підставі отриманих даних представником відповідача здійснено розрахунок об`єму наявних резервуварів (а.с.17, 18, т.2), згідно з якими наявні дві цистерни об`ємом по 25 куб.м та дві цистерни - по 10 куб.м. Доводи представника відповідача про те, що резервуари для пального, як і нафтобаза ВАТ «Ратнівський райагропостач» знаходилися в смт.Заболоття, не спростовують тверджень представника позивача про придбання [PERSON] приміщення автозаправки у смт.Ратне на підставі згаданого договору купівлі-продажу. Згідно із наданим представником відповідача Переліком нерухомого майна, переданого у власність відкритому акціонерному товариству (а.с.265, т.1), товариству «Ратнівський райагропостач», серед іншого, окрім нафтобази та резервуарів у смт.Заболоття, передано автозаправку в [ADDRESS] (пункт 9 згаданого Переліку). Наказом Регіонального відділення Фонду держмайна по Волинській області від 27.11.1995 №390 (а.с.32) перетворено державне підприємство «Ратнівське ремонтно-транспортне підприємство» у відкрите акціонерне товариство, відповідно до якого передано у власність ВАТ «Ратнівське РТП» нерухоме майно згідно із Переліком (а.с.33), в якому відомості про автозаправку (приміщення автозаправки) відсутні. Комісією, утвореною за розпорядженням селищного голови від 02.03.2017 №18, складено акт від 13.03.2017 (а.с.115), згідно з яким в присутності заявника - директора ПАТ «Ратнівське РТП» [PERSON] та директора ТОВ «Волиньліспром» [PERSON] комісією у зв`язку із зверненням [PERSON] із заявою про погодження проектів землеустрою було обстежено земельні ділянки, зокрема №4 площею 0,8473 га на [ADDRESS] . Згідно із наданим [PERSON] проектом землеустрою на даній земельній ділянці знаходиться лише належне ПАТ «Ратнівське РТП» приміщення, хоча при обстеженні в натурі виявлено наявність на цій земельній ділянці приміщення заправки та резервуарів, на які ПАТ «Ратнівське РТП» правовстановлюючих документів не надало. Згаданий акт містить інформацію про те, що до Ратнівської селищної ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою звернулася [PERSON] , яка надала правовстановлюючі документи на приміщення заправки та резервуари, що знаходяться на даній ділянці. Вказаною комісією рекомендовано Ратнівській селищній раді виготовити план детального планування даної території для обслуговування вищезгаданого приміщення. Згаданий акт комісії селищної ради, на думку суду, свідчить про те, що [PERSON] 13 березня 2017 року було достеменно відомо про те, що [PERSON] на вказане у акті приміщення автозаправки на той час уже заявляла свої права як його власник. Наданий представником відповідача [PERSON] акт, припис державного інспектора в Ратнівському районі Державного управління екології та природних ресурсів у Волинській області від 02.03.2007 (а.с.137) про усунення порушення - ліквідацію сміттєзвалища на належній Ратнівському РТП земельній ділянці, де раніше функціонувала АЗС, і яка забруднена побутовими відходами, свідчить виключно лише про належність очолюваному ним товариству земельної ділянки, а не об`єкта нерухомості, що на ній розміщений. Будь-яких інших документів на підтвердження належності Ратнівському РТП вказаного приміщення представниками відповідача не надано. Таким чином, з огляду на відсутність за адресою [ADDRESS] приміщення із такими значними за розмірами резервуварами для пального, розташування яких вимагало значної площі земельної ділянки, та тотожність за технічними характеристиками об`єкта нерухомості, а також враховуючи показання допитаних свідків, зокрема [PERSON] , [PERSON] , про те, що виключно на місці розташування демонтованого відповідачем приміщення автозаправки знаходилося придбане позивачкою приміщення, відтак представником позивача, на переконання суду, доведено той факт, що демонтоване за наказом директора Ратнівського РТП [PERSON] приміщення автозаправки на [ADDRESS] є приміщенням, придбаним [PERSON] у ВАТ «Ратнівський райагропостач» згідно з договором купівлі-продажу від 03.02.2011. Факт демонтажу вказаного приміщення представником відповідача визнається. Крім цього, даний факт доводиться показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , матеріалами кримінального провадження №12018030170000495 від 14.11.2018. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, позивачкою доведено факт заподіяння їй відповідачем майнової шкоди шляхом демонтажу належного їй майна. Представники відповідача тієї обставини, що шкоду завдано не з вини Ратнівського РТП, не довели. Вирішуючи питання про розмір завданої майнової шкоди, суд виходить із такого. Так, позивачкою на підтвердження розміру завданої шкоди разом із позовною заявою додано звіт про оцінку приміщення автозаправки, відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки становить 51750 грн. Даний звіт складений 14 грудня 2018 року ПП «Довіра» за результатами проведеної 13 грудня 2018 року оцінки та містить застереження про можливість його використання протягом 6 місяців з моменту дати оцінки (аркуш звіту 4). Таким чином, строк дії даного звіту на час пред`явлення позову (25 серпня 2020 року) завершився, відтак не може бути доказом на підтвердження розміру заподіяної шкоди. Представником позивача в судовому засіданні 21 жовтня 2021 року надано складений 07 жовтня 2021 року звіт про оцінку приміщення автозаправки, яка здійснена 06 жовтня 2021 року. Оскільки звіт містить фототаблицю із зображенням об`єкта нерухомості (а.с.168, 169), який із пояснень представника відповідача [PERSON] належить Ратнівському РТП й на даний час існує в натурі, беручи до уваги те, що за параметрами та конфігурацією даний об`єкт не відповідає доданому до звіту технічному паспорту приміщення автозаправки, відтак з приводу процедури проведення оцінки був допитаний у судовому засіданні спеціаліст - оцінювач [PERSON] .. Останній пояснив, що при виготовленні даного звіту він оцінював об`єкт нерухомості в натурі із виїздом на його місцезнаходження. Категорично ствердив, що зображений на фототаблицях (аркуші звіту 23, 24, а.с.168, 169) у звіті об`єкт є саме тим об`єктом, оцінку якого він здійснював. Пояснити розбіжності між площею і конфігурацією об`єкта на фототаблицях та об`єкта згідно із доданим до звіту технічним паспортом не зміг. Таким чином, судом установлено, що звіт про оцінку майна, наданий представником позивача 21 жовтня 2021 року, не є належним доказом на підтвердження розміру завданої майнової шкоди. Будь-яких інших доказів на підтвердження розміру завданої майнової шкоди позивачка не надала. Відтак вказана обставина є недоведеною. З огляду на недоведеність позивачкою всупереч ст.81 ЦПК України розміру завданої майнової шкоди суд у задоволенні позову відмовляє. Представником відповідача Руденко Г.І. до судових дебатів заявлено клопотання про відшкодування понесених відповідачем витрат на професійну правову (правничу) допомогу. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача Руденко Г.І. подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 02.03.2021 (а.с.220, 221 т.1), довідка-розрахунок №02/03 до договору про надання правової допомоги від 02.03.2021 (а.с.222, т.1) із зазначенням найменування правничої послуги та її вартості; акт про прийняття-передачі наданих послуг (а.а.145, т.2), відповідно до якого відповідачу було надано правову допомогу на загальну суму 14000 грн. Враховуючи досліджені докази, зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд вбачає підстави для висновку, що витрати відповідача на правову допомогу в розмірі 14000 грн є доведеними, а їх обсяг є співмірним зі складністю справи, а також з обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та часом, на них затраченим. Таким чином, з огляду на викладене, з позивачки на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн.

Outcome: dismissed