Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача [PERSON] зазначив, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON]. 29.07.2018 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким вказано, що спадщина складається з недоотриманої пенсії у сумі 69 334 грн. 60 коп. Спадкодавцем вказана [PERSON]. Позивач звернувся до відповідача з заявою про отримання пенсії матері відповідно до свідоцтва про право на спадщину, але йому було виплачено тільки 45 231, 96 грн. Усно спеціалісти відповідача заявили, що виплатили частину недоотриманої пенсії, посилаючись на статтю 46 закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», обмежившись нібито трирічним терміном, який зазначено у вказаній статті. У зв'язку з чим представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача недоотриману суму пенсії, яка увійшла у спадщину в розмірі 24 102, 64 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 704, 80 грн., та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 600, 00 гривень. На виконання ухвали суду від 17.08.2018 представником відповідача Назаровою Я. до суду подано відзив на позов, згідно з яким відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі та просила суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначила, що [PERSON] Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області була виплачена недоотримана пенсія його матері за період з 01.07.2015 року по 31.05.2017 року, тому як згідно з частиною першої статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. [PERSON] померла [INFO] року. Пенсія [PERSON] не була затребувана протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини та увійшла до складу спадщини. З даною заявою представник позивача звернувся в липні 2018 року. Враховуючи викладене, розрахунок розміру недоотриманої пенсії для виплати позивачу проведено відповідно до вказаних норм Закону № 1058, які є спеціальними по відношенню до порядку нарахування та виплати пенсії, відтак вони мають застосовуватись при визначенні розміру пенсії, яка має бути виплачена спадкоємцю. Дана правова позиція узгоджується із позицією Пенсійного фонду України, викладеною у листі від 11.12.2017 року № 39481/02-22, яким була надана відповідь на лист головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 20.11.2017 року № 13476/02-02. Отже, управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги уточнив та відмовився від позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, в іншій частині позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER], виданого 29.07.2018 року приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Дашдаміровим Е.А., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, є її син [PERSON], [INFO], на яке видано це свідоцтво, що складається з недоотриманої пенсії у сумі 69 334 грн. 60 коп., що належить до сплати, яка нарахована Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області за період з 01 липня 2014 року по 31 травня 2017 року на ім'я [PERSON], що підтверджується довідкою виданою Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 14.06.2018 року за № 9874/03-21. З копії талону до разового доручення поштового відділення, недоодержана пенсія [PERSON], що померла [INFO], виплачена у сумі 45 231, 96 грн. [PERSON] 12.08.2018. Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права отримання спадкового майна після смерті його матері. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім'ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв'язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім'ї за умови, якщо саме ці суб'єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім'ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь [PERSON] грошові кошти, набуті ним в порядку спадкування за законом - недоотриману пенсію, яка належала за життя [PERSON], в розмірі 24 102, 64 грн. (69 334,60 грн. належних до виплати спадкоємцю - 45 231,96 грн. фактично виплачених спадкоємцю = 24 102,64 грн.). Також, суд вважає за необхідне окремо відзначити, що ця справа підлягала розгляду саме за правилами цивільного судочинства, адже предметом позовних вимог був захист цивільних (спадкових) прав спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна, яке протиправно утримує у себе інша особа. При цьому, належним відповідачем за цими вимогами є саме Управління пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, адже за змістом статті 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» саме на Пенсійний фонд покладено, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій. Правильність вищевказаних висновків суду в частині юрисдикції спору та в частині належності відповідача підтверджується практикою Верховного Суду, яка відображена в постанові від 14 червня 2018 року у справі № 527/346/16-ц. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 27 від 06.08.2018 року про сплату судового збору у сумі 704 грн. 80 коп. Враховуючи викладене, з урахуванням задоволення позовних вимог і прохання представника позивача стягнути з відповідача судовий збір, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved