Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, у якому належні їй земельні ділянки заповіла позивачам у рівних частках. Вказуючи, що вони є спадкоємцями за заповітом , звернулися у визначений законом строк до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але нотаріус їм відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки на ім`я спадкодавця, просили визнати за ними право власності на Ѕ частку за кожним на земельні ділянки, площею 2,2965 га, кадастровий номер 0725586000:01:001:0239, та площею 0,2262 га, кадастровий номер 0725586000:03:001:0314, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивачі не з`явилися, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 37, 38), 11 січня 2020 року, кожен зокрема, подали до суду письмові заяви, в яких вказали, що позов підтримують з викладених у ньому підстав, просять задовольнити та розглядати справу без їхньої участі (а.с. 79, 80). Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 39), 11 січня 2020 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 80). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина перша статті 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 14) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, увійшли земельні ділянки. За життя [PERSON] 28 грудня 2006 року склала заповіт, відповідно до якого належні їй на підставі державного акту серії ВЛ № 001687, виданого Турійською районною державною адміністрацією 30 червня 2004 року, земельні ділянки заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до копії державного акту серії ВЛ № 001687 від 30 червня 2004 року, виданого Турійською районною державною адміністрацією, [PERSON] є власником земельних ділянок, площею 2,2965 га та 0,2262 га, які розташована на території Селецької сільської ради Турійського району Волинської області, кадастрові номери 0725586000:01:001:0239, 0725586000:03:001:0314 (а.с. 20). Належність зазначених земельних ділянок [PERSON] також підтверджується витягами з Державного земельного кадастру (а.с. 23-28). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація по вказаних ділянках відсутня (а.с. 75). Постановами приватного нотаріуса від 23 листопада 2019 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з ненаданням оригіналу документа, який підтверджує право власності спадкодавця, та відсутністю інформації про спадкові земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 18, 19). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 28 грудня 2006 року, не змінювався і є дійсним (а.с. 49 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. Позивачі протягом шести місяців після смерті [PERSON] 18 травня 2018 року подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини (а.с. 42). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 100/2018 до майна померлої [PERSON] (а.с. 41-78). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачів права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за ними права власності на спадкове нерухоме майно. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - по 384 грн 20 коп. кожному; стягнути з відповідача в користь позивачів 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачами при поданні позову, - по 384 грн 20 коп. кожному. На підставі викладеного, статей 1216, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved