Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

[PERSON] в особі представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за розпискою від 05.10.2011 року у розмірі 319 720 грн. 00 копійок - основна заборгованість та 9591 грн. 60 копійок три проценти річних від основної суми заборгованості, посилаючись на те, що 05.10.2010 року між позивачем та відповідачами було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачам грошові кошти у розмірі 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США. На підтвердження укладення договору відповідачами було надано розписку в отриманні грошових коштів від позивача. Відповідно до розписки від 05.10.2010 року, відповідачі зобов'язувалися повернути борг в 2011 році. До теперішнього часу відповідачі борг не повернули, чим порушили прийняті на себе зобов'язання. Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явились та просили розглядати справу за їх відсутності, позов підтримують, про що надали суду письмову заяву. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.10.2010 року між позивачем та відповідачами по цій справі був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачам грошові кошти у розмірі 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США. На підтвердження укладення договору відповідачами було надано розписку в отриманні грошових коштів від позивача. Відповідно до розписки від 05.10.2010 року, відповідачі зобов'язувалися повернути борг в 2011 році, що підтверджується оригіналом розписки. До теперішнього часу відповідачі борг не повернули, чим порушили прийняті на себе зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленим договором. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Так, на момент подання позову офіційний курс НБУ складав за 1 долар США 7,993 грн., відповідно сума заборгованості відповідачів склала 319720 грн. 00 коп. (7,993 х 40000 = 319720). Як вбачається з розписки від 05.10.2010 року відповідачі зобов'язалися повернути позику в 2011 році, проте станом на теперішній час борг відповідачами не був повернутий. Так, позивач наводить розрахунок трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості. Згідно з розпискою від 05.10.2010 року сума боргу становить 40 000,00 доларів США, що еквівалентне 319720 грн. 00 коп. (згідно курсу НБУ), термін прострочення 365 днів. Таким чином, три проценти річних від суми основної заборгованості становлять: 319 720,00х365 днів х 3%/365 днів/100%= 9591,60 грн. Відповідно до ч.1. ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позикодавець, згідно ч. 1 с. 1048 ЦК України, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦПК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми боргу за договором позики (письмовою розпискою). Зважаючи на те, що відповідачі свої зобов'язання у визначений термін не виконали, добровільно грошові кошти не повернули, у позивача виникло право на звернення до суду з дійсним позовом. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 541,625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України та

Outcome: approved