Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням, в якому просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Вимоги обгрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] є її власністю. 18 червня 2009 року в даній квартирі як член сім'ї зареєстрований був [PERSON]. Вказує, що з моменту реєстрації по даний час відповідач за вказаною адресою не проживає,свої речі в ній не зберігає, комунальні послуги не оплачує, дій по утриманню житла не здійснює. Позивач вказує, що реєстрація відповідача створює перешкоди у здійснення нею права власності на придбане майно та тягне додаткові витрати на утримання житла. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду не вручені відповідачу, так як він по даній адресі не проживає. Крім того, враховуючи, що фактичне місце проживання відповідачка невідоме, він був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду в пресі - газеті «Вісті Рівненщини» №10 від 15 грудня 2017 року та №11 від 22 грудня 2017 року. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача та представника позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановлянням заочного рішення. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів, за згодою позивача. Заслухавши позивача , представника позивача та свідка, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, що квартира [ADDRESS] є власністю [PERSON], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 19.09.2006 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю. в реєстрі за №2049. Згідно будинкової книги за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Актами складеним ЖКП «Перспективне» від 19.04.2017 року, 02.08.2017 року та 03.10.2017 року підтверджується, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідач в даній квартирі не проживає, його речей в квартирі немає. Згідно ч.1ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч. 1ст.383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Вимогами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, судом встановлено, що факт реєстрації відповідача чинить перешкоди позивачеві в користуванні квартирою, в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved