Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

[PERSON] виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 14.02.2018 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначила, що 08.05.2017 року померла її матір [PERSON], яка по день смерті була зареєстрована в [INFO]. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається, в тому числі, із земельної ділянки, площею 1,3520 га, розташованої на території Клекотинської сільської ради, та житлового будинку, що знаходиться на вул. Соборна (колишня назва вул. Леніна), 49, в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області. Вона є спадкоємцем майна після смерті матері за заповітом. Спадщину вона прийняла та вже частково оформила, але оформити спадкові права на житловий будинок з господарськими будівлями не може, оскільки державним нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини через відсутність правовстановлюючого документу, що є перешкодою для оформлення спадкових прав на вказаний будинок. Просить визнати за нею [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 08.05.2017 року її матері [PERSON] на житловий будинок під літерою «А» загальною площею 89,5 м.кв., в тому числі житловою площею 55,3 м.кв., веранду під літерою «а», веранду під літерою «а1», ганок під літерою «а2», ганок під літерою «а3», літню кухню під літерою «Б»,\~ погріб під літерою «В» та огорожу «1-3» загальною вартістю 38440 грн., що знаходиться на вул. Соборна, 49, в с. Клекотина Шаргородського району. 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] сільська рада Шаргородського району Вінницької області відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 15.02.2018 року до суду не подала. 02.03.2018 року представником відповідача [PERSON] сільської ради старостою с. Клекотина [PERSON] сільської ради [PERSON] подано у підготовчому засіданні заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на будинок у порядку спадкування, з якої вбачається, що відповідач не має заперечень щодо позову і вважає, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав (а.с.96). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача У підготовчому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] заявив усне клопотання про приєднання до матеріалів цивільної справи копії спадкової справи №673/17/02-14 до майна померлої 08.05.2017 року [PERSON]. Крім того, представник позивача адвокат [PERSON] заявив усне клопотання про ухвалення судом рішення у підготовчому судовому засіданні з огляду на визнання у повному обсязі представником відповідача позовних вимог [PERSON] Представник відповідача [PERSON] сільської ради староста с. Клекотина [PERSON] сільської ради Шаргородського району [PERSON] просить ухвалити рішення у цій справі у підготовчому засіданні з огляду на визнання у повному обсязі позовних вимог [PERSON] ІІІ. Процесуальні дії у справі Відповідно до ухвали судді від 15.02.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 02.03.2018 року (а.с.57-58). В підготовчому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд задовольнив клопотання: представника позивача адвоката [PERSON] про приєднання до матеріалів цивільної справи копії спадкової справи №673/17/02-14 до майна померлої 08.05.2017 року [PERSON]; представника відповідача [PERSON] про приєднання поданої ним заяви про визнання відповідачем позову; представників сторін про ухвалення судового рішення за результатами підготовчого провадження. Крім того, у підготовчому засіданні, не виходячи до нарадчої кімнати, суд вирішив здійснювати підготовче засідання у відсутності позивача [PERSON], належно повідомленої про дату, час та місце підготовчого засідання. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, немає. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що 08.07.2017 року померла матір позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №386406 (а.с.8). [PERSON] по день смерті, що сталася 08.07.2017 року, була зареєстрована в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 1,3520 гектарів, розташованої на території Клекотинської сільської ради, та житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться на вул. Соборна, 49, в с. Клекотина. Вказані обставини підтверджуються матеріалами оглянутої спадкової справи №673/17/02-14 (а.с.64-95). Спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом від 16.10.1997 року, посвідченим секретарем виконкому Клекотинської сільської [PERSON] народних депутатів Шаргородського району Вінницької області і зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій сільської ради за №130, є позивачка [PERSON], що підтверджується заповітом (а.с.39). Вказаний заповіт на день смерті спадкодавця не змінено та не скасовано. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, так як інші спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] спадщини не прийняли і на неї не претендують про що подала відповідні заяви (а.с.75, 77). [PERSON] спадщину після смерті матері прийняла та оформила спадкові права на земельну ділянку площею 1,3520 гектарів, що знаходиться на території Клекотинської сільської ради Шаргородського району, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ВН-ІV №065706, виданого Шаргородською РДА Вінницької області 26.04.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №307, кадастровий номер 0525383000:02:001:0080, що підтверджується оглянутим свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.12.2017 року (а.с.9), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.10), матеріалами спадкової справи №673/17/02-14 (а.с.64-95). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області на вул. Соборна (колишня назва Леніна), 49, позивачці [PERSON] відмовлено 22.12.2017 року завідуючою Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON], про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.5). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями загальною вартістю 38440 грн., що знаходиться в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області, на вул. Соборна (колишня назва Леніна), 49. Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом: даними з погосподарських книг по Клекотинській та [PERSON] сільських радах з 1986 року по 1990 рік, 1991-1995 рік, 2016-2020 рік, зокрема за 1986-1990 роки та 2016-2020 роки (2017 рік час смерті спадкодавця), де спадкодавець [PERSON] значиться головою двору, у власності якої знаходиться будинок 1961 року забудови з господарськими будівлями (а.с.48-53). Будинок на вул. Соборна (колишня назва Леніна), 49, знаходиться на земельній ділянці площею 0,52 га, яка належала матері позивачки [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради від 30.01.2018 року №1-319, згідно з якою за померлою [PERSON] рахується земельна ділянка, площею 0,52 га, в тому числі 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,27 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.12). З довідки виконкому [PERSON] сільської ради від 14.12.2017 року за №1-2481 вбачається, що будинок на вул. Соборна, 49, в с. Мурафа Шаргородського району дійсно належить [PERSON], яка померла 08.02.2012 року (а.с.17). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що будинковолодіння в с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області на вул. Соборна (колишня назва Леніна), 49, складається з будинку під літерою «А» загальною площею 89,5 м.кв., в тому числі житловою площею 55,3 м.кв., веранди під літерою «а», веранди під літерою «а1», ганку під літерою «а2», ганку під літерою «а3», літньої кухні під літерою «Б»,\~ погребу під літерою «В» та огорожі «1-3» загальною вартістю 38440 грн. Загальний фізичний стан будинку 1961 року забудови незадовільний, тобто має 41-60% зносу, але експлуатація його можлива, потребує ремонту (а.с.27). Проте, відповідно до п.5.1 Правил визначення фізичного зносу житлових будинків СОУ ЖКГ 75.11-35077234. 0015:2009, незадовільний стан будинку (41-60% зносу) означає, що експлуатація елементів будинку можлива при умові проведення ремонту. Всі зазначені вище докази підтверджують факт належності [PERSON] житлового будинку з надвірними господарськими будівлями, що знаходиться в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області на вул. Соборна (колишня назва Леніна), 49. При цьому, до зазначеного вище висновку суд дійшов, виходячи із того, що постановою [PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року за №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» постановлено завершити реєстрацію й технічну інвентаризацію житлового фонду у сільській місцевості. На виконання означеної постанови виконавчий комітет Шаргородської районної [PERSON] народних депутатів Вінницької області ухвалив рішення від 22.10.1987 року за №244 «Про забезпечення державного обліку житлового фонду в селах району», пунктом 1 якого передбачалось забезпечити проведення первинного обліку житлового фонду громадян, які мають житлові будинки на праві особистої власності в селах району (а.с.16). З листа-розяснення Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 23.03.1999 року №12/5-126 «Щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію» вбачається, що постановою КМУ від 05.08.1992 року за №449 затверджено Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення. Згідно з цим Положенням закінчені будівництвом та підготовлені до експлуатації згідно з затвердженим проектом обєкти повинні прийматися в експлуатацію державними приймальними комісіями… Порядок прийняття в експлуатацію обєктів недержавного замовлення визначається [PERSON] Міністрів АРК, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням з Держбудом… По обєктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації (до врегулювання цього питання законодавчими та нормативними актами) (а.с.17). Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських [PERSON] народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно з п.1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13.04.1979 року за №112/5, документами погосподарського обліку для сільських [PERSON] народних депутатів, зокрема, є форма №1 «Погосподарська книга». Крім того, відповідно п.п.6, 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, сільські [PERSON] один раз у пять років здійснюють закладку погоподарських книг станом на 1 січня. Закладка погосподарських книг здійснюється шляхом суцільного обходу дворів і опитування населення в період з 1 по 15 січня… Дані книг погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18 та 40 і 18 та 39 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських [PERSON] народних депутатів, відповідно, 1979 року та 1985 року, передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. Згідно з пунктом 62 [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року за №45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської [PERSON] депутатів трудящих, які видавалися, в тому числі, і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками №№32 та 33 до [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських [PERSON] депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19.01.1976 року за №1/5, було встановлено зразки форм довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. Із зазначених додатків вбачається, що довідка про власника житлового будинку видається згідно із записами у погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) [PERSON] депутатів трудящих. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої з заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року за №56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах, реєстрації не підлягали. Таким чином, станом на 1961 рік (рік забудови спірного житлового будинку та господарських будівель) в сільській місцевості, тобто в с. Клекотина, державна реєстрація обєктів нерухомості взагалі не передбачалася. Отже, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості, не залежало від державної реєстрації цього права. Аналіз вказаних нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад належало питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Відповідно до довідки КП «Могилів-Подільське МБТІ» від 24.10.2017 року за №453, вбачається, що право власності на будинок по вул. Соборна (колишня назва Леніна), №49, в с. Клекотина за [PERSON] не зареєстровано (а.с.13). Таким чином, враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в с. Клекотина по вул. Соборна (колишня назва Леніна), 49, підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останньої. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться в с. Клекотина на вул. Соборна (колишня назва вул. Леніна), №49, позивачці [PERSON] відмовлено 22.12.2017 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК, про що винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.5). Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначає відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1233, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.2 ст.1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. VІ. Висновки суду Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з надвірними господарськими будівлями в с. Клекотина на вул. Соборна (колишня назва Леніна), 49, підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після смерті останньої. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] сільською радою визнано позовні вимоги [PERSON], то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні. Оскільки право [PERSON] на оформлення її спадкових прав на житловий будинок померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved