Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в липні 2012 року між ним та відповідачем в м. Мелітополі було укладено в усній формі договір позики валютних цінностей та грошових коштів в сумі 8000 грн., згідно якого він частками передає в борг відповідачу 3600 евро та 8000 грн., а відповідач зобовязується повернути цей борг на першу вимогу позивача. За період грудня 2012 року по січень 2013 року ним в безготівковій формі на імя відповідача [PERSON] за допомогою банківської платіжної системи було перераховано 99061,00 грн. В листопаді 2014 року він звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу на що відповідач погодилась, але у подальшому стала уникати зустрічей з ним та телефонних розмов. На даний час сума позика відповідачем не повернута, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 99061,00 грн. В судове засідання позивач та його представник не зявилися, але надали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримиють в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином по останньому відомому місцю проживання та шляхом оголошення у пресі, тому у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1,3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено у судовому засіданні, в липні 2012 року між позивачемСопіним О.Г. та відповідачем [PERSON] в м. Мелітополі було укладено в усній формі договір позики валютних цінностей та грошових коштів в сумі 8000 грн., згідно умов якого [PERSON] частками передає в борг відповідачу 3600 евро та 8000 грн., а відповідач зобовязується повернути цей борг на першу вимогу позивача. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно матеріалів справи в період з серпня 2012 року по грудень 2012 року позивач [PERSON], знаходячись в Іспанії, перерахував в безготівковій формі на імя відповідача [PERSON] за допомогою банківської платіжної системи «Мопеу Gram» грошові кошти в іноземній валюті в сумі 3586,5 евро, що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень (а.с.44-55). Крім того, в період часу з грудня 2012 року по січень 2013 року позивач [PERSON], знаходячись в України, в м. Мелітополі перерахував в безготівковій формі відповідачу [PERSON] грошові кошти згідно квитанцій від 19.12.2012 року 2000,00грн., від 26.12.2012 року 1000,00 грн., від 19.01.2013 року 5000,00 грн., а всього 8000,00грн. (а.с.56). Таким чином, судом встановлено, що позивачем на рахунок відповідача було переказано грошові кошти в іноземній валюті в сумі 3586,5 евро, що за курсом Національного банку України станом на 03.11.2015 року в національній валюті України складає 91061,00 грн. та грошові кошти в національній валюті в сумі 8000,00грн., а всього за період серпень 2012 року - січень 2013 року 99061,00 грн. Враховуючи вищевикладене, те що на даний час відповідач [PERSON] вищезазначені грошові кошти не повернула, всіляко ухиляється від виконання своїх зобовязань, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу.

Outcome: approved