Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON], (далі-позивач) звернулась до Макарівського районного суду з позовом до Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області (далі відповідач), в якому просила визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по вул. Леніна, 88 в с. Ясногородка Макарівського району Київської області. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 18.03.2008 року померла її бабуся - [PERSON], після чого відкрилась спадщина, зокрема і на зазначене домоволодіння. Вона є спадкоємицею за заповітом та спадщину прийняла своєчасно. Проте, отримати у встановленому законодавством порядку свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно не має змоги, оскільки правовстановлюючий документ на зазначене домоволодіння спадкодавець за життя належним чином не оформила. Позивач в судове засідання не прибула, в своїй письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також додала до заяви Витяг з рішення Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області №391-47-VI від 06.10.2015 року «Про перейменування назв вулиць в селі Ясногородка», відповідно до якого було перейменовано вулицю «Леніна» на «Богушівська», що просила врахувати при винесені судового рішення. Відповідач також надіслав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі його представника. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.03.2008 року померла гр. [PERSON] (свідоцтво про смерть серії 1-ОК №117813, видане 21.03.2008 року Виконавчим комітетом Ясгородської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №14). Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема і на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Леніна, 88 в с. Ясногородка Макарівського району Київської області. Згідно рішення Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області №391-47-VI від 06.10.2015 року «Про перейменування назв вулиць в селі Ясногородка», назву вулиці «Леніна» було перейменовано на «Богушівська» (витяг з рішення міститься в матеріалах справи). Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Так, згідно заповіту, посвідченого 02.11.2000 року секретарем виконкому Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №28, [PERSON], все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла [PERSON], яка є позивачем у справі (зміна прізвища з «Санченко» на «Юхно» підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БК №182982, видане 01.09.2001 року Ясногородською сільською радою, актовий запис №02, - копія якого міститься в матеріалах справи). Позивач [PERSON] спадщину після смерті гр. [PERSON] прийняла своєчасно, оскільки відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України на час відкриття спадщини проживала разом з нею за однією адресою, що підтверджується відповідною довідкою №428 від 30.11.2015 року Ясногородської сільської ради. Інші спадкоємці майна померлої [PERSON], які би спадщину прийняли, судом не встановлені, що підтверджується відповіддю Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області № 181/0116 від 06.11.2015 року, звідки вбачається, що спадкова справа до майна померлої 18.03.2008 року [PERSON], не заводилась; а також підтверджується згаданою довідкою №428 від 30.11.2015 року, звідки вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає з 1992 року по даний час за адресою6 с. Ясногородка, вул.Богушівська (Леніна), 88, разом з нею проживала [PERSON], яка померла 18.03.22008 року. Проте, державний нотаріус своїм листом №1430/02-31 від 16.09.2015 року відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Богушівська (Леніна), 88 в с. Ясногородка, оскільки правовстановлюючий документ на зазначене домоволодіння спадкодавець за життя належним чином не оформила. Факт того, що власником домоволодіння, яке розташовано в с. Ясногородка Макарівського району Київської області, вул. Богушівська (Леніна), 88, дійсно була [PERSON], підтверджується випискою з погосподарської книги Ясногородської сільської ради від 20.10.2015р. №339, а саме особовим записом №265 в погосподарській книзі №3 за 2006-2010 роки. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок від 05.01.2012 р., який було виготовлено на вказане домоволодіння, спадковий будинок побудовано 1929 року. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95р). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого була померла [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини вищевказана виписка з погосподарської книги Ясногородської сільської ради від 20.10.2015р. №339 є доказом належності спірного домоволодіння на праві власності [PERSON] Окрім того, вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,250 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка належала померлій [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №221552 від 08.11.2006 року. Відповідно до технічного паспорту, виданого Макарівським бюро технічної інвентаризації, до складу домоволодіння за адресою с. Ясногородка, вул. Богушівська (Леніна), 88 входить: житловий будинок загальною площею 65,4 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м. - під літерою «А», прибудова «а», ганок, погріб «Г під», гараж «Б», оглядова яма «Б під», літня кухня «В», сарай «Г», навіс «Д», навіс «Е», убиральня «Ж», баня «З», фундамент «К», тротуар І, колодязь №1, огорожа №2-5, вигрібна яма №4, вартістю 146647,64 грн. Вирішуючи спір, суд виходить також з наступного. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved