Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] 31 липня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач у своєму позові посилається на те, що 8 жовтня 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. З 2013 року вони з відповідачем припинили ведення спільного господарства і на теперішній час відповідач проживає окремо, участі у вихованні та утриманні сина не приймає, тому вона звертається з даною позовною завою до суду та просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не працює, у розмірі 1500 грн. щомісячно . У своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 8 жовтня 2011 року, який було зареєстровано Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 677 (а.с. 8). Від цього шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Сторони подружні стосунки не підтримують, сумісно господарство не ведуть, живуть окремо. Шлюб між ними рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2014 року розірвано (а.с. 3). На теперішній час позивач [PERSON] проживає разом зі своїм малолітнім сином, займається його вихованням та утриманням (а.с. 5). Відповідач на утримання дитини матеріальну допомогу не надає. Син сторін [PERSON], [INFO], малолітній, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, оскільки відповідач не працює, в зв'язку з чим визначити та призначати стягнення з нього аліментів в частині від доходу не надається можливим та, виходячи з обґрунтованості, реальності, необхідності, помірності, розумності належної до сплати суми аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення останнім повноліття. За таких обставин суд вважає доведеними обставини позову в частині стягнення з відповідача аліментів у розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача на утримання доньки з дня подання позову, тобто з 31 липня 2014 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. - п.п. « 1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial