Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] 10 серпня 2020 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та визнання спадкоємцем четвертої черги посилаючись, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] , спадщину після якого, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки розміром 0,29 га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] фактом проживання прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . Він проживав разом з нею однією сім`єю з лютого 2013 року, опікувався нею, матеріально забезпечував, мали спільний бюджет, тому вважає, що має право на спадщину як спадкоємець четвертої черги та звернувся до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 28 квітня 2020 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що ним не наданий документ, який підтверджує його родинні стосунки з померлою. Просив суд встановити факт його проживання з [PERSON] , яка померла [INFO] понад п`ять років до часу відкриття спадщини з лютого 2013 року по [INFO] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник за угодою адвокат Пінчук Ю.В. надала суду заяву, де просила розглянути справу у її та заявника відсутність, заяву підтримують та просять задовольнити. Заінтересована особа Третя кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву, де просили розглянути справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 16 липня 2007 року Ялинцівською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 20. 03 вересня 1999 року [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Єдаменко О.А. 03.09.1999 і зареєстрованим у реєстрі за № 9-2387, де все своє майно заповідав [PERSON] , яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав та померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 22.10.2019 Виконавчим комітетом Ялинцівської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 27. Відкрилася спадщина. З заявою про прийняття спадщини до Третьої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області звернувся заявник [PERSON] , але 28 квітня 2020 року державний нотаріус Гуртова О.С. відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно в зв`язку з ненаданням ним документів, які підтверджують його родинні стосунки зі спадкодавцем, чим були порушені його законні права і інтереси, які потребують захисту. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належить не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Установлено, що [PERSON] з лютого 2013 року по [INFO] проживав з [PERSON] за адресою [ADDRESS] , вели спільне господарство та мали спільний бюджет, що підтверджується актом від 04 травня 2020 року. Оскільки, встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] не менш як п`ять років має для заявника юридичне значення, так як дозволяє йому реалізувати своє право на спадщину і цей факт ніким не оспорюється і не спростовується та не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому суд заяву задовольняє. До вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і

Outcome: approved