Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

[PERSON] 06 липня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 12 вересня 2015 року зареєстрували шлюб, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 13 грудня 2016 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обовязки подружжя, виховання дитини, непорозумінь, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Просила шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з нею. Ухвалою суду від 12 жовтня 2017 року прийнято відмову від позову [PERSON] до [PERSON] в частині розірвання шлюбу і справу провадженням закрито та залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області. Позивач [PERSON]В та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовну вимогу в частині визначення місця проживання дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував щодо визначення місця проживання дитини з позивачем. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача та її уповноваженого представника, відповідача, представника третьої особи, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Декларація прав дитини проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спеціальною згодою батьків та самої дитини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 2015 року в Виконавчому комітеті Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 27, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Недогарківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 27 липня 2017 року № 1428/02-22 згідно запису по господарської книги під № 0589-1 [PERSON] зареєстрована і проживає разом з сином [PERSON] в с. Недогарки вул. Приморська, 61 Кременчуцького району Полтавської області. В судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини з матірю. Оскільки відповідач визнав позов повністю і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову без зясування та дослідження інших обставин справи. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved