Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Розумовського О.С. звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати - [PERSON] , яка за життя з [PERSON] та [PERSON] уклала договір міни № 9, складений та зареєстрований 26 жовтня 1999 року в Костянтинівській філії Універсальної біржі «Примус». Відповідно до цього договору [PERSON] набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» м.Костянтинівка № 242 від 16 березня 2021 року право приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору міни, зареєстрованого у Костянтинівській філії Універсальної біржі «Примус» від 26 жовтня 1999 року за № 9. Однак, постановою Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області від 01 квітня 2021 року їй було відмовлено в оформленні спадкових прав після смерті матері на вказану квартиру з посиланням на те, що договір міни № 9, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не був посвідчений нотаріально. Позивачка на момент відкриття спадщини проживала разом із матір`ю [PERSON] , отже фактично прийняла спадщину після неї. Під час спадкування права та обов`язки переходять від спадкодавця до спадкоємця, внаслідок чого у [PERSON] , як у законної спадкоємиці за законом єдиним способом захисту порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання дійсним договору міни № 9 та визнання права власності за померлою [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Позивачка просить: - визнати дійсним договір міни № 9, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , складений та зареєстрований 26 жовтня 1999 року в Костянтинівській філії Універсальної біржі «Примус» щодо житлової квартири [ADDRESS] ; - визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за померлою [PERSON] . Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Бєлостоцької О.В. від 12 травня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 липня 2021 року закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Розумовський О.С. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, в якій підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що визнає позовні вимоги [PERSON] , вважає, що [PERSON] за життя законно набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі договору міни № 9, укладеного між [PERSON] , нею та [PERSON] , який був складений та зареєстрований 26 жовтня 1999 року в Костянтинівській філії Універсальної біржі «Примус». Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 26 березня 1999 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни № 9 відповідно до якого [PERSON] набула у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.16, 22-24). Вказаний вище договір міни № 9 був зареєстрований в Костянтинівській філії Універсальної біржі «Примус» 26 жовтня 1999 року під реєстраційним номером 9 (а.с.16). В тексті договору міни № 9 зазначено, що угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню; угода вважається укладеною з моменту реєстрації на біржі (Закон України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року). Відповідно до реєстраційного посвідчення Костянтинівського бюро технічної інвентаризації від 30 березня 1999 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] на підставі договору міни, посвідченого і складеного Костянтинівською філією Краматорської універсальної біржі «Примус» від 26 березня 1999 року, про що у реєстрову книгу № 102 зроблено запис під номером 119 (а.с.17). Згідно довідки КП «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації Костянтинівської міської ради» від 16 березня 2021 року № 243 право приватної власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору міни від 26 березня 1999 року, зареєстрованого у Костянтинівській філії Універсальної біржі «Примус» 26 жовтня 1999 року за № 9 (а.с.18). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивачка по справі [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.15). Як вбачається з довідки КП «Служба єдиного замовника» від 12 березня 2021 року № 227, [PERSON] з 21 липня 1999 року та до дня смерті була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Станом на 10 вересня 2020 року разом із [PERSON] була зареєстрована її донька - позивачка по справі - [PERSON] (а.с.20). 01 квітня 2021 року державний нотаріус Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєв О.В. видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно - земельну ділянку площею 7,1476 га кадастровий номер 1422485700:05:000:0074 (а.с.21). Постановою від 01 квітня 2021 року № 573 державний нотаріус Костянтинівської державної нотаріальної контори Волобуєв О.В. відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] , вмотивовану тим, що [PERSON] на підтвердження права власності на вказану квартиру надала договір міни № 9, складений та зареєстрований 26 жовтня 1999 року, який не посвідчений нотаріально (а.с.19). Щодо позовних вимог про визнання договору міни дійсним суд дійшов наступних висновків. Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року та застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Згідно з частинами першою, другою та шостою статті 86 ЦК Української РСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Згідно із частиною першої статті 128 ЦК Української РСР право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. На час укладення спірного договору чинним був Закон України «Про товарну біржу». Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу (у редакції на час укладення вказаного договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, на час виникнення спірних правовідносин діюче законодавство не вимагало нотаріального посвідчення договору відчуження нерухомості у разі укладання такого договору на товарній біржі. З досліджених судом доказів встановлено, що умови договору міни сторонами були виконані повністю - сторони договору набули право власності на певні об`єкти нерухомості; за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; вона зареєструвалась та фактично проживала у придбаній квартирі. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що при вчиненні договору міни дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності відбувся, сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме міни об`єктів нерухомого майна. Отже, правочин був реальним і вчинений у формі, дозволенній чинним законодавством України на момент його вчинення. Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено, що якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Отже, частиною 2 ст. 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати не посвідчений нотаріально договір дійсним за наведених вище умов. На теперішній час позивачка не має можливості оформити спадкові права після смерті матері - [PERSON] на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] , оскільки вона придбана за договором, який не був посвідчений нотаріально. За таких обставин та зважаючи на те, що захистити свої спадкові права у інший спосіб позивачка можливості не має, позовні вимоги в частині визнання дійсним договору міни є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визнання права власності на квартиру за померлою [PERSON] суд дійшов наступних висновків. Частинами 1,4 ст.25 ЦК України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Враховуючи приписи ч.4 ст.25 ЦК України, позовні вимоги про визнання за померлою [PERSON] права власності на квартиру, розташовану за адресою : [ADDRESS] задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтується на законі. Отже, позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Костянтинівська державна нотаріальна контора Донецької області про визнання договору дійсним та визнання права власності підлягає частковому задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (в частині визнання договору міни дійсним) відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідачок на користь позивачки [PERSON] слід стягнути судовий збір по 454 гривні 00 копійок з кожної.

Outcome: partial