Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Олійник Р.Б., звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з даною позовною заявою, мотивуючи її тим, що 07.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за № 02. Від даного шлюбу у них народилася одна малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що протягом останніх декількох років вони разом не проживають, шлюбні відносини між ними фактично призупинились. На даний час шлюб носить формальний характер, оскільки між ними відсутнє порозуміння, любов та повага, різні погляди на шлюб та сім`ю. За таких обставин, позивачка просить суд шлюб, який був укладений 07.05.2016 року між нею та [PERSON] розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак представником надано суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задоволити та розглянути справу у їх відсутні. Відповідач [PERSON] у судове засіданні не з`явився, однак надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що заявлену позивачкою вимогу про розірвання шлюбу визнає. Просить розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з копії свідоцтва серії [NUMBER] від 07.05.2016 року про шлюб, 07 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Руськокомарівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений відповідний актовий запис за №02. Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.11.2016 р. Приписами ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом встановлено, що шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] виявився невдалим, на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки між сторонами відсутнє взаємопорозуміння, через різні погляди на сімейне життя. Спільне життя з [PERSON] і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки [PERSON] . Спору щодо поділу спільного майна, визначення місця проживання дитини, сторонами не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. У відповідності до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved