Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

[PERSON] 14 січня 2015 року звернулася в суд із вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона 21 січня 2012 року позичила відповідачці 7882 грн. строком два місяці зі сплатою відсотків у розмірі 20%, про що відповідачка надала боргові розписки. Посилаючись на те, що у зазначений термін відповідачка свої зобов'язання не виконала, грошові кошти не повернула, позивачка просить стягнути з неї на свою користь борг з урахуванням індексу інфляції у сумі 9573 грн. 95 коп., відсотків в розмірі 55631 грн. 66 копійок, а всього 65205 грн. 61 коп., та судовий збір у сумі 653 грн. У судовому засіданні позивачка свої вимоги доповнила, просила також стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. Відповідачка з заявленим позовом погодилась. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторонами 21 січня 2012 року відповідно до ст.1047,1048 ЦК України укладено договір позики коштів на суму 7882 грн. строком на 2 місяці зі сплатою відсотків у розмірі 20% за місяць, про що відповідачкою складені боргові розписки від 21 січня 2012 року ( а.с.7-8). Вказані кошти відповідачкою позивачці не повернуто. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві такуж суму грошових коштів (суму позики). Стаття1049 ЦК України передбачає повернення позичальником позикодавцеві позики (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором, у разі відсутності інших домовленостей сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Відповідно до ст. ст.. 525,526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк виконання. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем не виконано грошове зобов'язання за договором позики, вимоги позивачки про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції та відсотків від суми позики є правомірними. Сума основного боргу відповідачки складає 7882 грн., сума боргу з урахуванням індексу інфляції з лютого 2012 року по 30 листопада 2014 року складає 9573,95 грн. Розмір відсотків з 23 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року становить 55631 грн.66 коп. (а.с. 6). Зазначені суми відповідачкою не оспорюються. У відповідності до ст..88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки сплачений нею судовий збір. Витрати на надання правової допомоги відшкодуванню не підлягають з таких підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно із ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. 04.02.2015 року позивачкою укладено з адвокатом [PERSON] договір про надання адвокатських послуг (а.с.25), за якими позивачкою надано адвокату [PERSON] повноваження представника в суді відповідно до ст. ст.. 27,31,44 ЦПК України. Відповідно до квитанції №4 від 04.02.2015 року (а.с.24), адвокат [PERSON] отримала від [PERSON] 2000 грн. за представництво в суді. Таким чином, адвокат [PERSON] брала участь у справі як представник позивача, а не як особа, яка надає правову допомогу. Тому позивачкою не доведено здійснення нею витрат саме на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial