Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

[PERSON] 27. 07. 2016 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 1999 року вона з відповідачем перебували у незареєстрованому шлюбі. З початку 2010 року сторони припинили спільне проживання. Від фактичних шлюбних відносин сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] які проживать разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\3 частини всіх видів доходу (заробітку) громадян, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що з 1999 року [PERSON] та [PERSON] перебували у незареєстрованому шлюбі. З 2010 року фактично припинили спільне проживання. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтв про народження дітей серії 1СР № 089598, серії 1СР № 089598, [PERSON] являється їх батьком. Згідно пояснень позивача, батько матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх розвитку та вихованню не приймає. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами\~статті 182 СК України\~та\~пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я\~\~та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду та до повноліття дітей. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Outcome: approved