Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

[PERSON] 14.11.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 12.06.2017 року між ним та відповідачем укладено договір позики який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого відповідач отримав від нього грошові кошти в розмірі 3200 доларів США, що на день його укладення становило 83584,00 грн. (за офіційним курсом НБУ станом на 12.06.2017 року за 1 долар США 26,12 грн.). Зазначив, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики мав бути здійснений не пізніше 04 серпня 2017 року. Однак до цього часу відповідач позику не повернув. Просив суд стягнути з відповідача на його користь з суму основного боргу за договором позики у розмірі 3200 доларів США, що на день його укладення становило 83584,00 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся\~\~належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням, причину неявки суду не повідомив, із заявами до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. Відповідно до п-п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15.12.2017 р., справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи малозначні справи. Суд, ухвалив: цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики розглянути в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК). Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За приписами статті 1047 ЦК України договір позики укладається\~\~у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до Договору позики від 12 червня 2017 року [PERSON] передав у власність [PERSON] гроші в сумі 83584,00 грн., що є еквівалентом 3200 доларів США станом на день укладення договору. Відповідно до п. 2 Договору позики договір є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 04 серпня 2017 року. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та підписаний сторонами [PERSON] та [PERSON] Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно із положеннями частини 2 статті 1046\~\~ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до норм чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконання договору, але й його укладення. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики від 12.06.2017 року, відповідач взяті на себе за договором позики зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, в зв'язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики у розмірі 3200 доларів США, що на день його укладення становило 83584,00 грн. Також до стягнення з відповідача\~\~ в силу вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1155,85 грн., оскільки означені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.\~\~

Outcome: approved