Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] 29 листопада 2017 року звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого посилається, що відповідно до умов затвердженої 11 травня 2017 року Кремінським районним судом Луганської області мирової угоди [PERSON] відмовився від своїх позовних вимог у вигляді зобов'язання її прибрати з межі ділянки дерева, а саме: аличу, вишню, яблуню, туалет та компостну кучу, оборудувати підвал водопроводу та добровільно переробити водовідвід на своїх шиферних навісах та перенести літній душ на відстань не менше 1 метра від межі земельних ділянок. А вона відмовляється від своїх позовних вимог у вигляді перенесення навісів з шиферними покриттями і літнього душу на відстань не менше 1 метру, які вказані в нормах ДБН.2.4-1-94 «Планування і забудова міських та сільських поселень» та зобов'язався добровільно убрати з межі своєї ділянки дерева, а саме: аличу вишню, яблуню, убрати від торцевої сторони підвалу шифер та прокопати водовідвідну канавку біля торцевої сторони підвалу. Вона свої зобов'язання виконала у добровільному порядку, а відповідач ні. Старшим державним виконавцем 03 серпня 2017 року було повернуто виконавчий документ без виконання з посиланням на відсутність в ньому заходів примусового виконання. Тому просить задовольнити її вимоги, спонукати відповідача до виконання цієї угоди . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги [PERSON] підтримала. Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнав, оскільки судом не було вирішені його вимоги щодо меж сумісних з позивачкою земельних ділянок. В останнє судове засідання сторони не з'явилися, просили розглянути справу за їх відсутністю. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 207, ч.2 ст. 208 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою регулювання спору на взаємних поступках має стосуватися лише прав та обов'язків. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди є невиконуваними. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого листа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» /далі Закон/. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Докази, які надані суду свідчать про наступне. [PERSON] звернувся до суду з вимогами до [PERSON] з зобов'язанням прибрати з межі своєї ділянки деяких дерев, туалет та компостну кучу, оборудувати підвал водовідводом. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якому просила відповідача перенести за свої кошти збудовані на межі земельних ділянок навісів з шиферним покриттям і літнього душу на відстань не менше 1 метру від межі. Тобто сторони фактично вимагали один від одного усунути перешкоди у користуванні земельних ділянок, які належать їм на праві власності. Сторони 11 травня 2017 року уклали мирову угоду, відповідно до якої вони відмовилися від своїх вимог та зобов'язалися добровільно виконати вимоги один одного та просили провадження у справі закрити. Ухвалою Кремінського районного суду від 11 травня 2017 року мирова угода була затверджена, згідно до умов якої сторони добровільно зобов'язалися здійснити відповідні дії. Сторони у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] свої зобов'язання по угоді виконала. [PERSON] навпаки свої зобов'язання не виконав, в судовому засіданні посилався на те, що між ним та [PERSON] не вирішені спірні питання щодо межі їх земельних ділянок. Старшим державним виконавцем Кремінського РВ ДВС ГТУЮ у Луганській області Миколаєнком А.Ю. відповідно до повідомлення від 03.08.2017 року повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки резолютивна частина рішення не передбачає заходів примусового виконання. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплені у ст. 4 цього Закону, де вказано, що, резолютивна частина рішення повинна містити заходи примусового виконання рішень /п. 5 ч. 1/. Однією з підстав повернення виконавчого документу стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим п. 6 ч. 4 цієї статті - резолютивна частина рішення повинна містити заходи примусового виконання. Отже, на момент постановлення ухвали суду про затвердження мирової угоди (11 травня 2017 року) зазначена ухвала не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Крім того, відповідно до ч. 5 ст.175 ЦПК України, яка діяла на момент прийняття ухвали судом, останній повинен був постановити ухвалу про визнання (а не затвердження) мирової угоди. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що у разі невиконання імперативних зобов'язань однією із сторін за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Щодо невиконання добровільних зобов'язань визначених в ухвалі про визнання мирової угоди, сторона має право звернутися до суду у позовному порядку щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, з предметом позовних вимог, які вона визначила у мировій угоді. Таким чином суд не бачить підстав для задоволення вимог позивача.

Outcome: dismissed