Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

[PERSON] 05.10.2018 року звернувся до Сокирянського районного суду із заявою про встановлення факту постійного проживання в Україні. В своїй заяві посилався на те, що він народився 07.06.1982 року в м.Кишинів, Республіка Молдова та з народження і по 18.07.2008 року проживав в [INFO]. Він є громадянином [PERSON] Молдова, однак, з січня 2011 року офіційно, разом з дружиною та двома малолітніми дітьми проживає в Україні, а саме в м.Сокиряни, вул.Грибоєдова, 15 Чернівецької області, де має у власності житловий будинок. Заявник бажає прийняти громадянство України та вважає, що має таке право з таких підстав: Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України може набуватися за територіальним походженням. Відповідно до даної норми Закону отримати українське\~громадянство за\~територіальним походженням можна у випадках, коли особа або її близькі родичі народились чи постійно проживали на території України. Його батько, [PERSON], [INFO], в даний час проживає за адресою: [INFO]. Батьком його батька, тобто його дідом, був [PERSON], який народився 11.02.1918 року в селі Ташбунар, (в даний час - с.Камянка (на російській мові с.Каменка) Болградського району Ізмаїльської області. Проживаючи за місцем народження, дід 09.12.1940 року в сільській раді с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області зареєстрував шлюб з його бабою, [PERSON]. 10.07.1941 року діда було заарештовано за ст.54-10 КК УРСР як ворога народу та 24.07.1941 року етаповано в тюрму №1 м.Новосибірськ, а 05.12.1942 року постановою особливої наради при НКВС СРСР засуджено на 5 років позбавлення волі. При цьому, факт засудження діда не свідчить про зміну ним місця проживання, оскільки він залишався жителем с.Ташбунар, а сімя діда і далі проживала в с.Ташбунар, не змінюючи місця свого проживання. Після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, на початку 1948 року, дід прибув на місце свого постійного проживання в с.Ташбунар, однак 21.10.1948 року на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської обласної ради депутатів трудящих від 16.10.1948 року №19, як куркуль, був висланий з сімєю до Східного Сибіру та прибув на спецпоселення с.Копилівка Осинівського району Томської області. Разом з ним на спецпоселення прибули і члени його сімї: батько [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. При цьому, все наявне у власності діда майно, у тому числі і нерухоме, було конфісковано в дохід держави. Висновком прокуратури Одеської області від 28.11.1989 року, на підставі ст.1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 16.01.1989 року «Про додаткові заходи по відновленню справедливості по відношенню до жертв репресій, що мали місце в період 30-40-х та початку 50-х років», а також ст.3 Закону України від 17.04.1991 року №962-ХІІ «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» його діда [PERSON] було реабілітовано. 10.07.1958 року діда з сімєю з обліку в спецпоселенні в Томській області Російської Федерації знято та він повернувся в Україну, однак належний йому до арешту житловий будинок та всі інші будівлі були пошкоджені та знищені, тому залишитися в Україні він з сімєю не зміг, у звязку з відсутністю місця для проживання. Шукаючи місце для проживання, дід з сімєю переїхав у [PERSON] Молдова, де поселився в с.Кимпень Вулканештського району та проживав там аж до своєї смерті 10.06.2003 року. Таким чином, його дід, [PERSON] з моменту народження 11.02.1918 року і по день примусового вислання 21.10.1948 року постійно проживав в с.Ташбунар (в даний час с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області). Відповідно до положень ст.8 Закону України «Про громадянство України» його дід народився та з дати свого народження 11.02.1918 року і по кінець червня 1940 року, а також з червня 1941 року по червень 1944 року проживав в с.Ташбунар, яке стало територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», а з кінця червня 1940 року і по червень 1941 року та з липня 1944 року по 21.10.1948 року постійно проживав на території, що входила на момент його постійного проживання до складу Української Радянської Соціалістичної [PERSON] (УРСР). З метою оформлення громадянства України він звернувся до Сокирянського районного сектора Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області, однак листом його начальника [PERSON] йому було відмовлено з тих підстав, що факт проживання особи на території України повинен бути підтверджений рішенням суду. Таким чином, він позбавлений можливості реалізувати своє право на набуття громадянства України за територіальним походженням в позасудовому порядку, а тому вимушений звернутися до суду з даною заявою. Просив суд\~встановити факт,\~що його дід, [PERSON], [INFO], який помер 10.06.2003 року, народився, з моменту народження 11.02.1918 року і по кінець червня 1940 року та з червня 1941 року по червень 1944 року постійно проживав на території с.Ташбунар (в даний час с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області), яке стало територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», а також з кінця червня 1940 року і по червень 1941 року та з липня 1944 року по 21.10.1948 року постійно проживав в с.Ташбунар (в даний час с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області), яке входило до складу Української Радянської Соціалістичної [PERSON]. В дане судове засідання заявник не зявився, однак подав до суду заяву, якою просив суд розглянути справу за його відсутності, заяву підтримав. Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області в судове засідання також не зявився, а перший заступник начальника служби [PERSON] подав до суду письмове клопотання, яким просив суд розглядати справу без присутності представника заінтересованої особи та в питанні винесення судового рішення по справі покладався на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Копією Тимчасової посвідки\~на постійне\~проживання серії\~ЧВ №006336\~від 29.03.2011\~року підтверджується, що місце проживання [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], зареєстровано на території України за адресою: м.Сокиряни, вул.Грибоєдова, буд.15 Чернівецької області. Копією картки №252 фізичної особи платника податків, виданої 16.02.2011 року Сокирянською обєднаною державною податковою інспекцією підтверджується, що [PERSON], [INFO], одержав ідентифікаційний номер [NUMBER], наданий Державною податковою адміністрацією України. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно розяснень, викладених Верховним Судом України в Листі від 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку ч.2 ст.256 ЦПК (ст.315 ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017 року) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України особи, його діда чи баби, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може повязуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті\~44\~Порядку провадження\~за заявами\~і поданнями\~з питань\~громадянства України\~та виконання\~прийнятих рішень,\~затвердженого Указом\~Президента України\~від 27\~березня 2001\~року №215,\~встановлено,\~що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської [PERSON], Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної [PERSON] (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що громадянство України може набуватися за територіальним походженням. Відповідно до\~даної норми\~Закону отримати\~українське громадянство\~за територіальним\~походженням можна у випадках, коли особа або її близькі родичі народились чи постійно проживали на території України. Відповідно до ст.8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської [PERSON], Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної [PERSON] (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Судом встановлено, що дід заявника [PERSON], народився 11.02.1918 року в селі Камянка (на російській мові с.Каменка) Ізмаїльського району Одеської області республіка УРСР та проживав на території Камянської сільської ради до 1948 року (с.Ташбунар до 1940 року), що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії ІІ-ЖД №381849, виданого 23.12.1977 року Ізмаїльським райвідділом ЗАГС Одеської області, довідкою Камянської сільської ради №635 від 23.03.2018 року та архівною довідкою №7-Д від 14.03.2018 року, виданою Комунальною установою «Ізмаїльський архів». Факт родинних відносин між заявником та його дідом [PERSON], [INFO] достовірно підтверджується копіями: повторного свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖД № 411172, виданого 23.12.1977 року Ізмаїльським райвідділом ЗАГС Одеської області, свідоцтва про народження серії ЭК № 387574, виданого 19.04.1957 року Мінаєвським виконавчим комітетом Асіновського району Томської області та свідоцтва про народження серії VІІ-БМ № 387613, виданого 25.07.1982 року Кимпеньським виконавчим комітетом Вулканештського району МССР. Згідно архівних довідок: №Д-1549 від 29.05.2018 року, виданою Державним архівом Одеської області та №7/3/11 від 30.05.2018 року, виданою ГУНП в Одеській області, вбачається, що 10.07.1941 року [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO] повіту (на даний час с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області) було заарештовано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ст.54-10 КК УРСР як ворога народу, 24.07.1941 року його етаповано в тюрму №1 м.Новосибірськ, а 05.12.1942 року постановою Особливої наради при НКВС СРСР засуджено на 5 років позбавлення волі. При цьому, його сімя проживала в с.Ташбунар, не змінюючи місця свого проживання. Після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, на початку 1948 року, [PERSON] прибув на місце свого постійного проживання в Ізмаїльську область, та 21.10.1948 року на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської обласної ради депутатів трудящих від 16.10.1948 року №19, як куркуль, був висланий з сімєю до Східного Сибіру та прибув на спецпоселення до с.Копилівка Осинівського району Томської області. Разом з ним мешкали та перебували на обліку члени його сімї: батько [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. 10.07.1958 року на підставі Указу Президії Верховної Ради СРСР №103/15 від 19.05.1958 року і наказу МВС СРСР №0180 від 22.05.1956 року [PERSON] з обліку спецпоселення знято. Висновком прокуратури Одеської області від 28.11.1989 року, на підставі ст.1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 16.01.1989 року «Про додаткові заходи по відновленню справедливості по відношенню до жертв репресій, що мали місце в період 30-40-х та початку 50-х років», а також ст.3 Закону України від 17.04.1991 року №962-ХІІ «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» [PERSON] та членів його родини було реабілітовано. Вказані вище обставини підтверджуються копіями: довідки комісії по відновленню прав реабілітованих за вих. № 554 від 04.04.1993 року, довідки №4/А-11 про реабілітацію від 11.04.2012 року, виданої УМВС РФ по Томській області, а також рішення №60 від 08.10.1992 року Комісії з відновлення прав реабілітованих Ізмаїльської районної державної адміністрації. 10.06.2003 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], Україна помер в с.Александерфельд, район Кагул, [PERSON] Молдова, про що 20.06.2003 року складено акт про смерть №21, що підтверджується копією свідоцтва про смерть DC-IV 1533235 від 10.03.2018 року, з перекладом нотаріуса Р. Молдови [PERSON]. Таким чином, дід заявника [PERSON] з моменту народження 11.02.1918 року і по день примусового вислання 21.10.1948 року постійно проживав в с.Ташбунар (в даний час с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області). Як вбачається із електронної енциклопедії «Вікіпедія», з 1918 року по 1940 рік та з 1941 року по 1944 рік с.Ташбунар перебувало під владою Румунії, а з кінця червня 1940 року по червень 1941 року та 1944 року по 1991 рік входило до складу УРСР. Статтею 5 Закону України «Про правонаступництво України» передбачено, що державний кордон [PERSON] РСР, що відмежовує територію України від інших держав, та кордон між Українською РСР і Білоруською РСР, РРФСР, [PERSON] Молдова за станом на 16 липня 1990 року є державним кордоном України. Відповідно до ст.9 вказаного вище Закону всі громадяни [PERSON] РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. Порядок збереження, набуття і втрати громадянства України регламентується Законом про громадянство України. Це свідчить про те, що с.Ташбунар (с.Камянка) стало територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». На звернення заявника до Сокирянського районного сектора Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області, з метою оформлення громадянства України, листом №7321-810 від 13.09.2018 року за підписом начальника [PERSON] йому було відмовлено з тих підстав, що факт проживання особи на території України повинен бути підтверджений рішенням суду. Разом з тим, факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на отримання паспорта громадянина України. За таких обставин суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що вищевказаних документальних доказів достатньо для встановлення факту про те, що дід заявника [PERSON], [INFO], який помер 10.06.2003 року, народився, з моменту народження 11.02.1918 року по кінець червня 1940 року та з червня 1941 року по червень 1944 року постійно проживав на території с.Ташбунар (в даний час с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області), яке стало територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», а також з кінця червня 1940 року і по червень 1941 року та з липня 1944 року по 21.10.1948 року постійно проживав в с.Ташбунар (в даний час с.Камянка Ізмаїльського району Одеської області), яке входило до складу Української Радянської Соціалістичної [PERSON], а тому є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] Судові витрати слід залишити за заявником. На підставі ст.ст.293, 315-316 та

Outcome: approved