Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON], 16.06.2014 року, звернувся в Шишацький районний суд з позовом до відповідача з зазначеними позовними вимогами, в обґрунтування яких в позовній заяві вказав, що згідно наказу № 3 від 02.08.2011 року він був прийнятий на роботу у ВАТ БК « Букрос» на посаду директора бази відпочинку « Білий парус» що розташована в с. Сагайдак Шишацького району Полтавської області. Наказом № 1 від 02.01.2014 року позивач був звільнений з займаної посади за згодою сторін. При звільненні з роботи відповідач порушив вимоги ст. 116 КЗпП України і не провів з ним повного розрахунку при звільненні, в зв'язку з цим він звертався до Октябрського районного суду м. Полтави з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, але його заява була задоволена частково і було відмовлено у прийнятті до розгляду заяви в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі за період з 03.12.2012 року по 01.08.2013 року, в зв'язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за вказаний період, яка згідно його розрахунку становить 3127,88 гривень, та стягнути 20390,00 гривень на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених ним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений своєчасно у встановленому порядку, про причини неявки в судові засідання суду не повідомляв, в зв'язку з цим суд, відповідно до норм ст.ст.169,224 ЦПК України, та за згодою позивача, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], згідно наказу № 3 від 02.08.2011 року, був прийнятий на роботу у ВАТ БК « Букрос» на посаду директора бази відпочинку « Білий парус» що розташована в с. Сагайдак Шишацького району Полтавської області, а наказом № 1 від 02.01.2014 року позивач був звільнений з займаної посади за згодою сторін. Відповідно до вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним повний розрахунок щодо виплати всіх сум, що належать йому в день звільнення. Оскільки відповідач в день звільнення позивача не провів з ним повного розрахунку, позивач звертався до Октябрського районного суду м. Полтави з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, але його заява була задоволена частково і ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.03.2014 року, йому було відмовлено у прийнятті до розгляду заяви в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі за період з 03.12.2012 року по 01.08.2013 року, так як вбачався спір про право. Перевіривши надані позивачем [PERSON] розрахунки не виплаченої йому відповідачем заробітної плати за період з 03.12.2012 року по 01.08.2013 року в сумі 3127,88 гривень, суд приходить до висновку що дані розрахунки відповідають дійсності, так як факт отримання заробітної плати позивачем за вказаний період та в день звільнення не доведений відповідачем належними письмовими доказами, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в цій частині позовних вимог. Стосовно позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, то суд вважає що ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що відповідачем були порушені трудові права позивача і це привело до моральних страждань, що вимагало від позивача створення додаткових зусиль для належної організації свого життя, але разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 20 390,00 гривень, яку просить позивач стягнути з відповідача на його користь, не відповідає фактичним обставинам справи та не доведений належними письмовими доказам, які надав позивач суду, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в цій частині позову на суму три тисячі гривень. На підставі ст.ст. 47, 115,116, ч.2 ст. 233, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial