Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] 28.08.2015 року звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що вона з 16.01.2003 року по 17.10.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем. У них народилося п'ятеро дітей: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO]. Рішенням Старосамбірського районного суду від 07.10.2013 року шлюб між ними розірвано. Відповідач зловживає алкогольними напоями, влаштовує п'яні дебоші на очах у дітей, показує вкрай негативний приклад їхнім дітям. Згідно повідомлення місцевого відділку міліції від 11.03.2014 року №1679 відповідач стоїть на обліку як особа, схильна до насильства в сім'ї, за категорією «сімейний насильник» з 15.04.2013 року. Відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей. Станом на 06.02.2014 року заборгованість становила 9600.00 гривень, порушено кримінальне провадження №120014140320000060, про що внесено відомості до ЄРДР 06.02.2014 року. Постановою кримінальне провадження закрито, оскільки [PERSON] з 2004 року не працює і живе на пенсію своєї матері, що, на думку слідчого, свідчить про відсутність у нього умислу на ухилення від сплати аліментів. Станом на 01.07.2015 року заборгованість зі сплати аліментів склала 37004,60 гривень. Як наслідок, тягар утримання дітей повністю ліг на неї. Відповідач не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Вона зверталася до Старосамбірської райдержадміністрації про визначення порядку участі відповідача у вихованні їхніх дітей. Розпорядженням від 20.03.2014 року №88/01-04 Старосамбірської райдержадміністрації відповідачу надано можливість побачень з дітьми два рази на місць за місцем їх проживання у присутності фахівця соціальної роботи Старосамбірського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за попередньою домовленістю та взаємною згодою з нею. Відповідач був присутній на засіданні органу опіки та піклування, зміст рішення йому відомий та зрозумілий, однак, з того часу жодного інтересу до дітей він не проявляв: не телефонував дітям на їхні дні народження, на свято Св. Миколая, на Новий рік чи Пасху; не кажучи вже про візит, подарунок, чи, хоча б, найменший вияв батьківської любові і турботи. Діти втратили любов та повагу до батька, зневажають його за алкоголізм, агресивність і неробство, кажуть, що «не хочуть такого тата». Роками діти не бачили від відповідача ані ласки, ані доброти, ані поваги. Освітою дітей відповідач не цікавиться, ніколи ні про що не питає, до школи та дошкільного навчального закладу до них не з'являється. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді від 18.09.2015 року провадження по даній справі відкрито та судове засідання призначено на 11 листопада 2015 року. Ухвалою суду від 15.01.2016 року провадження по справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі № 455/1367/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства. Ухвалою суду від 09.032017 року провадження у справі відновлено та призначено судове засідання. В подальшому представником позивача [PERSON] - адвокатом [PERSON] в порядку ст.31 ЦПК України подано заяву про зменшення позовних вимог, а саме: просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (т.1 а.с.125). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], позовні вимоги підтримали у повному обсязі, дали пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві та в уточненні до позовної заяви, просили позов задовільнити. Додатково пояснили, що протягом останніх чотирьох років відповідач не бере жодної участі у вихованні дітей. Позивач не чинила перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дітьми, сам визнав, що у нього немає часу. Аліментів платить дуже мало. З дітьми не намагається встановити ніякого контакту. На батьківські збори в школу не приходить. Бив дітей, змушував приховати факт крадіжки жвачки у магазині. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнали, [PERSON] додатково пояснив, що дітей любить, ніколи їх не ображав. Діти з ним не спілкуються. Купив синові [PERSON] телефон, але він,напевне, поміняв карточку, бо додзвонитися до нього не може. Коли приходив, щоб провідати дітей, то [PERSON] завжди викликала міліцію, казала що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Діти навчаються в інтернаті в м.Хирів, там і проживають. [PERSON] забирає їх тільки на вихідні. На даний час діти залякані, колись зустрічали його з роботи. Після розлучення позивач перейшла жити в м.Хирів, після чого налаштувала дітей проти нього. У м.Хирові будинок огороджений, вхідні ворота завжди зачинені, по подвір'ї бігає собака, що перешкоджає йому приходити до дітей. Матеріально допомагає по мірі можливості, часто їздить на заробітки, щоб підзаробити. Представник третьої особи - Сич Т.А., проти позову не заперечила та пояснила, що відповідач самоусунувся та свідомо ухиляється від обов'язку по вихованню та навчанню дітей, не проявляє щодо них батьківської турботи, не цікавиться їхнім життям та здоров'ям, не утримує матеріально. Виховання, контроль та матеріальне забезпечення дітей здійснює позивачка, якій в цьому допомагає її теперішній чоловік, комісія з питань захисту прав дитини також дійшла думки, що позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] відповідатиме їхнім інтересам. Після винесення райдержадміністрацією розпорядження від 20.03.2014 року про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні його малолітніх дітей, то він жодного разу не звертався до районного центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді для надання йому фахівця соціальної роботи цієї служби, як цього вимагало розпорядження, , щоб в присутності такого спеціаліста, надати йому можливість побачень з дітьми за місцем їх проживання. Суд, заслухавши сторін та їх представників, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши інші докази, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10. 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. п. 9 та 11 п. 1 Розділу XIII «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Цивільного процесуального кодексу в редакції від 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу; заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Статтею 150 СК України встановлений обов'язок батьків піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років, отже, орган опіки та піклування Старосамбірської районної державної адміністрації є належним позивачем. У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтв про народження (т.1 а.с.9, 10,11-13) батьками [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] - [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.10.2013 року шлюб між сторонами розірвано (т.1 а.с.17). Рішенням Старосамбірського районного суду від 30.01.2017 року(а.с.110-111,т.1) виключено з актового запису про народження від 10.06.2010 року за №11 [PERSON], [INFO] відомості про особу як батька дитини - [PERSON]. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відомо, що [PERSON], тобто позивач, зареєструвала шлюб 12.12.2013 року з [PERSON]. Прізвище чоловіка та дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (т.1 а.с.32). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов (т.1 а.с.33), характеристик (т.1 а.с.35-37, 107-109), відомо, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], проживають спільно з матір'ю [PERSON] та її чоловіком у м.Хирів, вул.Самбірська, будинок №4, Старосамбірського району Львівської області. З характеристик, які надані Хирівською школою-інтернату Владики Івана Хоми, на їх учнів: [PERSON], який навчається у 8-Б класі; [PERSON], яка навчається у 7-А класі; [PERSON], яка навчається у третьому класі, відомо, що діти зарекомендували себе працелюбними учнями, навчаються в міру своїх можливостей, мають добрий фізичний розвиток, приходять до школи чисті, акуратні, доглянуті, не схильні до протиправної поведінки, проживають разом з матір'ю та вітчимом, які цікавляться навчанням дітей, підтримують їх, забезпечують всім необхідним. Рідний батько навчанням дітей не цікавиться, їх ніколи не провідує(а.с.107-109). Згідно судового наказу, виданого Старосамбірським районним судом Львівської області 22.07.2013 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, з 17.07.2013 року (т.1 а.с.28). На виконання вказаного судового наказу заступником начальника ВДВС Старосамбірського РУЮ 03.10.2013 року постановою серії ВП №40031039 відкрито виконавче провадження (т.1 а.с.29). Станом на 01.07.2015 року підлягало до сплати відповідачем 41454,60 гривень аліментів на утримання дітей. Відповідачем сплачено 4450.00 гривень, заборгованість становила 37004,60 гривень (т.1 а.с.34). Згідно довідки про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі від 05.04.2017 року №09-35/1975, [PERSON] протягом січня 2016 - березня 2017 року сплачено [PERSON] лише 3700,00 гривень (т.1 а.с.112). З розрахунку заборгованості по аліментах, наданого 07.08.2017 року державним виконавцем Старосамбірського районного відділу ДВС І.М. Павліш, вбачається, що станом на 01.04.2017 року загальна заборгованість по аліментах, стягнутих за вищевказаним судовим наказом, становить 74 198 гривень 20 копійок (т.1 а.с.129-131). 06.02.2014 року позивачка зверталася у Старосамбірський РВ ГУМВС України у Львівській області з заявою про несплату [PERSON] аліментів. Проте дане кримінальне провадження постановою від 03.03.2014 року було закрите у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину (т.1 а.с.31). Як вбачається з поданих суду документів(листів-відповідей на ім»я позивачки за підписом начальника міліції, висновків), що 10.04.2013 року, 08.08.2013 року та 03.12.2013 року [PERSON] зверталася у Старосамбірський РВ ГУМВС України у Львівській області на неправомірні дії відповідача [PERSON], який неодноразово вчиняв з нею сімейні скандали (т.1 а.с.20-27), за що з ним працівниками поліції проводились профілактичні бесіди виховного характеру про недопустимість вчинення ним насильства в сім»ї, також [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2. Розпорядженням голови Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 20.03.2014 року №88/01-04 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей» визначено [PERSON] порядок участі у вихованні дітей (т.1 а.с.38). Допитані судом свідки, а саме: [PERSON], вчитель Хирівської школи-інтернату, живе з позивачкою в одному населеному пункті, показала, що навчає [PERSON] з 4-го класу. Дитина вихована, скромна. З мамою знайома, часто бачить її, забирає дітей зі школи, приходить на збори. [PERSON] називає вітчима батьком, разом працюють з ним по господарству. Діти між собою підтримують контакт, спілкуються на перервах. Діти завжди чисті та охайні. Живуть на одній вулиці у м.Хирів. Протягом останніх двох років собаки на подвір'ї не бачила. Батька у школі ніколи не бачила. Ніколи не бачила, щоб він приходив чи підходив до дітей. Як би хотів з ними спілкуватися, то приходив би до школи. Свідок [PERSON] показав, що є хресним батьком [PERSON], відвідував його до 8-ми років. Спочатку [PERSON] та [PERSON] жили добре, відповідач дбав про дітей, згодом почали проживати окремо. Чи відвідував відповідач дітей, то йому не відомо, але чув, що [PERSON] не пускала відповідача до будинку, часто викликала міліцію, це було пару років тому. Свідок [PERSON], рідна сестра [PERSON], хресна мама [PERSON] та [PERSON], показала, що спільне сімейне життя позивача та відповідача спочатку складалося добре, проте, з часом погіршилося, що сталося між ними, то їй невідомо. [PERSON] батьком був добрим, діти ніколи не скаржилися на нього. До дому позивачки не заходить, так як позивач її не пускає, але і не ходила через те, що брат з дружиною погано жили. Чи бачився брат з дітьми протягом останнього року, то їй невідомо. Раніше брат відвідував дітей, добровільно платив аліменти, але в якій сумі, то також не знає. Брат приходив до школи, проте його до дітей не пускали. Чула, що [PERSON] не пускає брата до дітей. Свідок [PERSON] - донька сторін, яка показала, що у житловому будинку, де проживали батьки, батько часто ображав маму, часто чула від нього запах сигарет та алкоголю, часто приходив п'яним і скандалив. Протягом 3-4 років проживають окремо. За даний час батько приходив до них два рази з подарунками, але був в стані алкогольного сп'яніння, стукав по вікнах, бив вікна. До школи жодного разу не приходив, до неї ніколи не дзвонив. Нічого доброго про батька сказати не може, часто кричав на них, бив її, як була малою, бив брата та сестер, копнув ногою сестру [PERSON], яка по даний час має з приводу цього проблеми з здоров»ям. Ніяких подарунків жодного разу не передавав. Мама завжди купляла продукти додому, батько ніде не працював. Вітчим добрий, гарно ставиться до неї. Батько після суду до них не приходив, був п»яним, їхнім вихованням не займався. Свідок [PERSON], тітка позивачки [PERSON], показала, що годувала позивачку з дитинства. Допомагала сім'ї чим могла. [PERSON] добре ставився до дітей, любив їх, коли був тверезим, але часто випивав, двоє не працювали, але часто у них в хаті були гості, де всі разом випивали. Свідок [PERSON], рідна сестра [PERSON] та їх кума, показала, що позбавляти [PERSON] батьківських прав неправильно, бо він дітей любить, плаче та молиться за ними, але є слабохарактерним, можливо, боїться позивачки. На даний час сторони проживають окремо. Тепер, кожен з них, живе краще. У їхні відносини не пхається. Брат ходив на роботу, заробляв гроші, проте любив випити горілки. Сторони мало приділяли уваги дітям, в шлюбі взяли кредит, який в подальшому вимушений був сплатити батько [PERSON].Вона разом з матір»ю сварять його, щоб він платив аліменти на дітей. В останні роки до дітей не ходив та не провідував, не спілкується з ними по телефону. Свідок [PERSON], вчитель Хирівської школи-інтернату показала, що вона є два з половиною років класним керівником 7-го класу, в якому навчається [PERSON]. Дитина ходить чиста та доглянута, її мати часто дзвонить і цікавиться навчанням дочки. Рідний батько за останні два з половиною років ніколи не цікавився і не звертався до неї по питанню з»ясування навчання дочки, ніколи не приходив до школи і до інших дітей. На батьківські збори постійно приходить мама. Їй не відомо про те, що мати не дозволяє зустрічатися дітям з рідним батьком. Якби батько звертався з проханням бачитись на території школи з дитиною, йому б ніхто не забороняв, а тим більше, як би повідомив, що він хоче бачитись з дітьми, а мати не дозволяє. Із розмови з [PERSON] довідалася, що вітчим про них піклується, а хто про них піклується, той і є тато. Свідок [PERSON], кум відповідача, крім цього, чоловік сестри [PERSON], показав, що сторони спочатку жили добре. Попереджав [PERSON], щоб не женився на відповідачці. Коли поїхав на заробітки, то [PERSON] почала пити, порушувати подружню вірність. Сторони зловживали алкоголем разом, дітей народжували, бо хотіли отримувати гроші, яких їм не хватало, бо пропивали. Приїжджала їхня тітка і давала гроші на продукти. Ще до їх розлучення, то відповідач приїжджав до школи, щоб побачитися з дітьми і передати їм подарунки. Дуже добре відносився до дітей. Ніколи на дітей руки не піднімав. Вважає, що [PERSON] мав можливість виконувати свій батьківський обов»язок, але не виконував. Він сам йому особисто казав, щоб він поїхав до дітей, але він посилався на те, що не хоче бачити на очі позивачку. Хоче спілкуватися з дітьми, проте немає можливості.Аліменти не платив, так як працював у Польщі, тепер має іншу дружину та дитину, всі кошти віддає на утримання нової сім»ї. Йому не відомо, щоб [PERSON] чинила якісь перешкоди позивачка у виконанні ним батьківських обов»язків. Якщо йому хтось в цьому перешкоджає, то це тільки зловживання ним горілки. У суду не виникає сумніву у правдивості цих свідчень, оскільки вони підтверджуються змістом наведених вище достовірних документів, крім показів свідка [PERSON] в частині того, що [PERSON] приходив до школи, проте його до дітей не пускали, так як таке спростовується, показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та характеристиками зі школи -інтернату. Як показали свідки як позивача так і відповідача, [PERSON] жодного разу не скористався своїм правом спілкування з дітьми, визначеного йому розпорядженням голови Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 20.03.2014 року №88/01-04, до дітей за місцем проживання чи навчання не приходив, не цікавився навчанням, вихованням та матеріальним станом дітей. Старосамбірська районна державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] (т.1 а.с. 132-133). Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (п.15) роз'яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] жодної уваги дітям не приділяє протягом тривалого часу, суд вважає доведеною належними доказами ту обставину, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Зазначене відповідно дщо п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав. В судовому засіданні також не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров'я та матеріальне становище відповідача [PERSON] не позбавляло його можливості приймати участь у вихованні та навчанні дітей, сприяти їхньому духовному та фізичному розвитку, цікавитись життям та здоров'ям дитини, приймати участь у їхньому становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем [PERSON] своїми батьківськими обов'язками. А отже, аналіз наведених обставин свідчить, що відповідач [PERSON] більше шести місяців, без поважних причин, не дбає про стан здоров'я дітей, про їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує їх до самостійного життя, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків, що дає підстави позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], а тому суд вважає, що позовна вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] підлягає задоволенню. У відповідності до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в користь [PERSON] судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.1).

Outcome: approved