Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), з вимогою: - розірвати між позивачем та відповідачем шлюб, який був зареєстрований 17.05.1985 відділом реєстрації актів цивільного стану м. Чусово Пермської області, Росія, актовий запис №178. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 17.05.1985 відділом реєстрації актів цивільного стану м. Чусово Пермської області, Росія між сторонами було зареєстровано шлюб. В позові позивач вказує, що спільних дітей у них немає. Через різні погляди на шлюб та сімейне життя, втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть, разом не проживають близько 15 років, а тому сім`я фактично розпалась. Позивач вважає, що примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 30.09.2021 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідача повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Сторони неподали досуду своїхзаперечень протирозгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 17.05.1985 відділом реєстрації актів цивільного стану м. Чусово Пермської області, Росія між сторонами було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Через різні погляди на шлюб та сімейне життя між сторонами втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують. Сторони проживають окремо близько 15 років. Крім того, позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу з відповідачем. Разом із тим, відповідач на пропозицію суду, викладену в ухвалі від30.09.2021, не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі та не спростував доводи позивача. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За положеннями ч.ч. 3-4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як визначено у ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач вважає, що збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме її інтересам, а примирення з відповідачем та подальше спільне життя подружжя неможливе. Суд зважає на те, що відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 30.09.2021 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі і не спростував доводи позивача. Разом з тим, суд вважає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість, а надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Крім того, суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про розірвання між позивачем та відповідачем шлюбу, який був зареєстрований 17.05.1985 відділом реєстрації актів цивільного стану м. Чусово Пермської області, Росія, актовий запис №178, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат зважає на те, що позивач просить їх покласти на нього, а тому не стягує їх з відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: approved