Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Моторного транспортного (страхового) бюро України (далі - МТСБУ) про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.02.2013 року (з урахуванням ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 06.05.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України за те, що 14.07.2012 року близько 04.00 години на 18-му кілометрі + 500 метрів автодороги Гладківка - Раденськ - Казачі Лагеря [PERSON], керуючи автомобілем Сузукі Гранд Вітара, реєстраційний номер [NUMBER], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, спричинив ДТП, а саме зіткнення з автомобілем М412, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який доводився їм батьком, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть їхнього батька. [PERSON] в добровільному порядку сплатив їм моральну шкоду та частково компенсував витрати на поховання. Невідшкодованими [PERSON] залишилися витрати на поховання, пов'язані з придбанням хреста, гробу в сумі 5200 гривень та пам'ятника в сумі 11000 гривень, а також моральна шкода в сумі 2550 гривень на кожну позивачку в межах ліміту відповідальності страховика. З посиланням на ст. ст. 1200-1202 ЦК України, ст. ст. 9, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просили задовольнити позов. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав вимоги, зазначені у позовній заяві та наполягав на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові (з урахуванням змін та уточнень). Представник відповідача Овчиннікова Д. В. у судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що позивачі не дотрималися встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку звернення до страховика, а саме не зверталися до МТСБУ із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування, до якої необхідно було додати відповідні документи (докази), а тоум позов задоволенню не підлягає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 11.02.2013 року (з урахуванням ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 06.05.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України за те, що 14.07.2012 року близько 04.00 години на 18-му кілометрі + 500 метрів автодороги Гладківка - Раденськ - Казачі Лагеря [PERSON], керуючи автомобілем Сузукі Гранд Вітара, реєстраційний номер [NUMBER], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, спричинив ДТП, а саме зіткнення з автомобілем М412, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який доводився позивачкам батьком, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило смерть [PERSON] (а. с. 5-7, 26). [PERSON] у добровільному порядку, виходячи з пояснень представника позивачів у судовому засіданні, сплатив позивачам заявлені ними у первісній редакції цивільного позову в кримінальній справі вимоги щодо компенсації матеріальної та моральної шкоди. У відповідності до підпункту а) ст. 41.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону, яка діяла на момент ДТП) (далі - Закон) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. За ст. 9 Закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 гривень на одного потерпілого. У разі коли загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратний ліміт відповідальності страховика, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51000 гривень на одного потерпілого. Зазначені страхові відшкодування виплачуються по кожному страховому випадку, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов, зазначених у пункті 19.1 статті 19 цього Закону. Згідно ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, серед іншого, із смертю потерпілого. За ст. 27 Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Позивачка [PERSON] понесла витрати на поховання батька [PERSON], пов'язані з придбанням гробу, хреста, вінків в сумі 5200 гривень (а. с. 27) та придбанням надгробного пам'ятника в сумі 11000 гривень (а. с. 32), які підлягають відшкодуванню з МТСБУ, у відповідності до ст. 41 Закону, так як шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до ст. ст. 1167, 1168 ЦК України, з урахуванням ст. 9 Закону також підлягає відшкодуванню моральна шкода, завдана позивачам смертю близької людини - батька, в межах відповідальності страховика, а саме 2550 гривень на кожну позивачку. Посилання представника відповідача на недотримання позивачами порядку звернення до страховика, передбаченого Законом, як на підставу для відмови в позові, суд вважає помилковим, оскільки згідно ст. 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, серед іншого, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, оскільки факт ДТП, причини та обставини її настання підтверджено вироком суду, розмір шкоди підтверджено наданими позивачами документами. На підставі викладеного,

Outcome: approved