Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Святогірської міської Ради Донецької області про визнання права спільної часткової власності на житловий будинок, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що за адресою м. Святогірськ Донецької області вул. Сібільова б.17, колишня назва (Жовтнева), розташовано житловий будинок, що складається з двох квартир №1 та №2, також господарських будівель та споруд розташованих на земельній ділянці разом із житловим будинком. Право власності за даними КП «БТІ», станом на 01 січня 2013 року, оформлене на квартиру № 1 за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 09 квітня 2003 року реєстровий №570 посвідчений приватним нотаріусом Словміськнотокругу [PERSON], Довідка КП «БТІ» від 02 грудня 2016 року №3279-3/0.45/01. Право власності за даними КП «БТІ», станом на 01 січня 2013 року, оформлене на квартиру №2 за [PERSON] 1/3 частка на підставі Свідоцтва про право власності від 08 вересня 2000 року видане Словяногірським багатогалузевим обєднанням комунального господарства; [PERSON] 2/3 частки на підставі свідоцтва про право власності від 08 вересня 2000 року видане Словяногірським багатогалузевим обєднанням комунального господарства та Свідоцтва про право на спадщину видане Першою Словянською ДНК 04 жовтня 2011 року реєстровий №1-3225, довідка КП «БТІ» від 02 грудня 2016 року №3280-3/0.45/01. Враховуючи вищенаведене, вказаний житловий будинок за даними КП «БТІ», оформлено як дві окремі квартири без врахування того, що наявні ще господарські будівлі та споруди та земельна ділянка у користуванні на якій зазначене нерухоме майно розташоване. На даний час виникла необхідність земельну ділянку приватизувати у спільну часткову власність але враховуючи, що правовстановлюючі документи оформлені на житловий будинок як на дві окремі квартири, то під зазначений тип обєкту нерухомого майна, згідно діючого законодавства України, земельна ділянка у приватну власність шляхом приватизації, не передається. Первинно під час приватизації зазначеного будинку, органом приватизації Словяногірського багатогалузевого обєднання комунального господарства та КП «БТІ» була допущена помилка у визначенні типу обєкту нерухомого майна, замість житлового будинку який передається у спільну часткову власність з додатковою ідентифікуючою ознакою як № квартири, передано просто квартири без урахування наявної земельної ділянки у користуванні та господарських будівель та споруд. Згідно Довідки СМОКГ від 19 грудня 2016 року №1551/3480 вказаний житловий будинок з балансу знятий. Згідно Довідки КП «БТІ» від 27 жовтня 2016 року №32, вказаний житловий будинок станом на дату приватизації, належав співвласникам у наступних частках: частка, що належала попереднім власникам та перейшла до [PERSON]: частка житлового будинку А-1, що складає кв.1, житлова площа 35.3 кв.м., загальна площа 51.1 кв.м., сарай «Б», 1/2 частка сараю «В», 1/2 частка вбиральні «Д», 1/2 частка огорожи №1- загалом 46/100 ідеальних частки; частка, [PERSON], [PERSON]: частка житлового будинку А-1, що складає кв.2, житлова площа 34.4 кв.м., загальна площа 53.7 кв.м., гараж «Е», погріб «Г», 1/2 частка сараю «В», 1/2 частка вбиральні «Д», 1/2 частка огорожи №1- загалом 54/100 ідеальних частки яка розподіляється наступним чином: [PERSON] 36/100 ідеальних часток, [PERSON] - 18/100 ідеальних часток, згідно правовстановлюючих документів на квартиру. Згідно відповіді Виконкому Святогірської міської ради від 20 грудня 2106 року №1788/02-31 на звернення позивачів, вказано, що замінити правовстановлюючі документи на даний будинок неможливо у звязку з відсутністю даних повноважень згідно діючого законодавства у Святогірської міської ради, Святогірського багатогалузевого обєднання комунального господарства, за таких правовстановлюючих документів як у позивачів неможливо приватизувати земельну ділянку. Вважають, що єдиним способом вирішення даної проблеми є звернення до суду за визнанням права власності на ідеальні частки у спільній частковій власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Просять суд визнати право приватної спільної часткової власності за [PERSON] на частку житлового будинку літ.А-1, що складає кв.1, житловою площею 35.3 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м., сарай «Б», 1/2 частка сараю «В», 1/2 частка вбиральні «Д», 1/2 частка огорожи №1- загалом 46/100 ідеальних частки; [PERSON] та [PERSON] на частку житлового будинку літ. А-1, що складає кв.2, житловою площею 34.4 кв.м., загальною площею 53.7 кв.м., гараж «Е», погріб «Г», 1/2 частка сараю «В», 1/2 частка вбиральні «Д», 1/2 частка огорожи №1- загалом 54/100 ідеальних часток, яка розподіляється наступним чином: за [PERSON] 36/100 ідеальних часток, за [PERSON] - 18/100 ідеальних часток. До судового засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 25 січня 2017 року від позивача надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі, та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 43). До судового засідання позивач [PERSON] не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 25 січня 2017 року від позивача надійшла Заява, в якій вона просить суд розглянути справу без її участі, та задовольнити її позовні вимоги ( а.с. 44). До судового засідання позивач [PERSON] не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 25 січня 2017 року від позивача надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі, та задовольнити його позовні вимоги ( а.с. 45). До судового засідання представник позивачів адвокат [PERSON], що діє на підставі Договору на надання юридичних послуг від 19 грудня 2016 року ( а.с. 6,7) не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 25 січня 2017 року від представника позивача надійшла Заява, в якій він просить суд розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 42). Представник відповідача Святогірської міської\~\~Ради\~\~Донецької області до судового засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи ( а.с. 37, 38). 15 січня 2017 року Голова Святогірської міської Ради Донецької області направив до суду Заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника Святогірської міської Ради Донецької області та постановити рішення згідно чинного законодавства ( а.с.40). Суд, розглянувши подані заявником документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Святогірської міської Ради Донецької області про визнання права спільної часткової власності на житловий будинок підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: Донецька область , м. Святогірськ, вул. Сібільова б.17, колишня назва (Жовтнева), розташовано житловий будинок, що складається з двох квартир №1 та №2, також господарських будівель та споруд розташованих на земельній ділянці разом із житловим будинком. Право власності на квартиру №1 у будинку№17 по вулиці Сібільова колишня назва (Жовтнева) зареєстроване за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 09 квітня 2003 року реєстровий №570 посвідчений приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №511010 від 08 травня 2003 року та Довідкою КП «БТІ» від 02 грудня 2016 року №3279-3/0.45/01 (а.с. 16, 17, 19). Право власності на квартиру №2 у будинку№17 по вулиці Сібільова колишня назва (Жовтнева) належить [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 1/3 частка на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 08 вересня 2000 року Словяногірським багатогалузевим обєднанням комунального господарства та [PERSON] 1/3 частка на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою словянською державною нотаріальною конторою Донецької області 04 жовтня 2011 року, реєстровий №1-3225, та зареєстрованого в КП БТІ м. Словянська, про що 26 жовтня 2012 року видано [PERSON] про державну реєстрацію прав за № 36015952 та Довідку КП «БТІ» від 02.12.2016 року №3280-3/0.45/01 (а.с. 18, 20, 21, 22). Таким чином, житловий будинок, за даними КП «БТІ», оформлено як дві окремі квартири без врахування того, що наявні ще господарські будівлі та споруди та земельна ділянка у користуванні на якій зазначене нерухоме майно розташоване. На даний час у позивачів виникла необхідність земельну ділянку приватизувати у спільну часткову власність але враховуючи, що правовстановлюючі документи оформлені на житловий будинок як на дві окремі квартири, то під зазначений тип обєкту нерухомого майна, згідно діючого законодавства України, земельна ділянка у приватну власність шляхом приватизації, не передається. Під час приватизації зазначеного будинку, органом приватизації Словяногірського багатогалузевого обєднання комунального господарства та КП «БТІ» була допущена помилка у визначенні типу обєкту нерухомого майна, замість житлового будинку який передається у спільну часткову власність з додатковою ідентифікуючою ознакою як № квартири, передано просто квартири без урахування наявної земельної ділянки у користуванні та господарських будівель та споруд. Згідно Довідки КП «БТІ» від 27 жовтня 2016 року №32, житловий будинок №17 по вул. Сібільова, складається з: - частки житлового будинку А-1, а саме: квартири №1, житлова площа 35.3 кв.м., загальна площа 51.1 кв.м., сарай «Б», 1/2 частка сараю «В», 1/2 частка вбиральні «Д», 1/2 частка огорожи №1- загалом 46/100 ідеальних часток домоволодіння, які належать на праві власності [PERSON]; - частки житлового будинку А-1, а саме: квартири№2, житлова площа 34.4 кв.м., загальна площа 53.7 кв.м., гараж «Е», погріб «Г», 1/2 частка сараю «В», 1/2 частка вбиральні «Д», 1/2 частка огорожи №1, загалом 54/100 ідеальних часток, які належать на праві власності [PERSON] та [PERSON] та розподіляється наступним чином: [PERSON] 36/100 ідеальні частки, [PERSON] - 18/100 ідеальні частки, згідно правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 32). Відповідно до ч.1 ст. 42 Земельного Кодексу України, земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Згідно Довідки Святогірського багатогалузевого комунального господарства від 19 грудня 2016 року №1551/3480 вказаний житловий будинок №17 по вул. Жовтнева на балансі ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» Святогірське багатогалузеве комунальне господарство не значиться. Згідно відповіді Виконкому Святогірської міської ради від 20 грудня 2106 року №1788/02-31 на звернення позивачів, вказано, що замінити правовстановлюючі документи на даний будинок неможливо у звязку з відсутністю даних повноважень згідно діючого законодавства у Святогірської міської ради, Святогірського багатогалузевого обєднання комунального господарства, за таких правовстановлюючих документів, як у позивачів, неможливо приватизувати земельну ділянку (а.с. 33). У відповідності зі ст.328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Законність володіння, користування й розпорядження житловим будинком позивачами, відповідачем не заперечується. Згідно ст. 392 ЦК України встановлено «Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.» В судовому засіданні встановлено, що правовстановлюючі документи на житловий будинок № 17 по вулиці Сібільова в м. Святогірську Донецької області з господарськими будівлями та спорудами не відповідають фактичному обєму прав, невірно визначають тип нерухомого майна квартира, замість вірного житловий будинок, також неможлива заміна вказаних документів за рішеннями, розпорядженнями органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 1. ст. 355 ЦК України, «майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), ч.2 «Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності». Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України встановлено «Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю». Згідно ч.1, ч.2 ст.357 ЦК України встановлено «Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.» Уданому випадку за заявами співвласників, КП «БТІ» виконало розрахунок ідеальних часток згідно даних архівної справи та фактичного володіння житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами згідно із «Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна» затвердженої наказом від 18.06.2007 року №55 МінЖКГ. Факт того, що обєкт нерухомого майна є житловим будинком №17 по вул. Сібільова в м. Святогірську Донецької області з господарськими будівлями та спорудами, підтверджується архівними справами КП «БТІ». Згідно ч.1,ч.2 ст.186 ЦК України встановлено поняття головної речі та її приналежності «Річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.» Таким чином, житловий будинок №17 по вул. Сібільова в м. Святогірську Донецької області є основною річчю, а господарські споруди та будівлі приналежними до житлового будинку і окремо існувати в правовстановлюючих документах, не можуть. Тобто позивачі придбавши у власність житловий будинок, придбали і господарські будівлі та споруди, що належать до вказаного будинку. Правомірність і законність позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо визнання за ними права приватної спільної часткової власності на житловий будинок № 17 по вул. Сібільова у місті Святогірську Донецької області за [PERSON] на частку житлового будинку літ.А-1, що складає кв.1, житловою площею 35.3 кв.м., загальною площею 51.1 кв.м., сарай «Б», 1/2 частка сараю «В», 1/2 частка вбиральні «Д», 1/2 частка огорожи №1- загалом 46/100 ідеальних частки; [PERSON] та [PERSON] на частку житлового будинку літ. А-1, що складає кв.2, житловою площею 34.4 кв.м., загальною площею 53.7 кв.м., гараж «Е», погріб «Г», 1/2 частка сараю «В», 1/2 частка вбиральні «Д», 1/2 частка огорожи №1- загалом 54/100 ідеальних частки, яка розподіляється наступним чином: за [PERSON] 36/100 ідеальні частки, за [PERSON] - 18/100 ідеальні частки, підтверджена розясненнями, наданими у п. п. 5, 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно з якими вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (частина четверта статті 355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Отже, якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved