Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Богодухівська птахофабрика» (далі - відповідач), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути з відповідача заборгованість з виплати середнього заробітку згідно зі статтею 117 КЗпП України у розмірі 8615,16 грн., компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 149,80 гривень, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.08.2013 року вона була прийнята на роботу на ТОВ ТД «Богодухівська птахофабрика» на посаду птахівника дільниці основного виробництва та працювала до 30.08.2014 року, коли звільнилась за угодою сторін. Після звільнення з роботи 30.08.2014 року відповідач усупереч вимог статті 116 КЗпП України у встановлені строки остаточний розрахунок з позивачем не провів, невиплаченою лишилася заробітна плата за серпень 2014 року в сумі 2789,78 грн. Вказану заборгованість відповідач погасив лише 20.11.2014 року, у зв'язку з чим час затримки складає 81 день. Враховуючи середньоденну заробітну плату позивача в сумі 106,36 грн., середній заробіток за час затримки складає 8615,16 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з несвоєчасною виплатою в сумі 149,80 грн. та моральну шкоду, спричинену несвоєчасною виплатою заробітної плати, яку оцінює у 10 000 грн. У судовому засіданні 26.01.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. У судове засідання 18.02.2015 року представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача. Представником відповідача надано письмові заперечення проти позову (а.с. 19, 20), в яких він вважає позовні вимоги необґрунтованими і зазначає, що заборгованість із заробітної плати в сумі 2789,78 грн. сплачена позивачеві в повному обсязі 20.11.2014 року. Щодо стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків її виплати зазначає, що заробітну плату позивач отримувала уже з врахуванням індексів інфляції, тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими. Відшкодування моральної шкоди вважає безпідставним, оскільки доказів реальності моральних страждань позивачем не надано. Заперечень проти стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати відповідач не надав. У судовому засіданні 26.01.2015 року представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила у задоволенні позову відмовити. У судове засідання 18.02.2015 року представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності осіб, що беруть участь у справі, та відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. Згідно з копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 4), 26.08.2013 року її прийнято на посаду птахівника дільниці основного виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок «Богодухівська птахофабрика», 30.08.2014 року звільнено за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Згідно з довідкою про середню заробітну плату [PERSON] (а.с. 22), середньоденна заробітна плата позивача за час роботи у відповідача складає 106,36 грн. З виписки по рахунку від 21.11.2014 року (а.с. 24, 25) убачається, що заборгованість позивача перед відповідачем у сумі 2789,78 грн. виплачена 20.11.2014 року. Проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Отже, у разі несвоєчасної виплати належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивач була звільнена 30.08.2014 року, виплата заборгованості із заробітної плати в сумі 2 789,78 грн. проведена 20.11.2014 року, тобто час затримки складає 61 робочий день. Враховуючи, що згідно з наданою відповідачем довідкою середньоденна заробітна плата позивача на час звільнення складала 106,36 грн., сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати складає 6487,96 грн. (61 х 106,36), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Згідно зі статтею 3 даного Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Перевіривши наданий позивачем розрахунок компенсації з урахуванням індексів інфляції за вересень та жовтень 2014 року (1,029 х 1,024 х 2789,78), суд погоджується, що сума компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в даному випадку складає 149,80 грн. Вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. суд уважає такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд погоджується з доводами позивача про заподіяння їй внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати моральної шкоди і вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн.

Outcome: partial