Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

[PERSON] (далі- позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовною заявою у якій прохає суд стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі- ФО-П [PERSON] , відповідачка) заборгованість за договором суборенди приміщення від 01.02.2018 у розмірі 494 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.02.2018 ФОП [PERSON] (надалі Орендар) уклала з ФОП [PERSON] (надалі [PERSON] ) договір суборенди приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , строк дії договору до 31.12.2020. Відповідно до умов договору за користування наданими приміщеннями Суборендар сплачує Орендарю орендну плату, компенсацію за комунально- експлуатаційні послуги, а також вартість послуг з обслуговування об`єкту оренди. Орендна плата за користування приміщеннями, наданими в оренду, здійснюється не пізніше 25 числа поточного місяця за наступний місяць самостійно. Компенсація вартості комунально-експлуатаційних послуг та послуг з обслуговування об`єкту оренди здійснюється за фактичними витратами до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Розмір орендної плати щомісячно складає 19 000 грн. Позивач зазначає, що виходячи зі змісту додатку №3 до даного договору суборенди приміщення (Акт приймання-передачі приміщень) 01.02.2018 ФОП [PERSON] передала ФОП [PERSON] вищевказані приміщення щодо якості яких претензії відсутні. Разом з цим, відповідачка зобов`язання за договором не виконувала, у зв`язку з чим за нею з листопада 2018 року по грудень 2020 року (включно) мається заборгованість у розмірі 494 000 грн. 26.03.2021 ФОП [PERSON] (надалі - «Первісний кредитор») та [PERSON] (надалі - «Новий кредитор») підписано договір про відступлення права вимоги, згідно якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові за зобов`язанням до ФОП [PERSON] (надалі іменується «Боржник») згідно договору суборенди приміщення від 01.02.2018, а саме: орендну плату за суборенду приміщення за адресою [ADDRESS] у розмірі 494 000 грн. з листопада 2018 року по грудень 2020 року (включно). З урахуванням викладеного позивач вважає, що у нього виникло право звернутися до суду з позовною заявою про стягнення вищевказаної заборгованості з відповідачки. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі,проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки не відомі. За клопотанням відповідачки та її представника, з метою реалізації права на захист, розгляд справи неодноразово відкладався, доказів поважності неявки суду не надано. Правом на подання відзиву на позов відповідачка не скористалася. З огляду на неявку в судове засідання відповідачки, яка належним чином була повідомлена про час,день та місце розгляду справи, а також згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно частині 2 статті 247 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх системному взаємозв`язку, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 01.02.2018 між фізична особою-підприємцем [PERSON] (ділі- Орендар) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі- [PERSON] ) укладено договір суборенди приміщення (далі-Договір). Згідно п.9.1. Договору строк дії договору визначається з моменту його підписання до 31 грудня 2020 року. Відповідно до п.п. 1.1. 1.2., 1.4 Договору Орендар передає Суборендарю у тимчасове платне користування (оренду) приміщення №1 площею 4,3 кв.м., приміщення №2 площею 43,2 кв.м., приміщення №3 площею 1,7 кв.м., приміщення №4 площею 4,6 кв.м. першого поверху будівлі корпусу Ж-2 загальною площею 53,8 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , для організації цирульні. Факт передачі приміщення в оренду за Договором підтверджується Актом прийму-передачі приміщення від 01.02.2021 підписаний ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] . Відповідно до п.2.1. Договору за користування наданими приміщеннями Суборендар сплачує Орендарю орендну плату, компенсацію за комунально- експлуатаційні послуги, а також вартість послуг з обслуговування об`єкту оренди. Згідно п.1 Додатку №2 до Договору розмір орендної плати щомісячно складає 19 000 грн. Орендна плата за користування приміщеннями, наданими в оренду, здійснюється не пізніше 25 числа поточного місяця за наступний місяць самостійно, згідно Додатку №2 до Договору (без рахунка Орендатора) (п. 2.4 Договору) Компенсація вартості комунально-експлуатаційних послуг та послуг з обслуговування об`єкту оренди здійснюється за фактичними витратами до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.2.5 Договору). Відповідно до п.6.5. Договору у випадку порушення Суборендарем умов п.2.4. договору, без додаткових погоджень з Орендарем, Суборендар сплачує Орендарю штраф за прострочення понад 14 днів до 10% відсотків від суми боргу за кожний день прострочення. Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. ( частина 1 статті 628 ЦК України) Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором оренди наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі статтею 760 ЦК України предметом договору оренди може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором оренди. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статями 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки не спростовано відповідачкою, остання взяти зобов`язання за Договором не виконує, у зв`язку з чим за нею мається заборгованість у розмірі 494 000 грн., яка виникла в період з 01.112018 по 31.12.2020. 26.03.2021 між ФОП [PERSON] (надалі - «Первісний кредитор») та [PERSON] (надалі - «Новий кредитор», позивач) укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові за зобов`язанням до ФОП [PERSON] (надалі іменується «Боржник») згідно договору суборенди приміщення від 01.02.2018у, а саме: орендну плату за суборенду приміщення за адресою [ADDRESS] у розмірі 494 000 грн. з листопада 2018 року по грудень 2020 року (включно). Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимогами цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за договором (кредитора) та не змінює умови укладеного договору. Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до [PERSON] перейшло право кредитора за Договором підтверджується Договором про відступлення права вимоги від 26.03.2021. Доказів щодо визнання Договору про відступлення права вимоги від 26.03.2021 суду не надано. Крім того, суду не надано доказів про направлення відповідачці, на підтвердження виконання ним вимог статей 516,517 ЦК України, письмове повідомлення відповідачки про відступлення права вимоги про стягнення заборгованості за Договором. Разом з цим, тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17, які суд враховує відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України. Судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, відповідачка, після заміни кредитора, не вчиняла дій щодо погашення заборгованості за Договором. Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, те, що відповідачкою не спростовано обставини, зазначені в позовній заяві, а також факт наявності заборгованості за Договором у розмірі 494 000 грн. в період з 01.11. 2018 по 31.12.2020, суд вважає позовні вимоги задовольнити. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України та пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved