Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

[PERSON] 12 червня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання його повнолітньої дитини (дочки - позивача) на час її навчання, позовні вимоги не змінювалися і не уточнювалися. Позивач у своєму позові посилається на те, що вона народилася [INFO], відповідач [PERSON] є її рідним батьком, сім'я не склалася, позивачка мешкає зі своєю матір'ю, з відповідачем вони мешкають окремо. Відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки регулярної участі не приймає, мешкають окремо. [PERSON] зараз навчається в ДВНЗ НГУ (очна форма навчання), вона (позивачка) зараз не працює, матеріально позивач погано забезпечена. Відповідач працює, отримує інші доходи, за рішенням суду не платить інші аліменти і заборгованості по аліментам не має. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі по ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до досягнення дочкою 23 років і лише на час його навчання 30 червня 2017 року, задовольнивши позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду неодноразово не повідомив, така позиція, відмова від явки до суду вважається судом фактичною згодою з позовними вимогами та відсутністю заперечень проти них. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності відповідача відповідно до ст. 169 ЦПК України. З'ясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO], відповідач [PERSON] є її рідним батьком, стосунки в сім'ї не склалися, сім'я їх не склалася, позивачка мешкає зі своєю матір'ю, з відповідачем вони мешкають окремо. Відповідач у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки регулярної участі не приймає, мешкають окремо. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки регулярно не надавав і позивачка знаходилася і знаходиться на утриманні своєї матері. На теперішній час також позивачка мешкає разом зі своєю матір'ю, остання займається її вихованням та утриманням, лікуванням. Відповідач на утримання дочки матеріальну допомогу не надає. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: « 1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що позивачка зараз відповідно до довідки № 14/02-1135 від 12 травня 2014 року [PERSON] дійсно є студентом денної форми навчання за держбюджетом, Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» з 01 вересня 2013 року на бюджеті і зараз на 2 курсі, термін закінчення навчального закладу 30 червня 2017 року. Судом встановлено, що позивачка зараз повнолітня, не має свого постійного доходу, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час працює, має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь дочки аліменти на її утримання. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач не виплачує аліменти на утримання дочки на її користь в добровільному порядку, працює, не має інших доходів і має суттєве матеріальне становище. Позивач має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги, навчається і потребує матеріальної допомоги від батька, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання на час навчання до досягнення нею 23 років, в розмірі ? частини всіх видів його доходів щомісячно до закінчення навчання або досягнення 23 років - лише до закінчення навчання: 30 червня 2017 року. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач працює, інших утриманців не має. При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх задоволення. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України суд може присудити аліменти і за минулий час. Враховуючи вимоги ст. 199 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки з 12 червня 2014 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Зважаючи на те, що позивач не працює, має скрутне матеріальне становище і важкі сімейні обставини, державну грошову допомогу не отримує, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід також стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп.. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобов'язання стосовно відповідача (крім передбачених законом), не законні дії відносно нього та предмета спору, а відповідач не довів цього, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобов'язань з метою зменшення суми розміру аліментів, стосовно позовних вимог є припущенням. При таких обставинах суд вважає можливим задоволення позовних вимог та стягувати з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, Україна, аліменти на користь дочки - [PERSON] на її ж утримання: повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], по ? частині всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення [PERSON] 23 років: [INFO] включно, але лише на час навчання - до закінчення навчання: до 30 червня 2017 року, починаючи стягнення з 12 червня 2014 року, допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць, стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved