Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

[PERSON] 12 березня 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року позовну заяву було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 2 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких представником позивача 30 березня 2021 року було подано виправлений позов і квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі договору дарування від 27 грудня 1983 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою і зареєстрованого реєстрі за № 1-6996, їй належить 44/100 домоволодіння [ADDRESS] , право власності на яке у встановленому порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ». На теперішній час у домоволодінні зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] , [INFO] , але фактично за адресою місцезнаходження домоволодіння відповідачі не проживають. Відповідач [PERSON] є донькою позивача і проживає з родиною за іншою адресою, проти зняття з реєстрації не заперечує, але, посилаючись на брак вільного часу, з реєстрації знятися не бажає. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та малолітня [PERSON] , [INFO] , - знайомі позивача, є громадянами Республіки Молдова, які у 2009 році звернулися до [PERSON] з проханням тимчасово зареєструвати їх для отримання посвідки на постійне проживання та працевлаштування, проте вони не проживають і ніколи не проживали у житловому приміщенні, комунальні послуги не сплачують та ніколи не сплачували, їх особистих речей у будинку немає, перешкод у проживанні їм ніхто не чинить, добровільно зніматися з реєстрації відповідачі не бажають. На теперішній час місце проживання відповідачів позивачеві не відомо, зв`язок не підтримують. Позивач має на меті розпорядитися належною їй частиною домоволодіння, проте, через реєстрацію відповідачів у домоволодіння у неї виникли перешкоди. Просила суд визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачами відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено. Третій особі Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову до суду подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 27 грудня 1983 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, і зареєстрованого у реєстрі за № 1-6996 (а.с. 6), позивач є власницею 44/100 домоволодіння [ADDRESS] , право власності у встановленому законом порядку зареєстровано у КП «ДМБТІ» (а.с. 31). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні осіб від 10 березня 2021 року № 3030, виданої Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у будинку [ADDRESS] зареєстровано позивача, [PERSON] та відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітню [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до актів про не проживання від 21 лютого 2021 року та 28 лютого 2021 року комісією у складі [PERSON] і [PERSON] , відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітня [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , у спірному домоволодінні не проживають їх речі в належній позивачеві частині домоволодіння відсутні (а.с. 8, 9). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] , донька позивача, у спірному житловому приміщенні не проживає, комунальні послуги не сплачує, поточний ремонт та утримання житла не здійснює, фактично проживає в іншому житловому приміщенні, добровільно зніматися з реєстрації не бажає, перешкод у проживанні їй ніхто не чинив та не чинить, а також те, що вона не є власником, чи співвласником спірного житлового приміщення, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. За змістом ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітня [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] не є власниками (співвласниками) домоволодіння [ADDRESS] , не проживають і ніколи не проживали в ньому, їх речей у домоволодінні, належному позивачеві, немає, комунальні послуги вони не сплачують, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним домоволодінням, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень 00 коп. (а.с. 16), який з підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах по 129 гривень 71 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved