Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

[PERSON] 15.09.2014 р. звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими спорудами по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] її матері [PERSON]. Позов обґрунтовується наступним. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказаний житловий будинок, що належав спадкодавцю за життя на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, однак позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння в нотаріальній конторі, оскільки оригінал свідоцтва було втрачено. У судове засідання позивачка не з'явилась, подана до суду заява про розгляд справи у її відсутність, та з проханням задовольнити позовні вимоги. /а.с.37/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, вирішити питання по суті, згідно чинного законодавства. /а.с.41/ Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають, проти їх задоволення не заперечують. /а.с.50-53/ Визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дослідженням свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 97 років у м. Чернігові. /а.с.9/ [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00013427880 від 07.02.2014 року. /а.с.10, 11/ За життя, 13.11.2002 р., [PERSON] зробила, посвідчене у виконавчому комітеті Терехівської сільської ради Чернігівського району, розпорядження за яким своїм спадкоємцем, до всього належного їй майна призначила [PERSON], тобто позивача по справі. /а.с.27/ Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем як за заповітом та спадкоемцем першої черги за законом до майна померлої [PERSON], в силу приписів ст.ст.1223, 1261 ЦК України, положення якого діяли на момент відкриття спадщини. З дослідженої у судовому засіданні довідки вуличного комітету №19 Деснянської районної у місті Чернігові ради №44 від 07.04.2014 року встановлено, що [PERSON] була зареєстрованою та до дня смерті проживала з дочкою - [PERSON] за адресою [ADDRESS] /а.с.28/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], що належав спадкодавцю на праві власності, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської районної Ради народних депутатів №141 від 08.06.1990 р., зареєстрованого в реєстровій книзі №2 за реєстровим №73 від 14.06.1990 року. /а.с.12/ Належність [PERSON]. вказаного домоволодіння на праві власності підтверджується також рішенням виконавчого комітету Чернігівської районної Ради народних депутатів №141 від 08.06.1990 р., рішенням виконавчого комітету Терехівської районної Ради народних депутатів №15 від 16.05.1990 р., технічним паспортом на житловий будинок та довідкою Терехівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №81 від 14.02.2014 р. /а.с.13-16, 19, 20-22, 29/ За даним Чернігівського РБТІ право власності на даний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] в цілому згідно свідоцтва про право власності від 14.06.1990 року, а дані технічного паспорта свідчать, що його дійсна вартість становить 14041 грн. /а.с.24, 16/ Як вбачається з газети «Деснянська правда» за 13.02.2014 року, було здійснено оголошення про втрату свідоцтва про право вланості на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], видане на ім'я [PERSON]. /а.с.23/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачка 29.08.2011 року прийняла спадщину [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, і їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,3493 га, кадастровий №7425588700:01:000:0307, по [ADDRESS] Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірне домоволодіння не видавалось. /а.с.27, 46/ Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved