Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] 01.07.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, почавши стягнення з дня звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов мотивувала тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2015 року (справа №127/21862/15-ц). За час шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матірю та перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач перестав брати належну участь в утриманні дитини, не надає матеріальну допомогу на придбання одягу, продуктів харчування та медикаментів. Дитина повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач має постійну роботу, офіційно працює контролером ринку «Урожай», стабільно отримує достатнього рівня дохід, тому позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством для дітей відповідного віку, почавши стягнення з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з наведеним вище позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з тих же підстав, що наведено у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги теж підтримав, просив позов задовольнити. На запитання суду в чому полягала його правова допомога позивачу вказав, що витрати на правову допомогу сплачено йому позивачем за підготовку позовної заяви та участь в судових засіданнях. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково, зазначив, що ніколи не відмовлявся допомагати сину, надав суду заперечення, в яких просить позов задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000 гривень щомісячно від дня предявлення позову до суду до досягнення сином повноліття, в частині стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити. Крім того, відповідач надав суду довідку №54, видану ПСК «Госпрозрахункове обєднання ринків м. Вінниці» про те, що він офіційно працює на даному підприємстві контролером. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] також заперечила проти задоволення позову в частині стягнення аліментів з відповідача в частині від його заробітку/доходу, оскільки сторони планували домовитися про розмір утримання дитини відповідачем в добровільному порядку в твердій грошовій сумі в розмірі 1\~000 гривень, заперечила також проти стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що у відповідача є малолітня дитина від першого шлюбу, на утримання якої він сплачує кошти в добровільному порядку. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 14.11.2012 року уклали шлюб, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2015 року (справа №127/21862/15-ц) (а.с.3,7). 19.05.2013 року у позивача та відповідача народився син [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ №251320, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 23.05.2013 року, відповідач є батьком [PERSON] (а.с.6). Між сторонами склалися правовідносини, що регулюються нормами\~Сімейного кодексу України, зокрема в частині обов'язку батьків утримувати дитину та його виконання. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючись щодо розміру аліментів, суд враховує, що відповідач є працездатною людиною, має постійну роботу контролера ПСК «Госпрозрахункове обєднання ринків м. Вінниці», отримує заробіток достатнього рівня (в середньому за місяць з березня по серпень 2016 року отримував 2901,94 грн.), а спільний син сторін по справі, проживаючи разом з матірю, знаходиться на її повному утриманні, що потребує значних коштів. Суд зважаючи на розмір заявлених вимог, взаємний обовязок батьків по утриманню дітей, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, та враховуючи часткове визнання відповідачем позову на рівні стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., що перевищує вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на рівні ? частки від всіх видів заробітку/доходу відповідача, вважає можливим встановити (в межах позовних вимог) аліменти в розмірі про який просить позивач. Розмір аліментів, встановлений на рівні 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача буде розумним, справедливим та зваженим, з огляду на спільний обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину. У цьому звязку суд не приймає до уваги заперечення відповідача з того приводу, що аліменти з нього мають стягуватись у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач офіційно працює, а закон повязує можливість стягнення аліментів у твердій грошовій сумі за умови отримання відповідачем нерегулярного, мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). Обставин, які б свідчили про можливість призначення аліментів у твердій грошовій сумі відповідачем не наведено та доказів цьому не представлено. При цьому, суд звертає увагу, що, відповідно до\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аліменти підлягають стягненню в контексті\~ст. 191 СК України\~з дня пред'явлення позову, тобто у даній справі з 01.07.2016 року. У відповідності до п. 1. ч.1\~ст. 367 ЦПК України\~рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень\~ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 2\~500 гривень суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з квитанції №33 від 24.06.2016 року позивач сплатила адвокату [PERSON] 2 500 грн. (а.с.11). Суд прийшов до висновку, що розмір заявлених позивачем вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу не відповідає викладеним нормам Закону. Тому, враховуючи те, що розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2016 року становить 1 450 грн., та незначну складність позовної заяви та підготування (копіювання) її матеріалів розмір компенсації витрат щодо підготовки позовної заяви, на яку представником витрачено не більше 1 год., не може перевищувати 580,00 грн. (40 % х 1 450 грн. х 1 год.). Також, враховуючи те, що представник позивача приймав участь в 2 судових засіданнях, загальна тривалість яких становить 48 хвилин, розмір компенсації витрат на правову допомогу за участь в судовому засіданні не може перевищувати 464 гривні (40 % х 1 450 грн. х 48 хвилин). Таким чином, загальний розмір судових витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складає 1 044 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved