Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Сірко Л.П., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] [INFO] , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог у позові зазначено, що 26.07.2003 року між позивачем та відповідачем зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У 2010 році шлюб між сторонами розірваний у судовому порядку. 02.02.2010 року сторони уклали договір про визначення місця проживання дитини, участь в утриманні та вихованні дитини, який було посвідчено нотаріусом. Згідно умов Договору, визначено, що син сторін проживатиме рівну кількість часу як з батьком, так і з матір`ю. З серпня 2010 року відповідач перестала брати сина до себе на проживання, цікавитися його життям, не надавала кошти на його утримання. Позивач протягом дев`яти років самостійно займається вихованням та утриманням сина. Відповідач в матеріальному утриманні сина не приймає, у зв`язку з чим, у 2018 році позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. За рішенням суду з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини, але відповідач не сплачує аліменти, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 23224,57 грн.. Позивач переконаний, що відповідач байдужим ставленням до сина довела своє небажання в подальшому виконувати свої батьківські обов`язки, а тому вважає, що її необхідно позбавити відносно дитини батьківських прав. Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.01.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 21). Ухвалою суду від 04.03.2019 року строк проведення підготовчого провадження продовжено (а.с.27). Ухвалою суду від 11.04.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с.45). В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність за участю представника- адвоката Сірко Д.П., позовні вимоги підтримує (а.с. 31). Представник позивача - адвокат Сірко Л.П, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с. 50). Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, за адресою проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, до суду повернулися поштові конверти з відміткою про відсутність адресата (а.с.24, 34, 49). Третя особа - Виконавчий комітет Енергодарської міської ради Запорізької області як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей, в особі представника Н.Феськової через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 51). Будь-які інші заяви чи клопотання сторонами не заявлялись, та судом не вирішувались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 25.11.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). Сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.7). Позивач та відповідач 02.02.2010 року уклали Договір про визначення місця проживання дитини, участь в утриманні та вихованні дитини, який був посвідчений приватним нотаріусом Кошкіною В.В. (а.с.9). Згідно умов даного Договору, визначено, що син сторін проживатиме рівну кількість часу як з батьком, так і з матір`ю, а також узгоджено інші моменти щодо виховання та утримання дитини. З серпня 2010 року відповідач перестала виконувати умови Договору про визначення місця проживання дитини, участь в утриманні та вихованні дитини. Оскільки відповідач не приймала участі в матеріальному утриманні спільного сина сторін, позивач у 2018 році звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 14.05.2018 року, вимоги позивача задоволені, та з відповідача стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини (а.с.13-14). Але відповідач не сплачує аліменти, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 23224,57 грн., що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.16). Згідно з довідкою з Сектора реєстрації №4/01-23/17 від 03.01.2019 року, неповнолітній син сторін зареєстрований та проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] , обстежувана квартира трикімнатна, упорядкована, з усіма зручностями, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. В кімнатах чисто та затишно. Неповнолітній має в квартирі окрему кімнату, де є місце для відпочинку та навчання, для дитини створено належні умови для всебічного розвитку та виховання (а.с.11). Мати неповнолітнього [PERSON] - відповідач по справі [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових [PERSON] , обстежувана квартира трикімнатна, упорядкована, з усіма зручностями, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. В житловому приміщенні не прибрано, розкидані дитячі речі, житло потребує вологого прибирання та провітрювання. В дані квартирі крім відповідача [PERSON] проживає її мати [PERSON] та малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .. Стан квартири не відповідає санітарно-гігієнічним нормам (а.с.38). Згідно Висновку Виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 01-01-40/1646 від 09.04.2019 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки вона протягом майже двох років ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню сина, не піклується про його стан здоров`я, духовний та моральних розвиток, не цікавиться ані розвитком, ані навчанням дитини, не проявляє до сина своєї батьківської уваги та турботи, хоча має таку можливість, так як проживає з сином в межах одного міста, не має захворювань, які б перешкоджали їй виконувати її батьківські обов`язки. Крім того, з неповнолітній [PERSON] бажає, щоб його матір була відносно нього позбавлена батьківських прав, оскільки вона не займається його вихованням та утриманням, не проявляє інтересу до його життя, навіть після направлення документів до суду, жодного разу з ним не намагалася зустрітися чи поспілкуватися. Матір самого відповідача [PERSON] повідомила, що її донька [PERSON] останні раз бачилася та спілкувалася із сином у 2017 році, її донька не працює та з сином не проживає, вихованням та утриманням неповнолітнього [PERSON] займається його батько (а.с. 39-43). Згідно Довідки №01-22/557 від 27.12.2018 року з навчального закладу, за підписом директора ЗОШ № 4 та класного керівника зазначено, що за весь період навчання [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2010 року його матір ніколи не відвідувала навчальний заклад та не цікавилась навчанням та шкільним життям свого сина. Прикладів її участі у шкільному житті сина не має (а.с. 12). Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення і поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», забезпеченням найкращих інтересів дитини є дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підтверджені дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved