Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

[PERSON] 22.10.2019 року звернувся з позовом в суд, в якому просить стягнути із Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (далі ЛМКП «Львівтеплоенерго») 41796,66 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Свої позовні вимоги вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 18.09.1999 року працює у ЛМКП «Львівтеплоенерго», в тому числі з 01.09.2007 року на посаді слюсаря з ремонту парогазотурбінного устаткування шостого розряду, з ремонту тепломеханічного устаткування Теплоелектроцентралі №1. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21.06.2019 року, яке набрало законної сили, стягнуто із ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь позивача 32880,67 грн. невиплаченої заробітної плати, 2106,88 грн. доплати за шкідливі умови праці, 4213,96 грн. надбавки за високу професійну майстерність та 5489,05 грн. - за керівництво бригадою. Як зазначає позивач, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати йому нараховано і виплачено не було, а відтак він має право на отримання відповідної компенсації. Позивачем подано розрахунки, згідно яких розмір компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати становить 41796,66 грн. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк представник відповідача Негря Г.Ю. подала суду відзив на позовну заяву, який отриманий судом 26.11.2019 року, в якому проти позову заперечує та просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача 04.12.2019 року подав до суду відповідь на відзив, у якому вказує на безпідставність заперечень відповідача проти позову і просить позов задовольнити. Також просить стягнути з відповідача 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В подальшому ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2019 року суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, для об?єктивного та повного з?ясування обставин справи. У судове засідання 28.01.2020 року представник позивача не з`явився, а натомість подав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, що суд з огляду на положення ч.3 ст.211 ЦПК України вважав за можливе. Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, не направив в судове засідання свого представника, тому суд, враховуючи положення ст.223 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 18.09.1999 року і по даний час працює у ЛМКП «Львівтеплоенерго» на посаді слюсаря з ремонту парогазотурбінного устаткування шостого розряду, з ремонту тепломеханічного устаткування Теплоелектроцентралі №1. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21.06.2019 року у цивільній справі №462/3136/19 стягнуто із ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь [PERSON] невиплачену зарплату в розмірі 32880,67 грн. невиплаченої заробітної плати, доплати за шкідливі умови праці - 2106,88 грн., надбавку за високу професійну майстерність - 4213,96 грн. та 5489,05 грн. - за керівництво бригадою. Рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. Також встановлено, що 19.09.2019 року відповідачем було проведено позивачу оплату заробітної плати відповідно до згаданого вище рішення суду. Однак, стягнута відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова від 21.06.2019 року у цивільній справі № 462/3136/19 заборгованість не включає компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення встановлених строків її виплати. Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» визначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі ст.ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Пунктами 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Згідно долученого до матеріалів справи позивачем розрахунку суми компенсації втрати частини заробітної плати [PERSON] у зв`язку з порушенням строків її виплати, який здійсненний з січня 2010 року по серпень 2019 року включно, така становить 41796,66 грн. Відповідно до положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема, заробітної плати, пенсії, соціальної виплати, страхових виплат). При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Окрім цього, Рішенням Конституційного суду України від 15 жовтня 2013 р. у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України було надано офіційне тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, які слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Оскільки факт порушення строків виплати заробітної плати встановлено рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21.06.2019 року у цивільній справі № 462/3136/19, відповідачем не надано на виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку щодо невиплаченої компенсації втрати частини заробітної плати та свого розрахунку відповідачем подано не було, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати в розмірі 768,40 грн., від сплати якого позивач був звільнений, підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені останнім витрати, пов`язані з розглядом справи, що становлять 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки розмір цих витрат відповідає критеріям співмірності, визначеним ч.4 ст.137 ЦПК України.

Outcome: approved