Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суд з позовом до служби автомобільних доріг в Одеській області про відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди. В судове засідання представник позивачів не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідно до статті 74 ЦПК України судові виклики здійснюються на основі судових повісток та судових повідомлень. Згідно ч.4 ст.74 УПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання. В судове засідання представник відповідача не зявився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що 12 квітня 2015 року біля 14 години 30 хвилин позивачка [PERSON] керуючи автомобілем «Nissan JUKE», номерний знак [NUMBER], рухалась по автодорозі Р-70 «[PERSON] Білгород-Дністровський Монаші М-15» в напрямку с.Монаші, Білгород-Дністровський район, Одеська область. Швидкість транспортного засобу під керуванням позивачки [PERSON] не перевищувала дозволену на даній ділянки дороги, була обрана з урахуванням погодних умов та якістю дорожнього покриття. Під час даної дорожньо транспортної пригоди, до неї, та після неї, водій [PERSON] будь - яких правил дорожнього руху не порушувала. Транспортний засіб новий, справний, 2012 року випуску. Проїжджаючи 85 кілометр + 900 метрів вказаної автодороги о 14 години 37 хвилин у селі Бритівка напроти дома №50, автомобіль несподівано потрапив заднім лівим колесом у глибоку дорожню яму з гострими краями, що знаходилась на правій частині смуги руху по ходу автомобіля (ближче до уявного центру автодороги). Внаслідок удару о гострий край дорожньої ями заднє ліве колесо зазнало раптової деформації та лопнуло, автомобіль втратив керованість і його винесло на перешкоду у вигляді бетонного парапету висотою 60 сантиметрів, після чого автомобіль розвернуло і на узбіччі протягнуло вздовж земляної насипі. З керуванням автомобілем позивачка справлялась, знаків дорожнього руху, які обмежували би скорість руху або попереджали про нерівну дорогу від найближчого перехрестя доріг розташовано не було. Дорога мала поступове закривлення в бік руху автомобілю, а передній край ями був вищім за задній її край, в звязку з чим видимість ями була відсутня для особи, яка керує автомобілем та під час руху для водія яма в полі зору виникала раптово. За наслідками дорожньотранспортної пригоди на водія [PERSON] 12 квітня 2015 року о 17.00 годин інспектором ДПС Білгород Дністровського ВДАІ прапорщиком міліції [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 №544150 про те, що громадянка [PERSON] 12 квітня 2015 року о 14 годин 32 хвилини на автодорозі Р-70 [PERSON] БілгородДністровський Монаші 85 км. + 900 м. керувала автомобілем [NUMBER] з урахуванням дорожніх умов не вибрала безпечну швидкість руху, не впоралась з керуванням, зїхала на узбіччя де скоїла наїзд на перешкоду, в наслідок чого автомобілю заподіяно механічні пошкодження. Складання зазначеного протоколу було позбавлене будь-якого підґрунтя, не відповідало істинному перебігу подій, порушувало процесуальні норми та вимоги законодавства щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності. Були відсутні будьякі докази скоєння правопорушення. Склад правопорушення базувався на домислах та припущеннях тільки інспектора ДПС, який не надав повної, належної правової оцінки подіям, що сталися. В діях особи, що притягувалась до адміністративної відповідальності були відсутні субєктивна та обєктивна сторони правопорушення, внаслідок чого був відсутній сам склад правопорушення. Всі інші ознаки правопорушення мали факультативний характер. Законодавством України по забезпеченню законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Пунктом 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону. Згідно ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Інспектором ДПС в протоколі були зазначені свідки: [PERSON] та [PERSON]. Виходячи зі змісту протоколу саме ці свідки підтверджували факт адміністративного правопорушення з боку водія автомобілю NISSAN JUKE [PERSON]. Але [PERSON] водій евакуатора, який прибув на місце пригоди через півтори години після пригоди і ніяким чином не міг бути свідком інкримінованого правопорушення. [PERSON], який рухався на мопеді по вищезазначеної автодорозі, співробітники ДПС зупинили в 16 годин 55 хвилин, за пять мінут до складання протоколу, через дві с половиною години після пригоди. [PERSON] ніяким чином не міг бути свідком правопорушення. Тобто, вказаних в протоколі свідків свідками правопорушення вважати було не можна. А сам факт внесення в протокол осіб, що не були свідками правопорушення, було фальсифікацією протоколу. В протоколі інспектор ДПС зазначав, що [PERSON] «… не впоралась з керуванням зїхала на узбіччя … ». Увагу інспектора, а в подальшому ї суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення, було звернуто на те, що впоратись або не впоратись з керуванням можна тільки з керованим транспортним засобом. Коли транспортний засіб стає не керованим не з вини водія, то будьхто з водіїв, не тільки [PERSON], керувати ним не в змозі. Автомобіль в такому випадку підпорядковується іншим законам, на які водій вплинути не може. В даному випадку автомобіль раптово втратив керування та не з вини водія, що було доведено у суді 16 квітня 2015 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Колесо, що раптово лопнуло ударившись у гострий край ями, яку помітити було неможливо, позбавило автомобіль керованості. Глибина ями 8 сантиметрів, ширина та довжина 70х90 сантиметрів, кромка загострена. Точно такої ями не повинно бути на автодорозі [PERSON] БілгородДністровський Монаші, як і інших ям та на інших автошляхах. Відповідно до п.3.1.2 ДСТУ 3587 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» розміри ями, яка послужила первопричиною дорожньо транспортної пригоди, не відповідає допустимим показникам 6 сантиметрів глибини для доріг і 4 сантиметри для вулиць та доріг в населених пунктах. Додатково на вказаній ділянки руху крім порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць не вжити заходи щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху та не прийнято своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Глибина ями перевищує допустими показники та таких ям настільки багато на вказаній дорозі, що правила безпеки руху вимагають від дорожніх служб відзначати цю дорогу попереджувальними знаками, як аварійно небезпечну. Ступень рівності покриття доріг повинна відповідати вимогам стандартів ДСТУ 3587. На такі факти інспектором ДПС взагалі не було звернуто уваги. Співробітниками органу внутрішніх справ на той час не було прийнято жодних заходів щодо встановлення особи, яка дійсно скоїла адміністративне правопорушення, передбачене статтею 140 КУпАП та порушила правила, норми і стандарти при утриманні автомобільних доріг та не прийняла своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху. Статтею 280 КУпАП України визначаються обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до цієї статті орган або посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення серед іншого зобовязана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи вчинила адміністративне правопорушення саме дана особа. Ці факти були встановлені лише в БілгородДністровському міськрайонному суді Одеської області під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON]. За наслідками розгляду справи та відповідно до постанови БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року, що набрала чинності 28 квітня 2015 року, УДАІ ГУМВС України в Одеській області ВДАІ БілгородДністровського району відмовлено у притягненні до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтею 124 КУпАП України і провадження по справі закрито на підставі ст.247 ч.1 п.1 у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях [PERSON]. В мотивованої частині постанови БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року зазначено: «… суд не вбачає в даній справі склад адміністративного правопорушення, так як ДТП було наслідком незадовільного стану дорожнього покриття, в даному випадку автомобіль раптово втратив керування та не з вини водія. Колесо, що раптово лопнуло ударившись в гострий край ями, яку помітити було неможливо, позбавило автомобіль керованості. Глибина ями 8 см., ширина та довжина 70х90 см., тому суд вважає, що в діях [PERSON] не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, тому особа не підлягає адміністративної відповідальності, в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення». Враховуючи наведене та те, що постанова БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року набрала законної чинності, таки факти, як - ДТП сталося внаслідок незадовільного стану дорожнього покриття; - автомобіль раптово втратив керування не з вини водія; - колесо раптово лопнуло ударившись в гострий край ями, яку помітити було неможливо; - колесо, що раптово лопнуло, позбавило автомобіль керованості; - глибина ями 8 сантиметрів, її ширина та довжина 70 х 90 сантиметрів, що не відповідає вимогам п. 3.1.2 ДСТУ 3587 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди» та значно перевищує граничні показники допустимих розмірів ям, які не загрожують безпеці руху; - не вжито своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху по дорозі та з їх забезпечення, слід вважати доказаними та не потребуючими подальшого доказування. Відповідно до листа головного управління МВС України в одеській області Управління Державтоінспекції №7/І251 від 06.07.2015 року повідомлено, що співробітниками ВДАІ з обслуговування міста Білгород Дністровський та БілгородДністровського району УДАІ ГУМВС України в Одеський області спільно з представниками відповідальної організації ТОВ «СК Автострой» було проведено обстеження ділянки автомобільної дороги загального користування Р 70 «[PERSON] Білгород-Дністровський Монаші М-15» у межах БілгородДністровського району. За результатами обстеження було складено спільний акт обстеження, яким встановлено, що покриття проїзної частини вказаної автодороги має вибоїни глибиною 7 10 см. Та нерівності на ділянках км. 54 55 та км. 85 км. 103. 07.05.2015 року за результатами обстеження автодороги Р70 «[PERSON] Білгород-Дністровський Монаші М-15» співробітниками ВДАІ з обслуговування міста БілгородДністровський та БілгородДністровського району УДАІ було складено адміністративний протокол серії АПІ №527152 за порушення ч.1 ст.140 КУпАП України на відповідальну особу виконроба ТОВ «СК Автострой» [PERSON]. 12.05.2015 року начальник ВДАІ з обслуговування міста Білгород Дністровський та БілгородДністровського району виніс постанову ПС2 №120145 якою за порушення ч.1 ст.140 КУпАП України наклав стягнення на виконроба ТОВ «СК Автострой» [PERSON] у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.. 12.05.2015 року виконроб ТОВ «СК Автострой» [PERSON] сплатив вказаний штраф у повному обсязі. Причиною пошкодження автомобіля стала бездіяльність відповідача, який відповідає за вказану ділянку автодороги, який не забезпечив належного технічного стану покриття дороги, не провів необхідних ремонтних робіт, не встановив попереджувальних дорожніх знаків. При придбанні кожного літру палива [PERSON], як і інші водії, сплачує акцизний збір та збір на утримання доріг, тому має повне право на користування якісними дорогами, що не забезпечується. Відповідно до ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань аварійності та дорожнього покриття; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах. Служба автомобільних доріг в області є тим державним органом, який уповноважений власником (державою) на здійснення всіх заходів для забезпечення нормального стану доріг. Згідно зі ст.24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ним органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Відповідно до п.2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони ремонт і утримання дорожніх обєктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління «Укравтодору», а тих, що перебувають у комунальній власності, відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Відповідно до п.5 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони власники дорожніх обєктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх обєктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобовязані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх обєктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх обєктів, забрудненню навколишнього середовища. Відповідно до п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони власники дорожніх обєктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобовязані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх обєктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити; невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Бездіяльністю відповідача позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка виразилася відновлювані майна, автомобілю до попереднього стану. Відповідно до довідки №000321 від 12 квітня 2015 року ІДПС БілгородДністровського ВДАІ прапорщика міліції [PERSON] (додаток №8 до Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) транспортний засіб марки NISSAN JUKE, номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження: деформації передньої лівої двері, лівої фари, переднього лівого і правого крила, бамперу переднього, розбита ліва фара з указником повороту, деформація переднього бамперу з пластика, переднього капоту, розбито лобове скло, пошкоджено праве переднє колесо з розрізом резини, пошкоджено ліве заднє колесо, розбито ліве дзеркало заднього виду. В період з 24.04.2015 року по 18.11 2015 року проведено експертне авто-товарознавське дослідження по визначенню суми матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобілю NISSAN JUKE, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до висновків експертного дослідження, проведеного ПМП «ЕКС», сума матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу NISSAN JUKE, реєстраційний номер [NUMBER] станом на 24.04.2015 року визначається у 121365 грн. 34 коп.. Позивачем задля усунення наслідків заподіяної майнової шкоди та відновленню автомобілю були витрачені грошові кошти на придбання запасних частин, що підлягали заміні та матеріали у сумі 10580 грн. відповідно до товарного чеку б/н від 23 червня 2015 року, у сумі 22\~680 грн. відповідно до товарного чеку б/н від 23 червня 2015 року, у сумі 48\~114 грн. відповідно до товарного чеку б/н від 23 червня 2015 року, у сумі 549 грн. 80 коп. відповідно до рахункуфактури №СФ СФ00013736 від 04 серпня 2015 року та фіскального чеку від 04 серпня 2015 року у сумі 7737 грн. відповідно до накладної ПП [PERSON] б/н від 25 червня 2015 року. Всього на суму 88660 грн. (вісімдесят вісім тисяч шістсот шістдесят) 80 коп. (вісімдесят). [PERSON] цього, задля усунення наслідків заподіяної майнової шкоди по відновленню автомобілю були витрачені грошові кошти на оплату контрольнедіагностичних та регулювальних робіт у сумі 300 грн., робіт по розборки, зборки, ремонту, рихтуванню, сварки деталей у сумі 9500 грн., робіт по фарбуванню замінених та відновлених деталей автомобілю у сумі 3210 грн. - всього на суму 13010 грн. (тринадцять тисяч десять). Для відновлення автомобілю позивач був вимушений понести непередбачені витрати по сплаті проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу у сумі 1200 грн. (одна тисяча двісті), що підтверджується квитанцією №ПН137 від 30 листопада 2015 року. Таким чином, позивачу було завдано майнової шкоди усього на суму 88660,80 гривень + 13010 гривень + 1200 гривень = 102870 грн. (сто дві тисячі вісімсот сімдесят) 80 коп. (вісімдесят). Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для виникнення зобовязань можуть бути не тільки правочини (в тому числі договори), а й інші юридичні факти, зокрема заподіяння шкоди іншій особі. Зобовязання, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, належать до позадоговірних зобовязань. Їх називають охоронними (а якщо виникли з правопорушення деліктними зобовязаннями). Вони регламентуються окремою главою 81 нового Цивільного кодексу України «Завдання шкоди» і складають окремий цивільно-правовий інститут, який виконує передусім компенсаційну (відновлювальну) функцію і набуває особливого значення у сучасному суспільстві. В процесі реалізації дедалі різноманітніших, складніших відносин майновим та особистим немайновим благам їх учасників може бути заподіяна шкода. Якщо вона виникла поза межами договірних відносин, то виникає проблема: хто повинен відшкодовувати цю шкоду. Підставою для виникнення таких зобовязань є цивільне правопорушення (делікт), що виражається у заподіянні шкоди іншій особі. Субєктами зобовязання є: потерпілий особа, якій завдано шкоду, виступає як кредитор; особа, що несе відповідальність за шкоду (найчастіше, яка заподіяла шкоду), виступає як боржник. Субєкти такого зобовязання не перебувають у договір\-них правовідносинах, бо дане зобовязання виникає незалежно від останніх. Змістом такого зобовязання є право потерпілого вимагати залагодження (відшкодування) шкоди та (або) компенсації моральної шкоди, а також обовязок заподіювача шкоди вчинити зазначені дії. Загальні умови, наявність яких, як правило, є обовязковою для покладення на особу відповідальності за заподіяння шкоди, визначені у відповідних статтях ЦКУ. Це такі умови: наявність шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, та/або особистим немайновим благам фізичної чи юридичної особи; неправомірні (протиправні) дії (бездіяльність) заподіювача шкоди; причинний звязок між протиправною поведінкою та шкодою, яка настала; вина заподіювача шкоди. Той, хто заподіяв шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його вини. Згадані підстави визначені законом як загальні. Наявність їх у сукупності є обовязковою для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду. Разом з тим законом можуть бути передбачені винятки з цього правила. Наприклад, у разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду та деяких інших, відповідальність настає незалежно від вини. Окремо встановлюються правила відповідальності за заподіяння моральної шкоди. Вона відшкодовується, якщо завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями за наявності вини особи, яка її заподіяла. У випадках, коли шкоду завдано життю і здоровю фізичної особи джерелом підвищеної небезпеки, або внаслідок її незаконного затримання, незаконного застосування до неї як запобіжного заходу арешту або підписки про невиїзд, незаконного засудження, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, а\~також в інших випадках, встановлених законом, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини. Закон передбачає два способи залагодження майнової шкоди: 1)\~відшкодування в натурі (передати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ тощо); 2)\~повне відшкодування завданих збитків, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для виправлення пошкодженої речі. Вирішення питання про реалізацію зобовязання, що виникло із заподіяння шкоди, залежить і від поведінки потерпілого. Наявність його вини може зумовити повне або часткове звільнення заподіювача шкоди від відповідальності. Так, шкода, яка виникла внаслідок умислу потерпілого, відшкодуванню не підлягає. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування може бути зменшений, якщо інше не встановлено законом. Суд також може зменшити розмір відшкодування шкоди, заподіяної фізичною особою, з урахуванням її майнового стану, якщо він був до заподіяння шкоди або стане внаслідок її відшкодування у повному обсязі вкрай скрутним. Однак у випадках, коли шкоду завдано злочином, зменшення розміру відповідальності за згаданою підставою неможливе. Окрім загальних положень, у Цивільному кодексі України міститься ряд статей, які регулюють відповідальність за заподіяння шкоди у конкретних життєвих випадках, коли наявними є ще додаткові (спеціальні) умови відповідальності. Такі зобовязання називають спеціальними деліктами. В них передбачається, зокрема, відшкодування юридичною особою шкоди, заподіяної її працівником. Поширеними є випадки заподіяння недоговірної шкоди дією джерела підвищеної небезпеки, наприклад у результаті дорожньо-транспортної пригоди. Джерело підвищеної небезпеки це діяльність, повязана з використанням транспорт\-них засобів, механізмів, обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, бойових, службових собак тощо, яка створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та для оточення. Тобто, це діяльність, яка створює високий ступінь імовірності заподіяння непередбаченої (випадкової) шкоди і яка не піддається безперервному і всеосяж\-ному контролю людини[1]. Разом з тим деякі обєкти, хоча і мають схожі з ними ознаки, проте не розглядаються як джерело підвищеної небезпеки: гужовий транспорт, свійські тварини, велосипеди, вогнепальна зброя[2]. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, який використовується, зберігається чи утримується, на законних підставах. Тобто це особа, яка є власником, наймачем (орендарем) за договором і т.\~ін. Відповідальність за таку шкоду настає незалежно від вини особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Звільнення від відповідальності можливе, якщо шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При цьому слід відрізняти цивільно-правову відповідальність від інших видів відповідальності адміністративної та кримінальної, які також можуть мати місце. Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Транспортний засіб, що був пошкоджений з вини відповідача, на правах власності належить [PERSON], яка є рідною матерю позивачки [PERSON], особи, що їм керувала під час дорожньотранспортної пригоди. Таким чином,позивачу [PERSON] з вини відповідача завдана моральна шкода, розмір якої вона оцінює в 4000 гривень. Вона була змушена змінити свій звичайний спосіб життя, витрачати особистий час та в тому числі власні кошти для ремонту автомобіля, які передавала [PERSON], не змогла реалізувати свої життєві плани, відчувала душевний дискомфорт. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд вважає, що при таких обставинах і доказах позовна заява [PERSON], [PERSON] до служби автомобільних доріг в Одеській області про відшкодування завданих збитків та стягнення моральної шкоди обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved