Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків та стягнення моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 13 березня 2013 року о 12:00 годині [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д\\н ВН 1592 АР, рухаючись по вул. Середня з боку вул. Балківська у напрямку вул. Бугаївська, яка є головної по відношенню до вул. Середньої, порушив правила безпеки дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Тойота Королла», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. За даним фактом співробітниками ДАІ у відношенні відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення за\~ст. 124 КпАП України; постановою Малиновського районного суду міста [PERSON] відповідача визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення. Внаслідок ДТП [PERSON] заподіяні легкі тілесні ушкодження, а автомобіль [PERSON]», д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON] отримав механічні пошкодження, у звязку з чим позивачі вимушені звернутись з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30\~960,62 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 15 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; а аткож стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30 000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість. Представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 13 березня 2013 року о 12:00 годині [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д\\н ВН 1592 АР, рухаючись по вул. Середня з боку вул. Балківська у напрямку вул. Бугаївська, яка є головної по відношенню до вул. Середньої, порушив правила безпеки дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем «Тойота Королла», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON]. За даним фактом співробітниками ДАІ 12.04.2013 року у відношенні відповідача складений протокол про адміністративне правопорушення за\~ст. 124 КпАП України. Постановою Малиновського районного суду міста [PERSON] від 20 травня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУАП. Внаслідок ДТП автомобіль «Тойота Королла», д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON] отримав механічні пошкодження. Згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків (втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з експертного висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 446 від 25.03.2013 року розмір матеріальної шкоди, завданої [PERSON] - власнику автомобіля марки «Тойота Королла», державний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження при ДТП, становить 30 960,62 гривень. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30\~960,62 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Суд критично ставиться до заперечень відповідача на позовні вимоги, згідно яких він вважає, що шкода заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинна відшкодовуватись Моторним (транспортним) страховим бюро України, внаслідок забезпечення виконання ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», яке перебуває в процесі ліквідації, зобовязань за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, який діяв на час скоєння ДТП, виходячи з наступного. Завдання потерпілому (кредитору) шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди) відшкодувати завдану шкоду. Водночас завдання шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного.\~\~Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Відповідно до ст. 12, 14 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Відповідно до\~статті 511 ЦК України\~зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на викладене, право потерпілого (кредитора) на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.\~ Закон\~надає потерпілому (кредитору) право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому не одержання потерпілим (кредитором) страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому (кредитору) належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених\~статтею 1194 ЦК України\~підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Згідно висновку судово-медичного експерта № 924 від 03.04.2013 року, тілесні ушкодження, отримані [PERSON] під час ДТП, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Враховуючи характер та обсяг страждань, тривалість вимушених змін в житті позивачів, тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, та виходячи з засад розумності виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; а на користь [PERSON] 2000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial