Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив. Просить: - визнати домоволодіння по вул..Руднєвої, 116-Ж в м.Бердянськ спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]; - поділити майно по ? частці кожному; - визнати за ним право власності на ? частку домоволодіння; - у власності відповідача залишити ? частку домоволодіння. Зазначив, що 16 лютого 2002 року він уклав шлюб з [PERSON]. 17 липня 2004 року за час перебування в шлюбі набуто садовий будинок № 23, площадка 7 в садово-городньому товаристві «Сонячний» в м.Бердянськ. 08 лютого 2008 року Бердянським міськрайонним судом ухвалено рішення про визнання права власності на самочинно збудований будинок № 116-Ж по вул..Руднєвої в м.Бердянськ. На даний час сторони проживають окремо. Вважає будинок спільною сумісною власністю подружжя та він має право на ? частку. [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом, який уточнила. Просить: визнати удаваним правочин договір дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 07 травня 2008 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON], реєстр. № 2187, визнавши правочин договором купівлі-продажу; - визнати спільним сумісним майном подружжя житловий будинок № 116-Ж по вул..Руднєвої в м.Бердянськ, квартиру [ADDRESS] та автомобіль «Опель» держномер АР6156АХ; - поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, відступивши від засади рівності часток подружжя, збільшивши частку до ? часток, виділивши їй житловий будинок № 116-Ж по вул..Руднєвої в м.Бердянськ. Зазначила, що перебувала у шлюбі з позивачем по 18 червня 2013 року. За час шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нгею та перебуває на її утриманні. Сімейні відносини остаточно припинені в червні 2009 року. За час спільного проживання на спільні кошти придбано садовий будинок, на який за рішенням суду визнано право власності за нею. Також придбано 07 березня 2008 року квартиру [ADDRESS]. Незабаром [PERSON] запропонував купити у нього квартиру [ADDRESS]. Оскільки коштів на придбання цієї квартири не вистачало, вона продала квартиру [ADDRESS] та в цей же день придбали у [PERSON] спірну квартиру. Тільки у 2011 році вона дізналася, що [PERSON] та [PERSON] оформили угоду, як договір дарування, хоча [PERSON] за свою квартиру одержав гроші. [PERSON] для неї стороння людина, у нього не було ніяких підстав для дарування квартириСторони оформили один правочин, але реально між ними виникли інші правовідносини. Вважає договір дарування квартири удаваним правочином. Квартира [ADDRESS] продана чоловіком 26 грудня 2012 року.Крім цього, в період сумісного проживання на спільні кошти подружжям було придбано автомобіль «Опель» держномер АР6156АХ, який був зареєстрований на [PERSON]. З 21 лютого 2012 року автомобіль зареєстрований на [PERSON]. На її погляд доцільно поділити майно, залишивши їй будинок, а йому одержані від продажу квартири та автомобілю кошти. В судовому засіданні представник [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав. Зустрічні позовні вимоги не визнав. [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнали частково в частині визнання спірного житлового будинку спільною власністю подружжя. Аналізуючи докази, суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 9-11, 22-24, 28, 29 Кодексу про шлюб та сімю України, який діяв на час укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] та на час придбання автомобілю, майно, що придбане подружжям підчас шлюбу, є їхньою загальною спільною власністю. Майно, що належало кожному з подружжя до вступу в шлюб, а також отримане ним підчас шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них. В разі розділу майна, що є загальною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.ст. 20, 57, 60, 61, 68, 70, 71 Сімейного кодексу України, який діє на час розгляду справи, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї. Пунктами 22 та 25 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 статті 71 СК України щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 лютого 2002 року. За час шлюбу народився син: [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 03 червня 2013 року шлюб розірваний рішення набрало чинності 18 червня 2013 року. За час шлюбу подружжям придбано: житловий будинок № 116-Ж по вул.Руднєвої в м.Бердянськ (рішення Бердянського міськрайонного суду від 08 лютого 2008 року), квартира [ADDRESS] (договір купівлі-продажу від 07 березня 2008 року), транспортний засіб Опель-Віваро держномер АР6156АХ (бірдова угода № 105476 від 23.06.07 р). Судом також встановлено, що за договором купівлі-продажу від 07 травня 2008 року квартира [ADDRESS] [PERSON] продана [PERSON]. Також, за договором дарування від 07 травня 2008 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар квартиру [ADDRESS]. Крім цього, за договором купівлі-продажу від 26 грудня 2012 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Судом також встановлено, що транспортний засіб марки Опель-Віваро держномер АР6156АХ 16 лютого 2012 року знято з обліку та 21 лютого 2012 року вказаний транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки рахунку ДПІ № 231775 від 16.02.12р.. Суд приходить до висновку, що на час розгляду даної справи зі спільного майна подружжя, яке є предметом спору, наявним є житловий будинок № 116-Ж по вул..Руднєвої в м.Бердянськ. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вищезазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки придбане за час шлюбу. Обставини придбання вказаного спірного майна за час шлюбу сторонами не оспорюються. Вирішуючи вимоги щодо можливості відступлення від засад рівності часток подружжя (ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України) або збільшення частки дружини (ч. 3 ст. 70 Сімейного кодексу України), суд приходить до наступного. Обставинами, що мають істотне значення для відступлення від засади рівності часток та збільшення частки дружини, [PERSON] зазначає, що з нею проживає неповнолітній син, а матеріальна допомога, яку надає [PERSON], недостатня для забезпечення його фізичного і духовного розвитку. [PERSON] не надав суду докази про надання матеріальної допомоги, достатньої для забезпечення фізичного і духовного розвитку дитини. Про складнощі в отримання доказів та клопотань про витребування доказів судом в порядку ст. 137 ЦПК України не заявлено. Враховуючи викладене, суд вважає можливим збільшити частку майна [PERSON] у спільному майні подружжя, оскільки з нею проживає малолітня дитина та розмір матеріальної допомоги недостатній для забезпечення її фізичного та духовного розвитку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню в частині поділу спільного майна подружжя біди О.В. та [PERSON] у вигляді житлового будинку № 116-Ж по вул.Руднєвої в м.Бердянськ, та вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на ? частину вказаного житлового будинку та визнати за [PERSON] право власності на ? частин вказаного житлового будинку. Вимоги [PERSON] в частині визнання майна спільною частковою власністю подружжя задоволенню не підлягають, оскільки зазначене майно придбане за час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, та додатковому зазначенню в рішенні суду не потребує. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON], суд приходить до висновку, що [PERSON] не надано доказів в підтвердження обставини придбання квартири [ADDRESS] за спільні кошти подружжя, зокрема за кошти від продажу квартири № № 7 в будинку № 46 по вул..Січових Стрільців в м.Коломия. Крім цього, зазначене нерухоме майно не є в наявності на час розгляду справи. Так само відсутній транспортний засіб «Опель-Віваро» держномер АР6156АХ. Дійсна вартість спірного майна, яке є неподільним, на час вирішення справи не визначена, клопотань про призначення судової експертизи не заявлено. Таким чином, зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: partial