Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ковтун А.В., звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 22 березня 2020 року на перехресті вул. Смілянська, вул. 30 років Перемоги в м. Черкаси, водій [PERSON] , який керував транспортним засобом марки «Geely» модель «MR7151А», державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Skoda» модель «Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . За взаємною згодою [PERSON] та [PERSON] на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди складений європротокол, згідно п. 14 якого [PERSON] визнав себе виним у ДТП та не наполягав на проведенні оцінки. Внаслідок протиправних дій [PERSON] транспортний засіб марки «Skoda» модель «Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір завданої шкоди внаслідок ДТП, визначений за згодою згоди між страховиком та потерпілим, становить 3100 гривень 00 копійок. Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АО № 6801253), транспортний засіб марки «Geely» модель «MR7151А», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в AT «Страхова Група «ТАС»; розмір франшизи - 2500 гривень. 30 березня 2020 року [PERSON] направив до AT «Страхова Група «ТАС» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування. Відповідно до копії платіжного доручення № 90628 від 02 квітня 2020 року, АТ «Страхова Група «ТАС» сплачено [PERSON] страхове відшкодування згідно Договору № АО6801253 від 16 грудня 2019 року в сумі 600 гривень. Враховуючи викладене, AT «Страхова Група «ТАС» не відшкодовано 2500 гривень, тобто розмір франшизи, визначений умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 6801253. Відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати завдану внаслідок ДТП майнову шкоду в розмірі 2500 гривень на користь позивача. Крім того, позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 гривень та судові витрати в розмірі 5500 гривень. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2020 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 26 червня 2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди передано до Соснівського районного суду м. Черкаси. 13 серпня 2020 року цивільна справа надійшла до Соснівського районного суду м. Черкаси та в цей же день автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі обрано суддю Борєйко О.М. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 грудня 2020 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Ковтун Андрій Володимирович, до [PERSON] про відшкодування шкоди, прийнято до провадження та призначено дуове засідання. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, останній звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його та позивача участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток на адресу його реєстрації, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - порталі Судової влади України. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, однак, в судове засідання без поважних причин двічі не з`явився, відзиву чи заперечень щодо позовної заяви суду не надав. Приймаючи до уваги, щопозивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду, 22 березня 2020 року о 04 годині 20 хвилин в місті Черкаси на перехресті вулиць Смілянської та 30 років Перемоги, водій автомобіля марки «Geely» модель «MR7151А», державний номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем марки «Skoda» модель «Octavia», державний номерний знак [NUMBER] ; внаслідок ДТП транспортні засоби отримали пошкодження. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб марки «Geely» модель «MR7151А», державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди 22 березня 2020 року, автомобілем марки «Geely» модель «MR7151А», державний номерний знак [NUMBER] , керував відповідач [PERSON] , [INFO] . За взаємною згодою [PERSON] та [PERSON] на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди складений європротокол, згідно п. 14 якого [PERSON] визнав себе виним у ДТП та не наполягав на проведенні оцінки. Внаслідок протиправних дій [PERSON] транспортний засіб марки «Skoda» модель «Octavia», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір завданої шкоди внаслідок ДТП, визначений за згодою згоди між страховиком та потерпілим, становить 3100 гривень 00 копійок. Згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АО № 6801253), транспортний засіб марки «Geely» модель «MR7151А», державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований в AT «Страхова Група «ТАС»; розмір франшизи - 2500 гривень. 30 березня 2020 року [PERSON] направив до AT «Страхова Група «ТАС» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування. Відповідно до копії платіжного доручення № 90628 від 02 квітня 2020 року, АТ «Страхова Група «ТАС» сплачено [PERSON] страхове відшкодування згідно Договору № АО6801253 від 16 грудня 2019 року в сумі 600 гривень. Враховуючи викладене, AT «Страхова Група «ТАС» не відшкодовано 2500 гривень, тобто розмір франшизи, визначений умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО № 6801253. Відповідно до вимог п.п. 8, 9 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування майнової та моральної шкоди. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування виплачується на підставі заяви потерпілого (чи іншої особи, яка має право на його отримання) за зазначеними в ньому реквізитами на рахунок: потерпілого (чи іншої особи, яка має право на отримання відшкодування); особи, яка ремонтує автомобіль; страховика, який виплатив відшкодування за договором майнового страхування (життя, здоров`я потерпілих). Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Франшиза - це частина збитків, яка за будь-яких умов страховою компанією не відшкодовується. Максимальний розмір франшизи не може перевищувати 2 % суми, передбаченої для відшкодування збитку, заподіяного чужому транспортному засобу (п. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/6801253, розмір франшизи становить 2500 гривень. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На момент дорожньо-транспортної пригоди 22 березня 2020 року, автомобілем марки «Geely» модель «MR7151А», державний номерний знак [NUMBER] , керував відповідач. На місці дорожньо-транспортної пригоди складений європротокол, згідно п. 14 якого відповідач визнав себе виним у ДТП та не наполягав на проведенні оцінки. Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі 185/5812/16-ц, провадження № 61-33282св18 зазначено наступне: «Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Доказів відшкодування відповідачем суми франшизи в розмірі 2500 гривень матеріали цивільної справи не містять. Згідно ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і завданою шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно з положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується». Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру; причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачу; не надано розрахунку розміру завданої моральної шкоди. Крім того, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/6801253, страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 260 000 гривень. Позивачем заявлено вимоги про відшкодування моральної шкоди, в тому числі заподіяної життю та здоров`ю, в розмірі 5000 гривень, тобто в межах суми страхового відшкодування. Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-176цс18, «Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)». Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягають. Позивач в своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються правничої допомоги в сумі 5500 гривень. Згідно акту виконаних робіт від 09 квітня 2020 року, на виконання умов договору про надання правової допомоги від 12 березня 2018 року, адвокатом Ковтун А.В. станом на 09 квітня 2020 року виконано наступні роботи (надано послуги): - консультація правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно-правових документів та реєстру судових рішень (1 година роботи) 500 грн.; - підготовка та відправлення адвокатського запиту до Голови правління АТ «СГ «ТАС» (1 година роботи) - 500 грн.; - підготовка позовної заяви про відшкодування заподіяної шкоди і письмових доказів до неї, а також направлення до Черкаського районного суду Черкаської області (8 годин роботи) - 4000 грн.; участь у судових засіданнях (1 година роботи) - 500 грн. Відповідно до частин четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вказаний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі №755/15364/17 (провадження № 61-37398ск18). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Дорожньо - транспортна пригода відбулась 22 березня 2020 року. Акт виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 12 березня 2018 року, складений станом на 09 квітня 2020 року. Позивач звернувся з вказаною позовною заявою до Черкаського районного суду Черкаської області 10 квітня 2020 року. Враховуючи викладене, станом на 09 квітня 2020 року, відсутні підстави для відшкодування витрат в частині участі адвоката Ковтун А.В. в судових засіданнях у справі № 707/729/20 в розмірі - 500 гривень. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розполділ судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Враховуючи викладене, розмір заявлених позивачем судових витрат - 5500 гривень не є пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову - 7500 гривень. Крім того, загальний розмір позовних вимог становить 7500 гривень, які підлягають задоволенню частково в розмірі 2500 гривень. Відповідно до частин четвертої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачем не було заявлено вимоги про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Враховуючи складність справи, обсяг виконаних робіт, розмір заявлених позовних вимог - 7500 гривень, які підлягають задоволенню частково,а також безпідставність заявлених вимог про відшкодування витрат, пов`язаних з участю адвоката в судових засіданнях у вказаній справі станом на 09 квітня 2020 року, позовні вимоги в частині витрат на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково в розмірі 1500 гривень. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп. Згідно пенсійного посвідчення серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, позивачем заявлено дві позовні вимоги: одна вимога майнового характеру та одна вимога немайнового характеру, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок (в частині задоволеної позовної вимоги майнового характеру). На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 16, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст.13, 22, 23, 33, 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: partial