Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 16 вересня 2015 року, померла бабуся позивача, громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі, на житловий будинок № 17, разом з надвірними спорудами, що розташований по вул. Остапа Вишні с .Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. 02 серпня 1999 року [PERSON], на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, за яким все належне їй майно заповіла позивачу - [PERSON]. На даний час зазначений заповіт є чинним, ніким не змінений та не скасований. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON] позивач не зміг, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №20 від 16 травня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Спорів з приводу заявлених вимог про спадкування зазначеного майна не існує. На підставі наведеного, просили визнати за [PERSON], право власності в цілій частині на житловий будинок №17 разом з надвірними спорудами, що розташований по вул. Остапа Вишні в с.Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача - [PERSON] надав суду заяву, в якій просять дану справу розглянути у їх, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити. Представник відповідача, Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району Закарпатської області, [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їхнього представника. Позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Рахівської держнотконтори, державний нотаріус [PERSON], в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить дану справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Третя особа - [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.\~ У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 16 вересня 2015 року померла громадянка [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №52 та, виконкомом Верхньоводянської сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №196450 від 16 вересня 2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на житловий будинок №17 з надвірними спорудами, що розташований по вул. Остапа Вишні в с. Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування, згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок. Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті, [PERSON], 02 серпня 1999 року, було складено заповіт, яким все належне їй майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, вона заповіла [PERSON]. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] ОленоюФедорівною в користь позивача, є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43854919 від 16 травня 2016 року. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно суд звертає увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства та застосовує редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З довідки №16 від 15.01.2016 року виданої виконкомом Верхньоводянської сільської ради, вбачається, що житловий будинок та надвірні будівлі розташовані на земельній ділянці 0,25 га. за адресою по вул. О. Вишні №17 в селі Верхнє Водяне, Рахівського району, Закарпатської області, згідно запису в погосподарській книзі, числиться в цілій частині за громадянкою [PERSON], яка померла 16 вересня 2015 року, актовий запис №52 від 16.09.2015 року, отже даний будинок не являється самочинним будівництвом. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на спадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, оскільки він до дня смерті проживав з своєю бабусею [PERSON], яка померла 16.09.2015 року, що стверджується довідкою №238 від 24.05.2016 року. Третьою особою, [PERSON], не надано суду, жодних доказів про те, що він може претендувати на обов`язкову частку у спадковому майні як син спадкодавця [PERSON]. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі є спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки [PERSON], як спадкоємець, що на момент відкриття спадщини була пенсіонеркою, отже непрацездатною, тому претендувала на обов`язкову частку у спадщині, відмовилася від такої на користь [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Вимоги про відшкодування судових витрат позивачем та його представником не ставилося.

Outcome: approved