Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) в особі представника [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вулиця Шосейна (Артема), будинок 163, та примусово зняти їх з реєстрації, посилаючись на приписи ст.405 ЦК України. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вона є власником житлового будинку, розташованого за вказаною адресою. Разом з нею проживали члени її сімї - [PERSON] та [PERSON], які фактично не проживають за вказаною адресою з червня 2014 року, що підтверджуються актом обстеження №9791 від 29.01.2018, який було підписано головою квартального комітету № 41 [PERSON], [PERSON] та затверджено інспектором Покровського ККСН [PERSON] В судове засідання позивач та її представник не зявились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідно до відмітки від 30.04.2018 та від 04.05.2018, зробленої головою квартирного комітету №41 [PERSON] в повістці про виклик до суду, [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою в [INFO] з 2013 року. Відповідно до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В силу наведених процесуальних приписів днем вручення судової повістки відповідачам є 30.04.2018 та 04.05.2018. Відповідачі в судові засідання, призначені на 03.05.2018 та 24.05.2018, не зявились, причини неявки не повідомили, відзив на позов не надали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №[NUMBER] від 15.01.2018, позивач є власником житлового будинку №163 за адресою: Донецька область, м.Покровськ (Красноармійськ), вул.Шосейна (Артема). Право власності зареєстровано на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.02.2017 по справі №235/62/17 (а.с.19-20). За вказаним судовим рішенням право власності на зазначений житловий будинок визнано за [PERSON] Вікторівною в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 22 серпня 2007 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/64649620). За змістом довідки-акту від 23.03.2018, виданої Покровським ККСН, за адресою: м.Покровськ, вул.Шосейна, 163 зареєстровані, зокрема, [PERSON] та [PERSON], які фактично проживають в РФ з червня 2014 року, про що свідчать сусіди із будинку №161 - [PERSON] та будинку 165/10 [PERSON], акт підписано головою квартального комітету №41 [PERSON] та інспектором Покровського ККСН [PERSON] (а.с.7). З виписки з паспорта позивача №88 14 181873 вбачається, що позивач та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.09.1984 (а.с.11-12). Розвязуючи спір, враховуючи доведені письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, обставини, суд зазначає таке. Зважаючи на приписи ст.334 ЦК України, позивач набув право власності на спірний житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.2 ст.405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сім'ї без поважної причини понад один рік. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5 передбачено, що відповідно до положень ст.391 та ст.396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме, від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до п.2 ч.1 ст.57 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, - є її, його особистою приватною власністю. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вулиця Шосейна (Артема), 163. Позовні вимоги в частині примусового зняття відповідачів з реєстрації задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно, оскільки зняття осіб з реєстрації, враховуючи приписи Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», здійснюється на підставі судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.

Outcome: partial