Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - відповідач, АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус Бондар І.М.), Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни (далі - третя особа-2, Приватний виконавець Шелінська Ю.А.), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 11.09.2017 року Приватним нотаріусом Бондар І.М., та зареєстрований в реєстрі за № 8751. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13.07.2009 року він отримав кредитну картку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3 000,00 грн., строком на 2 роки. У квітні 2020 року [PERSON] отримав постанову Приватного виконавця Шелінської Ю.А. від 24.04.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 61914711, відкритого на виконання виконавчого напису, вчиненого 11.09.2017 року Приватним нотаріусом Бондар І.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 8751, постанову про стягнення основної винагороди та постанову про арешт коштів боржника. Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис від 11.09.2017 року за № 8751, яким запропоновано стягнути зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.07.2009 року у розмірі 80 584,00 грн., яка складається з: 15 719,58 грн. - залишок заборгованості за кредитом; 52 042,71 грн. - залишок заборгованості за відсотками; 6 127,23 грн. - пеня та комісія; 3 694,48 грн. - штраф; 3 000,00 грн. - витрати, пов`язані зі вчиненням виконавчого напису. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки Приватним нотаріусом Бондар І.М. видано його з порушенням вимог законодавства. По-перше, нотаріусом порушено вимоги законодавства щодо вчинення виконавчого документа за строк більше, ніж три роки; по-друге, нотаріус не переконалася у безспірності грошових вимог та, по-третє, позивач не укладав з відповідачем кредитного договору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2020 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.05.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 15.09.2020 року. 10.09.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Бондар І.М. надійшла заява, у якій остання просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 15.09.2020 року, розглядати без її участі. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.09.2020 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 18.01.2021 року. 15.09.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. 20.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій останній просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу виконавчого напису № 8751, виданого 11.09.2017 року Приватним нотаріусом Бондар І.М. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року за заявою позивача вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Бондар І.М., зареєстрованим в реєстрі за № 8751 року від 11.09.2017 року, про стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.07.2009 року у розмірі 80 584,00 грн., що здійснюється у межах виконавчого провадження ВП № 61914711, відкритого 24.04.2020 року Приватним виконавцем Шелінською Ю.А. 30.11.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Бондар І.М. надійшла заява, у якій остання просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 18.01.2021 року, розглядати без її участі. 05.01.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволені позову, оскільки відповідач передав Приватному нотаріусу Бондар І.М. всі необхідні та належні документи, відтак, твердження позивача про те, що Приватним нотаріусом Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис з порушенням переліку необхідних документів є помилковим та необґрунтованим. При цьому, представник АТ КБ «ПриватБанк» також зазначив, що нотаріус не перевіряє безспірність заборгованості. В судове засідання 18.01.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, а від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 13.07.2009 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом підписання заяви на відкриття карткового рахунку було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого позивачу було відкрито кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі 3 000,00 грн., зі сплатою 2,5% щомісячної комісії, строком на 2 роки (а. с. 9 - 10). 11.09.2017 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, реєстраційний № 8751, щодо стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу за кредитним договором б/н від 13.07.2009 року, укладеним між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , у розмірі 80 584,00 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, у розмірі 3 000,00 грн. (а. с. 17). 24.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Шелінською Ю.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61914711 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 11.09.2017 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 8751 (а. с. 18). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України; тут і далі у редакції, чинній станом на час вчинення спірного виконавчого напису), нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як визначено у пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (у редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Таким чином, як на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, так станом на дату прийняття рішення по справі, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Судом встановлено, що серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитися у безспірному порядку. Приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. для вчинення виконавчого напису було подано копію анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 13.07.2009 року про відкриття карткового рахунку, а не кредитний договір. З анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приват Банк» від 13.07.2009 року вбачається, що позивачем [PERSON] було зазначено свої персональні дані, інформацію особистого характеру та бажання оформити на своє ім`я кредитну платіжну картку. Подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приват Банк» від 13.07.2009 року не може вважатись поданням оригіналу договору а, отже, не є тим договором, за яким стягнення заборгованості може бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки із анкети-заяви не вбачається суми кредиту, розміру процентної ставки, умов стягнення штрафу та пені, що виключає можливість перевірити безспірність заборгованості відповідно до наданого розрахунку, строк на який надано кредит. Правила надання банківських послуг, Тарифи, які становлять договір про надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети-заяви ні нотаріусу, ні суду відповідачем не подано. Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як визначено у ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, банк просив стягнути з боржника пеню та штраф. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. Стягуючи з боржника штраф та пеню, приватний нотаріус у порушення вказаних положень закону, належним чином не перевірила надані банком документи, не перевірила чи є штраф і пеня одним видом цивільно-правової відповідальності, чи можливе їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, а саме строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, та чи свідчать такі обставини про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також, суд звертає увагу, що виконавчий напис № 8751 від 11.09.2017 року вчинено щодо стягнення заборгованості за період часу з 13.07.2009 року до 14.08.2017 року. Тобто, стягнення проводиться за 8 років 1 місяць 1 день. Разом з тим, у кредитному договорі від 13.07.2009 року сторони погодили, що кредит надається строком на 2 роки. Тобто вимогу АТ КБ «ПриватБанк» пред`явлено з пропуском трирічного строку позовної давності. Більш того, строк за який проводиться стягнення за спірним виконавчим написом перевищує строк, встановлений чинним законодавством, що є недопустимим. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику вимоги стягувача про усунення порушень за кредитним договором № б/н від 13.07.2009 року та одержання її боржником. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису від 11.09.2017 року, Приватним нотаріусом Бондар І.М., та зареєстрованого в реєстрі за № 8751 щодо стягнення зі [PERSON] заборгованості за у розмірі 80 584,00 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № 81 від 30.04.2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн. у відшкодування судових витрат. На підставі викладеного, відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ, пп. пп. 3.1, 3.2, 3.4, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172,

Outcome: approved