Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] подали на розгляд суду позовну заяву до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про праву на спадщину та визнання права власності у порядку спадкування. Позивач [PERSON] і представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні, позов підтримали повністю із мотивів наведених у позовній заяві і просили позов задовольнити. Із змісту позовних вимог [PERSON]М, [PERSON], вбачається, що 21 грудня 2015 року померла дружина [PERSON] [PERSON]. На момент її смерті їй належав житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані в с. Пістинь, по вул. Черемшини, № 17 В, Косівського району Івано-Франківської області. на момент смерті [PERSON] у вказаному будинку проживає [PERSON] та зареєстрований [PERSON]. Після смерті [PERSON], відповідач [PERSON] повідомив, щоб позивачі звільнили вказаний будинок оскільки він є єдиним власником даного майна згідно із заповітом. Позивачі звернулися до приватного нотаріуса [PERSON] щоб написати заяву про отримання спадкового майна але їм було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сімєю з [PERSON] Рішенням Косівського районного суду від 17 червня 2016 року встановлено факт, що [PERSON] спільно проживав з [PERSON] однією сімєю як чоловік і жінка без шлюбу, в період з 1989 року по грудень 2015 року в господарстві, що розташоване в с. Пістинь вул. Черемшини, № 17 В, Косівського району Івано-Франківської області. Позивачі вважають себе спадкоємцями, оскільки фактично вступили у права на спадщину. Позивачам стало відомо, що відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину, яке було видане нотаріусом [PERSON] Вважають, що суд повинен захистити їхнє право на спадкове майно, шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Позивачі прийняли спадщину за померлою [PERSON], шляхом вступу у фактичне володіння майном. Позивачам як спадкоємцям першої черги повинно належати на праві власності у порядку спадкування 1/3 спадкового майна, що знаходиться за адресою с. Пістинь вул. Черемшини № 17 В, Косівського району Івано-Франківської області. Просили визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину видане приватним нотаріусом [PERSON] на майно, яке належало [PERSON], яка померла 21 грудня 2015 року, що розташоване за адресою с. Пістинь вул. Черемшини, № 17 В, Косівського району Івано-Франківської області, а також визнати за ними [PERSON] і [PERSON], право власності у порядку спадкування по 1/3 в рівних частках, яке належало [PERSON], яка померла 21 грудня 2015 року, що розташоване за адресою с. Пістинь вул. Черемшини, № 17 В, Косівського району Івано-Франківської області. Відповідач [PERSON] і його представник [PERSON] у судовому засіданні позов не визнали. [PERSON] подав письмові заперечення (а.с.19-22). [PERSON] суду пояснив, що він відповідно до інформаційної довідки № 64097948 від 22 липня 2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, є власником обєкту нерухомості житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями за адресою с. Пістинь, вул. Черемшини, № 17 В Коісвського району Івано-Франківської області. вказаний житловий будинок зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 липня 2016 року, який внесено до реєстру за № 678. Вказані правочини здійснені на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Косівського районного нотаріального округу [PERSON] 25 грудня 2014 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1051. У вказаному заповіті [PERSON], [INFO], яка є його матірю і померла 21 грудня 2015 року, вчинила заповідальне розпорядження про те, що житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями за адресою с. Пістинь вул. Черемшини, № 17-В Косівського району Івано-Франківської області, який належить їй на підставі свідоцтва про право власності, виданого Косівською районною радою 04 липня 1989 року на підставі рішення від 12 квітня 1989 року за № 61, заповіла своєму сину [PERSON]. Саме зазначений заповіт є правовстановлюючим документом, який є чинним і законним, оскільки був актом добровільного волевиявлення покійної мами відповідача. Всі інші правочини, тобто реєстрація права на спадщину за заповітом та державна реєстрація нерухомого майна є похідними від цього. Щодо оспорюваного майна діють норми ЦК України, які регламентують спадкування за заповітом, а не за законом, як це трактується позивачами. Факт фактичного вступу позивачами у володіння спадковим майном не дає їм права при наявності заповіту вимагати від відповідача частки у спадковому нерухомому майні. Просив суд відмовити у задоволенні позову з а безпідставністю та необґрунтованістю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Косівського районного нотаріального округу [PERSON] суду пояснив, що свідоцтво про право на спадщину видане нотаріусом законно на підставі заповіту і будь-яких підстав для визнання вказаного свідоцтва недійсним він не вбачає. Просив суд відмовити у задоволенні позову за недоведеністю позову. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає, що у позові слід відмовити із таких підстав. Згідно з копією повторного свідоцтва про смерть серії І-НМ № 222958 виданого 05 січня 2016 року, суд встановив, що [PERSON], померла 21 грудня 2015 року у с. Пістинь Косівського району Івано-Франківської області (а.с.8). відповідач [PERSON] і позивач [PERSON] є її синами. Позивач [PERSON] проживає з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] приватний нотаріус посвідчив, що на підставі заповіту, посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом 25 грудня 2014 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1051, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], [INFO], яка померла 21 грудня 2015 року, є її син [PERSON], [INFO]. Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Пістинь по вул. Черемшини № 17в Косівського району Івано-Франківської області і належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Косівською районною радою 04 липня 1989 року на підставі рішення цієї ж ради від 12 квітня 1989 року за № 61. Житловий будинок цегляний, житловою площею 53,4 кв.м., загальною площею 96,6 кв.м. та господарські будівлі і споруди навіс, стайня, стодола, комора, вбиральня (а.с.24). Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 64097948 сформованої 22 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 96,6 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., навіс, стайня, стодола, комора, вбиральня. Право власності у [PERSON] виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16 липня 2016 року (а.с.25). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017219716 сформованого 18 жовтня 2016 року вбачається, що 27 лютого 1967 року [PERSON] і [PERSON] (прізвище після державної реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON] зареєстрували шлюб у Пістинській сільській раді, який вони розірвали 20 квітня 1979 року (а.с.40). Відносини, що виникають у звязку із визнанням свідоцтва про право на спадщину недійсним, регулюються положеннями ст. 1301 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз'ясненням, яке міститься у абз. 3 п. 27\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач успадкував майно на підставі заповіту у встановленому законодавством порядку, а будь-яких доказів, які б вказували на підстави недійсності свідоцтва про право на спадщину позивачами не надано, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину недійсним слід відмовити. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачами у порядку спадкування 1/3 в рівних частках майна, яке належало [PERSON] суд приходить до такого. Так, згідно з копією рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2016 року встановлено факт, що [PERSON], [INFO], спільно проживав з [PERSON], [INFO], однією сімєю як чоловік і жінка без шлюбу в період з 1989 року по грудень 2015 року в господарстві, що розташоване в с. Пістинь вул. Черемшини № 17 В, Косівського району Івано-Франківської області (а.с.9). Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні ствердили, що позивач [PERSON] спільно проживав з [PERSON], вони вели спільне господарство. Вказали, що право власності на житловий будинок і господарські споруди набуте [PERSON] у період спільного проживання з [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 21 СК України \~проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з того, що відповідач успадкував майно покійної [PERSON] на підставі заповіту у встановленому законодавством порядку, а підстав для спадкування обовязкової частки майна покійної [PERSON] за позивачами у суді не встановлено, суд прийшов до висновку що вимога про визнання за позивачами у порядку спадкування 1/3 в рівних частках майна, яке належало [PERSON] не підлягає задоволенню. Отже, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про праву на спадщину та визнання права власності у порядку спадкування, слід відмовити у звязку з недоведеністю позову. На підставі наведеного, ст.ст. 1233, 1241, 1301 ЦК України, ст. 21 СК України,

Outcome: dismissed