Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON], в редакції позовних вимог від 11.07.2017 року (а.с.21,22), звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, в якій зазначив, що [INFO] померла [PERSON] До дня смерті вона була зареєстрована та проживала в с. Бережанка Тростянецького району Вінницької області. На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно. Спадкоємцем до майна померлої за заповітом, який посвідчено секретарем Ободівської сільської ради є позивач, [PERSON] Про існування заповіту спадкоємець дізнався випадково в 2016 році, коли спадщину хотіла оформити племінниця [PERSON] - [PERSON] Звернувшись в сільську раду за довідкою, в архіві було знайдено заповіт на [PERSON], тому спадщину по закону відповідач не може оформити, оскільки виявився заповіт на іншу особу, тобто позивача. Наведені причини [PERSON] вважає об'єктивними та такими, що пов'язані з істотними труднощами для нього на вчинення дій пов'язаних із подачею заяви нотаріусу, тому просить суд визначити йому додатковий, достатній строк для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини та встановити факт належності [PERSON] Державного акту серії [NUMBER]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини підтримала, за обставин, викладених в позові, просила суд їх задовольнити. Від вимоги про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - Державного акту серія [NUMBER], відмовилася. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої позов визнала та просила справу розглянути без її участі. Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Беззаперечно доведено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.11.2007 року серія [NUMBER] ( а.с.6). Згідно дублікату заповіту, 11.07.1986 року [PERSON] заповіла все своє майно і все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями [PERSON] (а.с.7). Заповіт був посвідчений секретарем Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №182. Згідно довідки, виданої виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району від 28.03.2017 року № 430, [PERSON] являється спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 6). Позивач пропустив визначений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, в зв'язку з тим, що не знав про існування заповіту. Даний факт підтверджується відмовою завідувача Тростянецькою державною нотаріальною конторою від 08.02.2017 року №65/02-17 (а.с.8). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Встановивши, що строк для прийняття спадщини за заповітом пропущено позивачем в зв'язку із відсутністю відомостей про існування заповіту, суд дійшов до переконання, що це свідчить про поважність причин пропуску цього строку, тобто наявність об'єктивних причин на вчинення дій пов'язаних із прийняттям спадщини. Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-496цс17 підтверджує факт, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Крім цього, суд враховує, що відповідач позов визнав, про що подав до суду заяву відповідного змісту. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, тому приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову.

Outcome: approved