Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

[PERSON] 26.01.2015 року звернулась в суд з позовом до ПАТ «Банк Форвард» про визнання недійсним умов кредитного договору №110944813 укладеного 04.12.2013 року між ПАТ «Банк Форвард» та [PERSON] щодо сплати комісії за другий рік користування банківською карткою, про визнання вказаного кредитного договору розірваним з 21.11.2014 року, про визнання дій ПАТ «Банк Форвард» щодо укладання вказаного договору такими, що здійснені з використанням нечесної підприємницької практики та відшкодування 1000 грн. спричиненої моральної шкоди. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю із викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав повністю та просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2013 року між ПАТ «Банк Руський Кредит» (правонаступником якого є «Банк Форвард») був укладений кредитний договір №110944813 по умовах якого остання отримала кредит в розмірі 9846,70 грн. на два роки. Вказані кошти були перераховані ПАТ «Банк Руський Кредит» (правонаступником якого є «Банк Форвард») на картковий рахунок позивачки для її особистих потреб. За приписом ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно із ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема ч.1 ст.203 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі укладаючи правочин мали намір та укладали саме кредитний договір відповідно до вимог діючого законодавства, а не інші правочини. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні кредитного договору сторони досягли всіх істотних умов при їх укладанні, що вбачається із тексту вказаного договору та їх виконували. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в судовому засіданні встановлено, що на 21.11.2014 року позивачка мала заборгованість перед банком і відповідно до умов вказаного кредитного договору картковий рахунок підлягає закриттю тільки при умові відсутності заборгованості по сплаті тіла кредиту, відсотків по ньому та інших платежів. Позивачем також не надано суду доказів, що ПАТ «Банк Руський Кредит» (правонаступником якого є «Банк Форвард») при укладання вказаного кредитного договору використовувало нечесну підприємницьку практику. Оскільки відповідачем не вчинялись неправомірні дії щодо позивача, то відсутні правові підстави щодо задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed