Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

[PERSON] 01.04.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В позовній заяві позивач зазначила, що в неї разом з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO]. На виконання у відділі державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області знаходиться виконавчий лист за № 2-3965 від 22.10.2010 року, виданий Кілійським районним судом Одеської області, про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно, з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття. Однак, враховуючи погіршення економічного становища позивача та зростання цін на більшість товарів та послуг, тієї суми аліментів, що стягуються з відповідача, а саме 300 гривень, не вистачає для належного утримання дитини. Також [PERSON] зазначила, що відповідач виїжджає за кордон на заробітки, де отримує певні доходи. На підставі цього позивач просить збільшити розмір аліментів, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] 1000 гривень щомісячно, з дня звернення до суду й до досягнення дитиною повноліття. Належним чином повідомлена про час та розгляд справи, позивач в судове засідання не зявилась, однак надала заяву про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв про відкладання слухання по справі або про розгляд справи за його відсутності не надав. На підставі заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив такі факти та відповідні їм правовідносини: 13.10.2005 року у шлюбі народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] [PERSON] [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 183, що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії 1-ЖД 210978, виданого 04.03.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області. В довідці № 22-1439 від 02.03.2015 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області, зазначається, що на виконанні у відділу знаходиться виконавчий лист № 2-3965 від 22.10.2010 року, виданий Кілійським районним судом Одеської області, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], в твердій сумі у розмірі 300 гривень щомісячно. Аліменти сплачуються щомісячно, боргу на 01.03.2015 р. немає. З копії виконавчого листа № 2-3965/10 р., виданого 23.11.2010 року Кілійським районним судом Одеської області на підставі рішення суду від 22.10.2010 року, зазначено, що Кілійський районний суд Одеської області вирішив стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON],[INFO], в твердій грошовій сумі розміром 300 гривень щомісячно, починаючи з 28.05.2010 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13.10.2023 року. Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до довідки № 22-10349/527 від 13.10.2015 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області, індексація розміру аліментів, призначених у твердій грошовій сумі відповідно до виконавчого листа № 2-3965/10 р. від 22.10.2010 року виданого Кілійським районним судом Одеської області, відділом не проводилась. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно\~ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912), яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 вищезазначеної Конвенціїї ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з п. 23постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось з них. Враховуючи потребу дитини в догляді та матеріальному забезпеченні, матеріальне становище сторін, а також те, що спільний з відповідачем малолітній син перебуває на утриманні позивача, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 243,60 гривень в дохід держави.

Outcome: approved