Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] , 02.09.2019 звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 27.06.2013 у виконавчому комітеті Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №08, у шлюбі мають дитину [PERSON] , [INFO] , що спільне життя між ними не склалося через протилежні погляди на подружнє життя та сімейні обов`язки, неодноразові сварки та конфлікти щодо побутових питань, відсутність взаєморозуміння, як наслідок з грудня 2018 року проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, переконаний, що втратив до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить його інтересам. Просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 23.09.2019 провадження у справі відкрито. Позивач в суді вимоги підтримав з мотивів наведених у заяві, окрім цього пояснив, що з січня 2019 року з відповідачкою разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, що причиною розпаду сім`ї є різні погляди на шлюб та сім`ю, постійні конфлікти та скандали. Заперечив можливість примирення, просить позов задовольнити. Відповідачка у суді позов визнала, окрім цього пояснила, що відповідач матеріально не забезпечував сім`ю, застосовував до неї фізичну силу, як наслідок з січня 2019 року разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства. Заперечує проживання з позивачем у майбутньому однією сім`єю. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень сторін в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 27.06.2013 шлюб у виконавчому комітеті Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №08, у шлюбі мають дитину [PERSON] , [INFO] , сторони з січня 2019 року проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved