Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту шлюбних відносин, мотивуючи її тим, що вони прийняли спадщину за заповітом після смерті їхньої матері [PERSON] , померлої [INFO] . Таким чином, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.07.2018 року їм заявникам належить по Ѕ частині житлового будинку А, загальною площею 80,1 кв. м ., житловою площею 41,2 кв. м., до складу якого входить: веранда а, господарська будівля Б, сарай б, огорожа № 1-2, розташованого за адресою : [ADDRESS] . На даний житловий будинок в рівних частках мали право, а саме по Ѕ частині кожен їхні батьки, [PERSON] , померлий [INFO] та [PERSON] , померла [INFO] , як члени колгоспного двору, що підтверджується випискою з по господарської книги за 1991-1995 роки по Медвежанській сільській раді. Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ст. 121 цього ж кодексу володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Відповідно до ст. 123 ЦК Української РСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1.при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2.при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3.при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Відповідно до ст. 18 ЦК в свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова двору. Членами колгоспного двору, згідно виписки із по господарської книги за 1991-1995 роки по Медвежанській сільській раді зазначені: [PERSON] (голова) та [PERSON] (дружина). Окрім того, рішенням Медвежанської сільської ради Немирівського району Вінницької області від 22.10.2002 року померлому [PERSON] передано із земель резервного фонду 2,15 га ріллі, що перебуває у колективній власності КСП ім. Б. Хмельницького с. Гостинне Немирівського району Вінницької області. Правовстановлюючі документи на дану земельну частку (пай) померлим виготовлено не було. Наразі в них заявників, виникла необхідність оформити правовстановлюючі документи на спадкове майно. Після смерті [PERSON] , їхня матір, дружина спадкодавця, [PERSON] вступила в управління спадковим майном постійно проживала у даному будинку, підтримувала даний будинок у належному стані, здійснювала догляд за господарством. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Окрім того, довідкою Державного архіву Вінницької облдержадміністрації № 07-1682/7 від 17.05.2018 року повідомляється, що у книгах актових записів про шлюб громадян по с. Селище (наразі с. Гостинне) Немирівського району Вінницької області за 1937-1938 роки (книга за 1938 рік неповна, містить записи до червня) актового запису про вступ у шлюб [PERSON] з [PERSON] не виявлено. Книг актових записів про шлюб громадян по вказаному селу за 1936,1939-1940 роки в архіві немає. Членами колгоспного двору, згідно виписок із по господарської книги за 1991-1995 роки по Медвежанській сільській раді зазначені: [PERSON] (голова) та [PERSON] (дружина). В судовому засіданні представник заявників [PERSON] заяву підтримала та просить її задовольнити. В судовому засіданні представник зацікавленої особи Немирівської міської ради Багінський І.В. заяву визнає не заперечує проти її задоволення. Свідки [PERSON] та [PERSON] , пояснили, що проживають по сусідстві з заявниками та підтвердили той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] перебували у шлюбних відносинах. Вислухавши пояснення представника заявників, представника зацікавленої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно частини першої та третьої ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року), який діяв на час виникнення правовідносин, спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ППК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявників юридичні наслідки, від яких залежать їх майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявниками не має.

Outcome: approved