Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] \~(далі\~ позивач)\~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом,\~в якому\~просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що вказаний будинок належить позивачу на праві приватної власності; відповідач, який є сином позивача, зареєстрований в будинку останнього, проте з 2016 року і по теперішній час в будинку не проживає, виїхав до іншої країни. Ухвалою суду від 19.03.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.21). Позивач до суду не прибув, від представника позивача адвоката Очеретька Є.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити (а.с.39). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав; про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи приписи ч.4 ст.223 ЦПК України, за якими у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), суд доходить висновку про можливість вирішення справи по суті та постановлення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач є батьком відповідача, [INFO] (а.с.7). Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.02.2008 №17804309 підтверджується, що житловий будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 24.01.2008 належить на праві приватної власності позивачу (а.с.9-11). За змістом копії домової книги, довідки КУ Покровський ККСН, а також Акту від 15.04.2021 №01-12/1686, підписаного сусідами, головою та секретарем комітету, за вказаною адресою зареєстровані позивач та відповідач, фактично в будинку проживають позивач та його дружина, відповідач не проживає з 2016 року (а.с.12-15, 34). Судом враховуються такі норми права. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. За приписами ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи наведені законодавчі приписи, оскільки відповідач тривалий час (більше 4 років) не проживає в будинку, де зареєстрований, про поважні причини непроживання за вказаною адресою не повідомив, суд доходить висновку, що його реєстрація у спірному будинку порушує право позивача як власника на вільне володіння, користування та розпорядження майном, а тому наявні правові підстави для задоволення позову. Питання відшкодування судового збору позивачем не порушувалось.

Outcome: approved