Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] (далі - відповідач), [INFO], уродженця м.Донецьк, батьківських прав відносно дочки - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на приписи статей 150, 151, 155, 164 СК України та зазначає, що з самого народження дитини та по теперішній час відповідач участі у вихованні дитини не бере, не несе витрат по утриманню і догляду за дитиною, не спілкується з нею, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, не сплачує аліменти. Дитина проживає з позивачем, саме остання займається вихованням та утриманням доньки. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зазначивши, що відповідач жодного разу дочку не бачив, шлюб між позивачем та відповідачем розірваний до народження дитини. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень). З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Представники третіх осіб правом участі в судовому засіданні не скористались. Служба у справах дітей Слов'янської райдержадміністрації надіслала листа про розгляд справи без участі представника, в якому повідомила про неможливість надати висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки останній не проживає на території Слов'янського району (а.с.50). Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради надіслав до суду листа, в якому зазначив, що питання по справі не відноситься до компетенції органу (а.с.39). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю відповідача. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, за згодою позивача у справі судом ухвалено заочне рішення. Ухвалою суду від 31.08.2018 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті та задоволено клопотання позивача про виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] Від допиту свідка [PERSON] позивач та її представник в судовому засіданні відмовились, що є їхнім правом. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому 27.06.2009 шлюбі, який розірваний 03.09.2013, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] (а.с.10, 11). Від вказаного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво Серія [NUMBER] а.с.9). За даними довідок від 02.05.2018 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне місце проживання/перебування позивача та її дочки [PERSON] є [ADDRESS] (а.с.12,13). За довідкою Долинської сільської ради від 17.05.2018 [PERSON] за вищевказаною адресою не зареєстрований (а.с.14). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що знайомі з позивачем та її донькою не один рік, проте жодного разу не бачили в її домі батька її доньки [PERSON]; позивач виховує доньку одна, їй допомагає її мати та бабуся. Свідок [PERSON] зазначив, що працює машиністом насосних устаткувань в Слов'янському водному господарстві, майже кожен день перевіряє трубопровід, який знаходиться по вулиці, де проживає позивач в с.Богородичне, починаючи з 2000 року, після народження дитини [PERSON] він жодного разу не бачив її батька - відповідача разом з позивачем та донькою. Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. За змістом ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За приписами ч.1 ст.164 ЦПК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п.2). Суд враховує роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, зокрема в п.15 та п.16, за якими позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, які є належними та допустимими, підтверджується, що відповідач з дочкою [PERSON], [INFO], не бачиться взагалі, з позивачкою розлучився до народження дитини - 03.09.2013, докази прийняття участі у вихованні дитини, забезпечення її необхідним харчуванням, медичним доглядом відповідачем не надані, як зазначили свідки в судовому засіданні, жодного разу вони не бачили його разом з донькою, не бачили і їхнього спілкування та сумісного проведення часу. Наведене в своїй сукупності вказує на те, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання своєї дочки [PERSON]. В силу ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають як один з батьків, опікун, піклувальник, так і особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, застосовуючи наведені норми права, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не спростований факт ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Суд роз'яснює відповідачу, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved