Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] 16.06.2020 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Дубівська сільська рада Ковельського району Волинської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначив, що він є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель, яка знаходиться в [ADDRESS] . Право власності на земельну ділянку набуте ним на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.02.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Олєйніковою О.В. (Р№333). Спірна земельна ділянка сформована, як об`єкт цивільних прав, має визначені площі, межі та конфігурацію, відомості про неї внесені до Державного земельного кадастру і їй присвоєно кадастровий номер - 0722182400/01/001/0766. Актом прийому-передачі межових знаків на зберігання від 15.03.2019 року, межі належної йому земельної ділянки закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками. Крім того, комісійно складено схему прив`язки поворотних точок меж земельної ділянки до об`єктів та контурів на місцевості. З моменту набуття ним права власності на земельну ділянку і по теперішній час, власником суміжної земельної ділянки є [PERSON] , який систематично та цілеспрямовано створює перешкоди у використанні належної йому земельної ділянки за цільовим призначенням. Так, 08.05.2019 року відповідач перешкоджав йому проводити будівельні роботи, 11.05.2019 року демонтував та пошкодив встановлену ним на земельній ділянці огорожу (зняв паркан, змотав сітку, викопав стовпчики). За вищевказаним фактом, останній був притягнутий до адміністративної відповідальності адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дубівської сільської ради Ковельського району за ст.186 КУпАП (самоуправство). Крім того, 31.03.2020 року, відповідач на належній йому земельній ділянці по [ADDRESS] , посіяв зернові культури. Станом і на сьогоднішній день, належна йому земельна ділянка засіяна відповідачем, зерновими культурами. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення відповідно до якого зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною йому земельною ділянкою, тобто припинити дії, що порушують його право власності, звільнивши самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у стан, якій існував до порушення права. Одночасно, просить стягнути з відповідача на його користь в порядку відшкодування моральної шкоди - 10000 грн. та покласти на нього понесені судові витрати в тому числі на правову допомогу, розрахунок вартості якої буде подано не пізніше 5 днів, після ухвалення рішення суду в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України. 11.08.2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Одночасно надано строк відповідачу для подання відзиву на позов. 02.09.2020 року відповідачем подана зустрічна позовна заява до [PERSON] , [PERSON] , Дубівської сільської ради Ковельського району, ТзОВ «Центр «Ковельгеодезія» про усунення перешкод в користуванні земельної ділянки визнання не дійсним та скасування Державного акта на земельну ділянку, відшкодування збитків та моральної шкоди. В обґрунтування зустрічного позову, позивач зазначив, що рішенням Дубівської сільської ради народних депутатів від 15.05.1992 року, він отримав земельну ділянку площею 0,08 га. під будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] . Згодом, будинок став під №18. 14.04.1994 року головним архітектором Ковельського району було затверджено акт про винос в натурі меж земельної ділянки. Його сусідом по [ADDRESS] на той час, був його рідний брат [PERSON] . Згодом брат виїхав на постійне місце проживання в Російську Федерацію і його земельна ділянка залишилася без власника так, як дозвільні документи братом не були виготовлені. В подальшому, 15.07.2008 року він замовив у ТзОВ «Центр «Ковельгеодезія» технічну документацію із землеустою, щодо складання акту на право власності на свою земельну ділянку, зареєстроване під №646. Після зміни законодавства, 11.01.2012 року Дубівська сільська рада прийняла повторне рішення за №12/8-4 про надання йому у власність земельної ділянки розміром 0,10 га., для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд. На початку літа 2016 року за допомогою супутників, було проведено заміри ділянки і визначені межі її. В кінці літа 2018 року, він випадково дізнався про те, що суміжна земельна ділянка належить [PERSON] . Вважає, що сформована земельна ділянка по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] не відповідає нормам земельного законодавства України, оскільки частина цієї земельної ділянки, перебувала у його власності та користуванні 17 років, а тому він є законним землекористувачем. Приймаючи рішення про розробку проекту землеустрою, щодо спірної земельної ділянки та надання її у власність іншій особі не враховано його право на цю земельну ділянку і з ним, як суміжним землекористувачем не погоджено межі земельних ділянок. Не заперечував, що 11.05.2019 року позивач встановив паркан на його земельній ділянці, при цьому не узгодив і не попередив його про такі роботи. Тоді він бачив, сітку та стовпчики, які лежали біля дороги і витоптану частково пшеницю на лінії де він мав встановлювати паркан. Польові роботи на спірній ділянці він проводить з 1992 року, там де дозволяє грунт без необхідності вимощення земельної ділянки. Вважає, що в результаті таких дій [PERSON] йому заподіяна як майнова так і моральна шкода, і відповідно просить стягнути солідарно з відповідачів 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди, стягнути з [PERSON] додатково 10000 грн., як матеріальну шкоду і крім того, покласти на відповідачів всі понесені ним судові витрати. Разом з тим, вважає за необхідне прийняти рішення у відповідності з яким визнати незаконними та скасувати: - Рішення Дубівської сільської ради від 27.10.2009 року №32/3-12, про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку [ADDRESS] , - Рішення Дубівської сільської ради від 27.10.2010 року №40/2-4, про надання [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1000 га. (кадастровий номер 0722182400:01:001:0766) для будівництва і обслуговування жилого будинку [ADDRESS] , - Державний акт, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011009500255 від 30.12.2010 року, - Акт прийомки-передачі межових знаків земельної ділянки за кадастровим №0722182400:01:001:0766, яка знаходиться в [ADDRESS] на зберігання, - Акт про встановлення границь ділянки в натурі та передачу на зберігання межових знаків громадянину [PERSON] в [ADDRESS] , - та стягнення в солідарному порядку з відповідачів 20000 грн. моральної шкоди і стягнення з [PERSON] завданої матеріальної шкоди в сумі 10000 грн. Ухвалою суду 06.10.2020 року, первісні та зустрічні позови об`єднанні в одне провадження та ухвалено провести підготовче судове засідання 03.11.2020 року з одночасним наданням відповідачам за зустрічним позовом строку на подання відзиву на позов. У відзиві на позов Дубівська сільська рада Ковельського району зазначила, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] є безпідставними. Земельним Кодексом України визначено, що територіальні громади є суб`єктами права власності на землю і реалізують це право через органи місцевого самоврядування. Рішенням Дубівської сільської ради Ковельського району від 11.01.2012 року №12/8-4 «Про надання у власність земельних ділянок» [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 0,10 га., для будівництва житлового будинку та господарських споруд і будівель та 0,0716 га. для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] . Будь-яких інших земельних ділянок [PERSON] сільською радою не надавалось. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник, заявлені ними позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав викладених в позові. Зустрічний позов вважають безпідставним і в його задоволені просять відмовити. В судовому засіданні представники відповідачів за зустрічним позовом Дубівської сільської ради Ковельського району, ТзОВ «Центр «Ковельгеодезія», відповідач [PERSON] , кожен зокрема висловили думку також про безпідставність зустрічних позовних вимог. Разом з тим, вважають первісний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог з таких підстав. В судовому засіданні із наданих документів (проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] ) встановлені наступні фактичні дані. 15.10.2009 року [PERSON] звернувся до Дубівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Рішенням №32/3-12 Дубівської сільської ради Ковельського району від 27.10.2009 року затверджені матеріали вибору земельної ділянки та надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га. по [ADDRESS] . Розробка проекту землеустрою проведена підприємством [PERSON] , яка має відповідну ліцензію АБ №293125 від 14.11.2005 року. 17.10.2010 року у відповідності з рішенням Дубівської сільської ради Ковельського району надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель по [ADDRESS] . В судовому засіданні з цих підстав [PERSON] пояснив, що дійсно йому була надана земельна ділянка у власність, яку він в подальшому продав за договором купівлі-продажу. Матеріалами справи встановлено, що дана земельна ділянка на підставі дговору купівлі-продажу від 20.02.2019 року була придбана [PERSON] . У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.02.2019 року, власником земельної ділянки є [PERSON] . Актом прийома-передачі речових знаків на зберігання від 15.03.2019 року, підтверджено визначення меж ділянки в натурі. Про самочинні дії [PERSON] , щодо земельної ділянки [PERSON] свідчать і матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно останнього, за ознаками ст.186 КУпАП у відповідності з яким, відповідач за первісним позовом 08.05.2019 року, здійснив перешкоди у проведені будівельних та земельних робіт [PERSON] , на його земельній ділянці. У відповідності до рішення Дубівської сільської ради Ковельського району від 25.07.2016 року за заявою [PERSON] внесено зміни до рішення №18/8-4 від 11.01.2012 року в частині присвоєння кадастрових номерів земельних ділянок та визначено: - земельна ділянка для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,10 га. - має кадастровий номер 0722182400:01:001:1498; - земельна ділянка для особистого селянського господарства площею 0,0716 га. має кадастровий номер 0722182400:01:001:1497. Отже, судом з достовірністю встановлено, що земельні ділянки, що належать сторонам у справі є різними, не накладаються одна на одну, відповідають межам, площі та кофігурації відповідно до проектів землеустрою та дослідження матеріалів. Пояснення позивача за зустрічним позовом [PERSON] , що він на законних підставах, в тому числі за набувальною давністю, використовував та використовує частину суміжної ділянки, яка документально належить [PERSON] , на даний час не підтверджено будь-якими доказами, а навпаки спростовано наведеними вище поясненнями відповідача за зустрічним позовом та наявними письмовими доказами. Відповідно до ч.1 та 2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Відповідно до вимог ч.1 ст.106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Приписами ст.ст.12 ч.3, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, відповідно до вимог статті 57, частини першої статті 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частин першої, третьої, шостої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Таким чином, за змістом статті 55 Закону України «Про землеустрій», межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначаються не відповідно до акта узгодження та визначення меж, а згідно з наявними планово-картографічними матеріалами та матеріалами кадастрової зйомки. З цих підстав суд вважає, необґрунтованим покликання [PERSON] на незаконність дій сільської ради, щодо виділення земельної ділянки [PERSON] з підстав не погодження меж з ним, як суміжним землекористувачем. Як вбачається з матеріалів справи, технічна документація із землеустрою, щодо земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] (новий власник [PERSON] ), виготовлена підприємцем [PERSON] , яка має відповідну ліцензію, що підтверджує її кваліфікацію та право на складання документації з землеустрою. Аналізуючи наведені вище встановлені фактичні обставини у справі суд, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та відмову в задоволені зустрічних позовних вимог [PERSON] . Задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково суд, виходить з наступних підстав. За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Врахувавши тривалий термін незаконного використання частини земельної ділянки, що належить [PERSON] , перешкоджання йому у будівельних та інших роботах, наявність посівів і на даний час, суд приходить до висновку, що сума на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. буде відповідати встановленим обставинам, є співмірною та справедливою. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] пропорційно до задоволення позовних вимог.

Outcome: partial