Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

[PERSON] виклад позицій позивача та заперечень відповідача 1. Виклад позиції позивача. 07 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат. Так, позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] шляхом їх збільшення з 65,00 грн. до 1500,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. Окрім того, просить стягнути на її користь з [PERSON] половину додаткових витрат на оплату навчання сина у музичній школі в сумі 1240,00 грн. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 11 травня 2006 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 65,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття з індексацією відповідно до закону. Син зростає, збільшуються необхідні витрати на забезпечення його нормального розвитку, а тому розмір стягуваних з відповідача аліментів не відповідає інтересам дитини. З дня присудження аліментів змінилося сімейне законодавство, зокрема збільшено соціальні стандарти щодо мінімального розміру аліментів, а тому аліменти, які сплачує відповідач, не забезпечують належним чином утримання їхньої спільної дитини. Відповідач здоровий, працездатний, матеріально забезпечений. За період після постановлення рішення суду про стягнення аліментів придбав житловий будинок, легковий автомобіль, має земельні ділянки, утримує велике господарство, що свідчить про значне покращення майнового стану відповідача. У звязку із чим, збільшення розміру стягуваних з позивача аліментів забезпечить інтереси дитини, її гармонійний фізичний, розумовий розвиток. Окрім того, син навчається у Чернівецькій дитячій музичній школі з вересня 2014 року по час розгляду справи в суді. Навчання є платним та відповідач добровільно не допомагає оплачувати навчання дитини, оплату за навчання вносить лише позивач. При цьому, з врахуванням положень ст.. 185 СК України, відповідач зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані розвитком здібностей дитини. 2. Виклад заперечень відповідача. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі, що відповідає 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, проти стягнення додаткових витрат заперечує в повному обсязі за наступних обставин. Відповідач в даний час офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід від передачі земельної ділянки в оренду. Також має господарство, у якому рахується одна корова та птиця. На утриманні відповідача знаходиться четверо неповнолітніх дітей, про що надано суду відповідні довідки, видані виконкомом Борівської сільської ради та копії свідоцтв про народження дітей. За таких обставин відповідач вважає сплату заявленої позивачем до стягнення суми аліментів та додаткових витрат на утримання їхнього сина для нього непосильними. ІІ. Заяви, клопотання позивача та відповідача Заяв, клопотань від позивача та відповідача у даній цивільній справі, повязаних із розглядом справи не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обовязку утримувати дітей, зокрема, щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду та стягнення додаткових витрат на дитину. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 27 червня 2006 року розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-АМ №096532. В шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], на підтвердження чого суду надано копію свідоцтва про народження серії 1-АМ №007143. Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 11 травня 2006 року присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 65, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позивач [PERSON] як одержувач аліментів, відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України має право на звернення до суду з даним позовом про зміну способу стягнення аліментів. Як стверджується довідкою, виданою виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 19 лютого 2018 року №427, син [PERSON] проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Судом встановлено, що аліменти, які стягуються на утримання дитини, не можуть в повній мірі забезпечити гармонійного розвитку дитини, тому суд вважає, що права сина сторін у справі на належне утримання з боку батька порушені та підлягають судовому захисту шляхом зміни способу стягнення аліментів та визначення їх в твердій грошовій сумі але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що гарантуватиме отримання дитиною надійного, стабільного утримання з боку батька в межах мінімальної соціальної гарантії, встановленої державою в приписах ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України. При цьому, суд відхиляє твердження позивача про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання їхнього сина саме в розмірі 1500,00 грн., так як вони спростовані наданими суду доказами: копіями свідоцтв про народження чотирьох дітей, де відповідач зазначений батьком; довідкою, виданою виконкомом Борівської сільської ради від 10 квітня 2018 року №843 про склад сімї відповідача; довідкою, виданою Чернівецьким районним центром зайнятості від 19 березня 20118 року №417 про те, що [PERSON]В, перебуває на обліку як безробітній. Окрім того, судом встановлено, син сторін навчається у музичній школі, за що встановлена відповідна плата, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна довідка, видана директором Чернівецької дитячої музичної школи від 20 лютого 2018 року. Таким чином, позивач несе додаткові витрати на дитину. Позивач в позовній заяві зазначає, що сума сплачених коштів за навчання у музичній школі за період з вересня 2014 року по травень 2018 року становить 2800,00 грн. Поряд із цим, суду надано належні, допустимі та достовірні докази сплати позивачем грошових коштів на загальну суму 280 грн. (а.с. 16). ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування 1. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, і є частиною національного законодавства України відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Конституції України,. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ст.51 Конституції України). Кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України ). Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини (ч.1 ст.179 СК України). Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Таким чином, за рішенням суду аліменти на утримання дітей присуджуються двома способами - у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що передбачено в абзаці 1 частини 3 ст.181 СК України. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. 2. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини регулюються Законом України «Про охорону дитинства», СК України. Мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини (ч.ч. 1,2 ст. 141 СК України). Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини (ч. 2 ст. 155 СК України). Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст.. 185 СК України). На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини слід притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. V. Висновки суду Враховуючи, встановлені судом обставини, надані сторонами докази на підтвердження своїх тверджень та заперечень, суд вбачає підстави для зміни способу стягнення аліментів і визначення їх в твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 930,00 грн., а також стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину у розмірі 140,00 грн., що обумовлено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими до позову та відзиву на позов. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] про зміну способу аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину підлягає частковому задоволенню. При цьому суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. VІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються, зокрема, з судового збору. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п. 3. ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 704,80 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved