overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2016 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 жовтня 2011 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що протягом останніх років шлюбні відносини між ними поступово погіршилися, вони втратили почуття поваги та любові одне до одного, в сімї постійно відбуваються сварки, відповідач зловживає алкогольними напоями та ображає її, позивача, на сьогоднішній день у їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага і тому з січня 2016 року вони проживають окремо та взагалі не спілкуються. Під час судового розгляду [PERSON]В позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2011 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У січні 2016 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Наслідки визнання позову сторонам розяснено. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 16.03.2013 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Від позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, тому суд прийшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 16.03.2013 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 143 (а.с.4). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2017 року звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що 20 серпня 2016 року помер його батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,06 га, яка знаходиться на території [PERSON] Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заявник зазначає, що звернувся до нотаріальної контори з приводу належного прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що відсутні документи, які можуть підтвердити факт родинних відносин між ним та його батьком, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник вказує, що вказані обставини не дають йому можливості належним чином оформити спадщину, у звязку з чим він звернувся до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні під час розгляду справи заявник заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні під час розгляду справи не заперечив проти заявлених вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожна окремо пояснили, що заявника та його батька знають добре та можуть підтвердити той факт, що померлий [PERSON] є батьком заявника. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд, взявши до уваги пояснення заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи(а.с.1-20), прийшов до висновку, що прохання заявника підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин має для заявника значення для вирішення питання належного оформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті її матері. Із матеріалів справи та пояснень сторін слідує, що [PERSON], який помер 20 серпня 2016 року, дійсно доводиться заявнику батьком, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Заявник є спадкоємцем померлого за законом, проте не може прийняти майно у спадщину внаслідок відсутності в повному обсязі документів, що підтверджують родинні відносини між ним та померлим, через що неможливо простежити лінію родинних відносин з [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення того факту, що [PERSON], який помер 20 серпня 2016 року, дійсно доводиться батьком [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2017 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 13 листопада 2008 року помер його дідусь [PERSON], який проживав в с. Ананьєві, Друга дільниця Ананьївського району Одеської області. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,75 га, яка знаходиться на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що він як спадкоємець за законом звернувся до нотаріуса з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тим, що ним пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин. Так, після смерті дідуся залишився його батько (рідний син спадкодавця), а тому він вважав, що батько буде займатися переоформленням спадкового майна, однак цього він так і не зробив, помер 09 грудня 2011 року, через що ним і був пропущений зазначений строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим він звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву(а.с.21), відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.27), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи (а.с.1-21), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2017 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 18 травня 2001 року померла його бабуся [PERSON], яка проживала в с. Ананьєві, Друга дільниця Ананьївського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,80 га, яка знаходиться на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що він як спадкоємець за законом звернувся до нотаріуса з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тим, що ним пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин. Так, після смерті бабусі залишився його батько (рідний син спадкодавця), а тому він вважав, що батько буде займатися переоформленням спадкового майна, однак цього він так і не зробив, помер 09 грудня 2011 року, через що ним і був пропущений зазначений строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим він звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву(а.с.21), відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.27), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи (а.с.1-21), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2017 року звернулася до суду з заявою, в якій зазначає, що 21 серпня 1995 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Новогеоргіївської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заявник зазначає, що звернулася до нотаріальної контори з приводу належного прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її матері, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що відсутні документи, які можуть підтвердити факт родинних відносин між нею та її матірю, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник вказує, що вказані обставини не дають їй можливості належним чином оформити спадщину, у звязку з чим вона звернулася до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні під час розгляду справи заявник заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні під час розгляду справи не заперечила проти заявлених вимог. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожна окремо пояснили, що заявника та її мати знають добре та можуть підтвердити той факт, що померла [PERSON] є матірю заявника. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд, взявши до уваги пояснення заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи(а.с.1-14), прийшов до висновку, що прохання заявника підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин має для заявника значення для вирішення питання належного оформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті її матері. Із матеріалів справи та пояснень сторін слідує, що [PERSON], яка померла 21 серпня 1995 року, дійсно доводиться заявнику матірю, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Заявник є спадкоємцем померлої за законом, проте не може прийняти майно у спадщину внаслідок відсутності в повному обсязі документів, що підтверджують родинні відносини між нею та померлою, через що неможливо простежити лінію родинних відносин з [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення того факту, що [PERSON], яка померла 21 серпня 1995 року, дійсно доводиться матірю [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2017 року звернулася до суду з заявою, в якій зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], який проживав в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Заповіту [PERSON] не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Гандрабури» с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Заявник зазначає, що звернулася до приватного нотаріуса з приводу належного прийняття вказаної спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що в сертифікат було видано на ім'я спадкодавця, але з помилковим зазначення його прізвища, а саме «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою для встановлення факту належності сертифіката спадкодавцю. Заявник вказує, що вказані обставини не дають їй можливості належним чином оформити спадщину, у зв'язку з чим вона звернулася до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. Заявник в судовому засіданні під час розгляду справи заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи(а.с.1-15), прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: вище вказаного сертифікату [PERSON], який помер [INFO], має значення для переоформлення спадкового майна. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності зазначеного вище сертифікату [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 12 березня 1998 року померла її бабуся [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,43 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка знаходиться на території с. Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що вона як спадкоємець за законом звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тим, що нею пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин. Так, після смерті спадкодавця залишилася її мати (рідна донька спадкодавця) [PERSON], а тому вона вважала, що остання буде особисто займатися переоформленням спадкового майна як спадкоємець ближчого ступеню споріднення. Після відкриття спадщини її мати захворіла та не мала можливості за станом свого здоровя звернутися до нотаріальних органів для переоформлення вище вказаної спадщини, та 03 квітня 2002 року померла. На той час строк для прийняття спадщини вже був пропущений, у зв'язку вона звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву(а.с.17), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.20), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи (а.с.1-15), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] 21 листопада 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 23 травня 2008 року померла її бабуся [PERSON], яка проживала в с. Ананьєві, Третя дільниця Ананьївського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,16 га, яка знаходиться на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що вона як спадкоємець за законом звернулася до нотаріуса з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з тим, що нею пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин. Так, після смерті бабусі залишився її батько (рідний син спадкодавця), а тому вона вважала, що батько буде займатися переоформленням спадкового майна, однак цього він так і не зробив, помер 22 травня 2015 року, через що нею і був пропущений зазначений строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим вона звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву(а.с.19), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.25), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи (а.с.1-17), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved