Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

[PERSON] 22.11.2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила: розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачем 16 січня 2007 року. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що 16.01.2007 р. між нею та відповідачем було укладено договір довічного утримання, за умовами якого вона передала [PERSON] в приватну власність, належну їй на праві власності, квартиру [ADDRESS], а відповідач прийняв на себе зобов'язання, які закріплені в п.п. 5-6 договору, а саме: повністю довічно утримувати її, надаючи їй необхідний догляд (опікування),допомогу, вартість матеріального забезпечення необхідного догляду (допомоги) встановлено в розмірі ? частини пенсії [PERSON] щомісячно, довічно. Відповідач не виконував умови договору, не надавав їй необхідної допомоги. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність у зв'язку з станом здоров'я, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засіданні не з'явився, в заяві про відкладення розгляду справи від 14.01.2014 року вказав, що проти позову заперечує. З огляду на це, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача відповідно до ст. 224, 225 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України. А за змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 16 січня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), який було посвідчено державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Голик С.В., зареєстровано в реєстрі за №5-77 /а.с. 10/. Згідно умов зазначеного договору, [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], а відповідач зобов'язався повністю довічно утримувати позивачку, надаючи їй необхідний догляд (опікування), допомогу та встановлено вартість матеріального забезпечення необхідного догляду (допомоги) в розмірі ? частини пенсії [PERSON] щомісячно, довічно. Пунктом 9 зазначеного договору передбачено, що в разі невиконання [PERSON] взятих на себе обов'язків, договір може бути розірвано, згідно ст. 755 Цивільного кодексу України. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON], за віком потребувала стороннього догляду та допомоги. Тобто в силу ст. 744 ЦК України є суб'єктом договору довічного утримання. Відповідно до вказаної норми закону набувач майна зобов'язаний надавити відчужувачу матеріальне забезпечення відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Матеріалами справи доведено, що відповідач не виконував свої обов'язки згідно з умовами договору, а тому суд вважає за необхідне застосувати правила 755 ЦК України та розірвати договір довічного утримання, а також правові наслідки його розірвання, передбачені ст. 756 ЦК України. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved