Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, про збільшення розміру аліментів. У позовній заяві в редакції від 26.07.2018 року, поданій на виконання ухвали судді від 02.07.2018 року про залишення позовної заяви без руху, позивач посилається на те, що 13.07 2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у справі № 2-3463/11, згідно з яким позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено повністю, шлюб, укладений 07.06.2008 року, між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 255, розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 500 грн., починаючи з 28.03.2011 року і до досягнення нею повноліття. Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу вона залишила прізвище «Словенка» та 15.06.2017 року змінила своє прізвище «Словенка» на «Мучичко», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія І-ФМ № 007222 від 15.06.2017 року. 29.12.2011 року Ужгородським МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області відкрито виконавче провадження згідно з виконавчим листом № 2-3463/11 від 17.10.2011 року та згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 08.06.2018 року № 13- 30548995/18 [PERSON] має заборгованість по аліментах, яка станом на 01.06.2018 року складає 6248,39 грн. Вказує, що станом на сьогоднішній день вона працює, проте отримує невелику заробітну плату, що підтверджується довідкою про заробітну плату від 10.05.2018 року за № 1. Оскільки її доходи є дуже малими, вона змушена звернутися до суду із позовом про збільшення розміру стягнення аліментів. Також позивач зазначає, що відповідач добровільно допомоги на утримання їх доньки не надає, не бере участі у додаткових витратах, повязаних з розвитком дитини, а саме не надає коштів потрібних на придбання ліків, продуктів харчування для дитини, одягу та інше, що потрібно їй для її повноцінного розвитку. Звертає увагу на те, що суттєво зросли споживчі ціни на всі групи товарів, у тому числі на продукти харчування та товари дитячого асортименту, у звязку із значним зростанням споживчих цін збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку і на час звернення до суду з вказаною позовною заявою прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років становить 1860 грн. Дитина потребує повноцінного харчування, придбання сезонного одягу, розвиваючих іграшок, книжок. З посиланням на викладене позивач просить суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, що надані позивачем до позовної заяви та відповідачем до відзиву, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008 року, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2011 року (справа № 2-3463/11) між ними було розірвано. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яку згідно із зазначеним рішенням суду ухвалено залишити на виховані матері. Цим же рішенням з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 500 грн., починаючи з 28.03.2011 року і до досягнення нею повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили та на його виконання видано виконавчий лист, який предявлено до виконання в державну виконавчу службу. 15.06.2017 року позивач змінила своє прізвище з «Словенка» на «Мучичко», що стверджується свідоцтвом про зміну імені серії І-ФМ № 007222 від 15.06.2017 року. Матеріалами справи встановлено, що позивач працює в ТОВ «Трейдон» та обіймає посаду економіста із збуту товару. З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 08.06.2018 року згідно з виконавчим листом, виданим на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2011 року (справа № 2-3463/11), вбачається, що загальна заборгованість по виконавчому листі станом на 01.06.2018 року складає 6248,39 грн. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182\~СК України\~передбачає обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, їх спільна донька перебуває на утриманні позивача та потребує матеріального забезпечення. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»\~у 2018 році установлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривні, з 1 грудня 2027 гривень. На момент ухвалення рішення суду від 13.07.2011 року про стягнення аліментів на спільну дитину сторін згідно зі ст. 7 Закону України «Про Держаний бюджет України на 2015 рік» було\~установлено у 2015 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року 1032 гривень, з 1 вересня 1167 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року 1286 гривень, з 1 вересня 1455 гривень; Суд вважає, що з часу ухвалення судом рішення суду від 13.07.2011 року про стягнення аліментів сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому є підстави для задоволення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує майновий стан позивача, яка веде догляд за малолітньою дитиною, вік та стан здоровя дитини, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, відсутність у матеріалах справи відомостей про наявність у нього інших утриманців, визнання останнім позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж пятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2\~ст. 182 СК України. Також судом береться до уваги та обставину, що з моменту ухвалення рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2011 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дітей, зросли витрати на їх утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивача у сторону його погіршення. Згідно з розясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Відтак, беручи до уваги рівність обовязку батьків щодо утримання дитини та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.07.2011 року в справі № 2-3463/11, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дитину доньку [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. На підставі наведеного,

Outcome: approved