Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] академія внутрішніх справ звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 вересня 2011 року між [PERSON] академією внутрішніх справ та [PERSON] укладено договір № 380 про підготовку фахівця у НАВС. Наказом ректора [PERSON] академії внутрішніх справ від 06 серпня 2011 року № 003о/с, № 0025 [PERSON] зараховано на перший курс денної форми навчання. З метою забезпечення особистої безпеки відповідачу на період навчання присвоєно легендоване прізвище [PERSON] Наказом [PERSON] академії внутрішніх справ від 27 червня 2014 року № 0014 відповідачу присвоєно кваліфікацію опероуповноважений та видано диплом бакалавра. З 01 вересня 2011 року по 27 червня 2014 року відповідно до умов договору відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу,таким чином навчальним закладом умови Договору виконано у повному обсязі. Наказом Головного управління у м. Києві від 29 лютого 2016 року № 004о/с [PERSON] звільнено зі служби п поліції за власним бажанням. За цієї умови, відповідно до умов п.2.3.6 Договору відповідач зобовязався відшкодувати витрати повязані з утриманням у навчальному закладі. Відповідача було ознайомлено з сумою витрат, повязаних з його утриманням у навчальному закладі, та необхідністю відшкодування зазначеної суми. Але до теперішнього часу грошові кошти від відповідача не надійшли. Просить суд стягнути з [PERSON], РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] академії внутрішніх справ,код ЄДРПОУ 08751177 вартість витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі у розмірі 29597,03 грн та понесені судові витрати по справі у сумі 1762 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився. У звязку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27 листопада 2014 року припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) У відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України «У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.» Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Згідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України «Відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи». Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Оголошення на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання відповідача [PERSON] було опубліковано на офіційному веб-сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області 07 листопада 2018 року (а.с.51). і тому з цієї дати відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] академії внутрішніх справ до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» « Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до п.п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст.129 Конституції) зобовязують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З витягу з Наказу [PERSON] академії внутрішніх справ № 0025 від 06 серпня 2011 року «Про зарахування на 1-й курс навчання факультету підготовки кадрів спеціальних підрозділів [PERSON] академії внутрішніх справ у 2011 році», вбачається, що з 01 вересня 2011 року [PERSON] зараховано курсантом 1-го курсу факультету підготовки кадрів спеціальних підрозділів денної форми навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра за державним замовленням за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність» (а.с.14). З витягу з Наказу [PERSON] академії внутрішніх справ № 003 о/с від 09 серпня 2011 року «По особовому складу» на період навчання [PERSON] присвоєно легендоване прізвище «Сидоренко» (а.с.13). З Договору № 380 укладеного між [PERSON] академією внутрішніх справ та [PERSON], вбачається, що 01 вересня 2011 року [PERSON] академія внутрішніх справ та [PERSON] уклали договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямом (спеціальністю) «Правоохоронна діяльність» (а.с.9-10). Також 01 вересня 2012 року між [PERSON] академією внутрішніх справ та [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до Договору про підготовку фахівця у [PERSON] академії внутрішніх справ № 380 від 01 вересня 2011 року (а.с. 11). Відповідно до п.2.1.3 договору [PERSON] академія внутрішніх справ зобовязалося забезпечити відповідача [PERSON] харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням. Відповідно до п.2.3.6 вищезазначеного договору відповідач зобовязався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п.3 договору відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. З витягу з Наказу № 0014 від 27 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] видано Диплом бакалавра МВ № 10068864 за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», кваліфікація опероуповноважений, інспектор (органи внутрішніх справ) (а.с.15). Таким чином навчальним закладом умови Договору виконано у повному обсязі. Наказом Головного управління національної поліції у місті Києві № 004 о/с від 29 лютого 2016 року [PERSON], оперуповноваженого кримінальної поліції звільнено зі служби в поліції з 01 березня 2016 року за власним бажанням (а.с.16). Відповідно до п.2.3.6 вищезазначеного договору відповідач зобовязався у разі звільнення з органів поліції по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за власним бажанням відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно з затвердженим розрахунком. За правилами статей\~525,\~526\~і\~527 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор\~прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договори є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч.2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. З Довідки про розрахунок фактичних витрат, повязаних з утриманням курсанта [PERSON] [PERSON] академії внутрішніх за період навчання з 01 вересня 2011 року по 27 червня 2014 року (1031 діб), фактичні витрати склали: грошове забезпечення 5704,11 грн. (без врахування періоду з 01 вересня 2011 року по 31серпня 2012 року), продовольче забезпечення 12983,26 грн., речове забезпечення 1828,72 грн., оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв 9080,92 грн. (без врахування періоду з 01 вересня 2011 року по 31серпня 2012 року), а в загальній сумі 29597,03 грн.(а.с.18). Також з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 24 червня 2014 року особисто отримав Довідку про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у [PERSON] академії внутрішніх справ, якою його повідомлено, що розмір фактичних витрат, повязаних з навчанням у навчальному закладі складає 29597,03 грн. та що у разі звільнення зі служби в органах внутрішніх справ до встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі він повинен відшкодувати ці витрати [PERSON] академії внутрішніх справ (а.с. 17). Таким чином, розмір зазначених у довідці фактичних витрат з грошового забезпечення підтверджується довідками про доходи та відрахування [PERSON] за 2011-2014 роки (а.с.19-22); фактичних витрат з продовольчого забезпечення\~довідкою про фактичне перебування на харчовому забезпеченні [PERSON] за 2011-2014 року 23-24 (а.с.23); фактичних витрат з речового забезпечення\~довідкою про забезпечення речовим майном перемінного особового складу академії рядового міліції [PERSON] з 06 серпня 2011 року по 27 червня 2014 року (а.с.25,26); фактичних витрат на оплату комунальних послуг\~довідкою про фактичні витрати на оплату комунальних послуг (теплопостачання та гарячої води, водопостачання та водовідведення і електроенергії) [PERSON] (а.с.27-28). Відповідно до ч.6\~ст.18 Закону України «Про міліцію»\~(в редакції на період навчання та звільнення [PERSON] з органів внутрішніх справ) особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу МВС України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Згідно з п. 1.3 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313\~відшкодування витрат здійснюється у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ зі служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (пункт 2). Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що [PERSON] навчався в [PERSON] академії внутрішніх справ за державним замовленням, знаходився на державному утриманні, проте не виконав покладений на нього договором № 380 від 01 вересня 2011 року обовязок відпрацювати на місці призначення не менше трьох років. Таким чином, суд приходить до переконання про задоволення вимог [PERSON] академії внутрішніх справ, тому відповідач [PERSON] повинен відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням у навчальному закладі, у відповідності до п.3.3 договору, які складають 29597,03 грн. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-19, розмір прожиткового мінімуму для\~працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп. (а.с. 1). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про відшкодування витрат, повязаних з утриманням у навчальному закладі з [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] академії внутрішніх справ витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved