Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

[INFO] померла мати позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входило, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,18 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області. Спадщину після її смерті прийняв чоловік-батько позивача [PERSON]. Оформити спадкові права в нотаріальній конторі спадкоємець не встиг, - [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із права на земельну частку (пай), площею 2, 18 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач. Спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] є, крім позивача, [PERSON] та [PERSON]. Позивач не може оформити спадкові права на земельні частки (паї) в нотаріальній конторі, оскільки відсутні (втрачені) правовстановлюючі документи на спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] позов не визнав і заявив, що при житті їх батько висловлювався про те, що один земельний пай він заповість онуку - [PERSON], а інший - [PERSON]. Спадкодавець зробив відповідний заповіт на онука, а тому вважає, що позивач не має права на два земельні паї. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день і час судового засідання (а.с. 60), до суду не з'явився вдруге. Представник відповідача - Рівненської сільської ради - в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про слухання справи за його відсутності та про визнання позовних вимог (а.с. 45). Залучений до участі в справі як третя особа, що не заявляє самостійних вимог (зворот а.с. 56), [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день і час судового засідання (а.с. 70), до суду не з'явився і не повідомив про причину неявки. Судом ухвалено провести розгляд справи за відсутності осіб, що не з'явилися, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов [PERSON] підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [INFO] померла [PERSON] (а.с.11). Відповідно до положень ч. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 05 травня 2015 року (а.с. 49-53), [PERSON], яка померла[INFO], по своїй смерті заповіту не залишала. У розумінні ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року дружина (чоловік) та діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 24 квітня 2015 року (а.с. 40) доведено, що [PERSON] - чоловік спадкодавця [PERSON], тобто входить до кола спадкоємців за законом першої черги. Статтями 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, зокрема, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Виписками із подвірної книги Рівненської сільської ради за 1986-1990 роки та 1996-2000 роки (а.с. 15, 16), довідкою виконавчого комітету Рівненської сільської ради № 1070 від 12 листопада 2013 року (а.с. 22), поясненнями в судовому засіданні позивача і відповідача [PERSON] доведено, що [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Статтею 560 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що спадкоємець може одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. За інформацією зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 48), - до державної нотаріальної контори спадкоємці [PERSON] не зверталися, спадкова справа не заводилася, тобто свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося. Із прийняттям спадщини, спадкоємець придбаває цю спадщину у власність (ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Таким чином, [PERSON] придбав право [PERSON] на земельну частку (пай) у бувшому КСП «Промінь» с. Рівне, яке посвідчувалося сертифікатом серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Мурованокуриловецької райдержадміністрації від 20.11.1996 року № 263 (а.с. 23, 26). Прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини (смерті спадкодавця) (ч. 2 ст. 548, ст. 525 ЦК УРСР в редакції 1963 року). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 12). До складу спадкового майна по смерті [PERSON] входять, в тому числі, право на земельну частку пай в колишньому КСП «Промінь» с. Рівне, яке посвідчувалося сертифікатом серії [NUMBER], виданим на підставі рішення Мурованокуриловецької райдержадміністрації від 20.11.1996 року № 263 (а.с. 24, 25), а також право на земельну частку пай в колишньому КСП «Промінь» с. Рівне, яке він успадкував після своєї дружини [PERSON]. Відповідно до положень ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом, якщо воно не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 в редакції 1963 року). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 05 травня 2015 року щодо померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 47), 12 жовтня 2002 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав два заповіти, які були посвідчені секретарем Рівненської сільської ради: - заповітом, зареєстрованим у реєстрі за № 581 він заповів [PERSON] належне йому право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Промінь» (а.с. 71). - заповітом, зареєстрованим за № 582 він заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і все те, що йому буде належати на день смерті своєму синові [PERSON] (а.с. 14). Стаття 544 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачає право заповідача у будь-який час змінити або скасувати зроблений ним заповіт, склавши новий заповіт. Заповіт, складений пізніше, скасовує попередній заповіт повністю, або в частині, в якій він йому суперечить. Заповіт за реєстровим № 582 складено пізніше, оскільки має вищий реєстраційний номер. За таких обставин, [PERSON] склавши заповіт на користь [PERSON], якому заповів все своє майно належне йому на день смерті, скасував заповіт, вчинений на користь [PERSON], якому заповів право на земельну частку (пай). Отже, [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом. За нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року (ст.ст. 548, 549) для придбання спадщини необхідно було її прийняти, зокрема, фактично вступити в управління або володіння спадковим майном. Згідно п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮ України від 18 червня 1994 року, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, свідоцтв про реєстрацію, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця. З пояснень позивача слідує, що він утримував у себе всі правовстановлюючі документи на прізвище спадкодавця [PERSON], доглядає спадковий будинок, обробляє земельну ділянку. Частково такі пояснення стверджуються наявністю у позивача Свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП «Промінь» на прізвища спадкодавців [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18, 19). З оголошення в газеті «Наше Придністров'я» від 14 листопада 2013 року (а.с. 17), слідує, що оригінали сертефікатів на право на земельну частку (пай) на прізвище [PERSON] та [PERSON] втрачені, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, він також не може (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 549/02-31 від 18 грудня 2013 року (а.с.27)). Суд враховує обставину, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на земельні частки (паї) як спадкоємця [PERSON] за заповітом.

Outcome: approved