overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] 10 лютого 2014 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що вона за рішенням суду від 3 липня 2012 року є власником 41/100 частки жилого будинку [ADDRESS], але брат продавця [PERSON] не знявся з реєстрації, тому просить задовольнити її вимоги, усунути з боку відповідача перешкоду в користуванні цим будинком шляхом визнання його таким, що втратив право користування житлом. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. [PERSON] у судове засідання не з'явився, повістки з позовною заявою відповідно до рекомендованих повідомлень повернуті до суду, його повідомлено через оголошення у пресі, тому суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності заочно. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає за необхідне вимоги її задовольнити. Відповідно до ст.391 ЦК України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 р. із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які наданні суду (а.с.9-19), свідчать про наступне. За рішенням Алчевського міського суду від 3 липня 2012 року [PERSON] є власником 41/100 частки житлового будинку [ADDRESS], яка придбала цю частку у [PERSON] і її зареєструвала у Комунальному підприємстві «Алчевське бюро технічної інвентаризації». В цій частині будинку не проживає більше року, але залишається зареєстрованим брат продавця [PERSON], тому його відповідно до ст.405 ЦК України необхідно позбавити право користування цим жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] 10 лютого 2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 14.08.2010 р. він перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачкою виявилося невдалим через несумісність характерів та різних поглядів, в результаті чого шлюбні відносини між сторонами припинені з липня 2014 року. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам сторін. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач була згодна на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 14.08.2010 р. Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом №630 (а.с.7). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

[PERSON] 10 лютого 2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 22.09.2007 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим через взаємне непорозуміння, постійні сварки, в результаті чого шлюбні відносини між сторонами припинені у липні 2014 року. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і недоречне. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 22.09.2007 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, за актовим записом №330 (а.с.4). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

[PERSON] 10 лютого 2015 року звернувся в суд з позовною заявою до Кривоозерської сільської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Заяву про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк в нотаріальну контору не подав, тому в оформленні спадкових прав йому нотаріусом було відмовлено. Вказуючи на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання сторони не з'явилися, надали письмові заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позивач підтримав позовні вимоги, Кривоозерська сільська рада не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла матір позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], (а.с. 4) . Останнім постійним місцем проживання померлої було с. Криве Озеро Кривоозерського району миколаївської області. Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за місцем відкриття спадщини. Позивач, маючи бажання прийняти спадщину, в передбачений законом строк, за місцем свого проживання, заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, на якій його підпис засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, - оформив, однак в зв'язку з необізнаністю закону вказану заяву поштою в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини не надіслав. Тому при зверненні в Кривоозерську державну нотаріальну контору, в видачі свідоцтва про право на спадщину , йому було відмовлено та роз'яснено чинне законодавство. З огляду на викладені обставини, суд вважає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини, тому наявні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

[PERSON] 10 лютого 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка прохає суд стягнути аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] з [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини,посилаючись на те, що вони з відповідачем знаходилися в шлюбі, який рішенням Першотравенського міського суду від 15 квітня 2015 року було розірвано. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги для утримання та виховання доньки, а грошей які отримує вона недостатньо для утримання дитини. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву в якій прохала суд розглянути справу за її відсутності. Прохала суд задовольнити її позовні вимоги. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони по справі перебували в шлюбі зареєстрованому 06 лютого 2010 року, який було розірвано відповідно до рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій сумі (ч.1,3 ст.181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] ([NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції в Дніпропетровській області) видно, що відповідач є її батьком. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що на користь [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, починаючи з 10 лютого 2016 року до повноліття дитини, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

[PERSON] 10 лютого 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 16 листопада 2002 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, під час якого вони за спільні кошти придбали будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці 600 кв.м., але документи на право власності оформили на відповідача. Вона з відповідачем не домовилися про порядок поділу спільно нажитого майна, тому просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного будинку, а земельну ділянку залишити в загальному користуванні. Позивачка [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) Згідно ч. 1 ст. 70 цього Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Докази, які наданні суду, свідчать про наступне. [PERSON] та [PERSON] з 16 листопада 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 8), який рішенням Кремінського районного суду від 29 вересня 2015 року (а.с. 12) було розірвано. Під час подружнього життя 28 листопада 2002 року сторони придбали будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. (а.с. 11, 13-15). Згідно експертного висновку про оцінку житлового будинку (а.с. 18-22), ринкова вартість зазначеного житлового будинку становить 61 200 грн. Оскільки сторони не домовилися про порядок поділу спільно нажитого майна суд вважає вимоги позивачки [PERSON] обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] 10 лютого 2017 року звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що 19 квітня 2016 року померла його мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,74 га, яка розташована на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заявник зазначає, що державний акт на право власності на земельну ділянку його матері був виданий на імя «Нікул Аксенії Леонтіївни». Своїм заповітом мати все своє майно заповіла на його імя. Заявник вказує, що звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак йому було відмовлено, та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності державного акта його матері, у звязку з чим заявник звернувся до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечила проти задоволення заявлених вимог. Суд, взявши до уваги пояснення заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно копії паспорту заявник [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], мешканець [ADDRESS] (а.с.3-4). Судом досліджені наступні матеріали справи: ксерокопія паспорта громадянина України серії КЕ №438623, виданого 04 грудня 1996 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області на імя [PERSON](а.с.5-6), ксерокопія заповіту [PERSON] від 31 серпня 2000 року(а.с.7), ксерокопія свідоцтва про смерть [PERSON](а.с.8), ксерокопія державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №287111 на імя [PERSON] та додатки до нього(а.с.9-10), ксерокопія заяви [PERSON] щодо звернення до Ананьївської РДА з приводу внесення змін до державного акта на право власності на земельну ділянку(а.с.11), ксерокопія листа нотаріуса на звернення заявника(а.с.12). Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: державного акту на право приватної власності на землю, виданого на імя «Никул Аксенії Леонтіївні» має для заявника значення для подальшого оформлення та отримання спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності документу, державного акту на право власності на земельну ділянку на імя «Никул Аксенії Леонтіївні», який дійсно належить [PERSON], яка померла 19 квітня 2016 року, з урахуваннями виправлень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] 10 серпня 2016 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 30.08.1996 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Позивачка подала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності в заочному порядку, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, ніяких заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 31.08.1996 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Луганського міськвиконкому м.Луганськ, за актовим записом № 505 (а.с.6). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] 10 серпня 2016 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 16 липня 2013 року вступила в шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №20 від 16 липня 2013 року. Від указаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].\~ Сімейне життя не склалось, на протязі довгого часу разом не проживають та не підтримують шлюбних відносин, мають різні погляди на життя та сімейні відносини.\~ Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам,\~ тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, в звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає(а.с.13). Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, з позовними вимогами згоден у повному обсязі(а.с.15). Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, тоді суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №20 від 16 липня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та його копією(а.с.4, 14). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги, що збереження сімї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сімї та спільне проживання, постійно виникали сварки, на протязі довгого часу разом не проживають, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі покласти на відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] 10 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 09 квітня 2005 року, дітей не мають. З травня 2013 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалася остаточно, примирення неможливе. Просила суд розірвати шлюб, залишити їй шлюбне прізвище «Мурашко». Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. З заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 квітня 2005 року в Омельницькій сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 6, дітей не мають. З травня 2013 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння та спільних інтересів, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу шлюбне прізвище «Мурашко».

Outcome: approved