Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: [PERSON], приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору позики. \~ \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона, [PERSON], є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі продажу від 09.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1225, та зареєстрованого в КП ДМБТІ 06.10.2011 року. Далі позивач зазначає, що їй випадково стало відомо, із інформаційної довідки з реєстру речових прав на нерухоме майно, що її квартира знаходиться в іпотеці, на підставі Договору іпотеки від 25.03.2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 326. Окрім цього, у лютому 2018 року позивачу стало відомо, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2017 року по справі за № 201/16612/16-ц було вирішено стягнути грошові кошти з неї, [PERSON], на користь [PERSON]. Після ознайомлення з матеріалами цивільної справи за № 201/16612/16-ц, 14.02.2018 року позивачу стало відомо про існування Договору позики від 25.03.2014 року. Позивач вказує, що вона не отримувала у борг будь-яких грошових коштів за таким договором та взагалі не укладала та не підписувала вказаний договір позики. У зв'язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду, та просить суд визнати недійсним Договір позики від 25.03.2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 325. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та її представник у відкритому судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на обставини, що викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник у відкритому судовому засідання позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволені позовних вимог, з огляду на ту обставину, що вказаний договір було укладено з дотриманням вимог чинного законодавства, і [PERSON] було передано грошові кошти, в порядку передбаченому таким договором. Третя особа,\~що не\~заявляє самостійних\~вимог на\~предмет спору\~-\~ [PERSON], у судове засідання\~не з'явився,\~про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки (а.с. 24, 54), про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду\~\~не надходило. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Приватний нотаріус\~Дніпровського міського\~нотаріального округу\~[PERSON],\~ у судове засідання не з'явилася, надала\~\~до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.22).\~\~\~\~ ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 25.03.2014\~рокуприватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 325 було посвідчено договір позики. Згідно умов такого договору позикодавець [PERSON] передає у спільну сумісну власність подружжя позичальникам [PERSON], [PERSON] грошові кошти у сумі 356\~877 грн. 50 коп., еквівалент 35\~000 доларів США, а позичальники зобовязуються повернути позичальнику таку ж суму грошових коштів (а.с.8). Судом також встановлено, що в провадженні СВ Індустріального ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 12018040660000549, внесеному 06.04.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за яким позивач визнана потерпілою (а.с. 41-42) . Відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2841-18 від 26.06.2018 року за результатами судової почеркознавчої експертизи документів, проведеної у вказаному кримінальному провадженні, досліджувані рукописний запис та підпис від імені [PERSON] в графі «Підписи» договору позики, що укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] 25.03.2014 р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за № 325 виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 33). Згідно висновку судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 28/2.1./462 від 31.07.2018 року за результатами судової технічної експертизи документів, проведеної у вказаному кримінальному провадженні в первинний зміст реквізитів паспорта громадянина України з серійним № АН 995074, заповненого на імя [PERSON], [INFO], були внесені зміни шляхом заміни фотокартки на першій сторінці: первинна фотокартка видалена, після чого на її місце вклеєна нова (а.с. 65). Оскільки позивач, із посиланням на наведені обставини, наполягає на тому що, вона у вказаного нотаріуса під час посвідчення спірного договору не перебувала, не отримувала у борг будь-яких грошових коштів за таким договором, та взагалі не укладала та не підписувала вказаний договір позики, то суд доходить висновку, що між сторонами виник цивільно-правовий спір із приводу дійсності такого договору, якій підлягає розгляду в судовому порядку. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до частини першої\~статті 11\~ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути як правочини (пункт 1), так і інші юридичні факти (пункт 4). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша\~статті 202 ЦК України). Статтею 203 Цивільного кодексу України\~встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. З наведених норм матеріального закону вбачається, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене\~статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року, справа № 6-127цс13. Відповідно до\~ст.1046 ЦК\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В даному випадку, судом встановлено, що позивачем вказаний спірний договір позики не підписувався, що підтверджується вказаним висновком судового експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2841-18 від 26.06.2018 року. Суд розцінює вказаний висновок експерта як належний доказ у справі, що спроможний підтверджувати встановлені у ній обставини, які мають значення для розгляду спору. Згідно із частиною другою статті\~16, частиною першою статті\~215 ЦК України\~одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою\~статті 203 цього Кодексу,\~зокрема у\~зв'язку\~з невідповідністю\~змісту правочину\~цьому Кодексу\~та іншим\~актам цивільного\~законодавства. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~9\~від 6\~листопада 2009\~року «Про\~судову практику\~розгляду цивільних\~справ про\~визнання правочинів\~недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Таким чином, у зв'язку з підробленням підпису позивача на спірному договорі, відсутнє волевиявлення позивача на взяття\~на себе\~відповідних договірних\~зобовязань за\~таким договором, що прямо суперечить ч. 3\~ст. 203 Цивільного кодексу України, а підробка підпису в договорі свідчить про його оформлення та укладення злочинним шляхом і такі дії підпадають під кваліфікацію відповідних статей\~Кримінального кодексу України. Разом із цим, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей\~3,\~15, ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного її цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось. Оскільки в даному випадку суду доведена обставина порушення цивільного права позивача, і судом встановлена наявність підстави, передбаченої законом, для визнання правочину недійсним, суд вважає, що спірний договір позики від 25 березня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] підлягає визнанню недійсним лише в частині укладання такого договору від імені [PERSON] та частині, що стосується зобовязань [PERSON], за таким договором позики від 25 березня 2014 року. Суд зазначає, що інший позичальник до суду в даному провадженні із відповідною вимогою щодо захисту своїх прав не звертався, не надав суду відповідних доказів щодо відсутності у нього волевиявлення на укладання договору позики та отримання у борг суми грошових коштів. Більш того, із тексту спірного договору, пояснень Відповідача вбачається, що грошові кошти передавались до підписання договору позичальникам, у тому числі [PERSON] особисто. І така обставина під час розгляду справи не спростовувалась. Відтак, в суду нема підстав вважати недійсним зобовязання іншого позичальника за спірним договором, так само як і відсутні підстави вважати, що такий правочин не був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Таким чином, на підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] підписувала вказаний договір позики, а враховуючи, що підписання договору засвідчує факт отримання грошової суми, то відсутні і докази отримання коштів [PERSON], а тому необхідно визнати недійсним Договір позики від 25 березня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] - в частині укладання такого договору від імені [PERSON] та частині, що стосується зобовязань [PERSON], за таким договором позики від 25 березня 2014 року. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved