Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Львівської міської ради, в якому просять ухвалити рішення, яким визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після оголошення померлим сина [PERSON], який оголошений померлим 04 квітня 2012 року. В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 17.04.2012 року відкрилася спадщина після смерті їх сина - [PERSON], [INFO], який оголошений померлим Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04.04.2012 року по справі №2о-1328/35/2012. На підставі вищевказаного рішення суду Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 22.12.2012 року видано Свідоцтво про смерть [PERSON] серія I- СГ №309305. До складу спадщини входять: 1/6 частина квартири [ADDRESS] та 1/6 частина художньої майстерні в будинку № 5 по вулиці Щурата в місті Львові. Позивачі зазначають, що на час відкриття спадщини після смерті їх сина - [PERSON], вони були зареєстровані в [INFO], та внаслідок визнання безвісно відсутнім сина - [PERSON], на підставі Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07.04.2005 року по справі №2-937/2005, спільне проживання за вищевказаною адресою припинилося. Вказують, що до останнього часу мали надію, що їх син - [PERSON] живий, повернеться додому, оскільки це було трагедією. За таких обставин, тяжко переживаючи втрату сина, часто хворіючи, вони не змогли вчасно звернутися із заявою в нотаріальну контору про прийняття в спадщину за законом після оголошення померлим спадкодавця - їх сина [PERSON], добросовісно вважаючи, що, оскільки вони спільно із сином набули у власність вищевказане майно, разом з ним були зареєстровані, то воно є їх власністю. Проте, звернувшись із заявою про прийняття спадщини за законом до [PERSON]О - приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу, позивачі отримали від вищевказаного нотаріуса листа від 27.03.2015 року за № 9/02-14 про те, що ними було пропущено строки для прийняття спадщини, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, а саме 6 місяців від моменту відкриття спадщини, та їм необхідно звернутись до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За таких обставин, вимушені звернутись до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачі в судовому засіданні позов підтримали, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві. Просять суд задовольнити позовні вимоги та визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці. В судовому засіданні представник відповідача Львівської міської ради вказала, що при розгляді даного спору покладається на рішення суду. Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був сином позивачів у справі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04.04.2012 року, [PERSON] оголошено померлим. На підставі чого видано свідоцтво серії І-СГ №309305 про смерть [PERSON], який помер 17 квітня 2012 року . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що заповіт [PERSON] не складався. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивачі відносяться до першої черги спадкоємців за законом, оскільки є батьками померлого [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений вищевказаною статтею строк позивачі не звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті сина позивачі не були ознайомлені з діючим законодавством, а також важко переживаючи втрату сина, часто хворіючи, у зв'язку з чим не могли своєчасно оформити спадщину. Згідно з положеннями п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачі пропустили встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] з поважних причин. За наведених обставин суд вважає вимоги позивачів законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved