Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] 27 жовтня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку посилаючись, що 22 жовтня 2014 року померла її тітка [PERSON], якій згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку належала земельна ділянка площею 3,0202 га на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Вона являється спадкоємцем її майна за законом, але державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 05 жовтня 2015 року їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,0202 га надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадасторовий номер 5322487000:05:000:0084. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутності та винести рішення відповідно до закону. Суд, дослідивши матеріали вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що 22 жовтня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 23 жовтня 2014 року Виконавчим комітетом Власівської селищної ради м. Світловодськ Кіровоградської області, актовий запис № 100. Відкрилася спадщина. Спадковою масою є земельна ділянка площею 3,0202 га розташована на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області. Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за законом, але 05 жовтня 2015 року державним нотаріусом Світловодської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Відповідно до ксерокопії Державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,0202 га розташованої на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1,2 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 3,0202 га розташована на території [PERSON] сільської ради Кременчуцького району Полтавської області належала [PERSON], то і спадкоємець [PERSON] набуває на неї право власності в порядку спадкування. Право власності як вбачається із ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Outcome: approved