Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

[PERSON] 08.12.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває з 13.10.2012 року в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області за №48. Сторони є батьками неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO]. Спільним сімейним життям сторони проживали до грудня 2013 року. Сім`я розпалася по тій причині, що в них різні погляди на життя, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, оскільки перестали розуміти один одного. На даний час позивач зустрів та покохав іншу жінку, з якою має намір зареєструвати шлюб, оскільки вони очікують народження спільної дитини. Вважає, що за таких обставин збереження реєстрації шлюбу між ним та відповідачкою є неможливим та суперечить його особистим інтересам. Просить розірвати укладений між ним та відповідачкою шлюб. При цьому не заперечує щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матір`ю. У судове засідання позивач не з`явився, однак позовній заяві зазначив про проведення розгляду справи без його присутності. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення, миритися з позивачем не бажає, справу просить розглядати без її присутності. Визнає обставини припинення спільного проживання з грудня 2013 року, а також щодо відсутності спору про визначення місця проживання малолітньої дитини. Просить не стягувати з неї судові витрати сплачені позивачем за подання позовної заяви, оскільки саме з його ініціативи розпалася їхня сім`я. Після розірвання шлюбу прізвище на дошлюбне не бажає змінювати. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13.10.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області за №48. Сторони є батьками малолітньої доньки: [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з матір`ю. Спільним сімейним життям сторони проживали до грудня 2013 року. Сім`я розпалася по тій причині, що в них різні погляди на життя, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. На даний час позивач має намір зареєструвати шлюб з іншою жінкою. Миритися сторони не бажають та вважають, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин та у відповідності до положень ст. 112 СК України, суд приймає визнання відповідачкою позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивачем не зазначено у позовній заяві про необхідність стягнення з відповідачки на його користь понесених ним судових витрат по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved