Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про визнання втрати права на користування в житловому будинку, вказуючи на те, що їм на праві приватної спільної часткової власності належить житловий будинок № 23 по вул.. Лікарняній в смт. Криве Озеро Миколаївської області, відповідно їм належить: ? частки та ? частки будинку. В 1997 році вони зареєстрували в своєму будинку відповідачку [PERSON] як дружину [PERSON] Однак в 2010 році вони припинили сумісне проживання і остання забравши речі виїхала з будинку, з того часу вона не веде спільне господарство з членами сім'ї, не сплачує комунальні платежі за житло, не веде будь-який догляд за будинком, тому змушені звернутися до суду за захистом свої прав. В судове засідання [PERSON] не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Її представник в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити, вказуючи, що позивачам для отримання житлової субсидії необхідно зняття з реєстрації власного будинку відповідачки [PERSON], яка в житловому будинку не проживає, не сплачує комунальні платежі за житло, тому просив усунути перешкоди в користуванні власником житловим приміщенням, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, просив усунути перешкоди в користуванні ним житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації відповідачки [PERSON], проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання двічі не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджується почтовими повідомленнями, наявними в справі, тому є підстави для ухвалення заочного рішення. Вислухавши позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно даних копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори 26 лютого 1988 року, [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 20 серпня 1986 року, успадкували по ? частки житлового будинку по вул.. Лікарняній, № 23 в смт. Криве Озеро Миколаївської області. Факт належності [PERSON] вказаної частки нерухомого майна підтверджується даними копії свідоцтва про право власності від 26 лютого 1988 року, виданого державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 17 та даними витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25785646 від 07 квітня 2010 року. Належне на праві приватної спільної часткової власності право на ? частку вказаного житлового будинку [PERSON] розділив з матірю [PERSON], і відповідно його частка стала складати ?, частка матері - ?. Даний факт підтверджується технічним паспортом на житловий будинок № 23 по вул.. Лікарняній в смт Криве Озеро, виданого 11 березня 2010 року Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації. Згідно даних будинкової книги на вказаний житловий будинок, [PERSON] з 24 липня 1997 року дійсно зареєстрована за адресою: [INFO]. Це також підтверджується довідкою виконавчого комітету Кривоозерської селищної ради № 1463 від 23 квітня 2015 року. Згідно акту обстеження депутата Кривоозерської селищної ради від 02 квітня 2015 року встановлено, що [PERSON] з квітня 2010 року за вказаною адресою не проживає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дослідивши матеріали справи, суд вважає доведеним факт, що відповідач більше пяти років за спірною адресою не проживає, відповідно не несе витрат на утримання житла, не веде спільне господарство, немає іншої домовленості на право користування житлом з власником житла, встановлено, що вона не є ні наймачем, ні членом сім'ї власника, тому відсутні підстави для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім зареєстрованим мешканцем будинку, передбачені ст. 71 Житлового кодексу Української РСР. Згідно ст.72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено,що відповідачка правомірно як член сім'ї власника вселилася в спірну квартиру, але на час розгляду справи в суді не є членом його сім'ї. Тому в даному випадку факт її реєстрації у спірному будинку перешкоджає у користуванні позивачам правом їхньої власності. Враховуючи, що цивільне законодавство України не передбачає збереження права користування житлом колишнього члена сім'ї, суд вважає що необхідно усунути перешкоди в користуванні власністю позивачами шляхом визнання відповідачем таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved