Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

[PERSON] в червні 2014 року звернувся до Галицького районного суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі на посаді капітана-механіка державного підприємства «Рибгосп Галицький» (далі ДП «Рибгосп Галицький», стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та 10\~000 грн. компенсації за моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, частково змінивши та уточнивши їх. При цьому, позивач [PERSON] суду пояснив, що перебував у трудових відносинах з ДП «Рибгосп Галицький» з 1983 року. Працював на різних посадах: рибака-охоронця, рибовода, а з 2001 року працював капітан-механіком катера. Наказом №12-к від 14 травня 2014 року, виданого директором ДП «Рибне господарство «Галицький» [PERSON], його було звільнено з роботи з 15 травня 2014 року у звязку з ліквідацією та припиненням діяльності ДП «Рибгосп Галицький» згідно п.1ст. 40 КЗпП України. Ще до звільнення, в березні 2014 року він отримав письмове попередження за підписом директора, що на підставі наказу Фонду державного майна України в особі регіонального відділення в Івано-Франківській області «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу державного підприємства ДП «Рибгосп Галицький», штатного розпису, відповідно до ст. 49-2 КЗпП України та наказу Державного агентства рибного господарства України «Про припинення діяльності державного підприємства «Рибне господарство «Галицький» його буде вивільнено за п.1 ст. 40 КЗпП України з 06 травня 2014 року. Вважаючи своє звільнення незаконним, він 10 червня 2014 року звернувся до Галицького районного суду з позовом до ДП «Рибгосп Галицький» про поновлення його на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, завданої йому порушенням трудових прав. Під час розгляду справи в суді за клопотанням його представника, до участі в розгляді справи в якості співвідповідача ухвалою суду від 25 червня 2014 року було залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Рибгосп Бурштинський» (далі ТзОВ «Рибгосп Бурштинський»). Рішенням Галицького районого суду від 21 серпня 2014 року, яке ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2014 року залишено без змін, в задоволенні його позову було відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 березня 2015 року вищевказані судові рішення були скасовані з причин порушення судами норм процесульного та матеріального права, неправильного встановлення фактичних обставин справи, допущення неповноти судового слідства. Зокрема, в ухвалі зазначено, що судами не досліджено, чи дотримано порядок припинення юридичної особи ДП «Рибгосп Галицький», визначений ст.ст. 104-109 ЦК України, а також допущено порушення норм матеріального права (ч.3ст.36, п.1ст.40 КЗпП України). Також зазначено, що не було досліджено, чи мала місце в даному випадку ліквідація чи реорганізація ДП «Рибгосп Галицький» шляхом його приєднання до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», який є правонаступником його прав і обовязків, та що в такому випадку дія його трудового договору продовжується ( ч.3 ст.36 КЗпП України). В ухвалі ВССУ також зазначено, що зіславшись на скорочення чисельності та штату працівників, суди не дослідили цього питання, не зясували, чи дійсно у ДП «Рибгосп Галицький» мали місце зміни в організації праці, чи відбулося перепрофілювання підприємства, що супроводжувались скороченням чисельності чи штату працівників, оскільки докази про таке в матеріалах справи відсутні. В ДП «Рибгосп Галицький» він відпрацював більше 30-ти років на різних посадах, зокрема, рибоводом-водієм, рибоводом-охоронцем, капітаном-механіком. В його обовязки, як капітана-механіка, входило забезпечення технічно-справного стану всієї наявної на підприємстві техніки: катера, тралера, 5-х машин. Також, він управляв катером при вилові риби, при перетягуванні зарибка, мав на це відповідні дозволи. Вся перелічена техніка після припинення діяльності ДП «Рибгосп Галицкий» була передана ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», де відповідно й збереглося його робоче місце. Вважає, що директор ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» зобовязаний був працевлаштувати його після припинення діяльності ДП «Рибгосп Галицький», як правонаступник останнього, та видати відповідний наказ про прийняття його (позивача) на роботу у ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» в порядку переводу з ДП «Рибгосп Галицький». Проте, наказом за № 06-к від 10 лютого 2014 року всіх працівників було попереджено про припинення діяльності підприємства та про можливе вивільнення в майбутньому. 11 березня 2014 року він отримав рекомендованого листа-попередження про припинення діяльності ДП «Рибгосп Галицький» та про можливе звільнення з роботи відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. З жодними іншими наказами його ніхто не знайомив. В звязку з наведеним вище, своє звільнення вважає незаконним, оскільки ніякого скорочення чисельності чи штату працівників не відбулося, а наказ від 10 лютого 2014 року № 04-к, на його думку, появився заднім числом, після повернення справи з касаційної інстанції. Просив його позов із зміненими вимогами задовольнити. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали. При цьому, уточнивши та доповнивши заявлені вимоги у зміненому вигляді, представник [PERSON] доповнила, що наказом Державного агентства рибного господарства України за № 77 від 27 лютого 2014 року про припинення діяльності ДП «Рибгосп Галицький» та відповідно до п.п. 1.4 та 1.6 договору оренди майна від 25 лютого 2014 року, його було реорганізовано через приєднаня до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», як орендаря цілісного майнового комплексу ДП «Рибгосп Галицький», через що ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» є правонаступником майнових прав та обовязків ДП «Рибгосп Галицький» цілісний майновий комплекс якого, передається йому в оренду. З припиненням діяльності ДП «Рибгосп Галицький», дія трудового договору позивача не припинилася і, він повинен був бути переведений на роботу у ТзОВ «Рибгосп Бурштинський». Змін в організації праці чи перепрофілювання у ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» не відбулося (докази про це відсутні), скорочення чисельності чи штату працівників теж не відбулося, а після звільнення позивача 15 травня 2014 року, того ж дня було прийнято на роботу в ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» на посаду рибака-охоронника наказом від 15 травня 2014 року [PERSON] Згодом, через Галицький районний центр зайнятості за наявності вакантних посад було прийнято ще ряд осіб. Так, наказом від 26 травня 2014 року на посаду рибака-охоронника був прийнятий [PERSON], 28 липня 2014 року на посаду рибака-охоронника був прийнятий [PERSON], 02 червня 2014 року на посаду бухгалтера-касира була прийнята [PERSON], а 28 липня 2014 року на роботу кухарем прийнято [PERSON] Посилання представника відповідачів на те, що у ДП «Рибгосп Галицький» був виданий наказ № 04-к від 10 лютого 2014 року про скорочення штату працівників, згідно якого посада, яку займав позивач, була скорочена, через що звільнення його з роботи по п.1 ст.40 КзПП України відповідає вимогам закону, не заслуговує на увагу, оскільки після припинення діяльності підприємства, ніякі зміни в організації його роботи не могли відбуватися і не було правових підстав проводити будь-яке скорочення. Відсутність наказу № 04-к від 10 лютого 2014 року на день звільнення позивача та на час первинного розгляду справи судом, спростовується іншим наказом, а саме, від 10 лютого 2014 року за № 06-к, виданого директором ДП «Рибгосп Галицький» [PERSON], яким він довів до відома всіх працівників про припинення діяльності ДП «Рибгосп Галицький» шляхом реорганізації та приєднання до орендаря ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» та попередив всіх працівників про ймовірність вивільнення в майбутньому. Про відсутність такого наказу підтверджує заповнена [PERSON] 12 лютого 2014 року форма № 4-ПН статзвітності до Галицького районного центру зайнятості, в якій зазначено, що передбачається вивільнення в майбутньому всіх працівників ДП «Рибгосп Галицький», всього 24 одиниці із зазначеням наказу від 10 лютого 2014 року, яким попереджено всіх працівників про заплановане вивільнення. Також, лист директора ДП «Рибгосп Галицький» [PERSON] від 06 травня 2014 року, вих. № 3 до директора ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» [PERSON] з проханням працевлаштувати всіх працівників ДП «Рибгосп Галицький», в тому числі й позивача, шляхом переводу в ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», а не лише тих, посади яких ніби-то не попали під скорочення; відповіддю на цей лист директора ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» [PERSON] про не можливість працевлаштування шести працівників, в тому числі й позивача, через відсутність у штатному розпису посад, які вони займали, та відсутність інших вільних посад. На час звільнення з роботи позивача будь-яких змін в організації роботи чи перепрофілюванні ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» не відбулося, скорочення чисельності чи штату працівників теж не було. Крім того вважає, що незаконним звільненням [PERSON] з роботи йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що порушився його нормальний спосіб життя, він на тривалий час залишився без засобів до існування, погано харчувався, не мав коштів на лікування, позичав кошти на утримання сімї у знайомих та родичів, через що тривалий час переживав перебував у стані пригнічення та невизначеності, порушився його спокій та сон, погіршився стан його здоровя. Він перебував на лікуванні у ендокринологічному відділенні Івано-Франківської ОКЛ, що стверджується випискою з історії хвороби про перебування його на стаціонарному лікуванні в листопаді-грудні 2014 року. Зважаючи на тривалість та тяжкість спричинених позивачу моральних страждань, вважає розмір компенсації за моральну шкоду, визначений позивачем в 10000 грн., обґрунтованим і вказану суму слід стягнути з ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», як правонаступника ДП «Рибгосп Галицький». Також вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача втрачений заробіток за період з 15 травня 2014 року по 15 травня 2015 року за вирахуванням коштів, отриманих ним протягом зазначеного періоду в Галицькому районному центрі зайнятості за таким розрахунком: 25296 грн. 10044 грн.42 коп.=15251 грн. 58 коп. Вимогу про стягнення збитків з третіх осіб в користь відповідачів позивач та його представник не підтримали. Представник відповідачів в судовому засіданні позову не визнав і суду пояснив, що наказом Фонду державного майна України № 49 від 03 лютого 2014 року вирішено передати в оренду ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» весь цілісний майновий комплекс ДП «Рибгосп Галицький». Згідно наказу Державного агентства рибного господарства України за № 77 від 27 лютого 2014 року «Про припинення діяльності державного підприємства рибного господарства «Галицький» діяльність останнього було припинено шляхом реорганізації через приєднання до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», як орендаря цілісного майнового комплексу ДП «Рибгосп Галицький». Відповідно до цього наказу позивача було за два місяці через засоби звязку належним чином попереджено про наступне звільнення та подано звіт в центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Адміністрація ДП «Рибгосп Галицький» звернулася з листом до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» з вимогою прийняти по переводу всіх працівників підприємства, згідно переліку професій та прізвищ працівників. Згідно наказу № 04-к від 10 лютого 2014 року у ДП «Рибгосп Галицький» було проведено скорочення 6 (шість) штатних одиниць, в тому числі, була скорочена й посада капітана-механіка, яку обіймав позивач, оскільки новим штатним розписом такої посади в ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» не передбачалося через заборону рибінспекції проводити вилов риби шляхом використання електроловильного комплексу. З цим наказом позивач не бажав ознайомитися, про що було складено відповідний акт, який є в матеріалах справи. Працівники, які написали такі заяви, були прийняті в новостворене підприємство. Після звільнення позивача з роботи, в ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» дійсно, було прийнято на роботу кілька осіб на інші посади, але ці особи раніше працювали у ДП «Рибгосп Галицький». Так, на посаду рибака-охоронника прийнято дві особи. В 2015 році у ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» згідно штатного розкладу працювало 17 працівників, а в 2015 році працює 24 особи. Також зазначив, що профспілкова організація на підприємстві ДП «Рибгосп Галицький» не обиралась, однак є голова ради трудового колективу, який погодив звільнення позивача з роботи у звязку із скороченням чисельності штату працівників. Вважає, що звільнення [PERSON] з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України відповідає вимогам закону, порушень чинного законодавства при його звільненні допущено не було, через що в задоволенні позову просив відмовити. Визнані по справі третіми особами на стороні відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих суду причин, хочвчасно і належним чином були повідомлені судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, наявні та додані до матеріалів справи, суд знаходить вимоги позивача доведеними частково і приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Рибгосп Галицький» з 1983 року, працював рибаком-охоронцем, рибоводом, а з 2001 року працював капітан-механіком катера. Наказом № 12-к від 14 травня 2014 року, виданого директором ДП «Рибгосп Галицький» [PERSON], позивача було звільнено з роботи з 15 травня 2014 року у звязку з ліквідацією та припиненням діяльності ДП «Рибгосп Галицький», відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Підставою для такого звільнення послужило те, що на підставі наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області за № 49 від 03 лютого 2014 року та наказу Державного агентства рибного господарства України за № 77 від 27 лютого 2014 року діяльність ДП «Рибгосп Галицький» було припинено шляхом його реорганізації через приєднання до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» з передачею останьому, як орендарю, цілісного майнового комплексу ДП «Рибгосп Галицький» (а.с.32). Як вбачається з п.5 зазначеного вище наказу, ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» є правонаступником майнових прав та обовязків ДП «Рибгосп Галицький». В п.п.1.4 та 1.6 договору оренди майна від 25 лютого 2014 року передбачено, що орендар - ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» виступає правонаступником усіх прав та обовязків ДП «Рибгосп Галицький», цілісний майновий комплекс якого передається йому в оренду. З копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 березня 2015 року вбачається, що рішення Галицького районого суду від 21 серпня 2014 року, яким в позові [PERSON] було відмовлено, та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2014 року, якою зазначене рішення залишено в силі, були скасовані з причин порушення судами норм процесульного права, неправильного встановлення фактичних обставин справи, допущення неповноти судового слідства. В ухвалі також зазначено, що судом не досліджено, чи дотримано порядок припинення юридичної особи ДП «Рибгосп Галицький», визначений ст.ст.104-109 ЦК України, а також допущено порушення норм матеріального права (ч.3 ст.36, п.1 ст.40 КЗпП України), суди не врахували, що відбулася не ліквідація, а реорганізація ДП «Рибгосп Галицький» шляхом його приєднання до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», який є правонаступником його прав і обовязків та, що в такому випадку, дія трудового договору позивача продовжується. З пояснень сторін та письмових доказів, наявних в матеріалах справи судом встановлено, що діяльність ДП «Рибгосп Галицький» припинилася на підставі наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області за № 49 від 03 лютого 2014 року, наказу Державного агентства рибного господарства України за № 77 від 27 лютого 2014 року, договору оренди майна та підписання акту приймання-передачі державного майна ДП «Рибгосп Галицький» від 25 лютого 2014 року ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» (а.с.28-31). Як зазначено в п.5 зазначеного вище наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області за № 49 ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» є правонаступником майнових прав та обовязків ДП «Рибгосп Галицький» (а.с.32). Відповідно до ч. 2 ст. 36 КЗпП України зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. Оскільки, в даному випадку цілісний майновий комплекс ДП «Рибгосп Галицький» був переданий ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», в тому числі, було передано робочі місця працівників ДП «Рибгосп Галицький» суд вважає, що дія трудового договору працівників ДП «Рибгосп Галицький», в тому числі й позивача, з припиненням діяльності підприємства не припинилася (а.с.25). Згідно ст. 108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення, злиття, приєднання, поділу юридичної особи до нової юридичної особи переходять усе майно, а також усі права та обов'язки попередньої юридичної особи. Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови «Про практику вирішення трудових спорів» визнав зобовязаним продовжувати трудові відносини з працівником створене внаслідок реорганізації підприємство, установу чи організацію, у якому збереглося робоче місце працівника. Наказом № 06-к від 10 лютого 2014 року, виданого директором ДП «Рибгосп Галицький», всіх працівників було попереджено про можливість вивільнення їх у майбутньому у звязку з припиненням діяльності підприємства. Посилання представника відповідачів на те, що у ДП «Рибгосп Галицький» був виданий наказ за № 04-к від 10 лютого 2014 року про скорочення штату працівників, згідно якого посада, яку займав позивач, була скорочена, а тому звільнення його з роботи по п.1 ст.40 КЗпП України відповідає вимогам закону, не заслуговує на увагу, оскільки будь-яких змін в організації роботи підприємства, діяльність якого була припинена, не відбулося і докази про це відсутні в матеріалах справи та не представлені суду представником відповідача, в звязку з чим, видавати наказ про скорочення штату працюючих осіб на підприємстві, діяльність якого припинена, не було правових підстав. Відповідно до п.1 ст.40 КзПП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником чи уповноваженим ним органом лише у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі й ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи організації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення, зміни його власника, прийняття власником чи уповноваженим ним органом рішення про скороення чисельності або штату у звязку з перепрофілюванням). З відповіді начальника Територіальної державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області від 10 червня 2014 року на колективне звернення звільнених працівників (а.с. 43-44) вбачається, що у випадку прийнятя власником чи уповноваженим ним органом рішення про припинення діяльності підприємства шляхом реорганізації, а саме приєднання його до іншого підприємства, усі працівники цього підприємства мають бути зараховані до облікового складу працівників підприємства, яке є правонаступником із занесенням до їх трудових книжок запису про зміну назви підприємства з ДП «Рибгосп Галицький» на ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» у звязку з його реорганізацією, відповідно до порядку та умов, передбачених п.2.15 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня1993 року№ 58. При цьому, у графі 3 розділу «відомості про роботу» до трудової книжки працівника, звільненого з реорганізованого підприємства, повинен був бути внесений запис «ДП «Рибгосп Галицький» з 15.05.2014 року у звязку з реорганізацією підприємства шляхом приєднання перейменовано на ТзОВ «Рибгосп Бурштинський». До штатного розпису новоствореного товариства повинні увійти усі посади всіх працівників підприємства, діяльність якого припинилася. У випадку подальшої зміни в організації праці чи перепрофілювання новоствореного підприємства, ним створюється новий штатний розпис. Працівники основного складу підприємства правонаступника та ті, що зараховані до його облікового складу, які не будуть працевлаштовані на посади нового штатного розпису, можуть бути звільнені відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у звязку із скороченням чисельності чи штату. Прийняття рішення про звільнення працівників у звязку з ліквідацією, реорганізацією підприємства, зміни форми власності або при частковому зупиненні виробництва тягне за собою скорочення чисельності або штату працівників згідно з ч.2 ст. 49-4 КЗпП України. Таким чином суд вважає, що змін в організації праці чи перепрофілювання в ДП «Рибгосп Галицький» на час звільнення позивача з роботи не відбулося і дія його трудового договору не припинилася, в звязку з чим, ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», як правонаступник, мав зобовязання працевлаштувати позивача, що випливає із змісту п.5 наказу Державного агентства рибного господарства України № 77 від 27 лютого 2014 року (а.с.32), п.п.1.4 та 1.6 договору оренди майна від 25 лютого 2014 року. Крім того, після звільнення позивача з роботи з 15 травня 2014 року з мотивів відсутності у штатному розписі посади капітана-механіка та інших вільних посад у ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» протягом липня-серпня 2014 року через Галицький районний центр зайнятості було прийнято 5 осіб на вільні посади, чого не заперечив в судовому засіданні представник відповідачів, долучивши до свого письмового клопотання копії двох наказів про прийняття на роботу рибаків-охоронників [PERSON] та [PERSON], зазначивши, що вони були працівниками ДП «Рибгосп Галицький». Проте, як вбачається з копії штатного розпису ДП «Рибгосп Галицький» за 2014 рік, вказані особи в трудових відносинах з цим підприємством не перебували. Стаття 42-1 КЗпП України закріплює за незаконно звільненим працівником переважне право на укладення трудового договору в разі поворотного прийняття на роботу. Працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених п.1 ст. 40 КЗпП України (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) протягом одного року має право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Суд також вважає, що сам наказ № 12-к від 14.05.2014 року, яким [PERSON] звільнено з роботи, за змістом та формою не відповідає вимогам закону, а саме, вступна частина суперечить змісту наказів, на підставі яких проведено припинення діяльності підприємства шляхом реорганізації через приєднання до іншої юридичної особи з передачею цілісного майнового комплексу. Так, в наказі зазначено, «у звязку з ліквідацією і припиненням діяльності ДП «Рибгосп Галицький» працівникам, котрі написали заяву по працевлаштуванню у ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» наказую оформити документи по переводу, а працівників, котрі не зверталися із заявами по працевлаштуванню у ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», звільнити з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з 15 травня 2014 року». Цей наказ не містить конкретних прізвищ працівників, яких прийнято на роботу в ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» в порядку переводу з ДП «Рибгосп Галицький», та котрих звільнено (прізвище [PERSON] не зазначено ні серед одних, ні серед інших). В наказі неправильно зазначено саму підставу звільнення - ліквідація і припинення діяльності ДП «Рибгосп Галицький», що не відповідає обставинам справи, так як підприємство не ліквідовано, а реорганізовано шляхом приєднання до новоствореного з передачею цілісного майнового комплексу та робочих місць працівників, а тому, дія трудового договору позивача не припинилася. З огляду на викладене вище суд вважає, що звільнення [PERSON] з роботи з 15 травня 2014 року у звязку з ліквідацією та припиненням діяльності державного підприємства «Рибгосп Галицький» по п.1ст.40 КЗпП України є незаконним. Статтею 240-1 КЗпП України передбачено, що у випадку, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує правонаступника, яким в даному спорі є ТзОВ «Рибгосп Бурштинський», виплатити працівникові заробітну плату, яку отримував працівник, за весь час вимушеного прогулу. З довідки за № 41 від 25 червня 2014 року, виданої бухгалтерією ДП «Рибгосп Галицький» (а.с.47) вбачається, що середньомісячний заробіток [PERSON] перед звільненням з роботи становив 2108 грн. 09 коп., а згідно довідки Галицького районного центру зайнятості за № 324 від 15 травня 2015 року, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості [PERSON] отримав 1044 грн. 42 коп. допомоги по безробіттю. Таким чином, з відповідача слід стягнути в користь позивача втрачений заробіток за період з 15 травня 2014 року по 15 травня 2015 року за вирахуванням коштів, отриманих ним в Галицькому районному центрі зайнятості як допомоги по безробіттю за таким розрахунком: 25296 грн. 10044 грн.42 коп. = 15251 грн. 58 коп. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням його трудових прав . Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Визначаючи розмір такої шкоди суд враховує те, що після незаконного звільнення з роботи порушився нормальний спосіб життя позивача, він на тривалий час залишився без засобів до існування, не мав коштів на лікування, переживав, оскільки перебував у стані пригнічення та невизначеності, порушився його спокій та сон, погіршився стан його здоровя. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у ендокринологічному відділенні Івано-Франківської ОКЛ в листопаді-грудні 2014 року, що стверджується випискою з історії його хвороби. З урахуванням наведених обставин суд вважає, що компенсацію за моральну шкоду слід стягнути в розмірі пяти мінімальних зарплат, що складатиме 5090 грн. Відповідно до змісту ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові усіх належних сум без обмеження будь-яким строком. На підставі ст.ст. 15, 16, 108 ЦК України, ст.ст. 36 ч. 3, 40 п. 1, 232, 233, 235, 237-1, 238 КЗпП України,

Outcome: partial