Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) та з урахуванням заяви про зміну предмета позову просив: скасувати стягнення аліментів визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.04.2009 по справі № 2-1429/09 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з 03.01.2014 по 26.08.2014 та з 15.05.2015 та до його повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову 14.08.2018 і до його повноліття. Позов обґрунтовано тим, що згідно рішення суду від 13.04.2009 з нього стягуються аліменти на утримання сина. У період часу з 03.01.2014 по 26.08.2014 син проживав разом з ним, а після зимових канікул з 15.05.2015, він самостійно залишив місце проживання матері та став проживати з батьком постійно. Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 26.06.2018 № 3940 підтверджується, що син зареєстрований за його місцем проживання, зокрема за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться повністю на його утриманні, він купує всі необхідні продукти харчування, предмети особистої гігієни, одяг, надає гроші на його розваги та пізнавальні зайняття. Окрім цього, змушений сплачувати аліменти на сина відповідачці, яка на даний час не утримує дитину, не цікавиться його життям, не приймає участь у його вихованні. Фактично, останні чотири роки він утримує відповідача, що для мене є тягарем. Відповідачка добровільно не бажає відмовитись від стягнення з нього аліментів, а тому, він змушений звернутися до суду із даним позовом. Крім цього його матеріальне становище не дозволяє утримувати в достатній мірі себе та сина. 07.06.2019, згідно постанови Дніпровського районною відділу державної виконавчої служби м. Києва ВП №50428918 відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, хоча він працював водієм. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати дитині матеріальну допомогу, хоча має таку можливість і весь тягар утримання дитини лежить лише на ньому, що ставить його вкрай скрутне матеріальне становище. 27.11.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач забороняє їй бачитися з дитиною, здійснює на нього психологічний та фізичний вплив, для того, щоб він не спілкувався з матір`ю. Також звернула увагу суду на те, що в результаті таких дій батька дитини, вона вимушена зустрічатися з сином потайки у школі. Крім того зазначила про те, що колишній чоловік ухиляється від сплати аліментів, у зв`язку з чим має заборгованість. Послалася на те, що вона неофіційно працює, не відмовляється від участі у вихованні свого сина, однак враховуючи, що позивач перешкоджає їй у побаченнях з дитиною, вона була змушена звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Цимбал І.К. від 21.09.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 05.06.2019 від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 13.06.2019 вказану справу передано до провадження судді Мицик Ю.С. Ухвалою суду від 18.06.2019 прийнято справу до провадження суддею Мицик Ю.С. та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по аліментам та заяву про забезпечення позову - повернуто заявнику [PERSON] Протокольною ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб було залучено Службу у справах дітей та сім`ї Дарницького району м. Києва та Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили задовольнити, посилаючись на доводи, що викладені у позові. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Пояснила, що з дня народження та до 10 років дитина проживала разом із нею. Його вихованням займалася її старша донька, оскільки вона була вимушена працювати. Позивач є агресивною людиною, застосовував фізичне насильство до своєї матері, а тому вона заперечувала проти того, щоб дитина проживала з батьком та унаслідувала від нього таку поведінку. Зазначила, що вона носила сину продукти харчування, речі, подарунки, возила його на море. На даний час вона неофіційно працює, отримує близько 3000 грн. на місяць, хронічними захворюваннями не страждає, інших дітей на утриманні не має. Стверджувала, що відповідач забрав сина до себе, щоб не сплачувати заборгованість по аліментам. Треті особи в судове засідання явку представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Враховуючи тривалість розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутніості представників третіх осіб. Суд, вислухавши виступи позивача та його представника, відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.11.2005. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.04.2009, вказаний шлюб було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.04.2009 по справі № 2-1429/09 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2008, та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно норм Сімейного кодексу України вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2019, яке набрало законної сили визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Вказаним рішенням встановлено, що син сторін постійно проживає з батьком з січня 2016 року по теперішній час. За приписами ч. 45 ст. 82 ЦПК, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина проживає з батьком, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів на користь відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, суд доходить висновку, що проживання дитини з батьком і перебування на його повному утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою звільнення від сплати аліментів з моменту набрання рішенням законної сили. Що стосується вимог позивача про скасування стягнення аліментів за період з 03.01.2014 по 26.08.2014 та з 15.05.2015, то вони не грунтуються на приписах закону. Позивач не позбавлений права звернутися до суду, у разі порушення своїх прав, з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментам за вказаний період. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки син сторін проживає з батьком, матір - відповідач по справі зобов`язана надавати матеріальну допомогу на його утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідач [PERSON] , є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, у неї немає інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, яких вона повинна утримувати, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Визначення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини у відповідній частці від заробітку (доходу) батька дитини узгоджується з положеннями ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України. Отже на підставі викладених сторонами аргументів і оцінки наданих доказів та з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість, при визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. Роз`яснити, що з повним текстом рішення суду сторони зможуть ознайомитися 20.12.2019.

Outcome: partial