Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів, в якій вказує, що вона з 22 червня 2016 року знаходиться в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі у них 29 квітня 2016 року народилась дочка [PERSON]. Спільне подружнє життя у них не склалось, позивач подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Відповідач проживає в іншому населеному пункті, з позивачем та дочкою спілкується періодично, матеріальної допомоги на її утримання не надає. На момент предявлення позову угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дочки між ними не досягнуто. Дочка перебуває на повному утриманні позивача, а тому вона бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на свою користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи від дня предявлення позову до суду. Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки дитина знаходиться на утриманні позивача. Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-ОК № 331827 виданого 12 травня 2016 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 01. Відповідно до довідки № 735 від 16 листопада 2018 року виконавчого комітету Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON], [INFO], дійсно проживає разом з матірю [PERSON] в селі Романівка, Попільнянського району, Житомирської області по вулиці Гагаріна, 3 та знаходиться на повному її утриманні. Пунктами 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 передбачено, що відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Копією вищевказаного свідоцтва про народження [PERSON] підтверджується, той факт, що її батьком є відповідач [PERSON] і тому відповідач має сплачувати аліменти на утримання своєї дочки. Згідно статті 180, частини першої статті 183 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.\~ У відповідності до\~статті 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно статті 183 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована поставною Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зазначені обставини у їх системному звязку свідчать, що є всі підстави для стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивача на утримання дочки щомісячно, до досягнення нею повноліття. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved