Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

[PERSON] 27.05.2018 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азот» (далі Відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, вказавши, що він в період з 16.07.2014 року по 30.05.2017 рік працював на різних посадах у ПАТ «Азот». На день звільнення відповідачем не було виплачено йому в повному обсязі заробітну плату, а тому він звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ПАТ «Азот» заборгованості по заробітній платі. Відповідач рішення суду досі не виконав, заробітну плату йому не виплачено. А тому просив стягнути з ПАТ «Азот» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 30.05.2017 року по 22.05.2018 року в сумі 84316,64 гривень. В результаті автоматизованого розподілу справа була розподілена на суддю Колоду Л.Д. Рішенням №2227/0/15-18 Вищої ради правосуддя суддю Колоду Л.Д. звільнено з посади судді. В результаті повторного автоматизованого розподілу справа передана судді Шиповичу В.В. Ухвалою від 14.08.2018 року позов [PERSON] до ПАТ «Азот» прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі. 15.08.2018 року представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні та просила справу розглянути без їхньої участі. Справу розглянуто за відсутності представника ПАТ «Азот», який був належним чином повідомлений про розгляд справи, причини неявки суду невідомі. У відзиві від 12.06.2018 року ПАТ «Азот» позов [PERSON], не визнало повністю. При цьому посилалося на те, що невиплата належних позивачу сум при звільненні сталась не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність об'єктивної можливості здійснити таку виплату. Просили врахувати, що заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 13974,58 гривень, а тому з урахуванням співмірності вважають, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути суттєво зменшеним. Крім того у разі задоволення позовних вимог [PERSON], сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню на суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які ПАТ «Азот» повинен буде сплатити до бюджету. З урахуванням викладеного ПАТ «Азот» просило повністю відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог. Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до трудової книжки (а.с. 6-7) [PERSON] з 16.07.2014 року працював на різних посадах в ПАТ «Азот». Наказом №249-ік від 29.05.2017 року [PERSON] було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажанням. Відповідно до довідки ПАТ «Азот» від 04.05.2018 року № 441 (а.с. 8), - станом на 04.05.2018 року заборгованість ПАТ «Азот» по заробітній платі перед [PERSON] складає 13974,58 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судовим наказом від 26.04.2018 року стягнуто з ПАТ «Азот» на користь [PERSON] заборгованість із заробітної плати в розмірі 13974,58 гривень (а.с. 39). Судовий наказ набрав законної сили та підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. ПАТ «Азот» не заперечувало наявність заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] за період з лютого по травень 2017 року включно. Виходячи з правової позиції ВСУ, висловленої в постанові від 13.03.2017 року у справі №6-259цс17, - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за вест час затримки по день фактичного розрахунку. А тому суд не приймає до уваги заперечення ПАТ «Азот» щодо зменшення суми середнього заробітку входячи із співмірності суми боргу та позовних вимог [PERSON] Обчислення строку заборгованості по виплаті нарахованої на день звільнення заробітної плати слід відраховувати починаючи з наступного після звільнення дня, а не з дня звільнення, як це вказує [PERSON] У позові [PERSON] наведено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом по 22.05.2018 включно. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.05.2017 року (наступний день після звільнення) по 22.05.2018 (в межах заявлених позовних вимог) суд виходить з наступного Відповідно до довідки ПАТ «Азот» №442 від 04.05.2018 року середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 345,56 гривень (а.с. 9). За період з 31.05.2017 по 22.05.2018 пройшло 244 робочих дня, а саме травень 2017 року - 1 робочий день; червень 2017 року - 20 робочих днів; липень 2017 року - 21 робочий день; серпень 2017 року - 22 робочих днів; вересень 2017 року - 21 робочих днів; жовтень 2017 року - 21 робочих днів; листопад 2017 року - 22 робочих днів; грудень 2017 -20 робочих днів; січень 2018 року - 21 робочих днів; лютий 2018 року - 20 робочих днів; березень 2018 року - 21 робочих днів; квітень 2018 року - 20 робочих днів; травень 2018 року - 14 робочих днів. При визначенні кількості робочих днів суд виходить із п'ятиденного робочого тижня [PERSON] та даних викладених у Листі Мінсоцполітики України від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» та Роз'ясненні Мінсоцполітики України з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік. Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.05.2017 року по 22.05.2018 року становить 84316,64 гривень (із розрахунку 345,56 грн. х 244 дні). Оскільки розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] в сумі 345,56 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обов'язкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31.05.2017 року по 22.05.2018 року в сумі 84316,64 гривень на користь [PERSON] необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов'язкових платежів передбачених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 843,17 гривень. На підставі ст. 47, 117 КЗпП України,

Outcome: approved