Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

[PERSON] 10 лютого 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 2008 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач хоча і проживає в одному житловому приміщенні з позивачем і дітьми, від матеріального забезпечення дітей ухиляється, грошову допомогу на їх утримання не надає. Оскільки матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надавав нерегулярно і в недостатньому обсязі, у позивача виникла заборгованість за кредитним договором перед банком. Відповідач від матеріального забезпечення дітей з вересня 2020 року ухиляється. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей, але відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей у добровільному порядку не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі Ѕ частки від його заробітку (доходу) на дітей щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 2008 року [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 5). Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Відповідно до довідки ОСББ «32» № 7 від 20 січня 2021 року про проживання малолітні діти [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідач від матеріального забезпечення дітей ухиляється. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За правилами ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти сторін [PERSON] і [PERSON] малолітні, свого постійного доходу не мають, знаходяться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дітей, який є працездатною особою і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У задоволенні інших позовних вимог позивачеві слід відмовити, оскільки у суду відсутні відомості про наявний у відповідача дохід та інших утриманців на його забезпеченні, стягнення аліментів у більшому розмірі може призвести лише до утворення заборгованості по сплаті аліментів, а не до реального матеріального забезпечення дітей батьком та стягнення аліментів у розмірі Ѕ частини заробітку (доходу) буде порушенням прав самого відповідача. Суд не приймає до уваги договір оренди житлового приміщення від 01 січня 2020 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] (а.с. 9-10), наказ ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» № 2541 від 28 грудня 2020 року (а.с. 11) та довідку АТ «ПриватБанк» про заборгованість [PERSON] за кредитним договором (а.с. 12), оскільки вони жодним чином не впливають на визначення розміру аліментів та на обов`язок відповідача утримувати свої малолітніх дітей, забезпечувати їм належні умови проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей з дня подання позову до суду, тобто з 10 лютого 2021 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908 гривень 00 коп. абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial