Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON] 31 серпня 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що після смерті 22 серпня 1989 року її матері [PERSON] вона фактично прийняла спадщину у вигляді будинку №208 по вул. Лиманській (колишній вул. Куйбишева) в м. Кремінна шляхом фактичного вступу в управління та володіння будинком. За життя мати залишила заповіт на імя її брата [PERSON], померлого 10 травня 2005 року, який за життя спадщину не прийняв. Тому вона є єдиною спадкоємицею після смерті матері. Вона 10 серпня 2016 року звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, але останній відмовив у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, тому просить визнати за нею право власності на вказане домоволодіння. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, проти позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Абзацом 2 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 цього Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п. 23 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. Докази, які надані до справи, свідчать про наступне. [PERSON], яка померла 22 серпня 1989 року (а.с. 11), на праві власності належав будинок №208 по вул. Лиманській (колишній вул. Куйбишева) в м. Кремінна (а.с. 9-10), який вона заповіла своєму сину (брату позивача) [PERSON], померлому 10 травня 2005 року, який за життя до нотаріальної контори з питанням про прийняття спадщини не звертався, про що вказує приватний нотаріус [PERSON], посилаючись на витяг зі спадкового реєстру (а.с. 14). [PERSON] є донькою померлої (а.с. 6-7), на час смерті останньої впродовж 5 років проживала з нею, а після смерті матері утримувала домоволодіння та земельну ділянку (а.с. 12), тому фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] 10 серпня 2016 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, але постановою приватного нотаріуса [PERSON] від 10 серпня 2016 року (а.с. 16-18) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, тому її вимоги про визнання права власності на будинок є такими, що заслуговують на увагу.

Outcome: approved