Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] 22.03.2013 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, які згідно з рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 24.05.2012 року стягуються з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в сумі 250 гривень щомісячно, починаючи з 12.10.2011 року і до досягнення дитиною 23 річного віку, тобто до [INFO], але не більш, як на строк навчання повнолітнього [PERSON]. В судові засідання [PERSON] не з'явився, але надав заяви, згідно з якими позов підтримав у повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності /а.с. 34-39/. В позовній заяві та доповненні до позову зазначено, що згідно з рішенням апеляційного суду Одеської області з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, який навчається в розмірі 250 гривень щомісячно та 2100 гривень за навчання. Однак, у ході перевірки проведеної Ізмаїльською міжрайонною прокуратурою був встановлений факт, що студента [PERSON] переведено на заочну форму навчання, і він мешкає та працює в м. Одеса, маючи власні доходи, які скриває. Під час вступу [PERSON] до університету, він проходив медичну комісію та був визнаний здоровим, оскільки поступив на денну форму навчання, а хвороба, у зв'язку з якою студента було переведено на заочну форму навчання, не дає йому права на отримання інвалідності. Також позивач зазначає, що він сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини та утримує цивільну дружину - [PERSON], яка на теперішній час ніде не працює, і надає матеріальну допомогу своїй матері - [PERSON] Окрім цього, [PERSON] мешкає у квартирі, яку орендує, сплачуючи при цьому комунальні послуги, а постійного доходу та роботи не має у зв'язку зі станом здоров'я. На підставі викладеного [PERSON] зазначає, що позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому [PERSON] та просить задовольнити позов у повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала на адресу суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу за її відсутності /а.с. 68/ та письмові заперечення на позов /а.с. 40-41/. Згідно з письмовими запереченнями [PERSON] позов [PERSON] не визнає виходячи з наступного. На час стягнення апеляційним судом Одеської області на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього [PERSON], він дійсно навчався на денній формі навчання Ізмаїльського державного гуманітарного університету, однак у зв'язку зі станом здоров'я, з 29.08.2012 року був вимушений перейти на заочну форму навчання за контрактом. Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] мешкає та працює в м. Одеса і при цьому має власні доходи які скриває, на думку відповідача є безпідставними, оскільки син постійно хворіє і позбавлений можливості працевлаштуватись, що підтверджується відповідними медичними довідками, а позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх тверджень. Не підтверджується матеріалами справи і факт того, що позивач ніде не працює та не має постійного джерела доходів, у зв'язку з чим позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу своєму сину. Таким чином, на теперішній час, наявні усі необхідні ознаки, передбачені ст. 199 СК України та п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року, які дають підстави стягувати з позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, що навчається та потребує матеріальної допомоги. На підставі вищевикладеного [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Судом достовірно встановлено і не оспорюється сторонами, що рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 24.05.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в сумі 250 гривень щомісячно, починаючи з 12.10.2011 року і до досягнення дитиною 23 річного віку, тобто до [INFO], але не більш, як на строк навчання повнолітнього [PERSON]. Рішення Кілійського районного суду в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення 2100 гривень за навчання залишено без змін. В мотивувальній частині рішення зазначено, що колегія перевірила матеріальний стан відповідача та встановила, що він досяг віку 40 років, переніс операцію, у нього є неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], дружина, мати його другої дитини, [PERSON] не працює з 08.12.2011 року /а.с. 20-21/. Згідно з висновком ЛКК № 1509, виданим 11.06.2012 року КБУ Кілійська ЦРЛ Кілійська районна поліклініка, [PERSON], [INFO] хворіє тромбоцитопатією; синдромом лікворно-динамічних порушень; частими носовими кровотечами. Потребує переводу на заочну форму навчання у зв'язку зі станом здоров'я /а.с. 44/. 12.06.2012 року [PERSON] на ім'я ректора ІДГУ подано заяву про переведення на заочне відділення у зв'язку зі станом здоров'я /а.с. 43/. 29.08.2012 року між ректором Ізмаїльського державного гуманітарного університету та [PERSON] укладено індивідуальний договір про підготовку бакалавра-контрактника з терміном навчання 3 роки, про підготовку на педагогічному факультеті, 2 курсі, заочної форми навчання /а.с. 42/. Факт того, що [PERSON] з 18.09.2012 року є студентом 2 курсу педагогічного факультету заочної форми навчання Ізмаїльського державного гуманітарного університету також підтверджується листом заступника Ізмаїльського міжрайонного прокурора Одеської області /а.с. 26/ та листом ректора Ізмаїльського державного гуманітарного університету № 1-5/551 від 11.10.2012 року /а.с. 28/. Згідно з медичними документами від 18.01.2014 року та 04.02.2014 року [PERSON] встановлено діагноз: варикозна хвороба ніг, ХВН зліва 2 ст., уроджена тромбоцитопатія та рекомендовано обмеження статичних навантажень /а.с. 66-67/. Рішенням Керченського міського суду Автономної Республіки Крим від 12.12.2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON], на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 01.12.2011 року і до повноліття дитини /а.с. 6/. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що з 08.12.2011 року вона не працює у зв'язку з необхідністю здійснення догляду за дитиною /а.с. 53/. 08.08.2011 року [PERSON] у клініці «Флебології» м. Сімферополь, переніс операцію /а.с. 9/. У довідці № 15, виданій «Житлово-будівельним кооперативом № 21-Керч» зазначено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], за договором піднайму, з 14.05.2009 року по 14.05.2014 року та сплачує комунальні послуги /а.с. 11/. [PERSON] поштовими переказами надсилав своїй матері - [PERSON] грошові кошти: 12.08.2011 року - 800 гривень /а.с. 7/; 520 гривень (копія фіксального чеку без дати) /а.с. 8/; 05.08.2013 року - 513 гривень /а.с. 55/. Відповідно до ст. 198 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п. 20 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO], з 29.08.2012 року, у зв'язку зі станом здоров'я, переведений на 2 курс педагогічного факультету заочної форми навчання Ізмаїльського державного гуманітарного університету де і навчається на теперішній час. Також судом достовірно встановлено, що у період часу з 12.08.2011 року по день винесення рішення, [PERSON], шляхом надсилання поштових переказів на ім'я [PERSON], відправив останній грошові кошти на загальну суму 1833 гривні, що не може бути розцінено, як її утримання. При винесенні 24.05.2012 року рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], який досяг повноліття, але продовжує навчатись, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області врахувала: матеріальний стан та стан здоров'я відповідача, наявність на його утриманні неповнолітньої дитини та цивільної дружини та інші обставини. Суд не приймає до уваги твердження [PERSON] про те, що у зв'язку з переведенням на заочну форму навчання [PERSON] втратив право на отримання аліментів, оскільки ці твердження не ґрунтуються на нормах діючого законодавства. Також суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що після переведення на заочну форму навчання [PERSON] працює та отримує власні доходи, оскільки належних доказів на підтвердження цього факту суду не надано. Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про скасування стягнення аліментів задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed