Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] \~(далі\~ позивач)\~звернувся до\~суду з\~вказаним позовом,\~в якому\~просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» (далі відповідач) на свою користь заборгованість по заробітній платі в сумі 112\~815,99 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.01.2021 по 31.03.2021 у розмірі 26162,39 грн. В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем перебував в трудових відносинах, 14.01.2021 був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням; при звільненні з підприємства відповідачем не був здійснений повний розрахунок із заробітної плати. Посилаючись на приписи статей 116 та 117 КЗпП, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі та середній заробіток. Ухвалою суду від 09.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, у відповідача за клопотанням позивача витребувані довідки про розмір заборгованості із заробітної плати позивача, розмір середньоденного заробітку позивача та відомості, чи працював позивач в день звільнення (а.с.27). Позивач в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його присутності, на позові наполягає (а.с.23). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, надав відзив на позов, в якому просить відмовити в позові та справу розглянути без участі представника відповідача. Мотиви незгоди зводяться до того, що позивач 14.01.2021 - в день звільнення - не працював, з вимогою про проведення розрахунку при звільненні та після до відповідача не звертався; посилаючись на приписи ст.116 КЗпП, зазначає, що якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, проте після звільнення з вимогою про розрахунок позивач не звертався; вказує, що позов отриманий відповідачем 28.04.2021 (а.с.33-35). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю її учасників. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторонами визнано, матеріалами справи підтверджено, що в період з 13.03.2018 по 14.01.2021 позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, наказом від 14.01.2021 №14/к був звільнений за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України (а.с.11). За заявою позивача від 13.01.2021 позивач 14.01.2021, тобто в день звільнення, перебував в щорічній відпустці тривалістю один календарний день (а.с.38,39). Відповідно до довідки відповідача від 06.05.2021 №683 позивача було звільнено 14.01.2021 та проведено повний розрахунок включно по жовтень 2019 року, сума заборгованості на дату складання довідки дорівнює 112815,99 грн, а саме: за 11.2019 р. 6078,91 грн, за 01.2020 р.- 6676,99 грн, за 02.2020р. 11430,51 грн, за 03.2020 р. 9797,13 грн; за 04.2020 14055,59 грн; за 05.2020 3989,90 грн; за червень 2020р. 90,67грн, за липень 2020 р. 28,61 грн, за серпень 2020 р. 12271,58 грн, за вересень 2020 р. 6648,30 грн, за жовтень 2020 р. 17636,41 грн, за листопад 2020 р. 12413,31 грн, за грудень 2020 р. 4673,55 грн, за січень 2021 р. 7024,53 грн; суми вказані після утримання обов`язкових податків та зборів (а.с.43-44). Відповідно до довідки відповідача від 06.05.2021 №684 середній заробіток позивача, враховуючи кількість робочих днів та нараховану заробітну плату за вересень жовтень 2020 р., дорівнює 1140,02 грн (а.с.42). Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. За приписами ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи наведені законодавчі приписи та встановлені обставини спірних правовідносин, за відсутністю доказів на підтвердження того, що станом на дату розгляду справи 18.05.2021 відповідач здійснив позивачу виплату заборгованості із заробітної плати в сумі 112815,99 грн, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в означеному розмірі. Відповідно до ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як встановлено судом з наявних у справі доказів, позивач в день звільнення 14.01.2021 не працював; доказів пред`явлення позивачем відповідачу та отримання останнім вимоги про розрахунок (до звернення позивача до суду з даним позовом) позивачем не надано; наявні у матеріалах справи копії заяви від 10.02.2021 та конверту про повернення поштового відправлення позивачу (а.с.20-22) за відсутністю доказів їх отримання відповідачем не вказують на виникнення у відповідача обов`язку виплатити позивачу суми, що належать йому від підприємства при звільненні. Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 27.01.2020 у справі №682/3060/16-ц (провадження № 61-23170сво18) висловив такий правовий висновок про застосування норми права: ураховуючи зазначені положення законодавства України, звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена ст.116 КЗпП України (якщо така вимога раніше не пред`являлась). У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі ст.117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за ст.117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у ст.116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган). З повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач отримав копію позовної заяви позивача 28.04.2021 (а.с.31). Доказів розрахунку з позивачем не пізніше наступного дня після отримання відповідної вимоги відповідачем до суду не надано, як не надано й доказів на підтвердження відсутності вини відповідача у вчиненні відповідного порушення (затримки розрахунку при звільненні). Враховуючи викладене, відповідальність роботодавця- відповідача на підставі ст.117 КЗпП України наступає після звернення позивача до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать, тобто час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту, коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача в даному випадку отримання відповідачем копії позовної заяви (28.04.2021), а отже з 29.04.2021. За викладених обставин, з огляду на те, що відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період з 15.01.2021 по 31.03.2021 відсутні. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України сума в розмірі 908 грн (судовий збір за заявлену вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно з п.2 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню, тобто в даному випадку сума заробітної плати за листопад 2019 р. в розмірі 6078,91 грн.

Outcome: partial