Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

[PERSON] , 11.02.2021 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 16.09.1989 Виконавчим комітетом Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №16, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що сімейні відносини між ними не склалися через різні погляди на шлюб та сім`ю, виховання дітей і сімейні цінності, зловживання відповідачем алкоголем, який будучи в стані сп`яніння, вчиняв сварки, скандали, в т.ч. у присутності дітей, як наслідок тривалий час разом не проживають, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 02.03.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка у заяві від 31.03.2021 вимоги підтримала, просила про задоволення позову та про розгляд справи за її відсутності (а.с. 22). Відповідач у заяві від 02.04.2021 позов визнав, окрім цього зазначив, що з вересня 2020 року з позивачкою разом не проживають, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, з огляду на положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України просив вирішити питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (а.с. 24). Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За положеннями ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~24, ч. 3 і ч. 4 ст.\~56, ч. 2 ст.\~112 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. У\~Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Частиною третьою\~статті 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 16.09.1989 шлюб у Виконавчому комітеті Градівської сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис №16, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , сторони з вересня 2020 року разом не проживають, з цього часу подружніх стосунків не підтримують та не ведуть спільного господарства, що причиною розпаду сім`ї є різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у заяві від 31.03.2021 настоює на розірванні шлюбу з відповідачем, заперечила можливість примирення. Відповідач у заяві від 02.04.2021 позов визнав. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає\~ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітніх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] визнав позов [PERSON] до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 грн. 00 коп.

Outcome: approved