Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

[PERSON] 02 серпня 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 31.10.1998 року у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 1011. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що сімейне життя з відповідачкою не склалося, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені з червня 2019 року, подальше спільне життя та збереження сім`ї вважає неможливим. Відповідачка добровільно відмовляється розірвати шлюб, тому він вимушений звернутися до суду. Зазначив, що не заявляє вимогу про стягнення судового збору з відповідачки. Ухвалою від 23.08.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 31.10.1998 року у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 1011 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.1998 року). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, які мають суттєве значення. Згідно зі ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб и створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з роз`ясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно - шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сім`єю. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому розриває їхній шлюб. Оскільки позивач не наполягав на стягненні сплаченого судового збору, його стягнення суд вважає недоцільним. На підставі викладеного,

Outcome: approved