Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

[PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Українська, 62 в с. Росохач Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Українська, 62 в с. Росохач зареєстрований в Коломийському МБТІ за колгоспним двором, головою якого є [PERSON]. [PERSON] про право власності [PERSON] не отримував. За заповітом від 28 квітня 2007р., батько заповів все належне майно позивачу. 17.04.2012 року [PERSON] помер. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Позивач спадщину прийняв, так як на час смерті батька проживав разом з ним в одному господарстві. Крім того, позивач відповідно до положень ст. 1269 ЦК України подав заяву про прийняття спадщини. 26.12.2012 р. державний нотаріус Городенківської районної нотаріальної контори видав позивачу [PERSON] про право на спадщину за заповітом після смерті батька на земельні ділянки, за реєстром № 2413, № 2414, № 2415. До складу спадкового майна також входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Українська, 62 в с. Росохач. Постановою нотаріуса від 12.01.2016 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок з посиланням на те, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусу необхідно представити правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності. Таких документів позивач не має, будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ як колгоспний двір, головою якого був батько позивача (спадкодавець), який свідоцтво про право власності не отримував. В колгоспному дворі проживали батько позивача [PERSON], мати позивача [PERSON] та позивач [PERSON]. Мати позивача померла 18.04.2007 р. В даний час позивач проживає один [INFO]. В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, наведених в ньому, просить задовольнити. Відповідачі, рідні брати позивача - [PERSON], [PERSON] та рідна сестра позивача - [PERSON], - позов визнали. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Довідкою Коломийського МБТІ № 48981 від 25.02.2010 р. стверджено, що житловий будинок по вул. Українська (Леніна), 62 в с. Росохач Городенківського району зареєстрований в Коломийському МБТІ за колгоспним двором, головою якого є [PERSON], на підставі рішення виконкому № 33 від 13.02.1989р. (а.с. 16). Випискою № 185 від 25.01.2016 р. із погосподарських книг Росохацької сільської ради стверджено, що станом на 1990 р. в господарстві (книга № 2 за 1986-1990 р., особовий рахунок № 177) с. Росохач вул. Леніна (тепер Українська), 62 суспільна група господарства колгоспне, проживали: [PERSON], [INFO], голова сімї, [PERSON], [INFO], дружина, [PERSON], [INFO], син (а.с. 9), згідно погосподарської книги № 2 за 2011-2015 р.р. - [PERSON], [INFO], голова сімї, помер 17.04.2012 р., [PERSON], [INFO], син (а.с. 10). Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. [PERSON] про смерть серії І-НМ № 047248, виданим 18.04.2007 р., стверджено, що [PERSON] померла 18 квітня 2007 р. (а.с. 6). [PERSON] помер 17 квітня 2012р., про що свідчить [PERSON] про смерть серії І-НМ № 147243, видане 18.04.2012р. (а.с. 7). Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. За заповітом, посвідченим 28.04.2007 р. Росохацькою сільською радою, реєстровий № 47, [PERSON] все належне йому майно заповідав синові [PERSON] (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами справи доведено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON]. Він проживав разом із спадкодавцем на момент його смерті, а також прийняв спадщину, отримавши [PERSON] про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки спадкодавця, спадкова справа № 503 від 08.10.2012 р. (а.с. 15-26). Позивач продовжує проживати в будинку по вул. Українська, 62 в с. Росохач, що стверджено відміткою про місце проживання в паспорті позивача (а.с. 45-46). В Технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. Українська, 62 в с. Росохач зазначена характеристика будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 27-29). Як вбачається із Висновку експерта № 29.01.16, складеного 29.01.2016 р., вартість житлового будинку з належними до нього будівлями і спорудами за адресою: вул. Українська, 62 в с. Росохач - становить 47807 грн. (а.с. 34-44). Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної нотаріальної контори від 12.01.2016р. стверджено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на спадковий житловий будинок по вул. Українська, 62 в с. Росохач з посиланням на те, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусу необхідно представити правовстановлюючий документ та витяг з реєстру прав власності (а.с.33). Як ствердив в судовому засіданні позивач, спадкодавець [PERSON] свідоцтва про право власності на будинок не отримував. Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за заповітом, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позову. На підставі ст.ст. 316,317,325,328, 1216,1222, 1223,1233, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved