Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті батька позивача [PERSON], який помер 15.06.2001 року, відкрилась спадщина, що складається з трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,8140 га., розташованих на території [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті батька, однак не може юридично оформити прийняття такої, оскільки відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. У відділі Держгеокадастру у Буському районі у видачі дублікату такого відмовлено, мотивуючи, що згідно чинного законодавства, не передбачено видачі дублікату державного акту на право приватної власності на землю. Просить суд визнати за позивачем таке право. Представник позивача [PERSON], до початку судового засідання, подав заяву з проханням справу слухати у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обємі, просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Буського району Львівської області, представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Буському районі, в судове засідання не зявилися, подали листи з проханням справу слухати у їх відсутності, заперечень проти позову не мають. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представника третьої особи, суд у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення На підставі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свідоцтвом серії І-СГ № 468931, повторно виданим Буським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області 19.05.2017 року, підтверджується факт смерті [PERSON], про що зроблено актовий запис № 31 від 16.06.2001 р.. Після його смерті, відкрилась спадщина, що складається з земельних ділянок № 1 площею 0,2741 га., № 2 площею 0,4633 га., № 3 площею 1,0765 га., загальною площею 1,8140 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території [PERSON] сільської ради, та належали спадкодавцю згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ІV-ЛВ № 083907 від 20.09.2000 р., реєстровий № 14071, виданого на підставі розпорядження голови Буської райдержадміністрації від 16.03.2000 року № 132. Судом встановлено, що спадкодавець заповіту не залишив. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України. Позивач є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Інших першочергових спадкоємців до даного майна, немає. Мати позивача [PERSON] померла 21.03.2005 року (свідоцтво Серії І-СГ № 468930, повторно видане Буським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області 19.05.2017 року, актовий запис № 19 від 21.03.2005 р.). Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження спадковим майном (довідка [PERSON] сільської ради № 927 від 14.07.2017 р.), несе витрати по його утриманню. Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Оскільки земельні ділянки належали батькові позивача, після його смерті переходять до позивача, спадкоємця померлого, який фактично прийняв спадщину. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набув права власності на земельні ділянки на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved