Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 16 листопада 2018 року виконавчим комітетом Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] (далі - відповідач). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, тому що у них різні погляди на спільне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Подружні відносини між ними припинилися з серпня 2020 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору про поділ спільного майна немає. За таких обставин, позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Позивач просить, шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 16 листопада 2018 року виконавчим комітетом Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 10 - розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статтями 274-279 ЦПК України. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 листопада 2018 року виконавчим комітетом Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 10, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною другою статті 114 Сімейного Кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved