Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на частки житлового будинку у порядку спадкування. Свої вимоги мотивують тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку у [ADDRESS] . Після її смерті спадкоємці за заповітом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] прийняли житловий будинок в рівних долях у спадщину, як особи, що були прописані та мешкали разом з спадкоємцем, але оформити свої права на спадкове майно за життя не встигли. Вказують, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої спадщину прийняв її син [PERSON] , який мешкав та був прописаний разом з матір`ю на день її смерті. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняв його син [PERSON] , який мешкав та був прописаний разом з батьком на день його смерті. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщину прийняв його син [PERSON] - відповідач по справі, який оформив спадщину на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] . Позивачі наголошують на тому, що вони не можуть оформити спадщину після своїх померлих батьків - [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони прийняли спадщину, але не оформили через відсутність у спадкоємців за заповітом після [PERSON] правовстановлюючих документів на житловий будинок. Вказують, що вказані документи знаходились у [PERSON] , спадкоємцем якого є відповідач, який й оформив свої спадкові права на 1/3 частку будинку та відмовляється надавати позивачам правовстановлюючі документи, що необхідні їм для оформлення спадкових прав на свої частки у будинку. Вказують, що спадкоємці позивачів прийняли у спадщину житловий будинок, оскільки фактично вступили у володіння спадковим майном, де постійно мешкали, обслуговували домоволодіння, сплачували платежі. Враховуючи вищевикладені обставини та те, що позивачі мешкали на день смерті разом зі спадкодавцями, які фактично вступили у володіння спадковим майном та враховуючи, що в позасудовому порядку позивачі позбавлені можливості реалізувати спадкові права через відсутність у них правовстановлюючих документів та відомостей про мешкання спадкоємців з спадкодавцями, а саме будинкової книги, вони були вимушені звернутися до суду із позовом, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] . В судовому засіданні позивачі були відсутні. Їх представник - адвокат Зайцев К.М.в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. Вказав, що не вважає позивачів такими, що мають відношення до його будинку та що він не повинен надавати їм правовстановлюючі документи для оформлення спадкових прав. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши адвоката позивачів, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, встановив фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві особистої власності належав житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , що підтверджується дублікатом договору від 12 травня 1956 року про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, посвідченого нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Кравченко О.Т. 02 червня 1956 року, зареєстрованого в реєстрі № 1020, зареєстрованого Генічеським державним БТІ Херсонської області 10 жовтня 1977 року в реєстрову кадастрову книгу під № 834, інвентарна справа № 1382 та акту про закінчення будівництва та прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку, затвердженого виконавчим комітетом Генічеської міської ради Херсонської області 07 вересня 1977 року. Вказане також підтверджується довідкою, виданою КП «Генічеське БТІ» ХОР 23 серпня 2018 року № 762. Відповідно до копії заповіту, складеного [PERSON] 08 червня 1994 року, що був посвідчений державним нотаріусом Генічеської державної нотаріальної контори Шляховою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-1183, спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними будовами, що знаходиться у [ADDRESS] та належить їй на праві особистої власності заповіла в рівних долях [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] . Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] являються дітьми [PERSON] та [PERSON] являється її онукою. Вказане підтверджується копією повторного свідоцтва про народження [PERSON] , довідкою про народження [PERSON] , а також копією свідоцтва про народження [PERSON] , матір`ю якої записана [PERSON] , матір`ю якої відповідно до довідки про народження являється [PERSON] . 26 квітня 1974 року [PERSON] зареєструвала шлюб, внаслідок чого змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 19 грудня 2017 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис № 149. Так, з матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями [PERSON] після її смерті являлись її діти [PERSON] , [PERSON] та її онука [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , що було змінено внаслідок реєстрації 12 жовтня 1991 року шлюбу, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 19 грудня 2017 року) [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого спадщину у вигляді 1/3 частки спірного житлового будинку прийняв його син [PERSON] - відповідач по справі. Вказане підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 квітня 2017 року та копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серії 708, виданого 14 квітня 2017 року приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Штогріною Н.Л., відповідно до якої спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] є його син [PERSON] та складається з 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , що належав [PERSON] , спадкоємцем якої був син померлої - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Як вбачається з пояснень позивачів, інші спадкоємці [PERSON] також прийняли житловий будинок в рівних долях у спадщину, як особи, що були прописані та мешкали разом зі спадкоємцем, але оформити свої права на спадкове майно за життя не встигли. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області, актовий запис № 249. Спадкоємцем [PERSON] являється його син та позивач по справі - [PERSON] , родинні відносини з яким підтверджуються копією свідоцтва про його народження, серії [NUMBER] , виданого 27 липня 1978 року Генічеським районним відділом запису актів цивільного стану Херсонської області, актовий запис № 178. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АРК України, актовий запис № 227. Спадкоємцем [PERSON] являється її син та позивач по справі - [PERSON] , родинні відносини з яким підтверджуються копією свідоцтва про його народження, серії [NUMBER] , виданого 13 вересня 1994 року виконавчим комітетом Кримськорозівської ради Білогірського району АР Крим, актовий запис № 13. Звернення позивачів до суду зумовлено тією обставиною, що незважаючи на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька - [PERSON] та [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] , як особи, що мешкали та були прописані разом з спадкодавцями на день їх смерті, проте оформити спадкові права на частки у спірному житловому будинку, що належали, але не були оформлені їх спадкодавцями вони позбавлені можливості через відсутність в них правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок та те, що вони не можуть підтвердити факт проживання спадкоємців з спадкодавцями, оскільки ці данні встановлюються на підставі будинкової книги, яка й як правовстановлюючі документи знаходяться у відповідача по справі, який відмовляється надавати ці документи. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується той факт, що права власності на житловий будинок [ADDRESS] оформлені лише у [PERSON] , якому на підставі спільної часткової власності належить 1/3 частки житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами і будівлями. На виконання ухвали Генічеського районного суду від 22 січня 2020 року щодо витребування доказів Державний нотаріальний архів Херсонської області направив до суду копії спадкових справ, заведених після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . Так судом встановлено, що заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подали її двоюрідні брати - [PERSON] та [PERSON] , яким рішенням Генічеського районного суду від 14 травня 2018 року був наданий додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Також заяву про прийняття спадщини подав син [PERSON] - [PERSON] . Листом від 25 березня 2019 року приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Бернацька Н.Г. повідомила [PERSON] про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало його матері - [PERSON] через відсутність необхідних для видачі свідоцтва документів, а саме: доказів постійного проживання із спадкодавцем, про що може свідчити довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем, що унеможливлює її подачу, оскільки місцем реєстрації померлої є територія, що на день подання заяви та на час надання листа являється тимчасово окупованою територією та будь-які документи, видані органами, що діють на цій території є незаконними та не створюють правових наслідків. Враховуючи це, а також те, що заявник не надав документи, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Також судом встановлено, що заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подав його син- [PERSON] . [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька на користь сина померлого - [PERSON] . Листом від 25 березня 2019 року приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Бернацька Н.Г. повідомила [PERSON] про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало його батьку - [PERSON] через відсутність необхідних для видачі свідоцтва документів: доказів постійного проживання із спадкодавцем, про що може свідчити довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем, а також через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, а саме акту прийняття до експлуатації житлового будинку від 07 вересня 1977 року, виданого Генічеською міською радою. У зв`язку із цим, заявнику було рекомендовано звернутися до суду. Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного. Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно п. 4.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5). У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом, що також узгоджується зі статтею ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що в ході судового розгляду встановлені обставини щодо того, що за життя спадкодавці позивачів - [PERSON] та [PERSON] успадкували по 1/3 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належав на праві особистої власності їх матері та бабусі - [PERSON] , але не оформили їх. Наразі позивач [PERSON] , що являється сином та спадкоємцем померлого [PERSON] та позивач [PERSON] , що являється сином та спадкоємцем померлої [PERSON] , незважаючи на те, що подали заяви про прийняття спадщини, позбавлені можливості отримати відповідні свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та доказів постійного проживання зі спадкодавцями на день їх смерті. Враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , суд приходить до висновку, що спадкові права позивачів підлягають захисту, шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/3 частку спірного житлового будинку в порядку спадкування, а саме за [PERSON] після померлого [PERSON] та за [PERSON] після померлої [PERSON] . Суд не приймає заперечення відповідача проти позову, оскільки сам факт його непогодження із позовними вимогами не позбавляє позивачів права на реалізацію своїх спадкових прав після померлих батьків. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved