Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) в особі представника - адвоката Крайнього О.В. звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить: - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (житловий будинок «А-1», прибудови «а-1», «а1-1», сараї «Б-1», «Е-1», літні кухні «Г-1», «Д-1», тамбур «д-1», убиральня «Ж-1», ворота №3, огорожа № 4, колодязь № 5), розташований за адресою: [ADDRESS] ; - зняти (скасувати) арешт (заборону відчуження) з нерухомого майна, а саме з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 09.09.2005 за №2372303, реєстратор: приватний нотаріус Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатова І.О. В обґрунтування позову зазначено, що постановою Красноармійського міського народного суду Донецької області від 24.03.1992 у справі №АЕ-54/92 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 20 рублів щомісячно, починаючи з 16.03.1992 року до повноліття. На примусове виконання вказаної постанови видано виконавчий лист, пред`явлений на виконання до Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міського управління юстиції Донецької області. Ухвалою Красноармійського міського суду Донецької області від 30.07.2002 у справі №АЕ-54/92 змінено спосіб виконання судового рішення від 24.03.1992 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів шляхом звернення стягнення на майно, належне боржнику, а саме домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Актом серії АА №082262, складеним 20.06.2002 ВДВС Красноармійського міського управління юстиції, домобудівля за адресою: м.Красноармійськ, вул.Воронова, 150, належна [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.07.1988, вилучена у останнього як боржника у виконавчому провадженні та передана [PERSON] . Також позивачу було передано оригінал правовстановлюючого документу на зазначене нерухоме майно, а саме договір купівлі-продажу, укладений 26.07.1988 та нотаріально посвідчений державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори за реєстром №5276. Стверджує, що у позивача наявні законні підстави (ухвала суду від 30.07.2002 у справі №АЕ-54/92, Акт вилучення від 20.06.2002 №АА082262) для володіння та користування нерухомим майном, документально доводиться правомірність набуття права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Посилається на приписи ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01.07.2004, за якою обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно. Зазначає, що згідно з ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Вказує, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг м.Покровськ №52817706 від 24.06.2020 відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на спірний житловий будинок; підстава відмови - не подано правовстановлюючого документа на житловий будинок. Разом з тим, відповідно до листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» №26/01-02 від 14.01.2020 - станом до 01.01.2013 спірний будинок належав [PERSON] на підставі ухвали Красноармійського суду Донецької області від 30.07.2002 та Акту вилучення у боржника домобудування та передачі його стягувачу від 20.06.2002; зареєстровано в КП «БТІ» 27.08.2002 у дод.кн.18 реєстр 4465. Зауважує, що відповідач проведені виконавчі дії не оскаржив, погодився із погашенням аліментної заборгованості у спосіб звернення стягнення на нерухоме майно та передачі його у власність [PERSON] ; відповідач припинив мешкати в спірному будинку, забрав належні речі та змінив адресу проживання, а рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2005 у справі №2-871/05 [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Також позивач зазначає, що на спірне домоволодіння - житловий будинок з господарськими спорудами та побудовами накладено арешт в порядку заходів примусового стягнення за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа №АЕ-54 від 24.03.1992, яке перебувало на примусовому виконанні ВДВС Красноармійського МРУЮ; але за перевіркою інформації, наявної в Автоматизованій системі виконавчих проваджень, на виконанні не перебувають виконавчі документи про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини. Отже, оскільки виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт, завершено, вказує про відсутність підстав для вчинення державним виконавцем будь-яких дій, пов`язаних із зняттям арешту спірного будинку. Ухвалою суду від 16.02.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.54). Ухвалою суду від 16.03.2021 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучений Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (а.с.67). Ухвалою суду від 07.04.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.81). Позивач та її представник адвокат Крайній О.В. до суду не прибули, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, підтримання позову та відсутність заперечень проти заочного рішення (а.с.93). [PERSON] (далі відповідач) про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду не прибув, відзив на позов на надав. Треті особи Покровська міська рада Донецької області та Покровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) правом участі в судовому засіданні не скористались, надали заяви про розгляд справи без участі їх представників та винесення рішення на розсуд суду (а.с.64, 77). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю її учасників та відповідно до ст.280 ЦПК України постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідач на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого 26.07.1988 та зареєстрованого за №5276, придбав жилий будинок з господарчими та побутовими будівлями за адресою - [ADDRESS] ; Красноармійським БТІ здійснений запис про право власності відповідача на вказаний спірний будинок 06.03.1992 (а.с.21-22). Постановою Красноармійського міського народного суду Донецької області від 24.03.1992 у справі АЕ-54/92 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 20 рублів щомісячно, починаючи з 16.03.1992 до повноліття; судове рішення набрало законної сили 24.03.1992 (а.с.23). На виконання вказаного судового рішення позивачу виданий виконавчий лист, пред`явлений нею на виконання до Відділу державної виконавчої служби Красноармійського міського управління юстиції Донецької області, листом якого від 30.11.2001 на адресу БТІ м.Красноармійська та приватного нотаріуса Богатової І.О. повідомлено, що на підставі виконавчого листа від 24.03.1992 згідно акту державного виконавця від 17.05.2001 накладено арешт на спірне домоволодіння (а.с.24-25). Ухвалою Красноармійського міського суду Донецької області від 30.07.2002 у справі №АЕ-54/92 за клопотанням ВДВС змінено спосіб виконання судового рішення від 24.03.1992 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів шляхом звернення стягнення на майно, належне [PERSON] - домоволодіння за адресою: [ADDRESS] ; судом встановлено, що заборгованість відповідача з виплати аліментів за рішенням суду від 24.03.1992 дорівнює 4512,57 грн (а.с.29). Відповідно до висновку експерта з питання визначення вартості об`єкта експертної оцінки від 08.04.2002 ринкова вартість спірного житлового будинку станом на 08.04.2002 складає 3630 грн (а.с.26-27). Згідно з Актом серії АА №082262 від 20.06.2002, складеним державним виконавцем ВДВС Красноармійського міського управління юстиції, домобудівля за адресою - [ADDRESS] , належна [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 26.07.1988, вилучена у останнього як у боржника у виконавчому провадженні та передана [PERSON] із оригіналом правовстановлюючого документу договору купівлі-продажу від 26.07.1988, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори, реєстр №5276 (а.с.28). За рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22.02.2005 у справі №2-871/05 відповідача визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірному житловому будинку; судом встановлено, що спірний житловий будинок на праві власності належить позивачеві на підставі ухвали суду від 30.07.2002 та акту від 20.06.2002 (а.с.30, 94-95). Відповідно до листа КП «БТІ» м.Покровськ від 14.01.2020 до 01.01.2013 спірний будинок належав [PERSON] на підставі ухвали Красноармійського суду Донецької області від 30.07.2002, акту вилучення у боржника домобудування та передачі його стягувачу від 20.06.2002; зареєстровано 27.08.2002 у дод.кн.18 реєстр 4465 (а.с.46). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг м.Покровськ №52817706 від 24.06.2020 відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] ; підстава відмови - не подано правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.47). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо об`єкта нерухомого майна від 03.12.2020 за №235277977 відомості про власника спірного будинку у розділі «Відомості з державного реєстру прав власності на нерухоме майно» - відсутні, проте в розділі «Відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна» зазначено про наявність обтяження такого нерухомого майна: тип обтяження арешт; реєстраційний номер 2372303, зареєстровано 09.09.2005 приватним нотаріусом Богатовою І.О на підставі листа 2-54/2447 від 30.11.2001; власник [PERSON] (а.с.48). За змістом листа ВДВС від 01.02.2021 згідно перевірки інформації наявних в Автоматизованій системі виконавчих проваджень на виконанні не перебувають виконавчі документи про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.50). 06.04.2021 до суду третьою особою відділом ДВС направлений лист аналогічного змісту, в якому також зазначено, що підтвердити чи спростувати закінчення виконавчого провадження не уявляється можливим; книга обліку виконавчих провадження за період з 2005-2006 знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання (три роки) (а.с.76). Як вбачається з технічного паспорту на спірний житловий будинок, складеного 19.02.2020, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами складається з житлового будинку «А-1», прибудови «а-1», «а1-1», сараю «Б-1», «Е-1», літньої кухні «Г-1», «Д-1», тамбура «д-1», убиральні «Ж-1», що спорудженні до 1980 року, а також воріт №3, огорожі № 4, колодязю (а.с.34-35). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» №606 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд стягнення звертається на майно боржника. За змістом ст.62 згаданого Закону у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, приміщення, земельну ділянку державний виконавець запитує відповідні місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування про належність зазначеного майна боржникові на праві власності та його вартість, а також запитує нотаріальний орган, чи не знаходиться це майно під арештом. Одержавши документальне підтвердження належності боржникові на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна, державний виконавець накладає на них арешт шляхом опису і оцінки за їх вартістю на момент арешту та надсилає нотаріальному органу за місцем знаходження майна вимогу про реєстрацію даного факту. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє цих осіб. Реалізація належних боржникові будинку, квартири та іншого нерухомого майна провадиться відповідно до закону шляхом продажу з прилюдних торгів. Положеннями п.5.12.5 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо стягувач у 5-денний строк письмово не заявить про своє бажання залишити за собою непродане майно, то арешт з майна знімається, воно повертається боржникові, а виконавчий документ у разі відсутності в боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, повертається стягувачеві без виконання. Майно передається стягувачу за оцінкою, за якою воно було передано на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу Державної виконавчої служби. При передачі стягувачу майна державним виконавцем складається акт. Постанова державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу та акт державного виконавця про передачу стягувачу майна є підставою для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно відповідно до чинного законодавства. За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведені законодавчі приписи, обставини, встановлені судовими рішеннями від 30.07.2002 та 22.02.2005, а також акт державного виконавця від 20.06.2002, суд доходить висновку про виникнення у позивача права власності на спірний житловий будинок. За приписами ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч.3 ст.3 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності 03.08.2004, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Враховуючи лист КП «БТІ» м.Покровськ від 14.01.2020 (а.с.46), суд доходить висновку, що речове право на спірний будинок було зареєстровано позивачем відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Мінюста від 07.02.2002 №7/5, який втратив чинність 01.01.2013. Отже, відсутність у позивача документів, на підставі яких відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав, та як наслідок, прийняття державним реєстратором рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, що свідчить про невизнання відповідного права власності позивача, позбавляє останню можливості в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Таке порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом задоволення позову про визнання права власності за нею на спірне домоволодіння. За приписами ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» №606 у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. За приписами ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404 особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Оскільки, третьою особою Покровським міськрайонним ВДВС повідомлено про відсутність на виконанні виконавчих документів про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання доньки, [INFO] , в тому числі виконавчого листа АЕ-54 від 24.03.1992, остання досягла повноліття [INFO] та будинок, на який накладний арешт, переданий у власність позивача саме в рахунок погашення заборгованості по аліментам за виконавчим листом АЕ-54 від 24.03.1992, а доказів зняття арешту зі спірного будинку виконавчим органом до суду не надано, суд доходить висновку про наявність підстав для зняття арешту зі спірного нерухомого майна. Отже, позов підлягає задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved