Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 22.02.2014 між нею та відповідачем був укладений шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що у них з відповідачем різні погляди на сімейне життя, крім того відповідач в присутності малолітньої дитини систематично вчиняє насильство в сімї психологічного та фізичного характеру, агресивно себе поводить, погрожує, на зауваження не реагує. Позивач вважає подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечитиме її інтересам. В судове засідання позивач не зявилась, за змістом поданої заяви просить розглянути справу у її відсутність, на позові наполягає, заперечень проти заочного розгляду справи не висловила. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, а саме, шляхом направлення за його адресою судової повістки разом з копіями відповідних документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідні поштові повідомлення повернуто на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а також шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону відповідача, зазначений позивачем в позові, відповідне повідомлення згідно з довідкою адресату доставлене (а.с.19, 28, 31, 38). Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності не подав. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи та вирішити її на підставі наявних у ній доказів і постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає таке. З 22.02.2014 сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №274, після державної реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] (дошлюбне прізвище Євдокимова) (а.с.4). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Дитина проживає з позивачем. За змістом позову шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склались, вони перестали проживати як подружжя та вести спільне господарство, подальше сумісне життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За приписами ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, а також добровільний характер шлюбу, суд доходить висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Положеннями ст.113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved