Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] 04.03.2019 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 06.03.2013 вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Понад два роки сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Шлюб між сторонами рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.01.2019 розірвано. Позивач зазначила, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень позивач одна не зможе забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні ј частини з усіх видів заробітку (доходу). Відповідач участі в утриманні дитини не приймав і не приймає, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, приймати участь у вихованні та повноцінному розвитку дитини не бажає, ігнорує своїми батьківськими обов`язками, хоча зобов`язаний утримувати дитину. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України (далі - СК України), позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмір ј усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 19.03.2019 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розгляди у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, згоден сплачувати позивачу аліменти в розмірі ј частини від заробітку до повноліття дитини. Враховуючи норми ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.2013 виконкомом Грузької\~сільської ради\~Голованівського району\~Кіровоградської області (а.с. 9). Згідно копій довідок про склад сім`ї та про місце проживання дитини за №36 та [NUMBER] , виданих 21.02.2019 Липовеньківською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, дитина [PERSON] , [INFO] , входить до складу сім`ї позивача, які тимчасово проживають без реєстрації по [ADDRESS] (а.с. 10-11). Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11 січня 2019 року, яке набрало законної сили 11.02.2019, між сторонами розірвано шлюб, що був укладений 06.03.2013 (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 2 ст.\~51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, в період спільного проживання в них народилася дочка, відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Судом встановлено, що дитина, яка потребує матеріальної допомоги, проживає разом з матір`ю, а тому відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення останньою повноліття та сплачувати аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, на утриманні дітей чи непрацездатних осіб не має, відзив на позов не подав, в поданій до суду заяві вказав, що не заперечує сплачувати аліменти. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в заявленому розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1\~ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору, у зв`язку із задоволенням однієї позовної вимоги, з відповідача мають бути стягнуті 768 грн. 40 коп. судового збору на користь держави. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved