Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , в період з 16 жовтня 1996 року по день смерті останньої - [INFO] . В обґрунтування поданої заяви посилалась, що вона постійно проживає та перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживала її свекруха - [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначила, що чоловік її свекрухи [PERSON] (свекор заявниці) помер [INFO] , а її чоловік та син [PERSON] помер [INFO] . Посилалася, що вони зі свекрухою [PERSON] проживали разом, в них був спільний сімейний бюджет, вони вели разом господарство, оплачували комунальні послуги за квартиру, разом купували меблі і побутові речі для користування родиною, разом робили в у квартирі ремонт, відзначали свята та дні народження, піклувалися одна про одну. Оскільки [PERSON] була людиною похилого віку, [PERSON] опікувалася свекрухою, забезпечувала її продуктами, ліками, доглядала за нею. Коли свекруха потребувала постільного режиму чи перебувала на стаціонарному лікуванні, [PERSON] готувала для неї їжу, здійснювала всі необхідні дії задля догляду за нею. [INFO] [PERSON] померла, заявниця отримала свідоцтво про смерть останньої, здійснила її поховання. У [PERSON] залишився її повнолітній онук - [PERSON] , який є сином заявниці. Після смерті [PERSON] заявниця звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 грудня 2020 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснив, що, хоча вона фактично й прийняла спадщину, проте їй для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , необхідно звернутися до суду із заявою для встановлення юридичного факту її проживання зі свекрухою однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на викладене вище, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту того, що вона - [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , в період з 16 жовтня 1996 року по день смерті останньої - [INFO] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 січня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами окремого провадження, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2021 року витребувано у П`ятої Харківської міської державної нотаріального контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Представник [PERSON] - адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі. Заінтересована особа - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, підтвердив обставини, на які в обґрунтування вимог заяви посилалася заявниця. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, як це закріплено положеннями ч. 5 ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Задоволення заяви для заявника має юридичне значення, оскільки остання має намір реалізувати своє право на прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У заяві заявник просить суд встановити факт постійного проживання спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та спадкоємця [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - [INFO] . Так, згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 16 лютого 1973 року Палацом одруження « Дзержинський », 16 лютого 1973 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON]. , після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] в [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] . Як убачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 листопада 1995 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, [NUMBER], квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно з договором про визначення ідеальних часток від 11 квітня 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Глуховцевою Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 4-2028, сторони по договору - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дійшли згоди, що квартира [ADDRESS] буде належати ним в рівних частках - кожному по 1/3 частці. За таких обставин квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності: [PERSON] (сину заявниці), [PERSON] (матері заявниці) та [PERSON] (свекрусі заявниці). Відповідно до договору міни від 31 травня 1996 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Глуховцевою Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 4-2640, [PERSON] обміняв належну йому на праві особистої власності 1/3 частину квартири [ADDRESS] , та яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 04 листопада 1995 року, [NUMBER], зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 10 листопада 1995 року, №ІІ-5-20888, - на квартиру [ADDRESS] , яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 8 липня 1994 року, р№ 3-94-7560-І, зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 15 липня 1994 року під № ІІ-3-6296, яка належить на праві власності [PERSON] . За наслідками укладеного між [PERSON] та [PERSON] вказаного вище договору міни, право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] 24 червня 1996 року зареєстровано Харківським міським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] , р№ П-5-20888 . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 16 жовтня 1996 року по теперішній час зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , що знаходить своє підтвердження довідкою про реєстрацію місця проживання особи з Реєстру територіальної громади міста Харкова та карткою прописки форми Б. Як вбачається з поквартирної картки, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 1204/2020, заведеної П`ятою Харківсько. міської державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , [INFO] , була знята з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з її смертю [INFO] . 28 жовтня 2020 року [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І.М. було видано свідоцтво про право на спадщину № 66697501, зареєстроване в реєстрі за № 2586, на 1/3 частку квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] , що знаходить своє підтвердження витягом з про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62341074 від 04.11.2020, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І.М. За вказаних обставин, заявниці у справі - [PERSON] на праві власності належить 2/3 частки у квартирі [ADDRESS] , власницею 1/3 частки у вказаному жилому приміщенні за життя була [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , - свекруха заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 20 вересня 2011 року. Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , про що Жовтневим РАЦС 10 березня 1980 року було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10 жовтня 1987 року Московським відділом РАЦС. Виходячи з наведеного, чоловік та син спадкодавиці [PERSON] , померлої [INFO] , померли раніше за неї. Як убачається зі спадкової справи № 1204/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] , початої П`ятою Харківською міською державною конторою 11 грудня 2020 року, індекс справи 02/14, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 3536, 11 грудня 2020 року до П`ятої ХМДНК надійшла заява [PERSON] , [INFO] , в якій вона просить завести спадкову справу після померлої [PERSON] , [INFO] , та видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом або постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Заяв від інших осіб, які б звернулися з питання прийняття або відмови від спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , матеріали спадкової справи не містять. 11 грудня 2020 року постановою № 4848/0231 державного нотаріуса П`ятої ХМДНК Вікторії Зімницької про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] її свекрухи - [PERSON] , оскільки надані [PERSON] документи не підтверджують факт родинних відносин між спадкодавицею [PERSON] та [PERSON] , адже [PERSON] є свекрухою [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт постійного проживання заявника [PERSON] та [PERSON] більше п`яти років до смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . Заінтересована особа - [PERSON] , який є сином заявниці [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що із заявою про прийняття спадщини після смерті баби - [PERSON] до нотаріальної контори не звертався, фактично проживає та перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , яка не є місцем відкриття спадщини. Підтвердив обставини проживання його матері - [PERSON] та його баби - [PERSON] з 1996 року по день смерті баби однією сім`єю, як про це зазначено у заяві [PERSON] . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Як убачається з наведеного вище, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту проживання однією сім`єю дає змогу заявнику прийняти спадщину. З огляду на викладене, зібрані по справі докази, як кожен окремо, так і у їх сукупності, належна оцінка таких доказів вказують на наявність підстав для задоволення заяви, позаяк обставини того, що [PERSON] прожила з [PERSON] однією сім`єю і на час відкриття спадщини сплинуло більше п`яти років, протягом яких у них були взаємні права та обов`язки, знаходять своє підтвердження належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved