Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

[PERSON] 23.08.2017 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними зареєстровано 16.03.2013 року у Надвірнянському райвідділі ДРАЦС, актовий запис № 48. За час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого записані вона з відповідачем. Дитина фактично є на її утриманні, відповідач, проживаючи окремо, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги для сімї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання їх спільної дитини, яка потребує значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Відповідач, працюючи на сезонних та тимчасових заробітках, самоусунувся від утримання сина, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] - аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій заявлені вимоги [PERSON] підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити, а справу розглянути в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчать розписки, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, який між ними укладено 16.03.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Надвірнянського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 48 (а.с.5). За час спільного проживання в сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6), батьками якого записані сторони по справі і який проживає з позивачем, що підтверджується актом обстеження умов проживання та довідкою про склад сімї № 1272, виданим Назавизівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області 20.09.2017 року (а.с.7 ). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, а також матеріального становища дитини та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він в змозі працювати та утримувати свою дитину в розмірі, достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоровя, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, але в меншому розмірі, який визначила позивач. В звязку з цим розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 1500 грн. на дитину до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З відповідача також слід стягнути судові витрати по справі на користь позивача та в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved