Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Дяків Дмитро Іванович, звернувся в суд із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Богородчанський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Данич О.Ф. за № 22251 від 16 червня 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» 28600,00 грн боргу таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в серпні 2021 року позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження № 66359980 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського МНО Данич О.Ф. за № 22251 від 16 червня 2021 року про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» 28600,00 грн боргу. Вказує, що жодного кредитного договору за № 201211-14837-2 від 11 грудня 2020 року особисто не підписував, тому у нього відсутній обов`язок по оплаті зобов`язань по кредитному договору перед ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто». Оспорюваний виконавчий напис приватного нотаріуса вважає незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні нотаріальної дії нотаріус порушив вимоги закону та не переконався у безспірності заборгованості. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» в судове засідання не з`явився. 17 листопада 2021 року на адресу суду від директора ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 11 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] був укладений договір № 201211-14837-2, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,1 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. 11 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» було укладено договір відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 201211-14837-2 від 11 грудня 2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав позивачу кредит у розмірі 5000,00 грн шляхом перерахування на платіжну картку, однак позивач не повернув своєчасно відповідачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом. На підставі ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, в зв`язку з не виконанням позивачем зобов`язань за кредитним договором ТОВ «ФК «Ріальто» звернулося до приватного нотаріуса Київського МНО Данич О.Ф. з заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса. Станом на 05 листопада 2021 року заборгованість за вище вказаним договором становить 28600,00 грн, яка складається з 5000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 22650,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 950,00 грн - заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Станом на 17 червня 2021 року нарахування процентів позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості. Вважає, що у відповідача були всі обґрунтовані та законні підстави звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису за кредитним договором. Просив відмовити в задоволенні позову, розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського МНО Данич О.Ф. та представник Богородчанського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомили, письмових пояснень суду не надали. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] був укладений договір № 201211-14837-2, відповідно до якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом. Строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів. Згідно з графіком розрахунків, які містяться в Додатку № 1 до вказаного договору, дата повернення кредиту 10 січня 2021 року, сума кредиту - 5000,00 грн, нарахована сума процентів - 1650,00 грн, всього до сплати 6650,00 грн. 11 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Фінанс інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» був укладений договір про відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-1, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 201211-14837-2 від 11 грудня 2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Згідно з витягом з Акту приймання-передачі прав №1 від 11 червня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № 11/06/2021-Р/М-1 від 11 червня 2021року, за договором № 201211-14837-2 у позичальника [PERSON] розмір загальної заборгованості становить 27650,00 грн, заборгованість за кредитом 5000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 22650,00 грн, пеня 0,00 грн, претензійно-позовна робота не проводилася. Відповідно до розрахунку заборгованості по клієнту [PERSON] по договору № 201211-14837-2, який здійснений директором ТОВ «ФК «Ріальто», станом на 05 листопада 2021 року загальна сума заборгованості становить 28600,00 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5000,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 22650,00 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0,00 грн, заборгованість по витратам за вчинення виконавчого напису нотаріуса - 950,00 грн. 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис за № 22251 про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості на загальну суму 28600,00 грн. За заявою ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» головним державним виконавцем Богородчанського ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвським В.В. 05 серпня 2021 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 66359980 з примусового виконання виконавчого напису за № 22251 від 16 червня 2021 року щодо стягнення з боржника [PERSON] 28600,00 грн боргу. Статтями 15, 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису містить Порядок (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Верховний Суд України у правовому висновку, викладеному у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17 зазначив, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Ріальто» є правонаступником всіх прав і обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» за кредитним договором № 201211-14837-2 від 11 грудня 2020 року, який укладений між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] . Однак, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, оскільки згідно виконавчого напису стягнення заборгованості за кредитним договором проводиться за період з 16 лютого 2021 року по 11 червня 2021 року, розрахунок заборгованості, який надавався нотаріусу, суду не надано, а в розрахунку заборгованості, здійсненому ТОВ «ФК «Ріальто» станом на 05 листопада 2021 року, розмір заборгованості по відсоткам - 22650,00 грн визначений на дату 16 червня 2021 року. Крім того, стороною відповідача не надано суду документів, які ТОВ «ФК«Ріальто» були надані нотаріусу для вчинення виконавчого напису, зокрема, і доказів того, що стягувачем було направлено розрахунок заборгованості боржнику. Також судом встановлено наступне. З тексту оспорюваного виконавчого напису встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 розділу ІІ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з розрахункових і кредитних відносин» Переліку (зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29 листопада 2001 року, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29 листопада 2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому пункту 2 не передбачено в діючому Переліку. У правовій позиції, яка наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року №910/10374/17 зроблено висновок, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, вчиняючи 16 червня 2021 року виконавчий напис за № 22251, приватний нотаріус Данич О.Ф. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23, тобто, керувалася нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяла в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». З огляду на викладене, оскільки судом встановлено, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахувала та не перевірила факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, нею взято до уваги тільки розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, який зроблено ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» одноособово без урахування думки та позиції позивача, враховуючи, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано не чинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд дійшов висновку, що спірний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено 1271,20 грн судового збору (908,00 грн - за подання позову та 363,20 грн - за подання заяви про забезпечення позову у електронній формі), які, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь [PERSON] . Крім того, ухвалою суду від 08 листопада 2021 року задоволено заяву представника позивача адвоката Дяківа Д.І. про забезпечення позову, постановлено зупинити стягнення, яке проводиться на підставі постанови головного державного виконавця Богородчанського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гаєвського В.В. у виконавчому провадженні № 66359980 щодо примусового виконання виконавчого напису за № 22251, вчиненого 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» 28600,00 грн боргу. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі наведеного, Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved