Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], після чого відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої, окрім іншого майна, увійшло домоволодіння що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Отримати у встановленому законодавством порядку свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України позивач не має можливості, оскільки спадкодавець не встиг за життя оформити належним чином право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не прибув, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Забуянська сільська рада в своїй письмовій заяві просили слухати справу у відсутності їх представника. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] видане виконкомом Горностайпільської сільської ради, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблений відповідний запис № 05. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, зокрема і на домоволодіння що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно норми ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. У відповідності до положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини спадкоємцям було достатньо вчинити одну із дій, передбачених даною нормою: або подати заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, або фактично вступити в оперативне управління та володіння спадковим майном. Спадщину після смерті [PERSON], позивач фактично прийняла, адже відповідно до ст. 1270 ЦПК України, до пів року звернулася до Іванківської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Відповідно до копії спадкової справи №86/2014 вбачається, що позивач дійсно прийняла спадщину після своєї матері у строки встановлені законом. А згідно заповіту складеного спадкодавцем, все майно яке б воно не було і з чого не складалося [PERSON], заповіла своїй дочці - позивачу по справі. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно довідки виданої Забуянською сільською радою Макарівського району Київської області вбачається, що [PERSON] дійсно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею на день її смерті за вищевказаною адресою ніхто не був зареєстрований та не проживав. Малолітні та неповнолітні діти не проживали та не зареєстровані. Факт того, що власником домоволодіння у [ADDRESS], дійсно була [PERSON], підтверджується довідкою яка містить в собі інформацію про те, що в погосподарській книзі за №6 від 2011 року зроблено особистий запис №0534-6, про те, що власником вищевказаного житлового будинку є [PERSON] Як вбачається з технічного паспорту на індивідуальний жилий будинок, який було виготовлено на вказане домоволодіння, а також виписки з погосподарської книги №6 Забуянської сільської ради, спірний будинок побудовано 1950 року. На час побудови будинку не існувало спеціального нормативно-правового акту, який би передбачав обов'язкову державну реєстрацію права власності на житлові будинки, розташовані в сільських населених пунктах. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини суд вважає, що є всі підстави вважати, що житловий будинок в [ADDRESS] на законних підставах перебував у власності спадкодавця. Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене,

Outcome: approved