Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

[PERSON] 08 квітня 2019 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління-служба у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради, про зміну способу стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав.Позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а також змінити спосіб стягнення аліментів і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. В судове засідання представник третьої особи: Управління-служби у справах дітей Новокодацької районної у м. Дніпрі ради не з`явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомили, письмових заяв не надходило. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2004 року по 23 грудня 2006 року (а.с. 8, 9). Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). [PERSON] вихованням доньки не займається, не проявляє зацікавленості у навчанні та розвитку дитини, матеріально не забезпечує, не цікавиться життям дитини, не спілкується з дитиною, не телефонує та не вітає зі святами, не створює належних умов для проживання та виховання доньки, ухиляючись тим самим від виконання своїх батьківських обов`язків. [PERSON] проживає разом з матір`ю - [PERSON] , вітчимом - [PERSON] , та сестрами за адресою: [ADDRESS] , які займається вихованням та матеріальним утриманням дитини. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що для дитини створені всі необхідні умови для проживання, навчання, відпочинку та розвитку. Вихованням та матеріальним утриманням дитини займається мати та вітчим, батько участі у житті доньки не приймає (а.с. 41). Згідно з характеристикою на ученицю 7-А класу КЗО «Спеціалізована середня загальноосвітня школа № 141» ДМР, [PERSON] , вихованням дівчинки займаються мати, [PERSON] , та вітчим, [PERSON] . Дівчинка вважає батьком вітчима. Мати та вітчим відвідують батьківські збори, спілкуються з вчителями, цікавляться навчанням дитини. Батько дівчинки - [PERSON] , за весь час навчання [PERSON] , не відвідував навчальний заклад, успіхами та навчанням доньки не цікавився (а.с. 13). Згідно з характеристикою на дитину, наданою ГО «Дніпропетровська організація черліденгу», в якій тренується [PERSON] , [INFO] , вихованням та розвитком дитини займається мати й вітчим, батько участі у вихованні доньки не приймає, змагання в яких [PERSON] приймає участь, не відвідує, успіхами доньки не цікавиться (а.с. 14). [PERSON] станом на 01 листопада 2019 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 97 136,75 грн., що підтверджується розрахунком від 27 листопада 2019 року, складеним державним виконавцем Металургійного ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області Кітугіною Мариною (а.с. 56-57). Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної державної адміністрації від 13 червня 2019 року орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 42-43). Згідно вимог статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її на\-вчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормально\-го самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновиз\-наних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про достатність правових підстав для позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів, суд виходить з наступного. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2006 року стягнуто щомісячно аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття на користь матері [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 23.02.2006 року (а.с. 11). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Розмір присуджених до стягнення аліментів, визначений судом виходячи із принципів розумності та справедливості. Враховуючи, що з боку позивача не надано належних та допустимих доказів в підтвердження отримання відповідачем доходу та спроможності сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 5 000 грн., позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів задоволенню не підлягають. Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір і його вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial