Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

[PERSON] в квітні 2015 року заявила позов до колишнього чоловіка [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Розмір вимог позову неодноразово змінювався, і в кінцевому позивач просила постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач з січня 2015 року не приймає участі в утриманні дітей. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що по суті зводяться до викладеного в позовній заяві та уточненнях до неї. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяви про розгляд справи без участі відповідача не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення. Представник позивача проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.11.2014р. було розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 02.08.2003 року. Рішення набуло законної сили 24.11.2014 року. Сторони від вказаного шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Після розлучення між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей та здійснення батьками батьківських обов'язків. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09.04.2015р., разом з іншим, визначено місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] - разом з матір?ю [PERSON] При цьому, судом встановлено, як це наведено в рішенні, що діти постійно проживають з матір?ю починаючи з січня 2015 року. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей, в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань. Сторона позивача стверджує, що з січня 2015 року відповідач не надає будь-якої допомоги на утримання дітей. При цьому вказують, що він має постійний дохід від підприємницької діяльності та від передачі в оренду належного майна, загальний дохід становить близько 100000 грн., щомісячно, проте після того, як було заявлено дійсний позов приховує свої статки. Дані пояснення частково підтверджуються наданими документами, за якими [PERSON] з 08.04.2012р. займає посаду ТОВ «НИКОС ПРО СИСТЕМ», з посадовим окладом 10000 грн., та за сумісництвом посаду генерального директора ТОВ «НИКОС ГРУП» з посадовим окладом в 3000 грн., крім того має дохід в 6000 грн., щомісячно, у виді орендних платежів за оренду належних йому автомобілів. Представник позивача наголосила, що дані документи були представлені суду самим відповідачем в квітні 2015 року при розгляді справи про визначення місця проживання дітей та здійснення батьками батьківських обов'язків. Про наявність доходів у відповідача до квітня 2015 року вказують і факти сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, що підтверджується даними облікової картки застрахованої особи [PERSON] З цієї ж картки вбачається, що з квітня 2015р. страхові платежі до Фонду не поступають. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача аліментів на утримання дитини, а визначення аліментів в твердій грошовій сумі узгоджується з приписами ст. 184 СК України. Погоджується суд і з заявленим розміром аліментів. Такий розмір, на думку суду, позивачем достатньо обґрунтовано потребами дітей виходячи з їх віку, умов проживання, навчання, стану здоров'я, тощо, враховано позивачем і власні статки та факт що відповідач є батьком ще однієї дитини, яка народилася поза шлюбом. Крім того, виходячи із наведених вище доходів відповідача, відсутності даних про наявність у останнього інших утриманців, інших аліментних зобов'язань, з урахуванням його віку, роду занять, суд визнає заявлений розмір аліментів реальним до виконання, тобто таким, що є не обтяжливим для відповідача. Не порушує такий розмір аліментів і принцип рівності участі батьків в утриманні дітей, не зважаючи навіть на те, що статки відповідача вищі ніж у позивача. Отже, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню повністю. За такого рішення, витрати у справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved