overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

[PERSON] 28 квітня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 02 листопада 2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги їй на утримання дитини не надає, добровільно не приймає участі у витратах на утримання сина, не виконує покладених на нього законом обов'язків. Тому позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/ 4 частини його заробітку (доходу) до досягнення сином повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої позов підтримала, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву, відповідно до якої позов визнав, просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 2007 року (л.с. 8 копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (л.с. 9 свідоцтво про народження). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України розмір аліментів на утримання однієї дитини визначається судом. Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з дня пред'явлення даного позову з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/ 4 частки з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON] 28 квітня 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що від спільного подружнього життя з відповідачем вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вони проживають окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, інших аліментних зобовязань немає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини. Позивач в судове засідання не зявилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач\~ у судове засідання не з'явився, в заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутності. Проти позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 цього Кодексу, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Відповідно до свідоцтва про народження (а. с. 4), відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою про склад сімї (а. с. 2). Суд погоджується з розміром аліментів, запропонованим позивачкою, що не суперечить вимогам закону і інтересам сторін та дитини. Оскільки позивачка звільнена за законом від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] 28 квітня 2021 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи позов збереженням та перебуванням у шлюбі суперечить її інтересам, сім`я розпалася, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться, дітей не мають, однак відповідач не бажає розірвати шлюб у добровільному порядку. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач позов визнав, підтвердив, що хоча і проживають в одному будинку, але шлюбні відносини між ними припинені. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 липня 2015 року між сторонами Пустовійтівською сільською радою Роменського району Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 12. В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони, хоча і проживають одному будинку, але шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2020 року, спору про поділ майна немає. Відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2014 року звернулася до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 27 серпня 2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого [INFO] у сторін народився син [PERSON], який проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні. Батько дитини [PERSON] матеріальної допомоги на утримання не надає, хоча працює в магазині АТБ та має регулярний дохід, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх дитини. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти стягнення з нього аліментів у пред'явленому позивачем розмірі не заперечує. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони з 27 серпня 2011 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, за час якого [INFO] в них народився малолітній син [PERSON], який повністю знаходиться на утримання своєї матері [PERSON] (а.с. 5-6, 8). Відповідач матеріальної допомоги на утримання свого сина [PERSON] не надає, проте має регулярний дохід, так як є працівником магазину АТБ. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ч. 1 ст. 183 СК установлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначені розміру аліментів суд ураховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено приписами частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, позовна заява підлягає задоволенню. Як передбачено приписами ч. 1 ст. 88 ЦПК, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач сплатив за надану юридичну допомогу 100 грн, що підтверджується квитанцією адвоката від 15.05.2014 (а.с. 9 ), тому суд указані судові витрати стягує на користь позивача з відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 12 липня 2002 року, мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, постійних сварок, які призвели до втрати почуття поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе, тому просила суд розірвати шлюб. . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві та уточнюючи позовні вимоги просила розірвати їх шлюб, відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що їх сім'ю можливо зберегти і він прикладає для цього всі зусилля. В ході судового розгляду на розірвання шлюбу погодився, зважаючи на стійку позицію позивача на своїх вимогах, розуміє про неможливість збереження шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 2002 року в Максимівській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 7, мають сина [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних пріоритетів на майбутнє життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного і розпаду сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати та відновити позивачу дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 04 жовтня 2000 перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], народження [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Заробітна плата, яку отримує позивач, не дає можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини, розвиток його здібностей та уподобань. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, так як отримує заробітну плату, працюючи водієм в ТОВ «ПКЗ-АГРО», тому позивач просить суд стягти з відповідача аліменти на утримання їх дитини. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти стягнення з нього аліментів у пред'явленому позивачем розмірі не заперечує. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2000 року, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], народження [INFO] (а.с.4). Малолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні, проте заробітна плата, яку отримує остання, не дає їй можливості повністю забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини, розвиток її здібностей та уподобань (а.с. 3, 5). Відповідач є водієм ТОВ «ПКЗ-АГРО» та отримує заробітну плату, проте матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість та зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ч. 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначені розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено приписами частини 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 15 травня 2010 року, мають малолітнього сина [PERSON], 29 жовтня 2010 року. З жовтня 2014 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, ведення домашнього господарства та сімейного бюджету, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сімя їх розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Просила суд розірвати шлюб, залишити їй шлюбне прізвище «Баркова» та визначити місце проживання дитини з нею. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якої пояснила так, як викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 травня 2010 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 248, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З жовтня місяця 2014 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за різних поглядів на вирішення побутових проблем, ведення домашнього господарства та сімейного бюджету, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, прізвище позивачу залишити шлюбне та місце проживання дитини визначити з нею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що [INFO] померла його родичка [PERSON], яка проживала в с. Ананьєві Другому Ананьївського району Одеської області. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,77 га, яка знаходиться на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом. Позивач зазначає, що при зверненні до нотаріальної контори з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися для вирішення даного питання до суду. Позивач вказує, що строк пропустив з поважної причини, оскільки в період коли відкрилась спадщина, він не зміг знайти державний акт на зазначену земельну ділянку, а тому і вчасно звернутися за спадщиною. Державний акт на земельну ділянку він виявив лише в кінці червня 2016 року, після чого і зміг почати вирішувати спадкові питання, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з'явився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.13), відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представника відповідача в судове засідання також не з'явився, однак надав письмову заяву (а.с.17), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач - [PERSON], [INFO], уродженець с. Салтанівка Любашівського району Одеської області, мешканець [ADDRESS] (а.с.4). Судом досліджені наступні матеріали справи: копія свідоцтва про смерть [PERSON].(а.с.5), копія державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER] та додатків до нього(а.с.6-7), копії довідок Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району №№466 від 14 червня 2016 року(а.с.8-9), копія заповіту [PERSON] від 15 жовтня 2014 року(а.с.10), копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №39188237 від 16 грудня 2014 року(а.с.11), лист нотаріуса від 30 червня 2016 року на звернення [PERSON].(а.с.12). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

[PERSON] 28 липня 2017 року подав до суду заяву про визнання недієздатним його батька [PERSON], [INFO]. У обгрунутування своєї заяви посилався на те, що його батько протягом багатьох років страждає хронічним захворюванням, що супроводжується постійним різким зниженням памяті і як наслідок розладами психіки і хвороба прогресує, через що він потребує постійного стороннього догляду, оскільки не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними і тому над ним необхідно встановити опіку, призначивши йому опікуна. Під час судового розгляду заявник [PERSON] у підтримання заяви посилався на викладені у ній обставини. Вислухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування про підтримання письмового подання, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Із свідоцтва про народження, паспортів громадянина України, довідки про склад сімї відомо, що [PERSON] є батьком [PERSON] та членом його сімї (а. с. 2, 3, 4). Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Із висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що [PERSON] в даний час страждає хронічним психічним розладом у вигляді судинної деменції і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними та потребує опіки (а. с. 23-24). Згідно ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Орган опіки та піклування виконавчий комітет Самбірської міської ради Львівської області вніс до суду подання про призначення опікуном [PERSON] його сина [PERSON] (а.с. 31) Призначення [PERSON] опікуном не суперечить інтересам [PERSON], так як вони перебувають у родинних відносинах і [PERSON] має можливість виконувати обовязки опікуна, оскільки має повну цивільну дієздатність та згідний на призначення його опікуном [PERSON] Обставин, які б виключали можливість призначення [PERSON] опікуном свого батька [PERSON], не встановлено.

Outcome: approved