Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [PERSON], 74, м. Чернівці. В позові посилається на те, що після смерті дідуся [PERSON] 31.01.1964 року і бабусі [PERSON] 12.7.1976 року її батько [PERSON], як спадкоємець, отримав майно своїх померлих батьків, а саме будинковолодіння, що розташоване по вул. В.Александрі, 74 (в минулому вул. Підлісна, 2), м. Чернівці. Однак [PERSON] своєчасно не звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори з метою оформлення спадкового права і помер 27 липня 1990 року. Мати - [PERSON] померла 8 грудня 1998 року. Після смерті своїх батьків [PERSON] є спадкоємницею за законом першої черги у відповідності до вимог ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), інших спадкоємців за законом чи заповітом немає. Зазначає, що Вона звернулася до Другої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадкове майно після смерті своїх батьків [PERSON] і [PERSON], однак відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.04.2014р. № 3534/02-31, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з неспівпадінням прізвищ спадкодавців Риндзак, [PERSON] та [PERSON] [PERSON] і рекомендовано звернутися до суду. На основі зазначеного, просить, визнати за нею [PERSON] право власності на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: вул. В.Александрі, 74, м. Чернівці, і яке складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 48,20 кв.м в т.ч. дві житлові кімнати площею 33,90 кв.м., житлового будинку літ. «Д» загальною площею 81,30 кв.м в т.ч. чотири житлові кімнати площею 59,70 кв.м., літньої кухні літ. «Е», погребу літ. «Пг», криниці літ. «К», вигрібної ями І та огорожі №1-4 в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON]. [PERSON] [PERSON] подала письмову заяву до суду, в якій свої позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Представник Відповідача в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована і проживає в [INFO] з 16 червня 1992 року, що підтверджено копією паспорта та довідкою ПП «Садгора-Сервіс» від 22.06.2016 № 2017. (а.с.5-7) Згідно свідоцтва про народження, серія IV-УР № 1896559 від 25.01.1963 р., батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON], а батьком [PERSON] і відповідно дідусем та бабусею [PERSON] були [PERSON], [PERSON], прізвище яких в актовому записі про народження та про смерть, у звязку з неправильним правописом, помилково записані, як «Риндзак», «Ринзяк» і «Рензяк» що вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. (а.с.8-9) Як вбачається із свідоцтва про смерть серія І-МИ №162957, виданого повторно 17.06.2016 року, прізвище батька [PERSON] зазначено як, «Ринзяк» [PERSON] 31 січня 1964 року смерті, а прізвище матері [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серія І-МИ №128999, виданого повторно 17.02.2014 року, зазначено як, «Ринзяк» [PERSON] 12 липня 1976 року смерті. (а.с.10-11) Судом встановлено, що право власності на будинковолодіння розташоване у м. Чернівцях по вул. В.Алексанрі, 74 (колишня вул. Підлісна, 2) зареєстровано за громадянами [PERSON] і [PERSON] згідно свідоцтва про право власності на будівлю або право забудови №128 від 17 листопада 1952 року. Як вбачається із вказаного свідоцтва, воно видане на підставі рішення народного суду 2-ї дільниці Шевченківського району м. Чернівці від 21.06.1952 року про визнання права власності на будинковолодіння, і зареєстроване в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації в реєстрі за № 880 книга № 12 лист 38 в 1953 році. (а.с.15-16) Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №74 по вул. В.Александрі, м. Чернівці вбачається, що на земельній ділянці №74 по вул. В.Александрі, м. Чернівці, розташовано житловий будинок літ. «А» загальною площею 48,20 кв.м в т.ч. дві житлові кімнати площею 33,90 кв.м. (1951 року побудови), житловий будинок літ. «Д» загальною площею 81,30 кв.м в т.ч. чотири житлові кімнати площею 59,70 кв.м. (1988 року побудови), літня кухня літ. «Е», погреб літ. «Пг», криниця літ. «К», вигрібна яма І та огорожа №1-4. (а.с.19-26) Судом встановлено, що батько [PERSON] - [PERSON] помер 27 липня 1990 року згідно свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 124435, виданого повторно від 08.11.2013, а мати [PERSON] - [PERSON], померла 08 грудні 1998 року, згідно свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 124434, виданого повторно від 08.11.2013. (а.с.12-13) Згідно ч.1 та ч.2 ст.524 ЦК Української РСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце,коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.525 ЦК Української РСР в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно ст.526 ЦК Української РСР в редакції 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме,- місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.527 ЦК Української РСР в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Судом встановлено, що згідно довідки ПП «Садгора-Сервіс» № 2017 від 22.06.2016 та довідки №5 квартального комітету органу самоорганізації населення Садгірського району м. Чернівці від 16.05.2014 року [PERSON] - [PERSON] зареєстрована і постійно проживала за адресою [INFO]. (а.с.7,14) Таким чином, [PERSON], в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (яка діяла на момент виникнення правовідносин), вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом шести місяців з дня її відкриття фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, а інших спадкоємців не було. Згідно роз'яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що [PERSON], фактично прийняли спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], а також враховуючи певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved