Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 01.02.2013 року о 13 годині в Запорізької гімназії № 2 імені Лесі Українки Запорізької міської ради в учбовому класі № 202 неповнолітній учень цього ж учбового закладу [PERSON], маючи намір на завдання тілесних ушкоджень, діючи з необережності, а саме злочинною недбалістю, взявши шматок крейди, кинув його в бік, де сиділа за партою неповнолітня дочка позивачки- Ніколова Г., в результаті чого пошкодив останній око. У зв'язку із отриманим тілесним ушкодженням у вигляді травми правого ока з контузією тяжкого ступеня з крововиливом під кон'юнктиву з розвитком набряклості рогівки, гіфами, набряку райдужки, дитина проходила довготривале лікування. Між отриманою травмою ока і послідуючим її лікуванням та ускладненнями, що виникли, встановлено прямий причинний зв'язок. Враховуючи розмір завданої майнової шкоди, характер та глибину моральних страждань, яких зазнала дочка позивачки, просить стягнути із відповідача 2708 гривень 75 копійок у відшкодування майнової шкоди та 500 000 гривень у відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали, надала до суду письмові заперечення, в яких просять відмовити у задоволенні позовних вимог, так як школа здійснювала належне виховання та нагляд за учнями, про що свідчать письмові документи: Книга протоколів нарад при директорі, Протоколи, Витяг з протоколу, Медичний журнал, з яких видно, що учні, вчителі та адміністрація школи обізнані та дотримуються правил внутрішнього розпорядку школи. До того ж, Єдині правила для учнів доведені до відома всіх учнів і знаходяться у класному куточку, що розташований у кожному класі гімназії. Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників також доводяться до відома усіх учнів та знаходяться на стенді наочної інформації в учительській цієї гімназії. Про нещасний випадок, який стався у школі 01.03.2013 року між учнями, повідомили Начальника територіального відділу освіти по Жовтневому району м. Запоріжжя, батьків, склали акт про нещасний випадок, провели внутрішнє розслідування у школі, залагоджували виниклу ситуацію між батьками учнів, винних у вказаному інциденті, цікавилися та спостерігали за здоров'ям неповнолітньої [PERSON], неодноразово пропонували допомогу. З характеристики [PERSON] - учня гімназії № 2 ім. Лесі Українки Запорізької міської ради вбачається, що останній за місцем навчання характеризується позитивно, ніколи ніяких конфліктів та сварок не вчиняв. Крім того, між неповнолітніми учнями [PERSON] та [PERSON] ніколи не було конфліктів. [PERSON] та [PERSON] приятелювали та обидва характеризуються тільки позитивно. Таким чином, відповідач вважає, що школа на достатньому рівні проводила роботу щодо формування у учнів навичок дбайливого ставлення до свого здоров'я, до життя та здоров'я оточуючих, дисциплінованості, недопущення порушення учнями правил поведінки під час перерви. Більш того, під час кримінального провадження у відношенні [PERSON] за ст. 128 КК України, батьками [PERSON] було заявлено цивільний позов про стягнення з матері [PERSON] - [PERSON] 100 000 (сто тисяч) гривень за спричинену моральну шкоду, який у кримінальному проваджені розглянутий не був. З письмової розписки, написаної батьком неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] слідує, що [PERSON] отримав від матері [PERSON] - [PERSON] 4000 гривень у рахунок часткового відшкодування спричиненої моральної та матеріальної шкоди. Такі обставини та особисті свідчення позивача свідчать, що позивач вважає, що є спільна вина як відповідача так і батьків [PERSON] у спричинені неповнолітній [PERSON] матеріальної та моральної шкоди. А за таких умов, батьки винного в інциденті учня [PERSON] повинні нести цивільну відповідальність. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги не визнала в повному обсязі з тих же самих підстав, які зазначив відповідач у своїх запереченнях проти позовних вимог. Представник третьої особи: [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], до судового засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи у відношенні [PERSON] за ст. 128 КК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що у відношенні неповнолітнього [PERSON] було порушено кримінальне провадження за вчинене ним суспільно-небезпечне діяння, передбачене ст. 128 КК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2013 року встановлено, що 01.02.2013 року о 13 годині малолітній [PERSON], маючи намір на завдання тілесних ушкоджень, знаходячись в учбовому класі № 202 Запорізької гімназії № 2 імені Лесі Українки, діючи із необережністю, а саме злочинною недбалістю, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен і міг їх передбачити, взявши шматок крейди, кинув його у бік, де сиділа за партою малолітня [PERSON], влучивши останній в праве око. Своїми діями малолітній [PERSON] спричинив [PERSON] згідно висновку експерта № 1053 від 20.05.2013 року, тілесні пошкодження у вигляді травми правого ока з контузією тяжкого ступеня з крововиливом під кон'юнктиву з розвитком набряклості рогівки, що спричинило стійку втрату загальної працездатності не менше ніж на одну третину, що за вказаною ознакою кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження. За скоєне суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 128 КК України, відносно [PERSON] Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2013 року застосовано примусові заходи виховного характеру. Згідно акту про нещасний випадок, що стався з учнем навчально-виховного закладу Запорізької гімназії № 2 імені Лесі Українки від 4.02.2013 року № 191, встановлені наступні обставини: « на перерві між уроками в кабінеті № 202 [PERSON] та [PERSON] (учні 8-Б класу) зчинили між собою суперечку. [PERSON] взяв крейду, кинув її в [PERSON], але влучив в праве око [PERSON], травмуючи його». Згідно висновків акту про нещасний випадок, що стався з учнем навчально-виховного закладу Запорізької гімназії № 2 імені Лесі Українки [PERSON],. - вчитель математики не забезпечила виконання п.4 «Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і закладах освіти» затверджено наказом МОН України від 01.08.2001 року № 5, [PERSON] та [PERSON]- учні 8-Б класу порушення п. 8 «Правил для учнів». В судовому засіданні свідок [PERSON]- завуч по виховній роботі Запорізької гімназії № 2 імені Лесі Українки, пояснила, що з характеристики [PERSON] (яка міститься в матеріалах кримінального провадження) - учня гімназії № 2 ім. Лесі Українки Запорізької міської ради, яку складав їх навчальний заклад, вбачається, що останній за місцем навчання характеризується позитивно, ніколи ніяких конфліктів та сварок не вчиняв. Крім того, між неповнолітніми учнями [PERSON] та [PERSON] ніколи не було конфліктів. [PERSON] та [PERSON] приятелювали та обидва характеризуються тільки позитивно. Єдині правила для учнів доведені до відома всіх учнів і знаходяться у класному куточку, що розташований у кожному класі гімназії. Вважає, що школа на достатньому рівні забезпечувала та проводила роботу щодо недопущення порушення учнями правил поведінки під час перерви. Даний інцидент, що стався вважає нещасним випадком, так як ніяких сварок та конфліктів між [PERSON] та [PERSON] не було, а тому якось запобігти даному нещасному випадку школа та вчитель не мали за можливе. Ч. 2 ст. 1178 ЦК України визначено, якщо малолітня особа завдала шкоди під час перебування під наглядом навчального закладу, закладу охорони здоров'я чи іншого закладу, що зобов'язаний здійснювати нагляд за нею, а також під наглядом особи, яка здійснює нагляд за малолітньою особою на підставі договору, ці заклади та особа зобов'язані відшкодувати шкоду, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Згідно із ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником з час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. А відтак, відповідно до вищезазначеного, навчальний заклад - Запорізька гімназія № 2 імені Лесі Українки Запорізької міської ради несе відповідальність за життя та здоров'я учнів під час освітнього процесу. Як вбачається з копій наданих позивачем в підтвердження заявлених позовних вимог фіскальних чеків, на лікування неповнолітньої [PERSON] було затрачено 6708 гривень 75 копійок. З розписки, написаної батьком неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] слідує, що [PERSON] отримав від матері [PERSON] - [PERSON] 4000 гривень у рахунок часткового відшкодування спричиненої моральної та матеріальної шкоди. В позовній заяві [PERSON] зазначила, що сплачена сума 4000 гривень є сумою відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, таким чином не відшкодованою матеріальною шкодою є (6708 гривень 75 копійок - 4000) 2708 гривень 75 копійок. Позивачем [PERSON], яка діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON], заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача в відшкодування моральної шкоди 500000 гривень, так як через тілесні ушкодження, пошкодження зору дитини на одне око, зір дитини значно погіршився, у зв'язку із чим, остання дуже переживає, вимушена була проходити довготривале лікування в медичних закладах, що позбавило її можливості відвідувати школу, вести повноцінне життя, спілкуватись з однолітками та рідними, завдало останній особливих глибоких та тривалих душевних страждань. Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її задала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ст. 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Ч. 2 цієї статті визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві фізичних і моральних страждань, з урахуваннями у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілої, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З огляду на наведене, з урахуванням конкретних обставин по справі, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в відшкодування спричиненої протиправними діями моральної шкоди на суму 500000 гривень необгрунтовано завищеними і розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої неповнолітньої [PERSON], необхідно зменшити до 10 000 грн. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial