Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] 29 листопада 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 22.03.2009 року помер її батько [PERSON]. Факт родинних відносин між нею та її покійним батьком підтверджуються копією свідоцтва про народження серії Ш-ФП № 430903, виданого Первомайським відділом РАГС виконавчого комітету Первомайської міської ради в Миколаївській області від 27.07.1991 року, актовий запис за №618. Її покійний батько останнім часом постійно проживав в [INFO]. Шлюб між її покійним батьком [PERSON] та її матірю [PERSON] був розірваний 06.09.1995 року, що підтверджується копією дубліката свідоцтва про розірвання шлюбу серії I-ФП №086222 від 02.11.2017 року, виданого Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільної стану Головного управління юстиції в Миколаївській області. Після розірвання шлюбу між її батьками, її мати [PERSON] подавала позов до Первомайського суду Миколаївської області, відносно її покійного батька [PERSON], щодо стягнення заборгованості по аліментним платежам. На підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області був виданий виконавчий лист та звернено стягнення по сплаті за аліментними зобовязаннями в Ананьївському відділі Державної виконавчої служби Одеської області із зазначених підстав. Проте, її нині покійний батько аліментів не сплачував, так як він зловживав алкогольними напоями, але працював в колишньому КСП «Більшовик», розташованому на території Кохівської сільської ради, Ананьївського району Одеської області. Так як її покійний батько при своєму житті не сплачував аліменти, її мати писала відповідні скарги до Державної виконавчої служби м. Ананьїва, та в інші відомства та управління, звідки її матері приходили відповіді, що боржник по аліментам, тобто її батько не працює, в нього немає жодного доходу, та в нього відсутнє будь яке майно. В селі Шелехове її батько проживав в чужому будинку, свого будинку в нього не було, та не відомо було де він на той час був зареєстрований. В той час коли її батько ще був живий, то її мати привозила її в с. Шелехове, де проживав її батько, але її батько не хтів з нею спілкуватись, також не хтіли із нею спілкуватись батьки її батька, могли навіть не вийти до неї з матірю з хати, та ображали їх нецензурною лайкою. В звязку з тим що її батько не повідомляв про себе останніх два роки перед своєю смертю, та взагалі ніхто з с. Шелехове не повідомляв будь якої інформації про аліменти, її мати написала листа до Державної виконавчої служби м. Ананьїв за несплату аліментів моїм батьком, Також про факт смерті її батька ніхто з його рідних ні її мати ні її навмисно не повідомляли. На момент смерті її батька їй було 17 років, тобто у відповідності до вимог до вимог ч.4 ст.1268 - малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. У 2017 році вона вирішила перевірити документально чи дійсно у її батька після його смерті не залишилось будь якого майна, звернулась до адвоката м. Первомайську, Миколаївської області, який виконав кілька запитів до Відділу в Ананьївському районі Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області, на що відповіді про наявність чи відсутність будь якого майна її батька вони не отримали, на що її адвокату зателефонували з Держгеокадастру та повідомили щоб вона сама написала заяву в Відділ Держгеокадастру в Ананьївському районі на отримання даної інформації. Лише на прикінці жовтня 2017 року з Відділу Держгеокадастру в Ананьївському районі поштою прийшла їй відповідь що згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1119 на імя [PERSON], 01.08.2000 року Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії PH №745167 площею 5,29 в умовних кадастрових гектарах на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області № 245 від 06.08.1996 року, який перебував в колективній власності КСП «Більшовик» та розташований на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Це вона вперше дізналась про існування даного майна її померлого батька, так як до цього всі рідні її батька навмисно приховували дану інформацію від неї та її матері, навіть після смерті її батька. В звязку з отриманням даної інформації для встановлення подальшої долі паю її померлого батька 11.11.2017 року вона звернулась до Ананьївської районної державної нотаріальної контори, до нотаріуса [PERSON], де встановила що спадкова справа № 105/2011 була відкрита та закінчена у 2011 році та право на вищевказану земельну частку (пай) її померлого батька отримав її дідусь по батьку гр-н [PERSON], [INFO], який був зареєстрований та мешкав в [INFO]. Згідно відмови нотаріуса [PERSON] за вих. № 1939/02-14 від 11.11.2017 року їй стало відомо що станом на 08.04.2011 року жодної інформації щодо інших спадкоємців [PERSON] не було і [PERSON] теж про це не повідомив, тобто навмисно злісно приховав, та на день відкриття спадщини вона була неповнолітньою особою, а тому відповідно до ч.4 ст. 1268 Цивільного кодексу вважалась особою, яка прийняла спадщину свого батька. Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом [PERSON], вартість земельної частки (паю) становить 53843,20грн. (пятдесят три тисячі вісімсот сорок три) гривні 20 копійок, згідно довідки Відділу Держкомзему у Ананьївському районі Одеської області від 07.04.2011 року за вихідним № 14440; За змістом ч.1 ст. 1241 ЦК України - Право на обов'язкову частку у спадщині мають: 1. Неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). За правилами ч.1 ст.1261 ЦК України - У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця. Здатність бути спадкоємцем не пов'язується законом з досягненням фізичною особою певного віку. Тому спадкоємцями можуть бути як новонароджені, так і повнолітні діти спадкодавця. Спадкові права дітей не залежать також від того, чи народилися вони під час перебування спадкодавця в зареєстрованому шлюбі або шлюбі, який був визнаний недійним. Головне, щоб у дітей існували докази походження їх від даних осіб (насамперед, таким доказом виступає свідоцтво про народження дитини). У відповідності до вимог ч.4 ст. 1268 ЦК України - Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно з правилами ст. 63 Закону України «Про нотаріат» здійснює повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини: Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. У звязку з вказаними обставинами вона звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач та її представник в судове засідання на розгляд справи не зявились, однак представник позивача за довіреністю(а.с.29) [PERSON] надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та у відсутність позивача. Позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують(а.с.27). Представник відповідача в судове засідання на розгляд справи не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки не повідомив(а.с.24). Представник третьої особи - відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в судове засідання на розгляд справи не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки не повідомив(а.с.23). Представник третьої особи - Ананьївської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в судове засідання на розгляд справи не зявилась, однак надала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника(а.с.25). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, взявши до уваги заяву позивача та її представника, неявку відповідача та представника третьої особи - відділу в Ананьївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, заяву представника третьої особи - Ананьївської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Одеській області, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом досліджені наступні матеріали справи: ксерокопія листа нотаріуса від 11 листопада 2017 року №1939/02-14(а.с.10-11), ксерокопія свідоцтва про смерть [PERSON]І.(а.с.12), ксерокопія листа відділу в Ананьївському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області №1533/101-17 від 12 жовтня 2017 року(а.с.13), ксерокопія свідоцтва про народження позивача(а.с.15), ксерокопія свідоцтва про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]А.(а.с.16) Згідно ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 2. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.. 60 ЦПК України. Обов'язки доказування і подання доказів 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1217. Види спадкування 1.Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч.3 ст.1223 ЦК України: 1. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 2. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 3. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст.1261 ЦК України \~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таким чином надані до справи докази позивачем, документально підтвердженні обставини дають підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів, які можуть спростувати докази, надані позивачем.

Outcome: approved