Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

[PERSON] , 31.05.2021 звернулася в суд з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 4 000 грн., щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що з 14.01.2016 перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак з липня 2020 року відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодних коштів на утримання дитини не надає, не піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, їй самій важко забезпечувати потреби сина, відповідач працює у будівельній фірмі в Республіці Польща, інших утриманців немає, відтак має можливість та зобов`язаний надавати кошти на утримання дитини у вищезазначеному розмірі. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 15.06.2021 провадження у справі відкрито в порядку спрощенного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] в суді вимоги підтримав, просить про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 4 000 грн., щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття, а також судових витрат по справі. Окрім цього зазначив, що позивачка з сином проживає в с. Мальчиці Яворівського району Львівської області, дитина знаходиться на її повному утриманні. [PERSON] у заяві від 17.06.2021 вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені у позові, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 18). [PERSON] у заяві від 21.07.2021 позов визнав частково, не заперечив про стягнення з нього аліментів в розмірі 1500 грн. щомісячно, мотивуючи тим, що не працює, постійного доходу не має, просив про розгляд справи за його відсутності (а.с. 11). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За положеннями ст. ст. 180, 182, 184 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Із пояснень представника позивачки в суді, із долучених до справи копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] убачається, що сторони з 14.01.2016 перебувають у шлюбі, мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6). Згідно довідки старости старостинського округу №3 Яворівського району Львівської області Сабадаш Є.І. №132 від 27.05.2021, малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] в с. Мальчиці Яворівського району Львівської області, дитина перебуває на повному утриманні позивачки (а.с. 7). За наведеного, ураховуючи принципи справедливості та розумності, беручи до уваги вік, стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів, фінансову можливість відповідача і зокрема, що він працездатного віку, позов визнав частково, має змогу і бажає надавати утримання дитини, інших утриманців не має, а також витрати про які заявила позивачка, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку згідно Закону України «Про державний бюджет на 2021 року», інші обставини, що мають істотне значення, суд доходить висновку про часткове задоволення позову і зокрема про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання [PERSON] в розмірі по 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 31.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім вкладом [PERSON] в матеріальне утримання дитини. [PERSON] не доведено витрат відповідача, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, як і не доведено місце праці та розмір заробітку відповідача у будівельній фірмі в Республіці Польща, а також наявність у нього інших грошових коштів чи заощаджень, які б давали підстави для стягнення аліментів у розмірі, як про це просить позивачка. Інших належних доказів про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі по 4000 грн. щомісячно, у справі немає, позивачкою суду не подано. Окрім цього, позивачка у заяві від 31.05.2021 та представник [PERSON] в суді просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати понесені на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч.1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Із змісту позову від 31.05.2021 та долучених до нього додатків, убачається, що 17.05.2021 між адвокатом Гриньо М.І., який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №909 виданого 21.06.2012 Радою адвокатів Івано-Франківської області та [PERSON] 17.05.2021 укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого, Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника, які передбачені Цивільним і Цивільно-процесуальним кодексом України. За положеннями пункту 2.3 договору Клієнт несе обов`язки: а) сплатити гонорар Адвокату в розмірі та в строк визначеними домовленістю сторін; б) відшкодувати Адвокату фактичні витрати, які не були обумовлені кошторисом доручення, але які Адвокат поніс, і які були необхідні для належного виконання доручення, та які підтверджуються витратними документами (проїзді квитки, квитанції, чеки т.п.); в) інформувати Адвоката про всі документи та відомі обставини, які можуть мати суттєве значення для прийняття та виконання Адвокатом доручення відповідно до цього договору. Згідно акта приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) №6 від 17.05.2021, витрати на професійну правничу допомогу і зокрема за юридичну консультацію, підготовку та складення позовної заяви в суд про стягнення аліментів, представництво інтересів в суді, участь в судових засіданнях, склали 2000 грн. (а.с. 11). Відповідно до квитанції про оплату наданих адвокатом послуг, [PERSON] за надання правової допомоги отримано кошти від [PERSON] згідно договору від 17.05.2021 в розмірі 2000 грн. (а.с. 10). За положеннями ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач [PERSON] у заяві від 21.07.2021, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката позивачкою [PERSON] не заявляв, розмір понесених витрат - не оспорював. Ураховуючи вищенаведене, а також те, що витрати в сумі 2000 грн., які понесла позивачка належним чином задокументовані, обґрунтовані, співрозмірні із складністю справи, відповідають критерію розумності та реальності, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки означеної суми понесених витрат. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 908 грн. 00 коп. судового збору. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial