Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

[PERSON] 17.06.2014 р. звернулася до суду й у заяві зазначила, що [INFO] р. у м. Києві помер [PERSON], із яким проживала разом однією сім'єю, як чоловік та жінка, з січня 2001 р. і до дня його смерті, були пов'язані спільним побутом, взаємними правами і обов'язками, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина (частина квартири, будинок із земельною ділянкою, інше рухоме і нерухоме майно). За життя спадкодавця ним не був складений заповіт, а тому, враховуючи відсутність у [PERSON] спадкоємців за законом першої, другої та третьої черг, вона, як особа, яка прожила з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу тринадцять років до часу відкриття спадщини, має право на спадкування за законом у четверту чергу. Вона 22.03.2014 р. у встановленому законом порядку звернулася до Тетіївської державної нотконтори, тобто за місцем останньої прописки [PERSON], державним нотаріусом їй було роз'яснено право звернутися до суду із заявою про встановлення юридичної факту для спадкування спільно нажитого майна та одержання свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні [PERSON], її представник [PERSON] підтримали заяву, посилаючись на обставини, викладені в ній, просили заяву задовольнити. В судове засідання заінтересована особа: Головне управління юстиції у м. Києві не з'явилася, про час і місце судового розгляду оповіщена у встановленому порядку. Суд, вислухавши пояснення [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові докази, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено факт проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з травня 2004 р. по [INFO] р. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом та мають взаємні права і обов'язки. Надані суду документи, пояснення [PERSON], покази свідків свідчать про те, що у відносинах між [PERSON] та [PERSON] існували в повному обсязі всі ознаки сім'ї, передбачені законом. Твердження [PERSON] про спільне проживання із [PERSON], про наявність спільного побуту із ним, про існування взаємних прав та обов'язків між нею і спадкодавцем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. [PERSON] в заяві, в судовому засіданні стверджує, що [PERSON] народився у м. Ярославлі Російської Федерації, у червні 1978 р. закінчив Ярославський медичний інститут та отримав диплом по спеціальності «лікувальна профілактика», після закінчення навчання багато років працював лікарем-психотерапевтом у Російській Федерації, зокрема, в м. Тинда, у 1991 р. одружився і у 1998 р. разом із дружиною переїхали на проживання в Україну. Після прибуття 3.06.1998 р. він був прийняти на облік Російським Консульством і постійно у встановленому законодавством України порядку продовжував термін свого перебування на території України, зокрема, з 11.02.1998 р. по 20.10.2006 р. був зареєстрований у [ADDRESS] з 2007 р. вона регулярного продовжувала термін його перебування на території України за адресою їх спільного проживання у [ADDRESS], а 8.07.2010 р. [PERSON] отримав посвідку на безстрокове проживання в Україні (видана ВГІРФО Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві 8.07.2010 р. на підставі Закону України «Про імміграцію»); 4.01.2012 р. він прописався до їхнього будинку у Київській області, однак продовжував проживати разом із нею у її [ADDRESS]. Вони познайомилися наприкінці 2000 р., спочатку звернулася до нього як до лікаря, якого їй порадили, через деякий час знайомство переросло у дружні стосунки, а згодом між ними виникли почуття і вони вирішили проживати разом. На цей час [PERSON] проживав один, незважаючи на те, що офіційного ще був одружений, розлучення відбулося 13.05.2004 р., а з початку січня 2001 р. вони вже проживали разом, однією сім'єю, як чоловік та жінка - у 2001 р. в орендованій квартирі, а з травня 2002 р. - у [ADDRESS], про що вона, як власник квартири, одразу повідомила правління ЖБК «Художник-1». В Україні [PERSON] постійної роботи не мав, працював приватно, надавав хворим, які зверталися до нього за допомогою, консультативні послуги, як платні, так і безоплатні, вона працював як на приватних, так і на державних підприємствах, іноді на двох роботах одночасно, отримувала заробітну плату; сумісних заробітків в цілому вистачало на забезпечення необхідного матеріального добробуту родини та задоволення її та [PERSON] потреб (побутові питання, відпочинок, тощо). За час спільного проживання як чоловіка та жінки ними було набуто рухоме і нерухоме майно, частина якого була оформлена на спадкодавця. Так, в травні 2010 р. ними був придбаний автомобіль «Мерседес-бенц», зареєстрований на адресу: [ADDRESS]. Чоловік мріяв відпочивати на природі та попрацювати на своїй присадибній ділянці, тому у травні 2001 р. була придбана земельна ділянка з сільським будиночком у Тетіївському районі Київської області, будинок був приведений ними в порядок і оформлений 16.11.2011 р. на [PERSON], саме в цей будинок він прописався у січні 2012 р. Оскільки поїздки у Тетіївський район займали дуже багато часу і ресурсу, а до того ж у 2010 р. вони забрали з Росії до себе на проживання престарілу матір [PERSON], яка потребувала постійного догляду, у травні 2012 р. вони в м. Обухові Київської області придбали житловий будинок, який був оформлений на них обох у рівних долях. В травні 2013 р. [PERSON] надав довіреності, якими уповноважив її управляти, користуватися і розпоряджатися належним йому на праві приватної власності нерухомим майном, існують і інші документи, що підтверджують факт спільного її проживання з [PERSON], зокрема, доручення, технічні паспорти транспортних засобів та інше, у 2007-2008 рр. [PERSON] зареєстрував за її адресою: [ADDRESS] їхніх спільних тварин (двох котів британської породи). У грудні 2010 р., зважаючи на вік і хворобливий стан здоров'я, ними спільно було прийнято рішення про прийняття і поселення за її адресою матері [PERSON] - громадянки Російської Федерації [PERSON], [INFO], за якою вони разом доглядали і яка проживала разом з ними до дня своєї смерті, до [INFO] р. Причиною смерті 80-річної жінки стала хронічна ішемічна хвороба серця. Питаннями, пов'язаними з наданням ритуальних послуг і похованням, займалася вона, розраховуючись їхніми спільно з [PERSON] заробленими коштами. За два з половиною роки спільного з [PERSON] перебування вона регулярно оформлювала та отримувала тимчасові посвідки на проживання [PERSON] в Україні, створила для неї належні побутові умови та постійно опікувалась станом її здоров'я (поставила на облік до районної поліклініки, викликала до дому лікарів, в разі виникнення потреби оформила до стаціонару Київської міської клінічної лікарні №12 Печерського району, де жінка в терапевтичному відділенні отримувала необхідну медичну допомогу). Після смерті матері, нажаль, погіршився і стан здоров'я [PERSON], вона організовувала медичні огляди в Міському лікувально-консультаційному центрі, Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М.М.Амосова та за місцем їхнього проживання, відвозила в клініку для проведення додаткових аналізів та обстежень, зокрема, МРТ, КТ, аналізів крові, тощо. Нажаль, всі її зусилля виявились марними, [INFO] р. [PERSON] не стало, всіма питанням, пов'язаними з наданням ритуальних послуг і похованням, займалась вона, розраховуючись їхніми спільно з [PERSON], заробленими коштами, такі твердження [PERSON] про спільне проживання із [PERSON] саме з січня 2001 р. по день його смерті, про наявність спільного побуту із померлим, про існування взаємних прав та обов'язків між [PERSON] та [PERSON] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], сусіди будинку по [ADDRESS], знають [PERSON] близько чотирнадцяти років, свідки [PERSON], працювала разом із заявницею, товаришує із нею, [PERSON], подруга заявниці, і які також знають [PERSON] тривалий час. Зазначені обставини знайшли також своє підтвердження в наданих суду: паспорті [PERSON] громадянина Російської Федерації [NUMBER], виданий 15.06.2004 р. представництвом Росії в Україні; паспорті [PERSON] громадянина Російської Федерації [NUMBER], виданий 6.04.2010 р. представництвом Росії в Україні; тимчасовій посвідці на постійне проживання серії [NUMBER], віддана [PERSON] 8.07.2010 р. ВГІРФО Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві на підставі Закону України «Про імміграцію»; довідці ЖБК «Художник-1» №15 від 19.03.2014 р.; довідці ЖБК «Художник-1» №021 від 17.06.2014 р. за формою №3; довідці про причину смерті №109 (до форми №106/0, видається для поховання) департаменту охорони здоров'я виконавчого комітету Київської міської ради від 6.03.2013 р. стосовно [PERSON]; свідоцтві про смерть [PERSON] серії [NUMBER], видане відділом реєстрації смерті у м. Києві 6.03.2013 р.; договорі-замовлені №7 від 7.03.2013 р. на поховання [PERSON]; свідоцтві про смерть [PERSON] серії [NUMBER], видане відділом реєстрації смерті у м. Києві [INFO] р.; свідоцтві (довідці) про поховання [PERSON] від 10.02.2014 р.; договорі купівлі-продажу житлового будинку серії ВРС №219067, 16.05.2012 р. посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON]; довіреностями [PERSON] на ім'я [PERSON] від 7.05.2013 р., посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві. Пунктами 20,21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється позачергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обв'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Заявниця в заяві до суду, в судовому засіданні стверджує, що проживала із спадкодавцем у фактичних шлюбних відносинах з січня 2001 р., й зазначені обставини підтвердили в судовому засіданні свідки, при цьому надане суду свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON] серії [NUMBER], видане 13.05.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, свідчить про те, що шлюб розірвано саме у травні 2004 р., при цьому [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [PERSON] четвертої черги, оскільки є особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю у фактичних шлюбних відносинах близько десяти років. На підставі ст.ст.1264,1297,1298 ЦК України,

Outcome: approved