Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] 28.05.2015 року звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на наступні обставини. 13 вересня 2012 року в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області помер [PERSON], який за життя вчинив заповіт на імя позивачки, згідно якого заповів їй все своє майно. Після його смерті залишилася земельна ділянка площею 0,2283 га, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №393873, яка розташована по вул. Дубініна, 37 в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області. Позивачка, як спадкоємець за заповітом, має право успадкувати дану земельну ділянку. Після смерті спадкодавця вона звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, але їй було відмовлено з причини невідповідності заповіту вимогам ст.1247 ЦК України, так як в ньому не вказаний точний час його посвідчення. Рішенням Татарбунарського районного суду від 21.03.2013 року позивачка частково прийняла спадщину, а саме житловий будинок №37 по вул.Дубініна в с.Білолісся Татарбунарського району, однак вона раніше не знала, що спадкодавцем була належним чином оформлена земельна ділянка, а тому лише зараз мусить звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, згідно якої просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник [PERSON] сільської ради у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №313085 (а.с.5) [PERSON] помер 13 вересня 2012 року у с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області. Як вбачається з копії заповіту (а.с.6) від 26 жовтня 2011 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде належати і на що за законом він матиме право, заповів [PERSON], [INFO]. З копії Державного акту на право власності серії ЯИ №393873 від 01.12.2009 року (а.с. 7) вбачається, що земельна ділянка площею 0,2283 га, що розташована по вул.Дубініна, 37 в с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, дійсно належала на праві власності [PERSON]. Відповідно до листа нотаріуса від 01 березня 2013 року (а.с.13) [PERSON] відмовлено у прийомі заяви про відкриття спадкової справи, у звязку з тим, що заповіт не відповідає вимогам ст. 1247 Цивільного кодексу України, а саме в заповіті не вказано час його засвідчення. В силу ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що земельна ділянка площею 0,2283 га, що розташована по вул.Дубініна, 37 в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, дійсно належала за життя на праві власності [PERSON], а позивачка є єдиним спадкоємцем зазначеного спадкового майна по заповіту. Зазначені недоліки заповіту є лише опискою посадової особи, яка його посвідчувала, тому дійсно не могла залежати від волі спадкодавиці. Також судом встановлено, що позивачка прийняла частину спадку після смерті [PERSON], а саме житловий будинок за вищевказаною адресою, відповідно до рішення Татарбунарського районного суду. За таких обставин, суд вважає, що за [PERSON] повинно бути визнано право власності на земельну ділянку площею 0,2283 га, згідно Державного акту на право власності серії ЯИ №393873 від 01.12.2009 року, яка розташована по вул.Дубініна,37 в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, що залишилась після смерті [PERSON].

Outcome: approved