Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

[PERSON] 15 серпня 2014 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 15 січня 2008 року між ним та [PERSON], набув право власності на квартиру [ADDRESS], проте не зареєстрував таке право у відповідному держаному органі. Маючи намір продати зазначену квартиру [PERSON] з'ясував, що постановами державного виконавця Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ № 38101473 від 27 травня 2013 року та № 38910793 від 05 травня 2013 року був накладений арешт на квартиру [ADDRESS] як на належну боржнику за відповідними виконавчими провадженнями - [PERSON] Оскільки накладання арешту на квартиру, яка фактично належить позивачу, порушує його права власника та перешкоджає вільному розпорядженню цією квартирою, він звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд звільнити квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,9 кв.м, житловою площею 43,9 кв.м з-під арештів, які були накладені Кіровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ вказаними постановами. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала, при цьому уточнила вимоги в частині дати винесення постанови по виконавчому провадженні № 38101473, а саме: замість помилково зазначеної дати « 27 травня 2014 року», просила вірно читати « 27 травня 2013 року». Представник Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судовому засіданні при вирішенні даного спору поклалась на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, що приймали участь в розгляді даної цивільної справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. За умовами даного договору [PERSON] набув право власності на вказану квартиру. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 204. З метою придбання зазнаної нерухомості [PERSON] був оформлений кредит відповідно до договору про іпотечний кредит № DNR0GI0000004482 від 15 січня 2008 року, укладеного між позивачем та ПриватБанком. Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 5-6, 7, 23-28). Крім того, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 15 січня 2008 року були також посвідчені: іпотечний договір № DNR0GI0000004482, укладений між ПриватБанком та [PERSON], предметом якого є квартира [ADDRESS] (а. с. 19-22); договір № DNR0GI0000004482 про задоволення вимог іпотекодержателя по договору іпотеки DNR0GI0000004482 (а. с. 29-30). З матеріалів виконавчого провадження № 38101473, відкритого Кіровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 02 квітня 2013 року за № 0418/1814/2012 щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс», вбачається, що постановою № 38101473 від 27 травня 2013 року на все майно (рухоме та нерухоме), належне [PERSON], був накладений арешт та оголошена заборона на його відчуження (а. с. 18 на звороті). Також судом було встановлено, що при виконанні рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 2-2490/11 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості, державним виконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Іванько О.М. був накладений арешт на все майно (рухоме та нерухоме), належне боржнику - [PERSON], що підтверджується постановою державного виконавця № 38910793 від 05 травня 2014 року, копія якої наявна в матеріалах справи (а. с. 16 на звороті). Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2, 5 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини; копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника; у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, вирішуючи вимоги позивача до відповідачів, суд виходить з того, що позивач на законних підставах набув право власності на квартиру [ADDRESS], проте реалізувати свої права власника не може у зв'язку з накладанням арешту на дану квартиру державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ в межах виконавчих проваджень, боржником за якими є попередній власник вказаної квартири - [PERSON], отже позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає за можливе стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору по 121,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved