Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

[PERSON] , 14 травня 2020 року звернулась до суду з позовом та просила винести рішення суду яким: визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та зняти їх з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Вказувала, що на підставі договору купівлі- продажу від 22 жовтня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Подільського міського нотаріального округу Крисюк Л.В., їй належить квартира [ADDRESS] . При посвідченні договору купівлі-продажу між нею та представником відповідачів було обговорено, що відповідачі протягом місяця з дня посвідчення угоди знімуться з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Однак [PERSON] та [PERSON] не знялись з реєстрації за вказаною адресою. Реєстрація відповідачів створює їй перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження квартирою, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг. Позивач у підготовче засідання не з`явилась. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала. [PERSON] , [INFO] , у підготовче засідання не з`явилась. На електронну пошту суду направила клопотання в якому просила розглянути справу у її відсутність. Позов визнала. [PERSON] , [INFO] , у підготовче засідання не з`явилась. На електронну пошту суду направила клопотання в якому просила розглянути справу у її відсутність. Позов визнала. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України,у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок / частину будинку/, квартиру, користуються ним /нею/ для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В цій квартирі на постійне місце проживання зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стаття 72 ЖК дозволяє суду визнавати особу, яка відсутня понад шість місяців на відповідній жилплощі будинку такою, що втратила право на користування цією житловою площею. Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт того, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають підтверджується довідкою директора ПП «Городок КВП» Перепелиця О.П. , де вказано, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживають з 2010 року та не зберігають своїх речей. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідачів у вказаній квартирі є формальною без наміру їх фактичного проживання і відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування вказаною квартирою. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки зазначена норма закону визначає порядок зняття з реєстрації з підстав визнання таким, що втратив право користування жилим приміщення як самостійну норму, в задоволенні вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку слід відмовити, як такі що заявлені безпідставно та передчасно.

Outcome: partial