Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

[PERSON] 30.01.2014р. звернувся в суд з позовною заявою до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, [PERSON] в котрій просить суд постановити рішення про визнання недійсним та скасування п.1.2. розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №112 від 08.02.2006р., визнання недійсним Свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого [PERSON] Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради 08.02.2006р., визнання недійсним договору дарування квартири від 03.04.2006р., укладеного між [PERSON] та [PERSON] і посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за №1223, визнання права власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову покликається на те, що є членом ЖБК №224, вселився у спірну квартиру разом з батьками на підставі ордера від 23.08.1994р. Вважає, що безпідставно квартира була оформлена на батька [PERSON] так як пайові внески за цю квартиру сплачував він через рахунок в Ощадбанку, а не батько, у якого такого рахунку і коштів не було. Вважає, що він є власником квартири. Батько не вправі був розпоряджатися квартирою та дарувати її доньці [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на обставини, вказані у позовній заяві. Просять позов задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову заперечила з мотивів, вказаних у письмовому запереченні на позов. Зазначає, що батько був членом ЖБК №224, разом з матір'ю сплачували пайові внески за квартиру. Не заперечує, що пайові внески вносилися через рахунок позивача в Ощадбанку, однак не за рахунок позивача. Батько до грудня 2004р. працював і твердження позивача, що у нього не було коштів для виплати пайових внесків не відповідають дійсності. Пояснила, що позивачу було відомо про оформлення батьком квартири на своє ім'я та дарування їй квартири. Однак за життя батька він не ставив питання про визнання за ним права власності на цю квартиру. Просить у позові відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні вирішення спору залишила на розсуд суду, пояснила, що жодних первинних документів про сплату пайових внесків у кооперативі немає. Довідка про повне внесення членом кооперативу [PERSON] пайових внесків за квартиру відповідає дійсності і не спростована. Позивач не був членом кооперативу, про те, що пайові внески сплачуються саме ним не ставив до відома кооператив. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів. Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що [PERSON] за місцем праці перебував на кооперативному квартирному обліку. [PERSON] був членом ЖБК №224 за рішенням загальних зборів кооперативу від 15.01.1994р. Йому на склад сім'ї 3 особи - він, дружина та син [PERSON] надана трьохкімнатна квартира [ADDRESS]. Згідно довідки ЖБК №224 від 10 січня 2006р. №1/2006 [PERSON] повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру в сумі 10520000 крб. Відповідно до ст.15 Закону України «Про власність» від 7.02.1991р., який діяв на той час, член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Аналогічна норма закріплена і у ст.384 ч.3 ЦК України. Отже [PERSON], повністю внісши в 1993р. свій пайовий внесок за квартиру [ADDRESS], з 1993р. набув право власності на неї. Це право власності [PERSON] належним чином оформлено на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №112 від 08.02.2006р. ( пункту 1.2) Свідоцтвом про право власності на квартиру від 08.02.2006р., виданим Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстровано в ОКП ЛОР БТІтаЕО 27.03.2006р. Твердження позивача про те, що він був членом ЖБК не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки рішення про включення позивача у члени кооперативу не було. Сама по собі наявність у позивача ощадної книжки на його ім'я в якій містяться записи про прийняття 03.06.1993р. 33000крб. і 14.05.1993р. 50000крб. та списання цих коштів в день їх надходження не дає підстав для висновку, що ці кошти це особисті кошти позивача і використані вони для сплати пайового внеску [PERSON] Відповідно ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Здійснюючи своє право власності власник квартири [ADDRESS] [PERSON] у відповідності до закону уклав 03.04.2006р. з [PERSON] договір дарування квартири, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за №1223. Підстав визнавати недійсним цей договір, як і підстав для визнання права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] немає. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed