Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

[PERSON] 18.06.2014 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 03.09.2014 року до участі у розгляді справи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено орган опіки і піклування в особі Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області. Цією ж ухвалою третю особу зобов'язано надати на адресу суду висновок про доцільність або недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина /а.с. 34/. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [INFO] року у шлюбі народився [PERSON], батьками якого записані позивачка та [PERSON]. 02.12.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 15.05.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. З часу розірвання шлюбу з відповідачем позивачка разом з дитиною стала мекати за адресою: [ADDRESS]. Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 19.08.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 600 гривень щомісячно. Після набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, [PERSON] отримала виконавчий лист та звернулась до ВДВС Кілійського РУЮ Одеської області, де за її заявою було відкрито виконавче провадження. З часу розлучення і до дня розгляду в суді справи про позбавлення батьківських прав [PERSON] долею свого сина не цікавився, жодного разу з ним не бачився, участі у вихованні та утриманні не приймав і аліменти не сплачує. На підставі викладеного [PERSON] просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив наступне. У кінці 2008 року він у черговий раз звільнився з місць позбавлення волі і, приблизно, у цей же час розлучився зі своєю дружиною - [PERSON] Після розлучення позивачка разом з сином [PERSON] поїхала з села і свою нову адресу йому не повідомила. Після розлучення він декілька разів намагався надати колишній дружині грошові кошти на утримання сина, однак, остання від них відмовлялась. На теперішній час він уклав новий шлюб, в якому у нього народилась друга дитина, знайти роботу на території села не в змозі, оскільки раніше неодноразово судимий, і у зв'язку з цим позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON]. На підставі вищевикладеного [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не з'явився, однак, 26.09.2014 року за вх. № 8354/14 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, оскільки [PERSON] проживає на території села лише з квітня 2014 року, і у сільради відсутні відомості про його ухилення від виконання батьківських обов'язків відносно сина /а.с. 37/. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, суд достовірно встановив наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, [NUMBER] від 20.03.2007 року /а.с. 8/. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 02.12.2008 року розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9/. 15.05.2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] від 15.05.2013 року /а.с. 10/. Заочним рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 19.08.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 600 гривень щомісячно /а.с. 12-13/. Згідно з довідкою № 613 від 11.06.2014 року [PERSON] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS], але на території сільради не мешкають /а.с. 3/. Згідно з заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON], які завірені підписом секретаря Підгірненської сільської ради та гербовою печаткою сільради, [PERSON] за період з 2008 року по 2014 рік ні відвідував свого сина [PERSON] /а.с. 17-19/. З наданих суду [PERSON] документів вбачається, що [PERSON] стягнуті з нього заочним рішенням суду аліменти на утримання сина [PERSON] не сплачує, і станом на 01.07.2014 року у нього існує заборгованість по виплаті аліментів у сумі 6270,90 гривень /а.с. 23-26/. Також судом було досліджено протокол бесіди від 29.10.2014 року, проведеної секретарем та соцпрацівником Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області з [PERSON], згідно з яким орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно сина /а.с. 46/. Суд не приймає до уваги вищевказаний протокол, оскільки його складено лише зі слів відповідача, без вчинення усіх передбачених діючим законодавством дій та складання висновку про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Окрім того, відомості викладені у протоколі бесіди суперечать позиції представника третьої особи, яка викладена ним у клопотанні, наданому суду 26.09.2014 року за вх. № 8354/14 /а.с. 37/. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя П. 2 ч.1 ст. 164 СК встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком неповнолітньої дитини, фактично самоусунувся від належного утримання та виховання дитини і не бажає змінити своє ставлення до його виховання, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина.

Outcome: approved