Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач 1), [PERSON] (далі - Відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: акціонерне товариство «Страхова компанія «Мега Гарант» (далі - Третя особа) про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позивач з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог /а.с.137-140/ вказує, що 22 квітня 2019 року о 00.35 годині Відповідач 1 в с.Кам`янка по вул.Джерельна, Попільнянського району, Житомирської області, керуючи автомобілем КІА SORENTO, д/н [NUMBER] , власником якого є Відповідач 2, не врахував дорожньої обстановки та впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі узбіччя та скоїв наїзд на гараж та автомобіль марки ВАЗ 11930, д/н [NUMBER] , власником якого є Позивач, внаслідок чого було завдано матеріальні збитки. 22 квітня 2019 року о 00.35 годині Відповідач 1 в с.Кам`янка по вул.Джерельна, Попільнянського району, Житомирської області, керуючи автомобілем КІА SORENTO, д/н [NUMBER] , скоїв ДПТ та місце ДТП залишив, своїми діями порушив пункт 2.10, 10.1, 12.1 ПДР України. Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року, Відповідача 1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 гривень. Згідно Акту виконаних робіт та складеної калькуляції ФОП [PERSON] від 10 червня 2019 року, вартість запчастин та послуг на ремонт автомобіля марки ВАЗ 111930, д/н [NUMBER] , який належить Позивачу складає - 71900.00 гривень та вказані кошти ним було сплачено. Третьою особою виплачено кошти Позивачу в розмірі 35411.00 гривень, різниця між вартістю запчастин та послуг на ремонт автомобіля марки ВАЗ 111930, д/н [NUMBER] , які не виплачені страховою компанією, становить 36488.79 гривень, які підлягають стягненню солідарно з Відповідачів. Крім того, внаслідок ДТП, Позивачу було завдано і моральну шкоду та визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої Позивачу в результаті ДТП, яка виникла з вини Відповідача 1, слід врахувати, що автомобіль, належний Позивачу на праві власності, був суттєво пошкоджений і потребував значного ремонту, на який йому довелося самостійно вишукувати гроші для його ремонту, внаслідок відмови Відповідачів від добровільного відшкодування завданої джерелом підвищеної небезпеки шкоди, через що він тривалий час не міг спокійно спати вночі, позивачу та його сім`ї довелося користуватися громадським транспортом, що викликала суттєві незручності в пересуванні. На підставі вищевикладеного, Позивач просить стягнути солідарно з Відповідачів на свою користь в сумі 51488.79 гривень, з яких 36488.79 гривень відшкодування матеріальної шкоди та 15000.00 гривень моральної шкоди. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. Відповідач 1 та його представник в судовому засіданні частково визнали заявлені позовні вимоги, а саме згідні відшкодувати витрати по франшизі в розмірі 2000.00 гривень. 11 лютого 2021 року надав відзив на позовну заяву про збільшення позовних вимог в якому вказує, що відшкодуванню підлягає майнова шкода, а не вартість відновлювального ремонту та експертом оцінено шкоду, яка була відшкодована страховою компанією. Розмір відшкодування моральної шкоди не підтверджений, а витрати на правову допомогу є завищеними. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. /а.с.199-201/ Відповідач 2 та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, так як шкоду Позивачу вона не завдавала та не є належним відповідачем по справі. Представник Третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Суд, вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи та справу № 288/691/19, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 02 травня 2019 року за вих.№ 1189/217/01-2019 Попільнянським ВП Коростишівського ВП ГУНП повідомлено, що повідомлення про вчинення ДТП, яка відбулася в с.Кам`янка по вул.Джерельній,7 було зареєстровано до ЖЕО Попільнянського ВП за № 1036 від 22 квітня 2019 року. На водія [PERSON] було складено адміністративні матеріали за статтями 124, 122-4 КУпАП, дані матеріали було направлено до суду. /а.с.10/ Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 040646 від 23 квітня 2019 року, [PERSON] 22 квітня 2019 року о 00.35 годині в с.Кам`янка по вул.Джерельна, керуючи автомобілем КІА SORENTO, д/н [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , здійснив ДТП та місце ДТП залишив, чим порушив п.2.10 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП. /а.с.11/ Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 040645 від 23 квітня 2019 року, [PERSON] 22 квітня 2019 року о 00.35 годині в с.Кам`янка по вул.Джерельна, керуючи автомобілем КІА SORENTO, д/н [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , не врахував дорожньої обстановки та впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі узбіччя та скоїв наїзд на гараж та автомобіль марки ВАЗ 11930, д/н [NUMBER] , власником якого є Позивач, внаслідок чого було завдано матеріальні збитки, чим порушив п.10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. /а.с.12/ Відповідно до постанови Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року в справі № 288/691/19, 22 квітня 2019 року о 00.35 годині [PERSON] в с.Кам`янка по вул.Джерельна, Попільнянського району, Житомирської області, керуючи автомобілем КІА SORENTO, д/н [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки та впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі узбіччя та скоїв наїзд на гараж та автомобіль марки ВАЗ 11930, д/н [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , внаслідок чого було завдано матеріальні збитки. 22 квітня 2019 року о 00.35 годині [PERSON] в с.Кам`янка по вул.Джерельна, Попільнянського району, Житомирської області, керуючи автомобілем КІА SORENTO, д/н [NUMBER] , скоїв ДПТ та місце ДТП залишив, своїми діями порушив пункт 2.10, 10.1, 12.1 ПДР України. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340.00 гривень. /а.с.13-14/ В Акті виконаних робіт по ремонту автомобіля ФОП [PERSON] вказано вартість деталей та проведених ремонтних робіт автомобіля Лада Каліна д/н [NUMBER] , власник [PERSON] від 10 червня 2019 року, на суму - 67767.00 гривень. /а.с.19-20/ Відповідно до переліку матеріалів малярних на автомобіль д/н [NUMBER] , власник [PERSON] , сплачено кошти в розмірі 4133.00 гривень. /а.с.21/ Як вбачається з довідки АТ «Приватбанк» від 23 липня 2019 року, АТ СК Мега - Гарант сплачено 19 липня 2019 року [PERSON] кошти в розмірі 35411.21 гривень страхового відшкодування. /а.с.22/ Згідно полісу № АО/3092281, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля КІА SORENTO, д/н [NUMBER] , [PERSON] , застрахована акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант». /а.с.39/ 20 липня 2019 року ФОП [PERSON] видано розрахункові квитанції за ремонт (запчастини, матеріали) автомобіля ВАЗ Лада Каліна д/н [NUMBER] в розмірі 33117.00 гривень та 34650.00 гривень. /а.с.49/ Висновком № 2272 експерта автотоварознавчої експертизи автомобіля ВАЗ 111930, реєстраційний номер [NUMBER] , проведеним судовим експертом Землюком В.В. встановлено, що: 1. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-111930, реєстраційний номер [NUMBER] становить 60370.40 гривень; 2. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля ВАЗ-111930, реєстраційний номер [NUMBER] становить 44893.45 гривень; 3. Ринкова вартість автомобіля ВАЗ - 111930, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату огляду становить 72945.78 гривень. /а.с.51-68/ Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» та [PERSON] , внаслідок вчинення 22 квітня 2019 року адміністративного правопорушення [PERSON] (поліс серії АО № 3092281), укладено угоду про регулювання розміру страхового відшкодування згідно якої: 1. Сторони погодили суму матеріального збитку за пошкодження гаража в розмірі 10000.00 гривень; 2. Потерпіла особа має інші майнові претензії до Страховика за пошкодження автомобіля; 3. Страховик зобов`язаний в строки, передбачені законодавством, здійснити виплату страхового відшкодування. /а.с.70, 84/ 26 червня 2019 року за вих. № 26-06/17 Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» повідомлено [PERSON] про те, що розглянуто його заяву про страхове відшкодування та додані до неї документи відносно страхового випадку, що стався 22 квітня 2019 року та на підставі наданих документів прийнято рішення сплатити страхове відшкодування за страховий випадок - гараж, з вирахуванням безумовної франшизи в розмірі - 8000.00 гривень. /а.с.69, 85/ Відповідно до висновку в страховому акті № 603/2019-ГО від 26 червня 2019 року: пригода, яка сталася 22 квітня 2019 року о 00.35 годині за участю [PERSON] в с.Кам`янка по вул.Джерельна за участю автомобіля КІА SORENTO, д/н [NUMBER] є страховим випадком, сума матеріального збитку становить 10000.00 гривень, з урахуванням безумовної франшизи (2000.00 гривень) підлягає виплаті 8000.00 гривень. /а.с.83/ Згідно платіжного доручення № 2062 від 26 червня 2019 року, АТ «СК «Мега-Гарант» сплачено [PERSON] страхове відшкодування за страховим актом № 603/2019-ГО від 26 червня 2019 року в розмірі 8000.00 гривень. /а.с.86/ Відповідно до висновку в страховому акті № 704/2019-ГО від 19 липня 2019 року: пригода, яка сталася 22 квітня 2019 року о 00.35 годині за участю [PERSON] в с.Кам`янка по вул.Джерельна за участю автомобіля КІА SORENTO, д/н [NUMBER] є страховим випадком, сума матеріального збитку становить 44893.45 гривень, з урахуванням безумовної франшизи (2000.00 гривень), зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ (7482.24 гривень) підлягає виплаті 35411.21 гривень. /а.с.87/ 19 липня 2019 року за вих. № 19-07/10 Акціонерним товариством «Страхова компанія «Мега-Гарант» повідомлено [PERSON] про те, що розглянуто його заяву про страхове відшкодування та додані до неї документи відносно страхового випадку, що стався 22 квітня 2019 року за участю автомобіля ВАЗ 1119, д/н [NUMBER] та за участю автомобіля КІА SORENTO, д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Прийнято рішення сплатити страхове відшкодування відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2263 від 07 червня 2019 року, яким встановлена сума матеріального збитку в розмірі 44893.45 гривень. Сума страхового відшкодування буде сплачена з вирахуванням безумовної франшизи (2000.00 гривень) та зменшення розміру страхового відшкодування на суму ПДВ (7482.24 гривень), підлягає виплаті - 35411.21 гривень. /а.с.88/ Згідно платіжного доручення № 2403 від 19 липня 2019 року, АТ «СК «Мега-Гарант» сплачено [PERSON] страхове відшкодування за страховим актом № 704/2019-ГО від 26 червня 2019 року в розмірі 35411.21 гривень. /а.с.89/ Як вбачається з Висновку № 2263 експерта автотоварознавчого дослідження автомобіля ВАЗ - 111930, реєстраційний номер [NUMBER] , судового експерта Землюка В.В.: - вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, заподіяного власнику автомобіля ВАЗ-111930, реєстраційний номер [NUMBER] , без врахування ПДВ становить 44893.45 гривень; - вартість відновлюваного ремонту автомобіля ВАЗ-111930, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 60370.40 гривень; - вартість відновлюваного ремонту з врахуванням фізичного зносу автомобіля ВАЗ-111930, реєстраційний номер [NUMBER] становить 44893.45 гривень. /а.с.90-107/ В порядку розгляду вказаної справи було призначено судову автотоварознавчу експертизу та згідно Висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 07 грудня 2020 року № 1/20-25: - ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 111930», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, станом на 22 квітня 2019 року, виходячи з наявних та додатково наданих матеріалів справи, складала 78879.12 гривень; - вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу легкового автомобіля «ВАЗ 111930», д.н.з. [NUMBER] , 2008 року випуску, станом на момент ДТП 22 квітня 2019 року, виходячи з наявних та додатково наданих матеріалів справи, складала 45115.13 гривень. /а.с.148-167/ В порядку розгляду вказаної справи судом було витребувано та досліджено в судовому засіданні матеріали справи № 288/691/19 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за статтями 124, 122-4 КУпАП, яка містить: - протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 040645 від 23 квітня 2019 року; - протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 040646 від 23 квітня 2019 року; - схему місця ДТП; - пояснення [PERSON] , [PERSON] від 22 квітня 2019 року; - фотознімки пошкодженого автомобіля та гаража; - постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 травня 2019 року. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з Відповідачів матеріальну та моральну шкоду, оскільки Відповідача 1 визнано винним у вчиненні правопорушення, а Відповідач 2 є власником транспортного засобу та їх діями Позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього і в її заподіянні. Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно частин першої, другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі - Постанова № 6) встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно Цивільного кодексу України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов`язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до вимог пункту 3, 4 Постанови № 6, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, а шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним. Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 9 Постанови № 6 встановлено, що при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Предметом спору в даній справі є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення майнового становища Позивача, в зв`язку з понесеними витратами на ремонт пошкодженого майна. Як вбачається з матеріалів справи, у висновку експерта визначено суму матеріального збитку - 44839.45 гривень /а.с.90-115/, Позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 35411.21 гривень (з вирахуванням франшизи 2000.00 гривень та зменшення на суму ПДВ 7482.24 гривень) /а.с.88, 89/, та разом з тим, сплатив за відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля кошти в розмірі 71900.00 гривень /а.с.19-21/, що не спростовано під час розгляду справи. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, з якою погодився і Верховний Суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що Позивач має право на відшкодування у повному обсязі реальної вартості понесених ним витрат. Стягнення різниці між сумою фактичних витрат та виплаченою сумою страхового відшкодування страховою компанією в розмірі 36488.79 гривень відповідає обставинам справи та вимогам законодавства. В частині другій статті 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В силу частини 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до пунктів 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова № 4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до пункту 9 Постанови № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань, які зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, тривалість цих негативних наслідків, вимушеність змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткових зусиль для можливості відновлення порушеного права. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування Позивачу моральної шкоди, в даному випадку судом враховується заподіяння Позивачеві такої шкоди внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу, тривалість вимушених змін в його житті, невжиття будь-яких заходів для відшкодування шкоди, співмірність відшкодування розміру майнової шкоди та необхідність Позивачем докладання значних зусиль для відновлення свого порушеного права. Із врахуванням вимог виваженості, розумності та справедливості, а також враховуючи, що відшкодування моральної шкоди потерпілому не має призводити до безпідставного збагачення, суд приходить до висновку про можливість зменшення моральної шкоди та визначає відшкодування моральної шкоди в розмір 5000.00 гривень. Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вина Відповідача 1 - [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді за наявності доданої до матеріалів справи постанови суду та те, що порушення Відповідачем 1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками доказуванню не підлягає. Звертаючись до суду з позовом Позивач вказує, що відповідальність за завдану йому шкоду мають нести в солідарному порядку Відповідач 1, якого визнано винним в порушенні Правил дорожнього руху України та Відповідач 2, яка є власником автомобіля та цивільну відповідальність якої застраховано. Суд, згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом потрібно керуватися для вирішення спору. Аналіз загальних положень про відшкодування шкоди (статті 1166-1194 ЦК України) свідчить про те, що власник транспортного засобу відповідає за шкоду завдану особою, яка керувала транспортним засобом, у випадках, коли неправомірному заволодінню цією особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника (частини четверта статті 1187 ЦК України) або перебування такої особи у трудових відносинах з власником та заподіяння шкоди під час виконання нею трудових обов`язків (частина перша статті 1172 ЦК України). Під неправомірним заволодінням транспортним засобом необхідно розуміти умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі. Зі змісту частини четвертої статті 1187 ЦК України вбачається, що особа неправомірно заволодіває транспортним засобом внаслідок недбалості (необережності) власника. Допуском до керування транспортним засобом особи, яка не має права ним керувати, визнається усна чи письмова згода, розпорядження, вказівка власника, у володінні якого перебуває транспортний засіб. Разом з тим, Позивач при зверненні до суду та під час розгляду справи не надав належних підтверджень того, що неправомірному заволодінню винною особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника, або що винна особа перебувала у трудових відносинах з власником та заподіяння шкоди вчинено під час виконання трудових обов`язків. У відносинах, що виникли із взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідальність будується на загальних умовах за принципом вини, тобто у такому разі особою, яка зобов`язана відшкодувати завдану шкоду, є та особа, безпосередні дії якої призвели до виникнення в іншої особи збитків. Так, за загальним правилом для притягнення особи до деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що на Відповідача 2 не може бути покладено солідарну відповідальність за шкоду заподіяну безпосередніми діями Відповідача 1, так як вона не була учасником ДТП, не є завдавачем шкоди, не допустила недбалість, яка сприяла неправомірному заволодінню винною особою транспортним засобом та винна особа не перебувала з нею в трудових відносинах, а тому покладення на Відповідача 2 цивільно-правової відповідальності за завдану діянням Відповідача 1 шкоду суперечить наведеним нормам матеріального права та в даних правовідносинах застосуванню підлягає норма викладена в пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України, за вимогами якої шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За наведених обставин суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені Позивачем підлягають до часткового задоволення, а саме підлягає стягненню з Відповідача 1 на користь Позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі - 36488.79 гривень та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000.00 гривень. Під час розгляду справи, Відповідач не навів суду обставин, які б спростовували інші доводи Позивача, викладені ним в позовній заяві. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За наведених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). До матеріалів справи додано Договір № 9 про надання правової допомоги від 24 квітня 2019 року /а.с.5-6/, укладений між адвокатським бюро «Віктора Слівінського» та [PERSON] . В Додатковій угоді по договору про надання правової допомоги № 9 від 24 квітня 2019 року [PERSON] зобов`язувався сплатити адвокатському бюро «Віктора Слівінського» в межах Договору про правову допомогу в сумі 6000.00 гривень. /а.с.176/ Відповідно до розрахунку гонорару по договору про надання правової допомоги від 24 квітня 2019 року № 9, укладеним з [PERSON] визначено обсяг та вид наданої правничої допомоги: 1. Проведення вивчення та аналізу матеріалів і документів, наданих Клієнтом, вивчення та аналіз судової практики, роз`яснення і коментарів: витрачений час - 3 години, ціна за годину - 500 гривень, вартість - 1500.00 гривень; 2. Надання роз`яснень та консультацій Клієнту: витрачений час - 1 година, ціна за годину - 500 гривень, вартість - 500.00 гривень; 3. Підготовка позовної заяви: витрачений час - 5 годин, ціна за годину - 500 гривень, вартість - 2500.00 гривень; 4. Участь у проведенні підготовчого судового засідання в якості представника позивача: витрачений час - 1 година, ціна за годину - 1000 гривень, вартість - 1000.00 гривень; 5. Представлення інтересів клієнта в якості представника позивача в судовому засіданні: витрачений час - 0.5 годин, ціна за годину - 1000 гривень, вартість - 500.00 гривень, всього - 10.5 годин на суму 6000.00 гривень. /а.с.180/ Згідно меморіального ордера № @2PL475698 від 25 квітня 2019 року та квитанції № 0.0.1337717986.1 від 25 квітня 2019 року, сплачено [PERSON] кошти в розмірі 6000 гривень АБ «Віктора Слівінського» /а.с.178, 179/, які на підставі пункту 1 частини другої статті 133 ЦПК України, відносяться до витрат на професійну правничу допомогу та підлягають стягненню з Відповідача 1 в повному обсязі. Також, Позивачем додано квитанцію про оплату ним витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі - 2300.00 гривень /а.с.177/, які на підставі пункту 2 частини другої статті 133 ЦПК України відносяться до витрат пов`язаних із проведенням експертизи та підлягають стягненню з Відповідача 1 в повному обсязі на користь Позивача. Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 768.40 гривень /а.с.1/, який підлягає стягненню з Відповідача 1 на користь Позивача.

Outcome: partial