Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] 6 квітня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2018 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків, з метою усунення яких позивачем 20 квітня 2018 року було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2018 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2010 року, вона та відповідач є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, але відповідач матеріальну допомогу надає у розмірі, який визначає на власний розсуд. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що має заробітну плату у розмірі 3 117 гривень 76 коп, батьків, які знаходяться на пенсії, матеріальну допомогу на утримання дитини надає, тому потреби у допущенні рішення до негайного виконання потреби немає. Просив стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у задоволенні інших позовних вимог позивачу відмовити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2010 року (а.с. 2). Сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 червня 2015 року, яке набрало законної сили 19 червня 2015 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 4). На теперішній час позивач [PERSON] проживає разом зі своєю малолітньою донькою (а.с. 11), займається її вихованням та утриманням, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Донька сторін [PERSON] малолітня, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, який працює на посаді керівника відокремленого підрозділу на ПТ «Ломбард «Комод», має постійний заробіток (а.с. 18), тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON]. В іншій частині у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити, оскільки позивачем не обґрунтовані підстави необхідності стягнення аліментів у заявленому нею розмірі, а розміру аліментів, який стягуєються рішенням суду, буде цілком достатньо для утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини з дня подання позову, тобто з 6 квітня 2018 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Не заслуговують на увагу суду заперечення відповідача стосовно допущення рішення до негайного виконання, оскільки це передбачено законом і не залежить від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачем. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial