Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 05.06.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.06.2009 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11.07.2013 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Представник позивача зазначив, що відповідач до дітей жодного разу не приходив, не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до дітей, не бере жодної участі у вирішенні питань, пов'язаних з їх вихованням та утриманням, не піклується про стан їх здоров'я, не забезпечує дітям належні умови для здорового зростання і духовного та фізичного розвитку, не намагається забезпечити належного медичного обслуговування, не надає дітям доступу до культурних та інших цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, діти взагалі не бачать свого батька та не спілкуються з ним. Представник позивача зазначає, що позивач не створює відповідачу перешкод для його участі у вихованні дітей та виконує самостійно усі обов'язки по утриманню та вихованню дітей. Позивачем створено дітям усі необхідні умови для здорового фізичного та морального розвитку, духовного збагачення, а також забезпечено належне медичне обслуговування. У зв'язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 150-155, 157, 164-166 Сімейного кодексу України (далі - СК України), представник позивача просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: дочки [PERSON] та [PERSON]; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 06.06.2018 року в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено до підготовчого засідання та зобов'язано орган опіки і піклування - Службу у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області подати до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей, який надано суду 15.08.2018 року. 18 вересня 2018 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не надійшло, відзив чи заперечення на позов не подав. Представник органу опіки і піклування-представник служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Карабенюк Т.Л. в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, підтримує поданий висновок органу опіки та піклування адміністрації. За відсутності заперечень позивача та її представника про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подав до суду відзив, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлено про дату, час і місце засідання. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], повторно виданого 24.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], повторно виданого 24.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області, сторони є батьками відповідно [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 11). Заочним Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 11 липня 2013 року між сторонами розірвано шлюб, що був укладений 28.06.2009 року (а.с. 12, 13). Відповідно довідки №138, виданої 16.04.2018 року виконавчим комітетом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] (а.с. 22). Як вбачається з акту обстеження на факт проживання сім'ї позивача, складеного 29.05.2018 року комісією в складі голови Побузької селищної ради [PERSON], депутата селищної ради [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON], сім'я позивача проживає в [ADDRESS], у власному будинку разом з нею проживають дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Батько [PERSON] за даною адресою не проживає з 2012 року, участі у вихованні дітей не приймає, з дітьми не спілкується. (а.с. 23). Згідно довідки за №33 та характеристики №259, виданих 13.04.2018 року та 17.04.2018 року відповідно Побузькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. Голованівської районної ради Кіровоградської області, [PERSON] навчається в 3-А класі Побузької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Голованівської районної ради Кіровоградської області, старанна, дисциплінована, уважна, володіє навчальним матеріалом на високому і достатньому рівнях, добре запам'ятовує навчальний матеріал, має авторитет серед товаришів, хворіє, однак школу відвідує регулярно. Вихованням дівчинки займається лише матір, яка приділяє належну увагу вихованню і навчанню дочки, цікавиться поведінкою та успішністю дитини, відвідує батьківські збори, бере участь в організації та проведенні виховних заходів, забезпечує дитину всім необхідним для навчання. Батько дитини жодного разу не відвідував школу та не цікавився навчання дитини (а.с. 14, 19). Згідно довідки за №34 та характеристики №258, виданих 13.04.2018 року та 17.04.2018 року відповідно Побузькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ст. Голованівської районної ради Кіровоградської області, [PERSON] навчається в 1-В класі Побузької загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. Голованівської районної ради Кіровоградської області, старанний, здібний, активний, комунікабельний, прагне досягати поставленої мети, мовлення розвинуте добре, уміє логічно мислити, має авторитет серед однокласників, школу відвідує регулярно, відвідує гурток «Акварель» та музичну школу. Вихованням дитини займається лише мати, яка приділяє належну увагу вихованню і навчанню сина, цікавиться поведінкою та успішністю дитини, відвідує батьківські збори, бере участь в організації та проведенні виховних заходів, забезпечує дитину всім необхідним для навчання. Батько дитини жодного разу не відвідував школу та не цікавився навчання дитини (а.с. 15, 18). Як вбачається з довідок №52 та №53, виданих 17.04.2018 року Побузьким ДНЗ №3 «Ромашка», [PERSON] та [PERSON] відвідували дошкільний заклад №3 «Ромашка» з 10.09.2013 року по 30.05.2015 року та з 01.08.2013 року по 30.05.2017 року відповідно. За час відвідування дітей садка батько [PERSON] до садочка не з'являвся і участі у вихованні дітей не брав. Матір дітей сама займалась вихованням та матеріальним забезпеченням дітей (а.с. 16, 17). [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], знаходяться на обліку в Побузькій лікарській амбулаторії у дільничного лікаря [PERSON], при захворюваннях та медичних оглядах з дітьми зверталась мати дітей, що підтверджується довідками від 16.04.2018 року, виданих дільничним лікарем філії Голованівської ЦРЛ Побузької лікарської амбулаторії [PERSON] (а.с. 20, 21). Відповідно до наданого суду висновку органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 10.08.2018 року №01-32/71/1, доцільно в інтересах дітей позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки батько жодного разу не відвідував дітей, не цікавиться життям та здоров'ям дітей, тобто ухилився від виконання батьківських обов'язків по відношенню до дітей (а.с. 45). Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною. Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 СК України). Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.09.1991 року (набрала чинність для України 27.09.1991 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Згідно положення п. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилається представник позивача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] з 2011 року і по день розгляду справи (більше 7-ми років) не виявляв щодо дітей [PERSON] та [PERSON] батьківського піклування, оскільки не провідував дітей, не цікавився їх життям та здоров'ям, не відвідує шкільний заклад в якому навчаються діти і таких дій вчиняти не намагався. Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідач протягом семи років не здійснював жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дітей, після звернення позивача з позовом до суду, відповідач так і не проявив уваги до дітей, не вчиняє будь-яких дій щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, тобто продовжує ухилятись від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, відзив на позов та заперечення до суду не подав, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи про позбавлення його батьківських прав, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні. Встановивши наявність умисних дій [PERSON] щодо невиконання батьківських обов'язків, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дітей. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дітям. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що діти, по відношенню до яких відповідач позбавляється батьківських прав, проживають з матір'ю, а тому відповідач зобов'язаний утримувати їх до досягнення повноліття та сплачувати аліменти. З урахуванням вимог ч. 3 ст. 166 СК України, за відсутності відмови позивача щодо отримання аліментів від відповідача, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дітей, суд враховує, що відповідач є здоровою працездатною людиною, доказів про наявність інших утриманців суду не подавав. А тому, суд дійшов висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої квитанції за №25603 від 29.05.2018 року (а.с. 1а), позивач за подання даного позову до суду, сплатила судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved