Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач 1) та [PERSON] (далі - позивач 2) звернулися з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), Лишнянської сільської ради (далі - відповідач 2), Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області (далі - третя особа), про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним і скасування його державної реєстрації. Свої вимоги позивачі згідно уточненої позовної заяви, обґрунтовували тим, що після смерті їх батька [PERSON] вони успадкували по 1\\2 частині земельної ділянки площею 0,851 га (з яких 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, 0,601 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за адресою: [ADDRESS] та належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №046302 від 12.02.2001. Проте в 2013 році позивачі дізналися про порушення своїх прав на приватизацію однієї з вищевказаних земельних ділянок. У зв'язку з перетином земельної ділянки позивачів із земельною ділянкою, що належить відповідачу 1, неможливо присвоїти кадастровий номер та внести відомості про неї до Державного земельного кадастру. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних в уточненій позовній заяві. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав вказаних в уточненій позовній заяві. Позивач 1 [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Позивач 2 [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача 1 [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог позивачів заперечив, просив відмовити в задоволенні позову. Свою позицію обґрунтував тим, що відсутність в архіві Макарівської РДА відомостей про передачу відповідачу 1 земельної ділянки у власність ще не свідчить про неприйняття сільською радою такого рішення. А відсутність такого рішення в архіві не є правовою підставою відповідно до ст.ст. 152,155 ЗК України для визнання цього рішення недійсним. Вказав, якщо позивачі заперечують наявність рішення сільської ради про передачу земельної ділянки у власність відповідача 1, тому незрозуміла їх вимога щодо визнання недійсним та скасування Лишнянської сільської ради від 11.12.2002 року. Наголосив на тому, що перетин земельної ділянки відповідача 1 та земельних ділянок позивачів існує не в натурі (на місцевості), а лише на електронних документах (протокол перевірки електронного документа та інше), що жодним чином не порушує прав позивачів на вільне володіння, користування та розпорядження їх земельною ділянкою. Відповідач 1 [PERSON] в судовому засіданні підтримав позицію свого представника, просив відмовити в задоволенні позову. Відповідач 2 Лишнянська сільська рада Макарівського району Київської області у судове засідання свого представника не направили, подали письмову заяву з проханням слухати справу у їх відсутності. Третя особа: Управління Держземагенства у Макарівському районі Київської області у судове засідання свого представника не направили, подали письмову заяву з проханням слухати справу у їх відсутності. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач 1 та позивач 2 успадкували по 1\\2 частині земельної ділянки площею 0,851 га (з яких 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, 0,601 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства), що розташована за адресою: [ADDRESS] та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №046302 від 12.02.2001. Під час розробки технічної документації вказану земельну ділянку було поділено на дві частини. Одній частині був присвоєний кадастровий номер іншій ні. У жовтні 2013 року позивачі дізналася про порушення своїх прав, а саме, що на частину вказаної земельної ділянки неможливо присвоїти кадастровий номер та внести відомості про неї до Державного земельного кадастру, адже земельна ділянка успадкована позивачами перетинається із земельною ділянкою, що належить відповідачу 1, кадастровий номер земельної ділянки 3222784201:01:007:0008, що підтверджується рішенням про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Згідно листа Управління Держземагенства у Макарівському районі від 27.11.2013 площа взаємного перетину земельної ділянки позивачів із земельною ділянкою відповідача 1, становить 0,070904 га. Згідно ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. На підставі ст. 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. У відповідності до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникли до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера. Позивачі в установленному законом порядку набули право власності вказану земельну ділянку площею 0,851 га, з дотриманням всієї передбаченої законом процедури і саме в таких промірах та конфігурації. Відповідач же, отримав свою земельну ділянку у приватну власність на підставі державного акту, який був виготовлений значно пізніше ніж виготовлений державний акт батька позовачів, що свідчить про те, що право власності у нього на частину земельної ділянки (площу перетинання), виникнути не могло, оскільки вона вже з 12.02.2001 року перебувала у приватній власності померлого [PERSON] Згідно листа архівного відділу Макарівської районної державної адміністрації від 21.11.2013 року, вбачається, що рішення Лишнянської сільської ради 4 сесії 24 скликання від 11.12.2002 щодо передачі у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,783 по [ADDRESS] Макарівського району Київської області відсутнє. Таким чином відсутня підстава набуття права на землю згідно ст. 116 ЗК України. Крім того, відповідно до листа Управління Держземагенства у Макарівському районі від 27.11.2013, технічна документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на землю відповідача 1 - відсутня. Як зазначено в державному акті на право власності на землю відповідача 1, який видано йому 27.10.2003 зазначено як суміжного землевласника (змелекористувача) [PERSON] незважаючи на те, що [PERSON] помер [INFO]. На місці [PERSON] суміжним землевласником повинен був бути [PERSON], оскільки 12.02.2001 йому вже був виданий державний акт право приватної власності на землю. Проте цей факт в державному акті відповідача 1, не зазначений. У зв'язку з чим, можна зробити висновок, що відповідач 1, при виготовленні свого державного акту не погоджував межі своєї земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами, саме з [PERSON], що є грубим порушенням земельного законодавства. Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Згідно п. 2.8. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затверджену наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.99 на плані меж земельної ділянки в бланку державного акта показуються межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів. В зв'язку з вищевикладеним, позивачі позбавлені можливості реалізувати свої права по володінню, користуванню та розпорядженню своєю власністю в тих межах, що закріплені державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІV-КВ № 046302 від 12.02.2001, оскільки без присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру неможливо внести відомості про неї до Державного земельного кадастру внаслідок чого не можливо отримати Витяг з державного земельного кадастру, який є обов'язковим документом при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 125 ЗК України ( в редакції, що діяла на той час) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Як встановлено ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. У відповідності до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр», Державна реєстрація земельної ділянки внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об'єкти Державного земельного кадастру є обов'язковим. Як встановлено ч. 2 ст. 38 Закону отримання витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку є обов'язковим при вчиненні правочинів щодо земельної ділянки (крім складення заповітів). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином є достатні правові підстави для визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на імя відповідача 1 [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved