Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Рівненської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини В обґрунтування позову зазначається, що [PERSON] померла мати позивачів, [PERSON] , [PERSON] , з якою позивачі постійно проживали разом. Позивачі, звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, отримали у видачі такого свідоцтва відмову, у зв`язку з пропуском строку звернення позивачів із заявою про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та їх представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та просив його задовольнити. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є дочками, померлої [PERSON] , що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть від 11 червня 2018 року, актовий запис № 952. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до довідки управління забезпечення надання адміністративних послуг центру надання адміністративних послуг у м. Рівне № 14855 від 01.03.2019 року померла, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.01.1992 року та знята з реєстраційного обліку 13.07.2018 року, у зв`язку зі смертю [INFO] року. Відповідно до паспорта позивача [PERSON] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до паспорта позивача [PERSON] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . З показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем за однією адресою, а саме за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи, що матеріалами справи встановлено, що позивачі на час відкриття спадщини після смерті матері, постійно проживали разом з нею за адресою: [ADDRESS] , а місце реєстрації не є доказом постійного місця проживання, суд приходить до висновку, що позивачі проживали разом із спадкодавцем [PERSON] до моменту її смерті. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього позивачам необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у позивачів відсутні, то вони звернулися до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.п.3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст.256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення. З урахуванням зазначених вище норм законодавства та встановлених обставин справи, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] щодо встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved