overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-28 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві позивач зазначив, що він перебуває у шлюбі з відповідачем з 26 грудня 1987 року, однак на теперішній час шлюбні відносини між ними припинені. Під час шлюбу з відповідачем за спільні кошти придбалось майно - квартира [ADDRESS], яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя: [PERSON] та [PERSON], та визнати за ними окремо за кожним право власності по ? частині даної квартири. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності, про що надала суду відповідну письмову заяву. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне Позивач та відповідач згідно свідоцтва про шлюб знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26.12.1987 року, (а.с.7). Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.10.2007 року серії ВКА № 010534 відповідач - [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] (а.с.10). За Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8,9) власником квартири за адресою: [ADDRESS], є відповідач. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У зв`язку з викладеним суд, враховуючи визнання відповідачем позову, встановлені обставини та відповідні ним спірні правовідносини, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та законними, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач)\~про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Даний шлюб було зареєстровано 12 липня 2003 року виконкомом Булавинської селищної радою м. Єнакієве Донецької області за актовим записом № 17. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач просив суд розірвати вказаний шлюб, оскільки шлюбні відносини припинені з січня 2016 року в зв`язку з тим, що в них різні життєві інтереси, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що примирення неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу погодилася, про що надала до суду письмову заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 12 липня 2003 року виконкомом Булавинської селищної радою м. Єнакієве за актовим записом № 17, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб І-НО № 199833 (а.с.6). 09.11.2003 року у позивача та відповідача народилась спільна дитина [PERSON],що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження І-АМ №210610 (а.с.7). Сімейно-шлюбні відносини у подружжя припинені, спільне господарство не мають. Спору майнового характеру у подружжя немає, за спільною домовленістю діти залишається жити з відповідачем. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON](далі за текстом відповідач)\~про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Даний шлюб було зареєстровано 27 грудня 2010 року виконкомом Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області за актовим записом № 3. Від даного шлюбу є малолітні діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просив суд розірвати вказаний шлюб, оскільки шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року в зв`язку з тим, що в них різні життєві інтереси, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що примирення неможливе. Представник позивач в судове засідання не зявився, надав до суду через канцелярію суду клопотання з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.16). Відповідач в судове засідання не зявилася, позовні вимоги визнала та просила справу розглядати у її відсутності, про що надала до суду письмову заяву через канцелярію суду (а.с.17). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 27 грудня 2010 року виконкомом Званівської сільської ради Артемівського району Донецької області за актовим записом № 3, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.5). 16 серпня 2006 року у позивача та відповідача народилась спільна дитина [PERSON],що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.6). 28 грудня 2011 року у позивача та відповідача народилась спільна дитина [PERSON],що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.7). Сімейно-шлюбні відносини у подружжя припинені, спільне господарство не мають. Спору майнового характеру у подружжя немає, за спільною домовленістю діти залишається жити з відповідачем. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач)\~про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Даний шлюб було зареєстровано 28 липня 2000 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадського стану за актовим записом № 209. Від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач просив суд розірвати вказаний шлюб, оскільки шлюбні відносини припинені з березня 2010 року в зв`язку з тим, що в них різні життєві інтереси, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що примирення неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, встановив наступне. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 28 липня 2000 року Артемівським міським відділом реєстрації актів громадського стану за актовим записом № 209, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб І-НО № 088973 (а.с.5). 15.06.2001 року у позивача та відповідача народилась спільна дитина [PERSON],що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження І-НО №235205 (а.с.6). Сімейно-шлюбні відносини у подружжя припинені, спільне господарство не мають. Спору майнового характеру у подружжя немає, за спільною домовленістю діти залишається жити з відповідачем. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За вимогою ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги встановлені судом обставини та відповідні ним правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач)\~про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Даний шлюб було зареєстровано 28 січня 2012 року Соледарською міською радою м. Артемівськ у Донецькій області за актовим записом № 1. Від даного шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO]. Позивач просив суд розірвати вказаний шлюб, оскільки шлюбні відносини припинені з початку серпня 2016 року в зв`язку з тим, що в них різні життєві інтереси, погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вважає, що примирення неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, на розірвання шлюбу погодилася, про що надала до суду письмову заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 28 січня 2012 року Соледарською міською радою м. Артемівськ у Донецькій області за актовим записом № 1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб І-НО № 266169 (а.с.5). 25.06.2012 року у позивача та відповідача народилась спільна дитина [PERSON],що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження І-НО №461956 (а.с.6). Сімейно-шлюбні відносини у подружжя припинені, спільне господарство не мають. Спору майнового характеру у подружжя немає, за спільною домовленістю діти залишається жити з відповідачем. Згідно зі ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про розподіл майна подружжя. В позовній заяві позивач зазначив, що він з 15.08.2006 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23.10.2012 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені. Під час шлюбу спільно з відповідачем у жовтні 2011 року придбалось майно - квартира [ADDRESS], яке позивач просить визнати спільною сумісною власністю подружжя: [PERSON] та [PERSON], розділити спільне майно подружжя, залишивши його у спільній сумісній власності позивача та відповідача, виділивши у власність по ? частині вказаної квартири та визнати за ними окремо за кожним право власності по ? частині даної квартири. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність у зв'язку з тим, що відповідач покинула зал судового засідання, на задоволенні вимог наполягав. Відповідач до закінчення розгляду справи покинула судове засідання, письмових заперечень проти позову суду не надала. Ухвалою суду від 06.05.2014 року зустрічна позовна заява відповідача була залишена без розгляду на підставі п. 9 ч.1 ст. 207 ЦПК України, оскільки відповідач до закінчення судового розгляду справи покинула судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 09 жовтня 2012 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с.7). В даному рішенні суду встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 15.08.2006 року. За договором купівлі-продажу відповідач 07.10.2011 року придбала квартиру [ADDRESS] (а.с.26) За довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.28) Згідно з ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відповідач залишила залу судового засідання, письмових заперечень проти позову суду не надала, суд вважає недоведеним незгоду відповідача з вимогами позивача щодо визнання квартири об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У зв`язку з викладеним суд, враховуючи встановлені обставини та відповідні ним спірні правовідносини, вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та законними, такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про стягнення боргу за борговою розпискою, посилаючись на те, що 05.05.2016 року відповідач - [PERSON] - отримала від позивача в борг грошові кошти в сумі 1100,00 (одна тисяча сто) американських доларів США, строком на один місць, про що власноруч написала розписку. Однак до теперішнього часу свої зобов'язання не виконала. Станом на 27.10.2017 року курс НБУ складає 26,8266 за 1 долар США, загальна сума заборгованості складає 30738,36 грн., яка складається з: суми основного боргу в розмірі (1100*26,8266 = 29509.26) та 3% річних в розмірі 1229.10 грн. Розрахунок 3 % річних: 3% : 365 : 100 х 510 (дні просрочки) х 26.8266(сума боргу) = 1229.10 грн. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 29509,26 грн., 3 % річних в сумі 1229,10 грн. та судові витрати. Представника позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов по підставах викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до розписки від 05.05.2016 року (а.с.9) оригінал якої оглянуто у судовому засіданні , відповідач - [PERSON] - взяла у борг у позивача - [PERSON], грошові кошти у сумі 1100,00 (одна тисяча сто) американських доларів США, строком на один місць, тобто до 05.06.2016 року. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передачі грошей. Згідно з ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу ,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем не належно виконуються умови договору позики, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про стягнення суми боргу за договором позики, посилаючись на те, що 11 лютого 2019 року відповідач взяв у нього в борг суму грошових коштів в розмірі 1100 гривень і зобов`язався повернути борг в строк до 11 березня 2019 року, про що власноручно написав розписку. Однак до теперішнього часу свої зобов`язання не виконав. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 1100 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. Позивач в судовому засіданні не з`явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач\~у\~судове засідання\~не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до\~розписки від\~11.02.2019\~року (а.с.6),\~відповідач \~ [PERSON] ,\~взяла в\~борг у\~позивача \~ [PERSON] ,\~грошові кошти\~у сумі\~1100\~(одна\~тисяча сто)\~гривень,\~строком на\~один місяць (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності\~за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з\~ ст. 1046\~ ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передачі грошей.\~ Згідно з\~ ст. 1047\~ ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Оскільки відповідачем не належно виконуються умови договору позики, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом позивач) звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про усунення перешкод у володінні, користування та розпорядженні власністю, посилаючись на те, що [INFO] померла його рідна сестра - [PERSON], яка мешкала за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею у якості співмешканця за вищевказаною адресою мешкав відповідач. Позивач оформив спадщину після смерті [PERSON] в установленому порядку і на теперішній час є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з цим позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а саме житловим будинком по [ADDRESS], шляхом виселення відповідача з вказаного будинку з 01.04.2015 року. Позивач та представник позивача, [PERSON], в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, посилаючись на відсутність у нього іншого житла, придатного для проживання. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 23.04.2014 року позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога щодо виселення з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.2,15). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.3,17). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.4,16,38) позивач є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. За довідкою голови квартального комітету (а.с.22,24) відповідач зареєстрований та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2013 року (а.с.36-37) за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідача у будинку позивача перешкоджає останньому у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, що суд розцінює як порушення прав позивача, яке підлягає захисту. Таким чином, сукупність наданих позивачем та досліджених судом доказів у достатній мірі підтверджують, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved