overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2017 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 09 вересня 1978 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Вони припинили шлюбні відносини з вересня 2003 року у звязку з подружньою зрадою. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спору про поділ майна немає. Вважає збереження сімї неможливим,\~тому просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище чоловіка. Сторони\~у судове засідання не з'явилися, в заяві на імя суду просять розглянути справу за їхньою відсутністю, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 09 вересня 1978 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3), від якого неповнолітніх дітей не мають. З вересня 2003 року вони припинили шлюбні відносини у звязку з подружньою зрадою, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна немає, проживають на непідконтрольній українській владі території. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище чоловіка. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2018 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] року на тимчасово окупованій території в м. Алчевськ Луганської області, причина смерті - інфаркт головного мозку при тромбозі судин. Антрацитівський МРВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть у зв'язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є дружиною громадянина України [PERSON], [INFO], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-7). Відповідно до довідки про причину смерті №234 від 31 липня 2018 року, виданої «Державною установою «Алчевська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 13), [PERSON] помер [INFO] року, причина смерті - інфаркт головного мозку при тромбозі судин. Факт смерті [PERSON] в м. Алчевськ підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим «Відділом запису актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої ЛНР» (а.с. 16), яке видане на тимчасово непідконтрольній українській владі території, фотокарткою з місця поховання (а.с. 14). Антрацитівський МРВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції відмовив [PERSON] у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу невстановленого зразка на території, непідконтрольній українській владі (а.с. 9-10). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2018 року подала до суду заяву про визнання недієздатним її брата [PERSON], [INFO]. У обгрунутування своєї заяви посилалася на те, що її брат є інвалідом другої групи з дитинства, вона, заявник, здійснює за ним постійний догляд, оскільки внаслідок захворювання [PERSON] не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, а тому потребує постійного нагляду та турботи і над ним необхідно встановити опіку, призначивши йому опікуна. Під час розгляду справи по суті заявник [PERSON] та її представник у підтримання заяви посилалися на викладені у ній обставини. Вислухавши пояснення заявника, її представника, представника органу опіки та піклування у підтримання подання, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Із свідоцтв про народження, шлюб та довідки про склад сім»ї відомо, що [PERSON] є рідним братом [PERSON] та членом її сімї і проживає разом із заявником (а. с. 5, 6, 7, 9). Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Із висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними та потребує опіки (а. с. 28-29). Статтею 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Із подання відомо, що орган опіки та піклування виконавчий комітет Новокалинівської міської ради Самбірського району Львівської області вніс до суду подання про призначення [PERSON] опікуном її брата [PERSON] (а.с. 33). Призначення [PERSON] опікуном не суперечить інтересам [PERSON], так як вони перебувають у родинних відносинах і [PERSON] має можливість виконувати обовязки опікуна, оскільки має повну цивільну дієздатність та згідна на призначення її опікуном [PERSON] Обставин, які б виключали можливість призначення [PERSON] опікуном її брата [PERSON], не встановлено. Згідно частин 6 та 7 статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за пятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] 21 вересня 2018 року предявив до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 вересня 1994 року. \~ \~ \~ \~У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через розбіжність в характерах та ігнорування його, позивача, як особистості, через що вони стали чужими людьми, він позивач, довший час проживав за кордоном, а тому не завжди міг підтримати та надати відповідачу допомогу, із-за чого їхні відносини змінилися в гіршу сторону. На даний час він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, через що спільне проживання із відповідачем припинено. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] позов визнала з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 1994 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. У січні 2017 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам розяснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2021 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи позов тим, що одруження виявилося не вдалим, спільне життя не склалося, стали частими сварки, внаслідок чого сім`я розпалася, проживають окремо, шлюбні відносини припинено, спору відносно майна не мають. Ухвалою суду від 28 вересня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про задоволення позову та розгляд справи без його участі. Відповідач у судовому засіданні просила шлюб розірвати, пояснила, що з весни 2021 року не проживають як подружжя, мають власний бюджет тощо. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку відповідача, дійшов до наступного висновку. 06 вересня 2003 року між сторонами відділом реєстрації актів громадянського стану Роменського міського управління юстиції Сумської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 287, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 06.09.2003. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 16.12.2005. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони припинили проживати разом навесні 2021 року, шлюбні відносини між ними припинені, спору про поділ майна немає, від шлюбу мають неповнолітню дитину. Відповідач не заперечував проти задоволення позову, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2021 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 02 липня 2018 року між нею та відповідачем Заболоттівською селищною радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №19. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Вважає, що збереження шлюбу неможливе через втрату взаєморозуміння між ними та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, в зв`язку з чим шлюбні стосунки між ними фактично припинені і вони проживають окремо. Зазначила, що примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розірвання їх шлюбу. Просить шлюб, зареєстрований між нею [PERSON] , розірвати. Ухвалою суду від 23 вересня 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справ, судове засідання призначено на 21 жовтня 2021 року. У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, відповідач скерував до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позовних вимог. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , що між сторонами 02 липня 2018 року укладено шлюб, який зареєстрований Заболоттівською селищною радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №19. У сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Ратнівським відділом реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 14 вересня 2021 року. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок різних життєвих поглядів, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на небажання сторін продовжувати проживати в шлюбі, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. За наполяганням позивачки суд не стягує з відповідача сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2021 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 09 вересня 2013 року між нею та відповідачем Самари-Оріхівською сільською радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №2. У шлюбі народилася дві дочки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки з чоловіком розладились, зникло взаєморозуміння і повага один до одного, в результаті чого тривалий час живуть окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. Зазначила, що примирення та подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, перебування у шлюбі буде суперечити її інтересам та інтересам дітей. Просить шлюб, зареєстрований між нею [PERSON] , розірвати. Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справ, судове засідання призначено на 22 жовтня 2021 року. У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , що між сторонами 09 вересня 2013 року укладено шлюб, який зареєстрований Самари-Оріхівською сільською радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №2. У сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , [INFO] - дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим Самари-Оріхівською сільською радою Ратнівського району Волинської області 13 січня 2014 року, серії [NUMBER] виданим Здомишельською сільською радою Ратнівського району Волинської області 03 жовтня 2018 року. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок втратив взаєморозуміння та взаємоповаги, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на небажання позивачки продовжувати проживати в шлюбі, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам дітей, а тому суд вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] 21 грудня 2015 року подав до суду заяву про встановлення факту родинних відносин із [PERSON], котра померла 10 березня 2015 року, посилаючись на те, що вона була його матірю. У обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилався на те, що після смерті [PERSON] на майно, яке їй належало на праві власності, у тому числі на ? частину житлового будинку в с. Вощанці Самбірського району відкрилася спадщина і він, заявник, будучи спадкоємцем за заповітом, звернувся до Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадкове майно, однак отримав усну відмову, оскільки згідно поданих ним документів не вбачається, що він є рідним сином померлої, так як у свідоцтві про його народження у графі мати її імя записано [PERSON], а імя померлої зазначено [PERSON]. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання заяви посилався на викладені в ній обставини. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти задоволення вказаної заяви. Вислухавши пояснення заявника та заінтересованих осіб, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Із свідоцтва про смерть відомо, що 10 березня 2015 року у с. Вощанці Самбірського району у віці 86 років померла [PERSON] (а.с. 4). [PERSON] народився 8 серпня 1962 року у с. Вощанці Самбірського району і його матірю записана [PERSON], що вбачається із свідоцтва про народження (а.с. 5). Із витягу з актового запису про народження та свідоцтва про одруження видно, що 20.11.1928 року у с. Вощанці Самбірського району народилася [PERSON] та що 8 травня 1950 року у с. Вощанці Самбірського району було зареєстровано шлюб між [PERSON] і [PERSON], [INFO], котрій після реєстрації одруження присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 7, 8). Із витягу з погосподарської книги відомо, що головою родини записаний [PERSON], його дружина [PERSON], [INFO], а також син [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Із довідок, виданих виконавчим комітетом Вощанцівської сільської ради Самбірського району Львівської області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є одна і та сама особа, а також що вона до дня смерті проживала і була зареєстрована [INFO] (а. с. 11, 12). Із будинкової книги видно, що у вказаному будинку зареєстровані, зокрема, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.18-20). Із заповіту відомо, що [PERSON] все своє майно заповіла сину [PERSON], [INFO] (а. с. 6). Отже, наведеними доказами достовірно доведено, що [PERSON] була матірю заявника, так як із вказаних документів вбачається, що вік, місце проживання та народження заявника і його матері співпадають. Установлення вказаного факту родинних відносин має юридичне значення, оскільки дає підстави [PERSON] реалізувати своє право на спадщину після смерті його матері [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] 21 грудня 2016 року пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 вересня 1983 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що за час спільного проживання між ним і відповідачем почали виникати сварки та конфлікти на побутовому ґрунті з будь-якого приводу, що привело до того, що їхнє сімейне життя повністю розладилося і спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим, з весни 2013 року вони проживають окремо, так як він, позивач, виїхав на роботу в Російську Федерацію, а відповідач залишилася проживати у с. Мала Білина Самбірського району, там він зустрів жінку, з якою має намір в подальшому створити сім'ю. Представник позивача Цапар М.В. позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнала з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1983 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Навесні 2013 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Наслідки визнання позову відповідачу роз'яснено. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved