Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] [INFO] ,в інтересах якого діє представник - адвокат Чехова О.О. звернувся до суду із заявою, в якій просив видати обмежувальний припис, яким заборонити [PERSON] [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] на строк до шести місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: наближатися на 100 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] [INFO] , паспорт серія [NUMBER] вести телефоні розмови або контактувати зі мною через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити [PERSON] [INFO] , паспорт серія [NUMBER] особисто, а також через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), якщо він за власним бажанням перебуває у місці йому невідомому, а також переслідувати [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) та в будь-який спосіб спілкуватися із ним. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник, його мати, бабця, прабабця та його дядько [PERSON] мешкають разом у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру не оформлено, вони є користувачам. Його дядько систематично вчиняє насильницькі дії відносно нього та інших родичів. За період 2019-2020 р. щодо подій пов`язаних із вчиненням гр-ном [PERSON] [INFO], який мешкає: [ADDRESS] домашнього насильства відносно нього, матері та інших родичів зареєстровано 64 звернення на спецлінію «102», що підтверджується відповіддю УОАЗОР ГУНП у Харківській області № 20аз/119-25/01-2021 від 10.02.2021 р. Згідно з відповіддю №С-1379/119-54/02-2020 від 29.10.2020 р. Немишлянського ВП ГУНП у Харківській області у цьому відділку поліції зареєстровані та оброблені матеріали ІТС ІПНП № 16889 від 01.08.2020 р., № 14763 від 08.07.2020 р., №11751 від 04.06.2020 р., № 11944 від 06.06.2020 р., № 8646 від 25.04.2020 р., № 8600 від 25.04.2020 р., № 7810 від 14.04.2020 р., № 750 від 11.01.2020 р. відносно звернень гр-ки [PERSON] щодо домашнього насильства щодо нього з боку гр-на [PERSON] . Фрунзенським районним судом м. Харкова (матеріали судових справ №№ 645/3642/19; 645/4859/19, 645/4455/19; 645/4456/19, 645/4706/19, 645/4707/19, 645/5466/19, 645/7623/19, 645/7761/19, 645/8206/19, 645/8143/19, 645/292/20, 645/748/20, 645/4016/20, 645/4588/20, 645/3976/20, 645/3229/20, 645/3232/20, 645/3229/20, 645/2334/20, 645/6966/20, 645/5488/20) розглядалися протоколи складені Немишлянським відділом поліції ГУНП в Харківській області за фактами домашнього насильства з боку [PERSON] відносно його матері за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Фактично жодне рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності на сьогодні не виконано, що підтверджується поданням Немишлянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області щодо вирішення питання про заміну адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на штраф від 30.10.2020 року. 17.06.2020 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова вже приймалося рішення про видання обмежувального припису у справі № 645/3356/20 відносно [PERSON] за фактом вчинення ним домашнього насильства, із забороною перебувати за місцем проживання заявниці та його фактичним місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] строком 6 місяців. [PERSON] у 2020 році неодноразово порушував обмежувальний припис, про що правоохоронними органами складалися відповідні протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КпАП України. Бабця заявника [PERSON] двічі зверталася до Начальника Немишлянського ВП ГУНП України із заявою про вчинення злочину за ст. 390-1 КК України у зв`язку із порушенням обмежувального припису [PERSON] , а саме 28.10.2020 р. та 11.12.2020 р. за якими кримінальні провадження не відкривалися. У 2021 році [PERSON] став поводитися ще більш зухвало. Він погрожує заявнику вбивством, нападав на нього, закривав його у кімнаті, різав собі руки, намагався ножем порізати заявника, про це повідомлялось на спецлінію «102». Це підтверджується відповіддю № 61 аз/119-25/01-2021 від 06.04.2021 р. УОАЗОР ГУНП у Харківській області. Так 07.02.2021 о 22:13: « [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння чинить психологічне насилля стосовно членів родини…»; 10.03.2021 о 13:58 про те, що « [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння нападав на членів родини, погрожував їм…»; 26.03.2021 о 16:00 про те, що « [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння влаштував сварку, погрожував відрізати руки…»; 29.03.2021 о 18:54 про те, що « [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння влаштував сварку, погрожував членам родини, вимагав гроші…». Заявник визнаний потерпілим у кримінальному провадженні № 12020220460002130 від 18.12.2020 року за ст. 126-1 КК України, яке розслідується слідчим Немишлянського відділу поліції ГУНП в Харківській області [PERSON] , де був допитаний як потерпілий. Однак, фактично внаслідок відсутності реальних дій з боку правоохоронних органів та органів пробації, які повинні виконувати рішення суду щодо притягнення [PERSON] до кримінальної та адміністративної відповідальності [PERSON] відчуває себе безкарно. На сьогодні [PERSON] продовжує свої насильницькі дії відносно заявника та родини за адресою нашого мешкання. [PERSON] кожного дня коли буває вдома погрожує заявникові фізичною розправою, постійно лякає його, знущається словами, принижує, постійно каже, що хоче зґвалтувати його, що він його вб`є, що він зґвалтує матір заявника (свою рідну сестру) на очах заявника. Одного разу він засверлив шурупами двері до кімнати де перебував заявник, лякав, що спалить зараз квартиру, тоді заявник подзвонив бабці [PERSON] , яка викликала поліцію й тільки тоді за допомогою сусідів заявника змогли визволити. [PERSON] вживає наркотичні засоби й наполегливо пропонував заявникові спробувати їх, однак він відмовлявся. З цього часу [PERSON] розповідає про свої зв`язки у райвідділку поліції, де його «кришують» й погрожує заявникові тим, що якщо заявник комусь буде на нього скаржитися чи буде відмовлятися від його домагань він «підкине» заявникові наркотичні засоби й «здасть поліції». Заявник вже неодноразово повідомляв патрульній поліції про це, про ці події знають мати та бабця заявника, які намагаються самі вирішувати питання з обмеженням вчинення з боку [PERSON] насильницьких дій, викликають поліцію, пишуть заяви про злочини. Однак вже більше 3 років поліція ніяких дій для того, щоб [PERSON] був обмежений у свободі його дій не вчиняють. [PERSON] приходить коли захоче до квартири: вранці, вночі, вчиняє ґвалт, кричить, розкидає речі, нападає на жінок (маму, бабцю та прабабу). Мати та бабця заявника не дозволяють йому втручатися у ці конфлікти. [PERSON] завжди або п`яний, або під впливом наркотичних засобів (він курить наркотики). Заявник навчаєся в Харківському національному університеті радіоелектроніки (ХНУРЕ) де заняття проходять дистанційно, через карантині обмеження. Через конфлікти, які вчиняє в квартирі [PERSON] заявник не може навчатися, адже або вимушений покидати квартиру через перебування неадекватного дядька за проханням матері, або через нецензурну лайку з його боку. Заявник соромиться займатися он-лайн в університеті. Коли заявник зробив [PERSON] зауваження той перерізав кабель Інтернету у трьох місцях. Заявник зазначив, що фактично, через протиправну поведінку [PERSON] він не може навчатися й цим порушується його право на освіту. 09.05.2021 р. стався новий випадок домашнього насилля з боку [PERSON] , який у стані алкогольного сп`яніння погрожував бабці заявника, що вб`є його чи займатиметься наклепом з метою притягнення його до кримінальної відповідальності. Під впливом алкоголю він про це розповідав співробітникам поліції, які були викликані [PERSON] (бабусею заявника). Заявник вважає, що [PERSON] є небезпечним для нього, його матері та бабусь. [PERSON] взагалі не реагує на зауваження та на поліцейських. Заявник вважає, що зв`язку із тим, що правоохоронні органи взагалі не вживають належних мір реагування, а саме 09.05.2021 року не склали ані тимчасовий обмежувальний припис, ані не арештували [PERSON] то іншого виходу, окрім, як звернення до суду із заявою про винесення [PERSON] обмежувального припису, яким би йому було заборонено на максимальний термін та відстань не наближатися до заявника та його оселі заявник не вбачає. Заявник вважає ризики для його життя та здоров`я дуже високими. Крім цього обмеження [PERSON] у перебуванні у квартирі де заявник мешкає дозволить йому продовжити моє дистанційне навчання у ХНУРЕ. Ухвалою суду від 17.05.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду. В судове засідання заявник [PERSON] , його законний представник мати [PERSON] та представник заявника [PERSON] адвокат Чехова О.О., не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, в якій просили заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 1ст. 350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Беручи до уваги необхідність дотримання строку, протягом якого може бути розглянута дана справа (72 години), суд вважає за необхідне провести розгляд справи у відсутність заінтересованої особи. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у заяві про встановлення обмежувального припису, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення учасників процесу, суд встановив наступне. Згідно копії паспорту № [NUMBER] , орган, що видав 6323, запис № 20030817-05372 15.03.2018 р., заявник, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з свідоцтва про народження виданого 26 серпня 2003 року серії НОМЕР [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції в м. Харкові, актовий запис № 431 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження виданого повторно 10 липня 1986 року серії НОМЕР [NUMBER] , зареєстрованого Фрунзенським райвиконкомом м. Харкова, актовий запис № 556 вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про народження виданого повторно 04.06.2020 серії НОМЕР [NUMBER] , зареєстрованого Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 758 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 11.05.2021 за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . З рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної у м. Харкові Ради № 23/3 від 19.02.2008 р. вбачається, що за наймачем двокімнатної квартири [ADDRESS] визнано [PERSON] . До договору найму включити наймача [PERSON] , дочку [PERSON] , чоловіка дочки [PERSON] , онуку [PERSON] , онука [PERSON] , правнука [PERSON] . Заявник стверджувала, що [PERSON] періодично вчинює психологічне насильство відносно заявника, що виражається у погрозах, приниженні, сварках та спричиненні тілесних ушкоджень. Заявник в заяві поданої до суду наголосив, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями, після чого поводить себе агресивно, не контролює свої поступки. Протягом останнього року його поведінка стала нестерпною, так як кривдник, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно вчиняє сварки з ним та усіма членами сім*ї, погрожує їм фізичною розправою, вчиняє умисні дії психологічного характеру, що призводить до того, що заявник разом з іншими членами сім`ї знаходяться в стані постійного страху за своє життя та здоров`я. Крім того, [PERSON] вказав, що За період 2019-2020 р. щодо подій пов`язаних із вчиненням гр-ном [PERSON] [INFO], який мешкає: [ADDRESS] домашнього насильства відносно нього, матері та інших родичів зареєстровано 64 звернення на спецлінію «102», що підтверджується відповіддю УОАЗОР ГУНП у Харківській області № 20аз/119-25/01-2021 від 10.02.2021 р. Згідно з відповіддю №С-1379/119-54/02-2020 від 29.10.2020 р. Немишлянського ВП ГУНП у Харківській області у цьому відділку поліції зареєстровані та оброблені матеріали ІТС ІПНП № 16889 від 01.08.2020 р., № 14763 від 08.07.2020 р., №11751 від 04.06.2020 р., № 11944 від 06.06.2020 р., № 8646 від 25.04.2020 р., № 8600 від 25.04.2020 р., № 7810 від 14.04.2020 р., № 750 від 11.01.2020 р. відносно звернень гр-ки [PERSON] щодо домашнього насильства щодо нього з боку гр-на [PERSON] . Фрунзенським районним судом м. Харкова (матеріали судових справ №№ 645/3642/19; 645/4859/19, 645/4455/19; 645/4456/19, 645/4706/19, 645/4707/19, 645/5466/19, 645/7623/19, 645/7761/19, 645/8206/19, 645/8143/19, 645/292/20, 645/748/20, 645/4016/20, 645/4588/20, 645/3976/20, 645/3229/20, 645/3232/20, 645/3229/20, 645/2334/20, 645/6966/20, 645/5488/20) розглядалися протоколи складені Немишлянським відділом поліції ГУНП в Харківській області за фактами домашнього насильства з боку [PERSON] відносно його матері за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Фактично жодне рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності на сьогодні не виконано, що підтверджується поданням Немишлянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області щодо вирішення питання про заміну адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на штраф від 30.10.2020 року. 17.06.2020 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова вже приймалося рішення про видання обмежувального припису у справі № 645/3356/20 відносно [PERSON] за фактом вчинення ним домашнього насильства, із забороною перебувати за місцем проживання заявниці та його фактичним місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] строком 6 місяців. [PERSON] у 2020 році неодноразово порушував обмежувальний припис, про що правоохоронними органами складалися відповідні протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 173-2 КпАП України. Бабця заявника [PERSON] двічі зверталася до Начальника Немишлянського ВП ГУНП України із заявою про вчинення злочину за ст. 390-1 КК України у зв`язку із порушенням обмежувального припису [PERSON] , а саме 28.10.2020 р. та 11.12.2020 р. за якими кримінальні провадження не відкривалися. У 2021 році [PERSON] став поводитися ще більш зухвало. Він погрожує заявнику вбивством, нападав на нього, закривав його у кімнаті, різав собі руки, намагався ножем порізати заявника, про це повідомлялось на спецлінію «102». Це підтверджується відповіддю № 61 аз/119-25/01-2021 від 06.04.2021 р. УОАЗОР ГУНП у Харківській області. Так 07.02.2021 о 22:13: « [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння чинить психологічне насилля стосовно членів родини…»; 10.03.2021 о 13:58 про те, що « [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння нападав на членів родини, погрожував їм…»; 26.03.2021 о 16:00 про те, що « [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння влаштував сварку, погрожував відрізати руки…»; 29.03.2021 о 18:54 про те, що « [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння влаштував сварку, погрожував членам родини, вимагав гроші…». Заявник визнаний потерпілим у кримінальному провадженні № 12020220460002130 від 18.12.2020 року за ст. 126-1 КК України, яке розслідується слідчим Немишлянського відділу поліції ГУНП в Харківській області [PERSON] , де був допитаний як потерпілий. Однак, фактично внаслідок відсутності реальних дій з боку правоохоронних органів та органів пробації, які повинні виконувати рішення суду щодо притягнення [PERSON] до кримінальної та адміністративної відповідальності [PERSON] відчуває себе безкарно. На сьогодні [PERSON] продовжує свої насильницькі дії відносно заявника та родини за адресою нашого мешкання. [PERSON] кожного дня коли буває вдома погрожує заявникові фізичною розправою, постійно лякає його, знущається словами, принижує, постійно каже, що хоче зґвалтувати його, що він його вб`є, що він зґвалтує матір заявника (свою рідну сестру) на очах заявника. Одного разу він засверлив шурупами двері до кімнати де перебував заявник, лякав, що спалить зараз квартиру, тоді заявник подзвонив бабці [PERSON] , яка викликала поліцію й тільки тоді за допомогою сусідів заявника змогли визволити. [PERSON] вживає наркотичні засоби й наполегливо пропонував заявникові спробувати їх, однак він відмовлявся. З цього часу [PERSON] розповідає про свої зв`язки у райвідділку поліції, де його «кришують» й погрожує заявникові тим, що якщо заявник комусь буде на нього скаржитися чи буде відмовлятися від його домагань він «підкине» заявникові наркотичні засоби й «здасть поліції». Заявник вже неодноразово повідомляв патрульній поліції про це, про ці події знають мати та бабця заявника, які намагаються самі вирішувати питання з обмеженням вчинення з боку [PERSON] насильницьких дій, викликають поліцію, пишуть заяви про злочини. Судом вивчавлася відповідь на адвокатський запит УОАЗОР ГУНП у Харківській області № 20аз/119-25/01-2021 від 10.02.2021 р. з якої вбачається, що за наявними даними даними інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» в період з 01.01.2019 р. по 20.01.2021 р. за подіями, що сталися за адресою: [ADDRESS] зареєстровані 62 звернення на спецлінію «102» з характеру опису яких вбачаються заяви щодо конфліктів, спроб самогубства, насильства, погроз згвалтуванням, напади з ножем, доставлення наркотичних засобів, знущань на родичами, нанесення тілесних ушкоджень родичам, погроз фізичною розправою та вбивством, нападів, спричинення матеріальної шкоди заявникам та інших проявів насильства з боку [PERSON] , а також щодо порушення [PERSON] 17.08.2020 року рішення суду щодо перебування у квартирі та вчинення домашнього насильства. З витягу з сайту https://court.gov.ua/fair вбачається наявність розглянутих судових справ у Фрунзенському районному суді судом м. Харкова щодо притянення [PERSON] до адміністративної відповідальності за фактами вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування. З аналізу рішення суду Фрунзенського районного суду м. Харкова про видачу обмежувального припису у справі № 645/3356/20 від 17.06.2020 року вбачається, що заява була частково задоволена, відносно [PERSON] 44 на строк до шести місяців, були визначені тимчасові обмеження його прав, шляхом заборони наближатися на 100 метрів до місця проживання його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , заборонити вести телефоні розмови або контактувати зі мною через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також заборони [PERSON] особисто, а також через третіх осіб розшукувати та переслідувати заявницю та в будь-який спосіб спілкуватися із нею. З аналізу відповіді на адвокатський запит від 30.03.2021 року УОАЗОР ГУНП у Харківській області № 61 аз/119-25/01-2021 від 06.04.2021 р. з якої вбачається, що за наявними даними даними інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» в період з 01.02.2021 по 29.03.2021 р. за подіями, що сталися за адресою: [ADDRESS] зареєстровані звернення на спецлінію «102» від 07.02.2021, 10.03.2021 р., 26.03.2021 р., 29.03.2021 р. з характеру опису яких вбачаються заяви про вчинення [PERSON] стосовно членів його родини психологічного насилля, погроз фізичною розправою, влаштування сварок, вимагання грошей. З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається факт реєстрації 18.12.2020 року кримінального провадження за ст. 126-1 КК України за заявою [PERSON] про вчинення [PERSON] домашнього насильства. З подання про вирішення питання про заміну адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на штраф Немишлянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області від 30.10.2020 року на імя Голови Фрунзенського районного суду м. Харкова вбачається, що [PERSON] не виконується постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.09.2020 року за ст. 173-2 ч.2 КУпАП за якою було накладено адміністративне стягнення на нього у вигляді 40 годин громадських робіт. За перевіркою було встановлено, що [PERSON] до відпрацювання не приступив, причин неявки неповідомив, про скаладено Акт перевірки порушником адміністративного стягнення у виді громадських робіт. З фотокопії заяви [PERSON] до Начальника ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 09.05.2021 р. вбачається, що заявниця [PERSON] просить прийняти міри до сина [PERSON] . З фотокопії пояснень [PERSON] до Начальника ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області від 09.05.2021 р. вбачається, що заявниця зазначає, що 09.05.2021 р. її син [PERSON] о 14-00 годині у неадекватному стані вчиняв нецензурну лайку та погрожував фізичною розправою онуку [PERSON] . З аудіозаписів наданих заявником вбачаються звернення за номером на спецлінію «102» від 07.02.2021, 10.03.2021 р., 26.03.2021 р., 29.03.2021 р. з заявами про факти вчинення [PERSON] фактів домашнього насильства, з характеру опису яких вбачаються, що стосовно членів його родини психологічного насилля, погроз фізичною розправою, влаштування сварок, вимагання грошей. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини. Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні. 07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Статтею 1 Закону України «Про запобіганнята протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Положеннямистатті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно вимогстатті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначенихст. 77-80 ЦПК України. Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вказані положення, суд зазначає, що на спростування позиції та доводів заявника, жодних доказів заінтересованою особою подано не було. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобіганнята протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України«Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. За пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. За частиною 2 статі 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у разі якщо постраждалою особою є дитина, будь-які дії, що вчиняються щодо неї, базуються на принципах, визначених Конвенцією ООН про права дитини, Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей та законодавчими актами України у сфері захисту прав дитини. Зі змісту частини 1 статі 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала дитина має всі права постраждалої особи, реалізація яких забезпечується з урахуванням найкращих інтересів дитини, її віку, статі, стану здоров`я, інтелектуального та фізичного розвитку. Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. У пункті 9 частини першої статті 1Закону України«Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом України «Про запобіганнята протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Надаючи оцінку ризикам, на які посилалися заявниця, суд приймає до уваги показання заявниці, яка посилаючись на докази, підтвердила факти неодноразових конфліктів між сторонами, а тому пояснення заявника можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені. Таким чином, на підставі наданих заявником належних та допустимих доказів, судом було встановлено обставини вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] з боку [PERSON] . Також, [PERSON] було надано докази, з яких вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] належить йому та членам його родини на праві користування. Суд вважає, що в ході розгляду цієї заяви знайшли своє підтвердження факти вчинення [PERSON] психологічного насильства відносно заявника, однак, зважаючи на неодноразовість вчинення таких дій, а також застосування до заявника залякування та погроз, що в своїх останніх проявах має також ознаки адміністративного правопорушення, суд вважає, що вказані докази, а, також, пояснення заявника, якою такі докази більш деталізовано, свідчать про те, що вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо заявнка має місце тривалий час, суд вважає, що існують і надалі ризики можливого продовження таких дій [PERSON] , а також можливої ескалації такого насильства. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців. В силу ч. 3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст.350-6ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved