Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 13.12.2008 року помер їх син [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина, а саме: 1/4 частка квартири № 41, розташованої за адресою м. Вінниця, вул. П. Морозова, буд. 17, проте, намагаючись оформити свої спадкові права на дане майно, позивач отримав відмову нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій, оскільки за життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності згідно вимог чинного законодавства, в силу чого позивачі змушені звернутись до суду та просять визнати за ними право власності кожного з них на 1/8 квартири № 41, розташовану за адресою м. Вінниця, вул. П. Морозова, буд. 17, у порядку спадкування за законом, після померлого 13.12.2008 року їхнього сина [PERSON]. Позивачі будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявилися, однак, звернулися до суду із заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надіслав, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, взявши до уваги відсутність заперечення з боку позивача про можливий заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, визначив, встановив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Відповідно до копії свідоцтва про народження серія І-АГ № 173477, виданого 19.03.1968 року міським бюро РАГС Житомира, [PERSON] являється батьком, а [PERSON] матірю [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про смерть серія 1-АМ № 124235 від 22.12.2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції, [PERSON] помер 13.12.2008 року (а.с. 8). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2015 № 3136/02-31, видана Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою, вказує, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири під № 41, що знаходиться в м. Вінниці, по вул. П. Морозова, буд. № 17, що належала його сину [PERSON], померлому 13 грудня 2008 року (а.с. 17). Згідно відповіді на ухвалу від 02.12.2015 року № 4410/21-16 наданої Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою, зазначено, що згідно з архівними даними контори та даними зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті 13.12.2008 року [PERSON], не заводилась (а.с. 18-19). Згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 12.12.1998 року виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 1582 від 12.12.1998 року[ADDRESS], загальною площею 64,8 кв. м., яка розташована по вул. П. Морозова, буд. 17, у м. Вінниця, дійсно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам його сімї [PERSON], [PERSON] та [PERSON], усім по 1/4 частки при спільній частковій власності 17/1000 (а. с. 7). Відповідно до довідки від 17.06.2015 № 2600, виданої Комунальним підприємством Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації, зазначено, що реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] в КП ВМБТІ не проводилась (а.с. 9). Технічний паспорт на квартиру № 41, приміщення у комунальній квартирі, одноквартирного будинку по вул. П. Морозова, м. Вінниця зазначає, що власником даної квартири є [PERSON] з правом власності на 17/1000 частки відповідного майна, з наступними технічними характеристиками: загальна площа 64,8 кв.м., житлова площа 38,0 кв.м., кімната 1-а площею 9,4 кв.м., кімната 2-а площею 16,8 кв.м., кімната 3-а площею 11,8 кв.м., кухня площею 8,3 кв.м., ванна кімната площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1,1 кв.м., коридор площею 9,1; 3,5 кв.м., вбудованої шафи площею 1,1 кв.м., балконом (терасою) 1,1 кв. м. (а.с. 10-13). Копія Довідки № 4863 від 28.07.2009 року, видана Міським комунальним підприємством Житлово-Експлуатаційна контора № 15 гр. [PERSON], зазначає, що [PERSON], який помер 13.12.2008 року, на день смерті був зареєстрований [INFO]. (а.с.5). Норма ст. 328 Цивільного Кодексу України прописує: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Норма ст. 1216 ЦК України прописує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, врахувавши, що позивачі є спадкоємцями по закону до майна померлого [PERSON], спадщину прийняли вчасно, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявили про відмову від спадщини протягом визначеного ст. 1270 ЦПК України строку, в силу чого така спадщина, в розумінні ч. 5. ст. 1268 ЦК України, вже належить позивачам, а тому, беручи до уваги наявність правовстановлюючого документа щодо прав власності спадкодавця на відповідне спадкове майно, який виданий у межах повноважень та у спосіб визначений законом, суд вважає, що до таких правовідносин в площині додержання принципу справедливості та врахування особливостей спадкового права є можливим застосування способу захисту прав спадкоємців, шляхом визнання права, що передбачено законодавцем в ч.2 ст. 16 ЦК України, в результаті чого суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved