Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

[PERSON] 22.06.2018 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, розташованим за адресою: [ADDRESS], з підстав, передбачених ч.2 ст. 405 ЦК України. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Разом з нею у спірному жилому приміщенні зареєстрований її син - відповідач [PERSON], [INFO]. З 2011 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Оскільки відповідач понад один рік відсутній у спірному жилому приміщенні без поважних причин, виникають проблеми із оформлення субсидії, чим об'єктивно порушуються її права, вважає, що [PERSON] має бути визнаний таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовні заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся засобами поштового зв'язку. Крім того на сайті Бобринецького районного суду Кіровоградської області з 05.10.2018 року розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання (а.с.34, 37). Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. У зв'язку з чим зі згоди позивача та у відповідності до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення по справі. Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. В судовому засіданні встановлено, що позивач на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2005 року є власником квартири №3 розташованої в місті Бобринець по вулиці Гоголя, 82 (а.с.4-5). Отже, спірне житлове приміщення належить до приватного житлового фонду, тому правовідносини сторін регулюються Главою 6 ЖК України та ст. 405 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За статтею 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї (ч.2). Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно довідки, виданої Бобринецькою міською радою від 15.06.2018 року №3732 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], онука - [PERSON], [INFO], правнук - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Проте, відповідач - [PERSON] не проживає та не користується спірним жилим приміщенням без поважних з 2011 року. Зазначена обставина підтверджена показами свідків [PERSON], [PERSON] Так, свідок [PERSON], племінниця позивача, у судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] являється її братом. Близько семи-восьми років тому виїхав до Російської Федерації. З того часу [PERSON] за місцем реєстрації вона не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що син позивача - [PERSON] знаходиться у Росії. За місцем реєстрації він його не бачив близько 10-11 років. Дані обставини свідчать про свідоме обрання відповідачем іншого місця проживання. За таких обставин, встановивши у судовому засіданні факт відсутності відповідача в спірному жилому приміщення без поважних причин понад один рік, суд вважає, що [PERSON] на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved