Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У своєму позові позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 25 в будинку № 12б по вулиці Звенигородській в м. Кам?янське Дніпропетровської області та зняти їх з реєстрації. В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що вона є власником 6/7 частки квартири за договором дарування та 1/7 частки квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке розташоване за адресою: м. Кам?янське Дніпропетровської області по вулиці Звенигородській в будинку № 12б в квартирі № 25. ЇЇ дошлюбне прізвище було «Доценко» На даний час в квартирі зареєстрованими є її брат [PERSON] та\~ [PERSON], але вони з 1998 року не проживають в квартирі, в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не мають бажання, хоча вона неодноразово до них з цим питанням зверталась, таким чином вони не сплачує комунальні послуги за квартиру. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені належним чином, причини не явки до суду не повідомили, були повідомлені через сайт суду. Частиною 1 статті 279 ЦПК України, встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. III. Процесуальні дії по справі. 10 грудня 2018 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання. Відповідачами до суду відзиву не надано. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] дошлюбне прізвище «Доценко» (а.с.12) [PERSON] є власником 1/7 частки квартири за № 25 в будинку № 12б по вулиці Звенигородській в м. Кам?янське в Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про право на власність від 30.12.1997 року (а.с.13), а також [PERSON] є власником\~ 6/7 частки квартири за № 25 в будинку № 12б по вулиці Звенигородській в м. Кам?янське в Дніпропетровській області за договором дарування від 26.09.2016 р. (а.с.14). Відповідно до довідки про склад сім?ї № 001042166 в квартирі [ADDRESS] в м. Кам?янське в Дніпропетровській області зареєстрованими значиться: [PERSON], [PERSON] (а.с.18). В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають в [INFO] області з травня 1999 року, що підтверджується актом про не проживання № 42 від 21 березня 2019 року. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається\~ своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право\~ користування\~ жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності\~ будинок\~ (частину будинку),\~ квартиру,\~ користуються\~ ним\~\~ (нею)\~\~ для\~\~ особистого проживання\~ і\~ проживання\~ членів\~\~ їх\~\~ сімей\~\~ і\~\~ мають\~\~ право розпоряджатися\~ цією\~ власністю\~\~ на\~\~ свій\~\~ розсуд:\~\~ продавати, дарувати, заповідати, здавати\~ в\~ оренду,\~ обмінювати,\~ закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як розяснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. VI. Висновки суду. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. VII. Розподіл судових витрат. У звязку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. з відповідачів, що документально підтверджено. Враховуючи викладене та

Outcome: approved