Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

[PERSON] 21 липня 2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2021 року позовна заява була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і призначено до розгляду на 01 жовтня 2021 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2021 року розгляд справи було відкладено і визначено дату розгляду на 01 листопада 2021 року. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона з відповідачем маєь неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини не склалися і 18 травня 2021 року шлюб було розірвано. Малолітня дочка проживає з нею та знаходиться виключно на її утриманні, тому що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини, матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Відповідач має стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має. ЇЇ дохід складається лише з мінімальної заробітної плати, якої не вистачає для нормального і достатнього рівня забезпечення дитини. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що вони з позивачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1992 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2021 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем за адресою: [ADDRESS] , та повністю перебуває на його утриманні. Позивач зареєстрована і проживає за адресою: [ADDRESS] . З нею зареєстрована неповнолітня дочка, проте фактично з нею не проживає, позивач проживає окремо, матеріально її не утримує, її вихованням і розвитком не займається, не цікавиться навчанням дочки, не піклується про стан її здоров`я, лише інколи навідує її. Маргарита проживає у квартирі з відповідачем, де має окрему кімнату, в якій все обладнано для її нормального життя. [PERSON] турбується про дочку, забезпечує її матеріально: купує одяг, взуття, засоби гігієни, продукти харчування, готує їжу, сплачує лікування і стоматологічні послуги, оплачує послуги стільникового зв`язку та інтернет, придбав собаку для дочки. Дитина навчається в КЗО «СЗШ № 91» Дніпровської міськради, де відповідач відвідує батьківські збори та сплачує необхідні витрати, пов`язані з навчанням. Просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 01 серпня 1992 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 27), від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2021 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с. 28). Згідно з відомостями, зазначеними в довідці № 168 від 11 жовтня 2021 року, виданої КЗО «СЗШ № 91» Дніпровської міської ради неповнолітня [PERSON] , [INFO] , є ученицею 9-В класу КЗО «СЗШ № 91» Дніпровської міської ради, навчається з першого класу (а.с. 29). Відповідно до характеристики учениці 9-В класу КЗО «СЗШ № 91» Дніпровської міської ради [PERSON] , дитина на уроках завжди пунктуальна, охайна, до виконання шкільних обов`язків ставиться сумлінно, домашні завдання виконує систематично, особисті речі і шкільне приладдя тримає в ідеальному порядку, веде здоровий образ життя, шкідливих звичок не має, регулярно харчується в шкільній їдальні (а.с. 30). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки з наданих до суду сторонами доказів, вбачається, що спільна неповнолітня дочка [PERSON] , [INFO] , фактично проживає з батьком за місцем його проживання і реєстрації за адресою: [ADDRESS] , що слідує з довідки з місця навчання дитини, а саме навчальний заклад розташований поряд з місцем проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . З характеристики на дитину вбачається, що відповідач достатньо приділяє уваги вихованню дочки і забезпечує її матеріально: [PERSON] веде здоровий спосіб життя, шкідливих звичок не має, регулярно харчується в шкільній їдальні, систематично виконує домашні завдання, має шкільне приладдя. Тобто, дитина, на утримання якої позивач просить стягнути аліменти, проживає з батьком, з якого ці аліменти позивач просить стягнути, та перебуває на його утриманні. Доказів, які би спростовували факт проживання неповнолітньої дитини з батьком, судові надано не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, тому у їх задоволенні позивачеві слід відмовити. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням того, що при зверненні до суду з позовом позивача було звільнено від сплати судового збору, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed