Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діяв представник - адвокат Трембач М.В., звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якому вказано, що [PERSON] є власником 13/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і колодязя трубчатого № 1. Власником іншої частини житлового будинку та господарських будівель та споруд є [PERSON] .. Пропозицією техніка-експерта Херсонського міжміськінвентарбюро, складеного на підставі ухвали Цюрупинського народного суду від 14.07.1998 року встановлено роздільний порядок користування земельною ділянкою між співвласниками, а також виготовлено план земельної ділянки, відповідно до якого встановлено межі та порядок її користування, зокрема загальний порядок користування трубчатим колодязем. Проте у порушення умов розподілу та спільного користування відповідачем було побудовано цілісний паркан на межі земельних ділянок, а також гараж, тим самим [PERSON] обмежено доступ до колодязя та позбавлено її права користування ним. У зв`язку із вказаним просить суд усунути перешкоди в користуванні земельної ділянкою шляхом зобов`язання [PERSON] знести самочинно збудований гараж літ. «Ж», паркану з наданням доступу до колодязя трубчатого №1 та привести межі земельної ділянки відповідно до порядку спільного користування, визначеного 01.08.1988 року, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідачем [PERSON] , від імені якої діяв представник - адвокат Заверюха К.О., до суду було подано відзив, у якому позовні вимоги вона не визнала, підтвердила, що вона дійнос є власником 12/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і спору, розташованих за адресою: [ADDRESS] , в тому числі і колодязя трубчатого № 1. Проте земельна ділянка, яка призначена для обслуговування зазначеного житлового будинку, перебуває у спільному користуванні сторін, межі та площі сторонам не виділялися. Крім того, між [PERSON] та попередніми власниками було встановлено порядок користування земельною ділянкою у 2000 році і до 2019 року ним користувалися, тому [PERSON] як новий власник житлового будинку має його дотримуватися. Також відповідачем зазначено, що позивач не надала докази, що [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні колодязем, не зазначено якою площею земельної ділянки вона позбавлена права користування. Щодо приведення межі земельної ділянки відповідно до порядку спільного користування, визначеного 01.08.1988 року зазначають, що судом не було визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , а відтак на момент розгляду справи в суді відсутній предмет спору. У зв`язку із зазначеним просить у задоволенні позовних вимог відмовити за необґрунтованістю. Позивач та її представник у судовому засіданні поданий позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник у судовому засіданні поданий відзив підтримали, просили у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона знає відповідача [PERSON] з 1990-х років, проживає навпроти, а також була знайома із попередніми власниками іншої частини житлового будинку, який зараз належить [PERSON] .. З моменту придбання [PERSON] частини житлового будинку ні поділ будинку, ні межа не змінювалися, гараж був побудований дуже давно та проходу не заважає. [PERSON] з часом лише змінила суміжну межу з сітки «рабиці» на дерев`яний паркан. Колодязь знаходиться на території, яка належить [PERSON] , раніше доступ до колодязі був через хвіртку, чи наявна на даний час хвіртка їй невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є сусідом сторін, за своєю адресою проживає більше 30 років. Він часто бував в гостях у сім`ї [PERSON] , допомагав будувати гараж, точної дати не пам`ятає, але це було давно. Межі відповідачем не змінювалися, лише було замінено паркан. Колодязь знаходиться на території, належній відповідачу, сусіди приходили через хвіртку та безперешкодно брали воду. Як на даний час йому невідомо, оскільки сім`я [PERSON] у будинку не проживає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що працює заступником директора південної регіональної філії ДП «Укр ДАГП». До них звернулися особи з метою оформлення кадастрової документації, а саме кадастрової зйомки. Працівник їхньої установи вийшов на адресу, де зробив зйомку без матеріалів, хвіртку вони мають право не зазначати. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.07.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 972, [PERSON] є власником 13/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок, на частку якого видається це свідоцтва, позначений на плані літ. «А», стіни каркасно-очеретяні/черепашник/цегла, загальною площею 90,4 кв. м, житловою площею 48,3 кв. м,, при ньому є: сарай літ «Д», стіни зі шлакобетону, туалети літ. «В», «Г», підвал № 9, колодязь трубчатий № 1, огорожа № 2, 3, 7, 8, 10. Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.02.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за № 202, [PERSON] є власником 12/25 частин житлового будинку з належною частиною господарських та побутових будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . Покупцеві згідно поверхневого плану в постійне користування надається: в будинку літ «А»: коридор 1-1, кухня 1-2, житлові 1-3, 1-4, житлова площа в житловому будинку - 25,3 кв. м., а також господарчі та побутові будівлі і споруди: погріб/г, Ѕ частина колодязя трубчатого № 1, туалет № 4, огорожа № 2, частина огорожі довжиною 9 м. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ст. ст. 355, 356ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до положень ст.358ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. В судовому засіданні встановлено, що у позасудовому порядку сторони не дійшли згоди щодо порядку користування належного їм на праві спільної часткової власності майна. Надана позивачем пропозиція техніка-експерта Херсонського міжміськінвентарбюро, складеного на підставі ухвали Цюрупинського народного суду від 14.07.1998 року, про роздільний порядок користування земельною ділянкою між співвласниками, не є належним доказом на підтвердження існування домовленості між сторонами про порядок користування земельної ділянкою або її визначення, яке є обов`язковим для дотримання співвласниками. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У даному випадку, позивач вважає належним способом захисту порушеного її права є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, оскільки відповідач шляхом встановлення паркану та побудови гаражу чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою і у доступі до колодязя. Як встановлено в ході розгляду справи реального поділу житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] , не відбулося, порядок користування земельною ділянкою за зазначеною адресою не встановлювався ні рішенням суду, ні договором, укладеним між співвласниками. За таких обставин, з врахуванням меж судового розгляду, встановлених частиною першою статті 13 ЦПК України, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку, для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою необхідно провести реальний поділ майна між сторонами, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати понесені позивачем відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed