Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] (далі - позивач) 24 червня 2020 року звернувся з позовом до суду, направленим поштою, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Престиж сервіс» (далі - відповідач) про стягнення заробітної плати невиплаченої при звільненні та середнього заробітку за весь строк затримки виплати. \~\~\~\~\~\~ Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 10.01.2020 року по 20.03.2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, під час яких йому була нарахована, але невиплачена заробітна плата за період праці з 01.03.2020 року по 20.03.2020 року у розмірі 5370,12 грн. У день звільнення 20.03.2020 року відповідач не повідомив його про нараховані суми належні до виплати при звільненні, не надав належні при звільнені документи, та не здійснив виплату належних коштів. У досудовому порядку він намагався улагодити спір шляхом направлення листа на адресу відповідача з проханням повернути нараховану, але невиплачену заробітну плату та надати наказ про звільнення, довідку про заборгованість по належним виплатам на день звільнення, а також довідку про середньоденну заробітну плату, але лист повернуто з підстав неотримання відповідачем. У зв`язку із чим виникла необхідність для звернення за захистом порушених прав до суду. Оскільки у відповідача наявна перед ним заборгованість по заробітній платі, просить стягнути з відповідача, окрім заборгованості по заробітній платі в сумі в сумі 5370,12 грн., середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати у сумі 21670,40 грн. Загальна сума до стягнення згідно вимог позивача становить 27040,52 грн. Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, представник відповідача в судове засідання не прибув повторно; причини неявки суду не невідомі; відзив не надав. За одночасного існування умов, визначених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до інформації ПФУ позивача прийнято на роботу у ТОВ «Будівельна компанія «Престиж сервіс» 10.01.2020 року та звільнено 20.03.2020 року. Загальна сума доходів за період з січня 2020 року по березень 2020 року становить 17560,59 грн.: сума заробітної плати (доходу) в межах максимальної величини, на яку нараховується ЄСВ у січні 5790,47 грн., у лютому 6400,00 грн., у березні 5370,12 грн. Із заяви позивача від 05.06.2020 року, опису вкладення, накладної №6507807254706 від 05.06.2020 року та квитанції встановлено, що позивач надіслав на адресу відповідача заяву з проханням провести розрахунок по заробітній платі та компенсаційним виплатам у зв`язку зі звільненням, направити йому поштою наказ про звільнення, надати довідку про заборгованість по належним йому виплатам на день звільнення та про середньоденну заробітну плату за останні шість місяців. \~\~\~\~\~\~ За захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду 24.06.2020 року. \~\~\~\~\~\~ Доказів на спростування доводів позивача щодо невиконання вимог\~ст. 116 КЗпП України\~відповідач не надав. Відповідно до\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1\~ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1\~ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. У свою чергу відповідно до положень\~ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ч.2\~ст.233 КЗпП України\~у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24.04.2019 р. у справі № 607/14495/16-ц, проаналізувавши зміст частини другої\~статті 233 КЗпП України, зазначив, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Ураховуючи, що в день звільнення позивачу не було виплачено належну до сплати заробітну плату, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача згідно зі\~ст.117 КЗпП України\~компенсації за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі середнього заробітку працівника та суми невиплаченої заробітної плати. Розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки по день проведення розрахунку має бути обраховано відповідно до Порядку, визначеному\~постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100\~(далі - Порядок). Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Середньоденна заробітна плата позивача становить 338,60 грн.; кількість робочих днів з часу звільнення позивача до часу звернення з позовом до суду становить 64 дні; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення становить 21670,40 грн. Водночас суд враховує, що відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1\~статті 9 ЦК України\~така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому\~статтею 117 КЗпП України. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117\~КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~статтею 117 КЗпП України, до розміру співмірного заборгованості по заробітній платі. Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц. Згідно зі\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18). Ураховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме: стягнути заборгованість по заробітній платі в повному обсязі в сумі 5\~370,12 грн. та стягнути середній заробіток за час затримки заробітної плати, розмір якого зменшити до 10 000,00 грн., з подальшим утриманням податків й інших обов`язкових платежів. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~судові витрати\~має бути\~розподілено пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог: з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1\~293,57 грн., з позивача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 388,03 грн. (сума середнього заробітку, заявлена позивачем до стягнення, 21\~670,40 грн.; сума, яку має бути стягнуто за рішенням суду 10\~000,00 грн.; позов в частині вимог стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати задоволено на 46,15 %).

Outcome: partial