Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача. Позивач ФОП [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. В обґрунтування вимог вказав, що [PERSON] було укладено з ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Донецького обласного управління банку договір №25764/02 про відкриття та обслуговування рахунку та випуску платіжної карти, за яким відповідач отримав кредит в сумі 15000,00 гривень. [PERSON] не виконав умови договору належним чином і станом на 09.07.2015 мав заборгованість перед банком в сумі 4138,35 гривень. Згідно з договором добровільного страхування кредитів №055/14 від 01.08.2014 від 01.08.2014 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 17.08.2015 відшкодувала банкові 4138,35 гривень, визнавши факт неповного погашення позичальником кредиту страховим випадком. Таким чином, у [PERSON] виникло зобовязання перед ПрАТ «УПСК» щодо відшкодування вказаної суми. 03.08.2018 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №03/08/2018 про відступлення права вимоги щодо викладених вище правовідносин, що зумовило виникнення у позивача права вимагати стягнення з відповідача суми страхового відшкодування. Просив суд стягнути з [PERSON] на його користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 4138,35 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 гривень та сплачений ним судовий збір в сумі 704,80 гривень. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. До суду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце судового розгляду справи. Від представника надійшло клопотання про проведення розгляду без їхньої участі. Відповідач у судовому засіданні просив у позові відмовити, оскільки з позивачем ніяких договорів не укладав. Також надав суду відзив на позовну заяву, який підтримав у судовому засіданні, в якому проти позову заперечив. Не спростовуючи факту укладення договору з ПАТ «Державний ощадний банк України», зазначив про відсутність будь-яких договорів між ним та ПрАТ «УПСК». Так само вказав, що не надавав згоди банкові на укладання договору добровільного страхування кредитів. Разом з тим відповідачем подане судові клопотання про застосування строку позовної давності у справі як підстави для відмови у позові, оскільки страхова виплата ПрАТ «УПСК» була здійснена 17.08.2015, а із позовом [PERSON] звернувся лише у вересні 2018 року. Інших клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 06.09.2018 ухвалою судді відкрите спрощене позовне провадження у даній справі, розгляд якої призначено на 09-00 04.10.2018. Відзив на позовну заяву поданий [PERSON] 21.09.2018, до відзиву долучені підтвердження його надсилання позивачеві так само 21.09.2018. Позивачем надана відповідь на відзив, яка надіслана відповідачу 28.09.2018. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між [PERSON] та АТ «Ощадбанк» в особі керуючого філії ДОУ АТ «Ощадбанк» був укладений договір №25764/02 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в сумі 15000,00 гривень під 24% річних із щомісячною сплатою (а.с.15-16). Даний договір не містить дати його укладення, однак факт укладення договору та його умови сторонами не оспорюються. Внаслідок невиконання зобовязань за кредитом станом на 06.07.2015 [PERSON] мав заборгованість перед банком в розмірі 4138,35 гривень, що підтверджується випискою за картковим рахунком №0040-26255520251849, відкритим на імя відповідача (а.с.23). 01.08.2014 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та філією ДОУ АТ «Ощадбанк» укладено договір №055/14 добровільного страхування кредитів. В межах цього договору на підставі поданої банком 09.07.2015 страховій компанії інформації про настання страхових випадків за позичальниками 04.08.2015 був складений страховий акт №055/04/005/14, яким факт неповного повернення [PERSON] кредиту визнано страховим випадком (а.с.24). Платіжним дорученням №2442 від 17.08.2015 ПрАТ «УПСК» перерахувало страхову виплату за к/р26255520251849 щодо [PERSON] в сумі 4138,35 гривень на рахунок філії ДОУ АТ «Ощадбанк» (а.с.25). 02.11.2015 ПрАТ «УПСК» надіслало на адресу [PERSON] вимогу про відшкодування завданого збитку в сумі 4138,35 гривень у найкоротший термін (а.с.26), відповідь на яку надана не була. Згідно з випискою з ЄДРЮО та ФОП ААВ№455307 від 05.02.2013 (а.с.4), [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, здійснює економічну діяльність у сфері права (69.10). 03.08.2018 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №03/08/2018 про відступлення права вимоги, згідно з яким страхова компанія передала позивачеві, як новому кредитору, свої права вимоги щодо визначеного кола боржників, в тому числі відповідача [PERSON] (а.с.5-9). V. Оцінка суду. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобовязання у строк, встановлений договором. Невиконання грошового зобовязання за відсутністю коштів у боржника в силу ст.625 ЦК України не звільняє його від відповідальності. Неповерненням отриманого кредиту в обумовлений строк відповідач порушив в односторонньому порядку зобовязання, що випливають з умов кредитного договору. Відповідно до ст.ст.612, 625, 1054 ЦК України, боржник на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням інших платежів, розмір яких встановлено договором. Отже, внаслідок прострочення виконання зобовязання та визнання цього факту страховим випадком у відповідності із договором страхування ПрАТ «УПСК» сплатила банкові страхове відшкодування щодо кредитного договору з [PERSON], таким чином задовольнивши фінансовий інтерес банку. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ч.1ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою\~особою,\~має право\~зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В контексті норм, закріплених ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки. ПрАТ «УПСК», виконуючи свої зобовязання за договором №055/14 від 01.08.2014, провів виплату страхового відшкодування в розмірі 4138,35 гривень, не отримав фактичного відшкодування цієї суми від [PERSON], та в подальшому передав право вимоги на цю суму ФОП [PERSON] за договором №03/08/2018 від 03.08.2018, що обумовило у останнього виникнення права вимоги від [PERSON] суми страхового відшкодування. Відтак, до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 4138,35 гривень. Отже, позовні вимоги про стягнення цієї суми підлягають задоволенню. Посилання відповідача у відзиві на неукладення ним жодних договорів з ПрАТ «УПСК» не заслуговують на увагу суду, оскільки сторонами договору страхування №055/14 від 01.08.2014 є ПрАТ «УПСК» та філія ДОУ АТ «Ощадбанк». Щодо відсутності згоди [PERSON] на укладання банком договору добровільного страхування кредитів, суд зазначає таке. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналіз наведених норм законодавства свідчить про необґрунтованість посилань [PERSON] на відсутність його згоди на укладення банком договору добровільного страхування кредитів, як на одну з підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки така згода чинним законодавством не вимагається і не є умовою укладення вказаного договору, а неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обовязку погашення кредиту взагалі. Саме така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі №6-2765цс15. Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності у справі, ця заява має бути відхилена судом з огляду на таке. Відповідно до вимог\~ст.256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч.1\~ст.261 ЦК України). Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з цим позовом 10.08.2018. ПрАТ «УПСК» банкові сплачене страхове відшкодування 17.08.2015, і саме цей день є днем, коли у страхової компанії виникло право вимоги відшкодування збитків в порядку регресу. Згідно зі ст.262 ЦК України, заміна сторін\~у зобовязанні\~не змінює\~порядку обчислення\~та перебігу\~позовної давності. Отже, з 17.08.2015 по 10.08.2018 минуло менше, ніж три роки, тобто позов предявлено в межах строку позовної давності, що враховується судом при вирішенні справи. Так само позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 гривень. Згідно з п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України,\~витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що правову допомогу позивачеві надавав адвокат [PERSON] (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю КС№6350/10 від 15.02.2018, а.с.32) згідно з договором №06-08/18 від 06.08.2018 (а.с.27) та додатковою угодою №1 від 08.08.2018 до цього договору (а.с.28). З матеріалів справи вбачається, що позивачем ФОП [PERSON] дійсно були понесені витрати на правову допомогу, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №018 від 09.08.2018 та їх загальний розмір становить 1000,00 гривень. Надання та отримання послуг, їхній перелік підтверджені актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 09.08.2018 до договору №06-08/18 від 06.08.2018 (а.с.29). Отже, дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 704,80 гривень, позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути зазначену суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved