Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася в суд із позовом до Ізяславської районної державної адміністрації, Поліської сільської ради Ізяславського району про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначила, що 23 грудня 1996 року померла [PERSON] мати [PERSON] і баба [PERSON]. На день смерті вона проживала у [INFO], із сином та невісткою. 16 лютого 2015 року [PERSON] помер, за життя він не переоформив спадщину після смерті своєї матері, яка складалася із права на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії ХМ № 0238551 у звязку із тривалою хворобою. У свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], у графі «батько» зазначений [PERSON], «мати» [PERSON]. [PERSON] померла 22.03.2013 року. Після смерті батька [PERSON] його дочка [PERSON] (до одруження - [PERSON]) [PERSON] оформила спадщину, однак для неї державним нотаріусом відмовлено в оформленні спадщини на земельну частку (пай), належну [PERSON], через відсутність документів, що підтверджують родинні відносини, а тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала. Ізяславська районна державна адміністрація, Борисівська сільська рада проти позову не заперечили, у поданих заявах просили розгляд справи провести у відсутність їх представників. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що для [PERSON], яка проживала у [INFO], належало право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії ХМ № 0238551 розміром 2,44 в умовних кадастрових гектарах. Із довідки Борисівської сільської ради слідує, що на день смерті [PERSON] в житловому будинку разом із нею були зареєстровані її син [PERSON] та невістка [PERSON]. [PERSON] померла 22 березня 2013 року, а [PERSON] помер 16 лютого 2015 року, про що свідчать свідоцтва про смерть. 22 вересня 2015 року державним нотаріусом Ізяславської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], який помер 16 лютого 2015 року, є його дочка [PERSON]. Із відомостей наданих Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом слідує, що після смерті [PERSON] спадкової справи заведено не було. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1297 зазначеного Кодексу передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст.. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до приписів ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1266 Цивільного кодексу визначено, що внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до встановлених судом обставин право на земельну частку (пай), належне [PERSON], було успадковане її сином [PERSON], який прийняв спадщину після її смерті 23 грудня 1996 року, після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON], а тому за нею слід визнати право на земельну частку (пай) , належне [PERSON], в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1217, 1218, 1220, 1225, 1268, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved