Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] 15.12.2016 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким звільнити його від сплати на користь [PERSON] заборгованості за аліментами на утримання неповнолітніх дітей [PERSON],2003 року і [PERSON], [INFO], стверджуючи, що діти проживають з ним позивачем, що відповідачка не виконує свої обов»язки щодо утримання та виховання дітей. Позивач також просив ухвалити рішення про звільнення його [PERSON] від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання дітей [PERSON] і [PERSON]. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі. [PERSON] до сьогоднішнього судового засідання після перерви не з»явилась, причини неявки суду не повідомила, в минулому судовому засіданні надавала пояснення і заперечувала проти задоволення позову, копію якого разом з додатками отримала у січні місяці 2017 року. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2003 року по 2014 рік рішення Київського райсуду м.Одеси від 15.09.2014 року про розірвання шлюбу. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 04.07.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1286 грн щомісяця на кожну дочку, починаючи з дня звернення позивачки до суду - з 25.04.2014 року до досягнення дітьми повноліття. 15.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з вимогами звільнити його від сплати боргу за аліментами, посилаючись на наступне: після припинення шлюбних стосунків з [PERSON] він постійно і в повному обсязі утримує дітей і займається їх вихованням, тому як відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов»язків щодо доньок. [PERSON] не працює і не має матеріальної можливості утримувати дітей. В липні 2015 року дівчатка самі висловили бажання жити тільки з батьком і майже два роки тільки він- позивач- займається утриманням та вихованням дітей. Він не заперечує проти спілкування доньок з матір»ю, але за цей час відповідачка декілька разів приходила до школи і там спілкувалась з дівчатами. Іншої участі у утриманні і вихованні дітей [PERSON] не приймала. Позивач також доводить, що в рахунок сплати аліментів надавав [PERSON] грошові кошти, але відповідні розписки від відповідачки він почав отримувати тільки після того, як діти перейшли проживати до нього (а.с.43,48,49). На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на такі докази: рішення Київського райсуду м.Одеси від 04.07.2014 року про стягнення аліментів, свідоцтва про народження дітей, довідки-розрахунки заборгованості за аліментами, виконані державним виконавцем Київського ВДВС 10.11.2016 року, довідки зі школи разом з характеристиками на дітей, довідка з медичного закладу, довідка за фактичним місцем мешкання [PERSON] і дітей, письмові пояснення неповнолітньої [PERSON], розписки [PERSON] про отримання від [PERSON] грошових коштів, рішення Київського райсуду м.Одеси від 19.04.2017 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON],[INFO] і [PERSON],[INFO], починаючи з 15.12.2016 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідачка, надаючи пояснення в судовому засіданні 31.05.2017 року, позов не визнала і наполягала на стягненні з [PERSON] боргу за аліментами на утримання дітей та стверджувала, що діти мешкають з нею, що підтверджує довідка з місця реєстрації. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментах на утримання двох дітей таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку за рішенням Київського райсуду від 04.07.2014 року з батька на користь матері стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1286 грн щомісяця на кожну дитину. Заборгованість по аліментах розрахована державним виконавцем Київського ВДВС, як то передбачено ч.4 ст.195 СК України. Позивач розрахунок заборгованості не оскаржує, але стверджує, що надавав відповідачці грошові кошти на утримання дітей. Частина 4 ст.194 СК визначає, що заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Право суду звільнити повністю або частково платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами передбачене ч.2 ст.197 СК України, якщо ця заборгованість виникла у зв»язку з тяжкою хворобою платника аліментів або іншою обставиною, що має істотне значення. Позивач посилався на обставину, що має істотне значення діти проживають з ним і перебувають тільки на його позивача- утриманні. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Судом встановлено, що діти з 2015 року постійно проживають з батьком за адресою [ADDRESS] (а.с.25,а.с.15-17,а.с.47) і утриманням та вихованням дітей займається батько. Зазначено позивач підтвердив належними доказами довідки з місця навчання дітей, з місця фактичного проживання дітей, з медичного закладу, де дітям надається медична допомога, письмовими поясненнями старшої дочки. Суд не отримав від відповідачки належних і допустимих доказів щодо її участі у вихованні дітей та їх утриманні з літа 2015 року. До пояснень [PERSON], що діти проживають разом з нею за місцем реєстрації суд ставиться критично, тому як пояснення самої відповідачки містять протиріччя, а доводи про спільне проживання з дітьми не підтверджені будь-якими доказами. Разом з тим, позивач не надав письмових доказів сплати аліментів на користь відповідачки на утримання дітей на виконання судового рішення від 04.07.2014 року, тому вимоги [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами підлягають задоволенню за період з 1.07.2015 року по 15.12.2016 року. Крім того, в рахунок погашення заборгованості за аліментами підлягають зарахуванню позивачу грошові кошти в сумі 2500 грн і 4500 грн, що [PERSON] передав, а [PERSON] отримала відповідно 23.08.2015 року і 24.09.2015 року в рахунок погашення боргу (а.с.43). Грошові кошти в сумі 4200 грн (а.с.43) і 5000 грн (а.с.49) суд не зараховує в погашення боргу за аліментами, тому як вбачається з розписок, чеків і пояснень сторін [PERSON] сплатив за відповідачку борг за договором позики і борг за договором оренди квартири, а не заборгованість за аліментами.

Outcome: partial