Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивачів та заперечень відповідача. 1.У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду, за участю третьої особи [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно, просила суд визнати за собою право власності на житловий будинок із господарськими та побутовими будовами та спорудами № 71 по вул. Першотравнева (Первомайська) села Сидорове Словянського району Донецької області, який належав [PERSON] - в порядку спадкування за законом. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2. 06.04.2018 року до суду подано уточнену позовну заяву [PERSON], [PERSON] до [PERSON] сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно (а.с.27-29). В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначають, що 31 травня 2017 року помер [PERSON], [INFO], який на момент смерті мешкав та був зареєстрований у [INFO], б. 27 кв. 169. Після його смерті залишилася спадщина 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами, розташований за адресою: Слов'янський р-н, с. Сидорове, вул. Першотравнева (Первомайська), 71. Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] Будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01 квітня 1978 року. Договір був посвідчений [PERSON] сільрадою Словянського району та, згідно ст. 227 ЦК Української PCP, який діяв на той час, зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої ради. Згідно даних погосподарського обліку (погосподарська книга № 9 [PERSON] сільської ради) [PERSON] був записаний власником даного домогосподарства - на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу. В БТІ право власності на будинок не реєструвалося, оскільки на той час діюче цивільне законодавство цього не вимагало. [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб 30 жовтня 1976 року, який зареєстровано [PERSON] сільською радою Словянського району, і з того часу проживали разом, аж до смерті чоловіка. Таким чином, оскільки будинок придбаний в період шлюбу, то він є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. 25 квітня 1997 року рішенням [PERSON] сільської Ради [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 0,25 га, на якій розташований будинок, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Державний акт на право власності на земельну ділянку він не отримував. Останній рік, у звязку із хворобою, [PERSON] мешкав у доньки - [PERSON] в місті Краматорську, де він і помер. Після смерті [PERSON] позивачі звернулися до Першої Краматорської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 23 березня 2018 року [PERSON] отримала Постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під номером 71 по вул. Першотравнева (Первомайська) у селі Сидорове Слов'янського району, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я померлого [PERSON]. Аналогічну постанову отримала і [PERSON] Позивачі вважають, що у них є правові підстави для набуття права власності на житловий будинок. Оскільки державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, іншого шляху, крім звернення до суду для визнання права власності у спадкоємців немає. Оскільки спадковим майном є тільки 1/2 частина будинку, то кожен із спадкоємців має успадкувати по 1/4 частині будинку. У звязку з наведеним просять суд: -Визнати [PERSON], право власності на 1/2 частину житлового будинку із господарськими та побутовими будовами та спорудами № 71 по вул. Першотравнева (Первомайська) села Сидорове Словянського району Донецької області, який належав [PERSON], як на частину спільного сумісного майна подружжя; -Визнати [PERSON], право власності на 1/4 частину житлового будинку із господарськими та побутовими будовами та спорудами № 71 по вул. Першотравнева (Первомайська) села Сидорове Словянського району Донецької області, який належав [PERSON] - в порядку спадкування за законом. -Всього визнати за [PERSON] право власності на 3/4 частини зазначеного будинку; -Визнати за [PERSON], право власності на 1/4 частину житлового будинку із господарськими та побутовими будовами та спорудами під №71 по вул. Першотравнева (Первомайська) села Сидорове Словянського району Донецької області, який належав [PERSON] - в порядку спадкування за законом 3. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, справу просила розглянути за своєї відсутності (а.с.35), суд вважає за можливе розглянути справу за участю її представника. 4. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, справу просив розглянути за своєї відсутності (а.с.23), суд вважає за можливе розглянути справу за участю її представника. 5. Представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі ордеру серія ДН №028014 (а.с.4) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1394 від 15.05.2002 року (а.с.5), в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.29), таким чином суд вважає, що відповідно до ст. 223 ЦПК України можливо справу розглянути без участі представника позивачів. 6. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Словянського району, в судове засідання не зявився про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву від 27.04.2018 року про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує (.а.с33) суд вважає, що відповідно до ст. 223 ЦПК України можливо справу розглянути без участі представника відповідача. ІІІ. Процесуальні дії у справі. 7. Ухвалою Словянського міськрайонного суду від 17.04.2018 року проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.32). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 8. Як вбачається з свідоцтва про смерть серія І-НО №977486, [PERSON] помер 31 травня 2017 року (а.с.6). Після його смерті залишилася спадщина 1/2 частина житлового будинку з господарськими та побутовими будовами та спорудами, що розташований за адресою: Слов'янський р-н, с. Сидорове, вул. Першотравнева (Первомайська), 71. 9. Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серія ІІ-НО №336664 (а.с.12 зв.б.) та свідоцтва про народження серія I-НО №478995 (а.с.12) [PERSON] був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] 10. Житловий будинок, що розташований за адресою: Слов'янський р-н, с. Сидорове, вул. Першотравнева (Первомайська), 71 належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01 квітня 1978 року (а.с.21). Договір був посвідчений [PERSON] сільрадою Словянського району та, згідно ст. 227 ЦК Української PCP, який діяв на той час, зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої ради 11. Згідно даних погосподарського обліку (погосподарська книга № 9 [PERSON] сільської ради) [PERSON] був записаний власником даного домогосподарства - на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу. 12. З довідки наданої КП БТІ від 05.01.2018 року №33-2/0.45/01 (а.с.20) вбачається, що право власності на житловий будинок розташований за адресою: Донецька обл., Словянський район, с. Сидорове, вул. Першотравнева, 71 за [PERSON] не зареєстроване. 13. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] 30 жовтня 1976 року, який зареєстровано [PERSON] сільською радою Словянського району (а.с.12 зв.б.), з того часу проживали разом, до смерті чоловіка. 14. 25 квітня 1997 року рішенням [PERSON] сільської Ради [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 0,25 га, на якій розташований будинок, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (а.с.10). Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримував. 15. Після смерті [PERSON] позивачі звернулися до Першої Краматорської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до Постанови державного нотаріуса Першої Краматорської Державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.03.2018 року №1198/0214, вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під номером 71 по вул. Першотравнева (Первомайська) у с. Сидорове Слов'янського району відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я померлого [PERSON]. Згідно до Постанови державного нотаріуса Першої Краматорської Державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2018 року №380/02-21, вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок під номером 71 по вул. Першотравнева (Первомайська) у с. Сидорове Слов'янського району відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я померлого [PERSON]. V. Оцінка Суду. 16. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. 17. Згідно ст. 22 Кодексу України Про шлюб та сімю, який діяв на час укладення шлюбу та придбання будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ст. 28 зазначеного кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. 18. Статтею 60 СК України, який діє на даний час, встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 19. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. 20. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 21. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. 22. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 23. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11», сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення». 24. Факт проживання сімї позивачів та спадкодавця в даному будинку, підтверджується домовою книгою, відповідно до якої [PERSON], дружина [PERSON], постійно проживає у житловому будинку під номером 71 по вул. Першотравнева (Первомайська) у с. Сидорове Слов'янського району (а.с.13-14). Таким чином, оскільки будинок придбаний в період шлюбу, то він є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], а тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину зазначеного будинку як на частину спільного сумісного майна подружжя. 25. Вирішуючи питання про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку після смерті [PERSON] за позивачами, суд виходить з наступного. 26. Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при визнанні права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинку. 27. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. 28. Спадковий будинок знаходиться на земельній ділянці, наданій йому на законних підставах, належність цього будинку спадкодавцю підтверджується договором купівлі - продажу та записами у погосподарських книгах. 29. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 30. Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 31. У теперішній час, зареєструвати право власності за [PERSON] не можливо, оскільки у відповідності з ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. 32. Спадкоємцями після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] та донька [PERSON]. 33. Позивачі не можуть оформити у нотаріуса спадщину, у звязку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на житловий будинок. 34. Так, згідно\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. 35. У відповідності із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав й обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 36. Відповідно до п. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 37. У відповідності із ст. 1297 ЦК України, встановлено обовязок спадкоємця звернутись за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до постанов державного нотаріусу Першої Краматорської державної нотаріальної контори від 26.01.2018 року та 23.03.2018 року (а.с.7-8) спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок. 38. Згідно із п.4.15 гл.10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно спадкоємцю, нотаріусом проводиться за наявності зареєстрованих правовстановлюючих документів на імя спадкодавця. 39. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про спадкування» від 24.06.1983 року № 4, якщо позивач в 6-місячний строк вступив у володіння або керування спадкоємним майном або його частиною, то суд по цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкоємне майно. 40. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 41. Згідно п.3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13: якщо нотаріус або орган державної реєстрації прав відмовляють у вчиненні покладених на них нотаріальних дій чи здійсненні державної реєстрації, така відмова може бути оскаржена в судовому порядку, за умови відсутності спору про право на спадщину. 42. Згідно статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «[PERSON] Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті\~6\~та статті\~13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). 43. Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~набуття права власності\~це певний юридичний склад, з яким закон повязує виникнення у особи субєктивного права власності на певні обєкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний обєкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному\~ст.392 цього Кодексу. 44. Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом\~ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень\~ст.392 ЦК України,\~є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. 45. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового\~рішення, та того, що в даний час позивачі виконали всі можливі дії для державної реєстрації права власності на житловий будинок, але нотаріусом було відмовлено з причин, відсутності правовстановлюючого документу на імя спадкодавця. Таким чином, звернення позивачів до суду є єдиним видом захисту порушеного права. 46. У звязку з чим, суд прийшов до висновку, про наявність підстав про визнання права власності за позивачами в рівних долях на 1/2 частину житлового будинку, який належав [PERSON] - в порядку спадкування за законом, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 47. Позивачі, відповідно до позову не вимагають компенсації за понесені ними судові витрати по справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved