Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовною заявою, яку з часом уточнили, до [PERSON] , в якій просять: визнати за [PERSON] право власності на 1/18 частину житлового будинку загальною площею 96 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] ; \~ \~ \~ \~визнати за [PERSON] право власності на 1/18 частину житлового будинку загальною площею 96 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовної заяви зазначає, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в 23/36 частках за [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017 по справі №635/6213/16-ц; в 1/6 частці за [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2018 по справі №635/703/18; в 1/12 частці за [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2018 по справі №635/703/18. Даний житловий будинок збудовано у 1953 році подружжям [PERSON] та [PERSON] . У 1975 році [PERSON] прибудував до будинку дві прибудови, дві веранди, сарай, погреби, у 1980 році прибудована веранда, гараж, сарай. 04 липня 2009 року [PERSON] складено заповіт, яким останній заповів все належне йому майно своєму сину [PERSON] та онуку [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Після [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом стали його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] . Спадкоємцями за заповітом онук (син [PERSON] ) - [PERSON] , та син [PERSON] (який є також спадкоємцем 1-ї черги за законом). Дружина спадкодавця [PERSON] набула право власності на даний будинок у 23/36 частках на підставі рішення суду від 26.10.2017р., з яких частка в порядку поділу спільного майна подружжя, 1/12 в порядку спадкування після чоловіка [PERSON] , як на обов`язкову частку в спадщині. Крім того, [PERSON] на підставі цього рішення суду успадкувала 1/18 частку будинку в порядку спадкування після свого сина [PERSON] , який прийняв спадщину після батька оскільки постійно проживав разом з ним на день його смерті, але не встиг оформити своїх спадкових прав на 1/6 частку будинку яка належала йому в порядку спадкування після свого батька [PERSON] . Дочка [PERSON] - [PERSON] набула права власності на 1/12 частку будинку на підставі рішення суду від 29.08.2018р. в порядку спадкування за законом після [PERSON] , як на обов`язкову частку в спадщині. Онук [PERSON] - [PERSON] набув права власності на 1/6 частку будинку на підставі рішення суду від 29.08.2018р. в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] . Таким чином спадкоємці після [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вже реалізували свої права на спадкування після [PERSON] , а [PERSON] також реалізувала своє право на спадкування після [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] , померлого [INFO] є його мати [PERSON] , його дружина [PERSON] , та діти [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи що спадкова спадкова маса, яку [PERSON] успадкував після свого батька [PERSON] становить 1/6 частку будинку, а спадкоємець [PERSON] вже оформила свої спадкові права на свою 1/18 частку, відповідно спадкова маса яка залишилася для спадкування іншими спадкоємцями становить 1/9 часку будинку. Враховуючи що загальна вартість будинку становить 275 533 гривні, відповідно вартість 1/9 частки становить 30614 гривень. В шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] до держнотконтори звернулися: 24 вересня 2015 року дружина спадкодавця - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини ; 05 січня 2016 року дочка спадкодавця - [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого. 18 січня 2016 року дочка спадкодавця - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до держнотконтори не надходили. Заповіти від імені [PERSON] нотаріально не посвідчувалися. Свідоцтва про право на спадщину після нього станом на 04.12.2020р. держнотконторою не видавалися. Таким чином, на думку позивачів, спадщину прийняли двоє спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строку крім того прийняли спадщину у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як постійно проживали разом зі спадкодавцем на день його смерті. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.01.2021 відкрито провадження у справі. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09.03.2021 витребувано докази. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.07.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивачі у судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, в заяві просили розглядати справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомила. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 04 липня 2009 року [PERSON] складено заповіт, яким останній заповів все належне йому майно своєму сину [PERSON] та онуку [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.06.1974. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.08.2015, [PERSON] помер [INFO] . Згідно з довідкою, що видана виконавчим комітетом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 12.02.2016 вих.№283/02-31, [PERSON] мешкала разом з своїм чоловіком [PERSON] з 15.09.1971 по 31.07.2015 за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.11.2020, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в 23/36 частках за [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017 по справі №635/6213/16-ц; в 1/6 частці за [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2018 по справі №635/703/18; в 1/12 частці за [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.08.2018 по справі №635/703/18. Відповідно до листа КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 16.10.2020 вих.№498, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , складається з житловим будинку «А-1» загальною площею 96 кв.м., житловою площею 43,40 кв.м., сараю «Б», «В», «Г», «З», гаражу «Ж», вбиральні «У», «М», душу «Л», навісу «Н», огорожі «1-4, водопроводу «К». Постановою державного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Ольховської Л.М. від 04.12.2020 вих.№3794/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/18частку в праві спільної власності на житловйи будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , [INFO] . Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Разом з тим, у відповідності зі\~статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. У 1953 році на ім`я [PERSON] . Височанською селищною радою народних депутатів було виділено 1200 кв.м земельної ділянки для\~\~ будівництва житлового будинку. В тому ж році [PERSON] отримав проект будівництва двокімнатного житлового будинку за адресою [ADDRESS] , цього ж року спірний житловий будинок був збудований. У 1975 році [PERSON] прибудував до будинку дві прибудови, дві веранди, сарай, два погреби, у 1980 році побудовані веранда, гараж, сарай. Так, у 1953 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня\~\~1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Зокрема, за пунктом 10 цього переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок, збудований після видання Указу від 26 серпня 1948 року, є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію. Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1953 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР 1922 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Будівництво житлового будинку, який є об`єктом спадщини, відбувалось відповідно до чинного на час його будівництва законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто будинок не є самовільним будівництвом у розумінні статті 105 ЦК Української РСР) і що на момент смерті спадкодавця цей будинок був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію, проте спадкоємці не можуть оформити належне їм право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що реєстрація права власності на будинок відсутня. Крім цього, об`єкти збудовані до 05.08.1992 року не відносяться до категорії самочинного майна, згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001р. №127 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р. №582/5773 (зі змінами та доповненнями). Отже, спірний житловий будинок є об`єктом права власності, а також існують правові підстави для визнання за спадкоємцями права власності на цей будинок у порядку спадкування. Судовим розглядом встановлено, що спірний будинок був побудований [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу за спільні кошти. Відповідно до ст..112 ЦК УРСР, право спільної сумісної власності є одним з правових режимів приватної власності, що виникає лише у випадках прямо передбачених законом та договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Викладені обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017 по справі №635/6213/16-ц. Спірний будинок належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст.71 СК України майно ,що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. За життя [PERSON] було складено заповіт, відповідно умов якого, усе належне йому майно, він у рівних частках заповідав сину [PERSON] та онуку [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. У зв`язку з чим, [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності подружжя 1/2 частина житлового будинку [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . На час смерті спадкодавця у вказаному будинку були зареєстровані дружина [PERSON] , син [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . До першої нотаріальної контори Харківського району Харківської області з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися: 10.02.2015 року [PERSON] (спадкування за заповітом); 10.02.2015р. [PERSON] (спадкування за заповітом) та 10.02.2015 року [PERSON] (як спадкоємець, який має право на обов`язкову частку спадщини). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом стали його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] . Спадкоємцями за заповітом онук (син [PERSON] ) - [PERSON] , та син [PERSON] , який є також спадкоємцем 1-ї черги за законом. Дружина спадкодавця [PERSON] набула право власності на даний будинок у 23/36 частках на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017, з яких часка в порядку поділу спільного майна подружжя, 1/12 в порядку спадкування після чоловіка [PERSON] , як на обов`язкову частку в спадщині. Також [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017 успадкувала 1/18 частку будинку в порядку спадкування після свого сина [PERSON] , який прийняв спадщину після батька оскільки постійно проживав разом з ним на день його смерті, але не встиг оформити своїх спадкових прав на 1/6 частку будинку яка належала йому в порядку спадкування після свого батька [PERSON] . Дочка [PERSON] - [PERSON] набула права власності на 1/12 частку будинку на підставі рішення суду від 29.08.2018р. в порядку спадкування за законом після [PERSON] , як на обов`язкову частку в спадщині. Онук [PERSON] - [PERSON] набув права власності на 1/6 частку будинку на підставі рішення суду від 29.08.2018р. в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] . Таким чином спадкоємці після [PERSON] , а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вже реалізували свої права на спадкування після [PERSON] , а [PERSON] також реалізувала своє право на спадкування після [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом після [PERSON] , померлого [INFO] є його мати [PERSON] , його дружина [PERSON] , та діти [PERSON] , [PERSON] . Враховуючи, що спадкове майно, яке [PERSON] успадкував після свого батька [PERSON] становить 1/6 частка будинку, а спадкоємець [PERSON] вже оформила свої спадкові права на свою 1/18 частку, відповідно спадкова маса яка залишилася для спадкування іншими спадкоємцями становить 1/9 частки спірного будинку. В шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] до держнотконтори звернулися: 24 вересня 2015 року дружина спадкодавця - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини ; 05 січня 2016 року дочка спадкодавця - [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дружини померлого; [INFO] дочка спадкодавця - [PERSON] з заявою про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] до держнотконтори не надходили. Заповіти від імені [PERSON] нотаріально не посвідчувалися. Свідоцтва про право на спадщину після нього станом на 04.12.2020р. держнотконторою не видавалися. На думку суду, спадщину після смерті [PERSON] , яка складалась з 1/9 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , прийняли [PERSON] та [PERSON] , тобто кожний по 1/18 частці, а тому суд задовольняє позов в повному обсязі та визнає за [PERSON] та [PERSON] право власності на належні їм частки. На підставі викладеного і

Outcome: approved