Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно. В позові посилалися на те, що [INFO] року померла [PERSON] -мати позивачів [PERSON] та [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частину земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0631 га. в [ADDRESS]. В строки визначені законом вони звернулися до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкового майна після смерті матері і частково спадщину оформили. В той же час їм було відмовлено в оформленні такого спадкового майна, як земельна ділянка, зважаючи на ту обставину, що дана земельна ділянка була як ними, так і їхньою мамою успадкована після смерті [PERSON] і в отриманих кожним з них свідоцтвах про прово на спадщину за законом зазначено, що кожен успадкував 1/3 частину згаданої земельної ділянки. В той же час, при отриманні ними державних актів на право власності на земельну ділянку зазначено, що вони є співвласниками такої земельної ділянки, вона перебуває у спільній сумісній власності і часток на неї не визначено. Зважаючи на викладене, просили суд визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] в порядку спадкування за законом по 1/6 частині земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,0631 га. розташованої за адресою: [ADDRESS] що належала їхній матері [PERSON] (1/3 частина) на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданому Миргородським міським відділом земельних ресурсів 17 липня 2007 року. В підготовчому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача Миргородської міської ради [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності, в судовому засідання позов [PERSON], [PERSON] визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно із частинами 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. Встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]-мати позивачів (а.с.11). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на 1/3 частину земельної ділянки розміром 0,0631 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що належала [PERSON] (а.с.8). На дану земельну ділянку спадкодавець [PERSON] за життя отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. В даному державному акті зазначено, що земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності спадкодавця та позивачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно з ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли позивачі [PERSON] і [PERSON] , що вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.31-32). Згідно з положеннями ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Постановою нотаріуса від 16 лютого 2018 року позивачам відмовлено у оформленні такого спадкового майна як земельна ділянка, зважаючи на наявність розбіжностей між інформацією, яка мається в свідоцтві про право на спадщину за законом , де визначена частка спадкодавця [PERSON] в такому спадковому майні, як спірна земельна ділянка і в отриманому спадкодавцем державному акті на право власності на земельну ділянку, де така земельна ділянка зазначена спільною сумісною власністю, без визначення часток. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. В зв'язку з тим, що вищезазначені обставини перешкоджають позивачам [PERSON] та [PERSON] оформити право власності на спадкове майно в позасудовому порядку, створює невизначеність у праві розпорядженні земельною ділянкою, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/6 частину спірної земельної ділянки. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із засад диспозитивності цивільного судочинства відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України.

Outcome: approved