Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], Хустської міської ради про визнання нечинним та скасування рішення виконавчого комітету Хустської міськради, визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки. Позовні вимоги вмотивовано тим, що [PERSON] 27.06.1975 року придбала у власність житловий будинок № 25 по вул. Слов'янській у м. Хуст відповідно до договору купівлі-продажу. За даним будинком згідно генерального плану була закріплена земельна ділянка площею 0, 2254 га. Після одруження відповідача [PERSON], який є сином позивачки [PERSON], остання дозволила [PERSON] в кінці городу побудувати будинок. Між ними було самостійно визначені межі земельних ділянок. 09 жовтня 2006 р. [PERSON] та [PERSON], яка є донькою [PERSON] та в свою чергу співвласницею житлового будинку № 25 по вул. Слов'янській у м. Хуст, було видано два державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЗК № 049339 площею 0, 0527 га. для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та серії ЗК № 030337 площею 0,0806 га. для ведення особистого селянського господарства. Дані правовставновлюючі документи були виготовлені по межі земельної ділянки, яка погоджена з [PERSON] Для обмірів земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] прийшли спеціалісти з геодезичної організації ТзОВ «Моя земля» і повідомили про те, що у 1999 році [PERSON] виготовив на своє ім'я державний акт на право приватної власності на землю на земельну ділянку площею 0,144 га., яка включає в себе дві земельні ділянки № 1 площею 0,009 га. під житловим будинком та № 2 площею 0,135 га. для ведення особистого підсобного господарства, на якій [PERSON] побудовано будинок. Позивачі вважають, що виготовлений [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю та дарування земельної ділянки від 24.04.2003р. є недійсними та такими, що підлягають скасуванню. Державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] від 07.04.1999 р. виготовлений на підставі рішення виконавчого комітету Хустської міської ради № 48 від 24.02.1999р.відповідно до якого передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства [PERSON] площею 0,144 га по вул. Слов'янська, 25 у м. Хуст. Виконавчому комітету Хустської міської ради були делеговані тільки повноваження щодо приватизації земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка), що визначено ст. 6 Земельного кодексу України редакції 1990 року. Однак рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради № 48 від 24.02.1999р. було надано [PERSON] безоплатно у приватну власність (приватизація) земельну ділянку площею 0, 135 га для особистого підсобного господарства, що свідчить про перевищення виконкомом делегованих повноважень. Крім того, в матеріалах рішення виконкому Хустської міської ради № 48 від 24.02.1999р. відсутня згода [PERSON], яка на той час була законним землекористувачем земельної ділянки і яка була власником будинку № 25 по вул. Слов'янській у м. Хуст. В матеріалах рішення виконкому наявна довідка, видана Хустським ДПТІ про те, що домоволодіння № 25 по вул. Слов'янській у м. Хуст зареєстровано за 5 особами, тому в даному випаду у відповідності до ст. 30 ЗК України 1990 року при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Але в даному випадку земельну ділянку під частиною будинку без згоди всіх інших власників будинку, визначених довідкою БТІ, передано одній особі, хоча не було визначено в натурі частину [PERSON] у майні. Також, межі земельної ділянки в задній частині дворогосподарства [PERSON], яка за домовленістю між всіма членами родини була надана [PERSON], не відповідають тим межам, які були встановлені в оскаржуваному Державному акті на право приватної власності на землю. Під час виготовлення правовстановлюючого документу [PERSON] як власник сусідньої земельної ділянки не погоджувала межі земельної ділянки [PERSON] В подальшому 24.04.2003р. [PERSON] земельну ділянку № 2 площею 0,135 га, яка належала йому згідно Державного акту на право приватної власності на землю, подарував своїй дружині [PERSON] Даний договір дарування не відповідає вимогам чинного на той час цивільного законодавства і має бути визнаний недійсним, оскільки він не містить конкретного визначення предмету угоди, а також до даного договору не приєднана схема розміщення земельної ділянки з конкретними межами, конфігурацією, місцем її розташування. Крім того, в договорі вказано неправильне цільове призначення даної земельної ділянки, оскільки державним актом на право приватної власності на землю закріплено два цільових призначення двох земельних ділянок земельна ділянка для обслуговування житлового будинку (присадибна земельна ділянка) та земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, оскільки на цій земельній ділянці не було на час видачі державного акту житлового будинку. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на наведені в заяві обставини, просила їх задоволити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON], а також її представник та представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнали. [PERSON] суду пояснила, що позивачка [PERSON] є матірю її чоловіка [PERSON] Позивачка [PERSON] особисто запропонувала їм побудувати житловий будинок в кінці земельної ділянки, яка розташована по вул. Словянська № 25 в м. Хуст. Вона хотіла щоб дана частина земельної ділянки відійшла їм, а вони в свою чергу зробили окремий вхід з вул. [PERSON]. [PERSON] , подарувала своєму синові [PERSON] 1/2 частину житлового будинку № 25 по вул. Словянська № 25 в м. Хуст, що стверджується договором дарування посвідченим Хустської держнотконторою від 21.12.1994 року, реєстровий № 2-6149. На момент дарування 1/2 частини житлового будинку [PERSON] В вже належала 1/10 частина від цілого будинку, в звязку з чим він став власником 6/10 часини житлового будинку № 25 по вул. Словянська в м. Хуст. 09 листопада 1998 року [PERSON] дала свою згоду на оформлення [PERSON] правовстановлюючих документів на побудований ними житловий будинок в кінці огороду з боку вулиці Мала в м. Хуст, що стверджується нотаріально завіреною заявою, зареєстрованою в реєстрі за № 2-4701 від 19 листопада 1998 року. Дана заява прикріплена до документів у будівельному паспорті. У кінці листопада 1998 року в присутності [PERSON], яка і вказала інженеру-землевпоряднику до якої межі вона погоджує з ними земельну ділянку, були зроблені всі виміри земельної ділянки. На додатку до державного акту виданого [PERSON] міститься опис погодження меж з [PERSON] від 1998 року, в якому наявний її підпис. [PERSON] також надала нотаріально завірену заяву, якою вона дала згоду на оформлення [PERSON] правовстановлюючих документів на житловий будинок по вул. Словянська № 25 «А» в м. Хуст. [PERSON] також зазначила, що згідно ЗК України від 1990 року місцеві Ради народних депутатів могли передавати повноваженням щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування. Згідно норми Закону, яка діяла на той час, виконавчий комітет Хустської міської ради своїм рішенням надав безоплатно у приватну власність [PERSON], який був власником 6/10 частини будинку № 25 по вул. Словянська в м. Хуст, земельну ділянку розміром 0,144 га. під старим та новим будинками. У 2003 році [PERSON] подарував [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 0,135 га. на якій розташований новий двоповерховий житловий будинок з виходом на вул. [PERSON] . Вважає, що підстав для визнання нечинним та скасування рішення виконавчого комітету Хустської міськради, визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки нема, оскільки жодні права позивачів не є порушеними. В судовому засіданні представник Хустської міської ради [PERSON] суду ствердила, що законних підстав для визнання нечинним та скасування рішення виконавчого комітету Хустської міськради, скасування державного акту на право приватної власності на землю та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки не має. В задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає виходячи з наступного. Способи захисту прав на земельні ділянки передбачено статтею 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як вбачається із матеріалів цивільної справи позивачка [PERSON] і її чоловік [PERSON] 27.06.1975 року придбали у власність житловий будинок № 25 по вул. Слов'янській у м. Хуст відповідно до договору купівлі - продажу. Будинок за даним договором розташований на земельній ділянці розміром 910кв.м.Відповідно до свідоцтва про право на спадщину по закону від 15.02.1980 року/за реєстровим номером 537/, 1/2житлового будинку №25по вул. Слов»янській в м. Хуст успадкували в рівних долях [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дружина та діти померлого. За договором дарування від 21.12.1994 року [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON] ? частину житлового будинку по вул. Словянська,25 у м. Хуст /реєстровий номер 2-13149/. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 21.03.2003 року співвласниками майна будинку № 25 по вул. Словянській в м. Хуст були: [PERSON], [PERSON]Й, [PERSON], [PERSON] по 1/10 частині та відповідач [PERSON]- 6/10 частин. За договором дарування від 28.03.2003 [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частину житлового будинку Васильовичу 1/2 частину житлового будинку по вул. Словянська, 25 у м. Хуст /реєстр № 455/. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03.2009року [PERSON] успадкувала 1/10 частину житлового будинку по вул. Словянській у м. Хуст за померлим 07.072003 року [PERSON] . 09 листопада 1998 року [PERSON] дала свою згоду на оформлення [PERSON] правовстановлюючих документів на побудований ними житловий будинок в кінці городу з боку вулиці Мала в м. Хуст, що стверджується нотаріально завіреною заявою, зареєстрованою в реєстрі за № 2-4701 від 19 листопада 1998 року, зареєстрованою в реєстрі за № 2-4701 від 19 листопада 1998 року. Дана заява прикріплена до документів у будівельному паспорті. У кінці листопада 1998 року в присутності [PERSON], яка і вказала інженеру-землевпоряднику до якої межі вона погоджує з ними земельну ділянку, були зроблені всі виміри земельної ділянки. На додатку до державного акту виданого [PERSON] міститься опис погодження меж з [PERSON] від 1998 року, в якому наявний її підпис. [PERSON] також надала нотаріально завірену заяву, якою вона дала згоду на оформлення [PERSON] правовстановлюючих документів на житловий будинок по вул. Словянська № 25 «А» в м. Хуст. Ці обставини стверджують ті факти, що між сторонами були довірливі відносини як між батьками і дітьми, сестрами, братами і вони давали один одному можливість покращити житлові умови, набути право власності на земельну ділянку. [PERSON], [PERSON] однією із позовних вимог ставлять визнати нечинним та скасувати рішення виконавчого комітету Хустської міської ради № 48 від 24.02.1999 року в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,144 га по вул. Словянській, 25 в м. Хуст, посилаючись на те, що зазначене рішення було прийняте виконкомом з перевищенням делегованих йому повноважень. На час прийняття оскаржуваного рішення земельна ділянка, яка передавалася [PERSON] не перебувала у власності приватних осіб, і відповідно право розпоряджатися нею було у органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України 1990 р. місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування повноваження щодо передачі,надання та вилучення земельних ділянок. Вимога позивачів щодо визнання нечинним та скасування рішення виконавчого комітету Хустської міської ради № 48 від 24.02.1999року в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,144 га по вул. Словянській, 25 не вірно сформульовано, оскільки така вимога може стосуватися лише нормативно-правового акту. Оскаржуване позивачами рішення стосується конкретної особи і є актом індивідуальної дії. Відповідно до ст. 59 Закону України» Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їх невідповідності Конституції або Законам України. Не підлягає до задоволення вимога позивачів про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 020436, виданий [PERSON] 07.04.1999 року та вимога щодо визнання недійсним договору дарування земельної ділянки. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України, ст. 4 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, рішення судом про задоволення позову може бути прийняте лише за умови його правомірності, обґрунтованості та доведеності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Рішення суду повинно ґрунтуватись на доказах, досліджених при розгляді справи, а не на припущеннях, які на думку осіб, що беруть участь у справі доводять пред'явлені вимоги. Таким чином, оцінивши зібрані по справі вищенаведені докази, суд вважає, що вимоги позивачів є безпідставними та необґрунтованими, їх права з боку відповідачів не є порушеними, оскільки позивачам було відомо про оформлення права власності на землю відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 717 Цивільного кодексу України за договором дарування одна сторона дарувальник передає або зобовязується передати в майбутньому іншій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір дарування є правочином .Підстав для визнання недійсності правочину, передбаченого ст. 203 ЦК України позивачами не наведено. У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Стороною відповідача заявлено про застосування строку позовної давності. У відповідності до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів. Загальна позовна давність встановлюється в тривалістю у три роки /ст.257 ЦК України/. Суд констатує про пропуск строків позовної давності позивачами, що є підставою для відмови у заявлених позовних вимогах.

Outcome: dismissed