Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] 21 травня 2019 року звернулась до суду із позовом до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н. С., та просить визнати виконавчий напис №2299 від 24.04.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. про стягнення суми заборгованості у розмірі 48206,23 грн. з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувала тим, що 24.04.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. вчинено виконавчий напис №229 про стягнення з неї на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості у розмірі 48206,23 грн. Вважає вказаний виконавчий напис протиправним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був здійснений з порушенням вимог чинного законодавства. Так, заборгованість зазначена у виконавчому написі на момент його вчинення була спірною. Вона не отримувала письмової вимоги від банку. З вказаних підстав вона не визнає розміру заборгованості нарахованих банком відсотків та комісії. Крім того, банк не надав нотаріусу належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі кредитних коштів. Її не було проінформовано про реорганізацію АТ «Банк Ренесанс Капітал». Представник позивачки адвокат Калінін С. К. у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. у судове засідання не з`явилась. Надала заяву, згідно якої справу просила розглянути у її відсутність. Представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання не з`явився. Були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Судом встановлено, що 24.04.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. за заявою ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2299, про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 48206,23 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 25484,34 грн.,прострочена заборгованість за комісією - 15226,77 грн., прострочена заборгованість за процентами - 5094,58 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 2102,16 грн., строкова заборгованість за комісією - 286,12 грн., строкова заборгованість за процентами - 12,26 грн. Звертаючись до суду з позовом про визнання вказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивачем [PERSON] позовні вимоги заявлені до відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - сторін нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Таким чином, нотаріус не є відповідачем у справах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією. Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акту, але не до нотаріуса, а до інших суб`єктів спірних матеріальних правовідносин щодо яких виник спір. Зі змісту позовних вимог [PERSON] вбачається, що позивач заперечує наявність у неї суми заборгованості перед банком, яка вказана у виконавчому написі, фактично позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, предметом якого є спір про право, а не з позовом про визнання незаконними дій нотаріуса, наслідком яких стало вчинення нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису. У постанова від 14.08.2019 у справі № 519/77/18, Верховний суд зауважив, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. В Постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Статтею 51 ЦПК України, передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача. Отже, суд не вправі з власної ініціативи залучати у справі відповідачів та співвідповідачів, а має право залучити їх тільки за клопотанням позивача. Таким чином, проаналізувавши та оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних по справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, беручи до уваги, що позивачем заявлені вимоги до неналежного відповідача, а суд позбавлений права залучати належних відповідачів по справі за своєю ініціативою або за ініціативою інших учасників провадження, окрім як за клопотанням позивача або його представника, у якості співвідповідачів або відповідачів, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed