Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

[PERSON] 27 січня 2016 року звернулась до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою в якій просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07 листопада 2015 року автомобіля ВАЗ 111740, сірого кольору, 2011 року випуску, ДНЗ ВІ3499 ВК, кузов № ХТА 111740В0129656 укладений на відокремленому підрозділі Товариства з обмеженою відповідальністю «Межрегіональний Брокерський Дім «Фаворит» між [PERSON] та [PERSON]. Підставою для визнання недійсного договору позивачка вказує, що [PERSON] 07 листопада 2015 року уклав договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 111740, сірого кольору, 2011 року випуску, кузов № ХТА 111740В0129656 відповідно якого продав автомобіль відповідачу [PERSON]. Даний автомобіль був придбаний ним за час перебування з нею у шлюбі, є їх спільним сумісним майном подружжя. Стверджує, що на момент укладення договору вона як співвласник автомобіля не давала будь-якої згоди на відчуження автомобіля, наявність якої в даному випадку є обов'язковою. Стверджує, що при укладенні договору купівлі-продажу були порушені вимоги ст. 65 СК України, у зв'язку з чим просить визнати недійсним зазначений договір. 29 березня 2016 року до початку судового розгляду відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про витребування з їх незаконного володіння спірного автомобіля ВАЗ 111740, сірого кольору, 2011 року випуску, ДНЗ ВІ3499 ВК, кузов № ХТА 111740В0129656, який він придбав у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 07 листопада 2015 року. Позовні вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовуються тим, що він є власником спірного автомобіля, а відповідачі незаконно заволоділи ним та утримують. В добровільному порядку [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовляються повертати його автомобіль. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що в період шлюбу з відповідачем [PERSON] придбали автомобіль ВАЗ 111740, сірого кольору, 2011 року випуску. За кермом їздив чоловік, [PERSON] який в серпні 2015 року покинув спільне місце проживання в [INFO], після сімейної сварки і проживав у м. Миргороді. Коли в січні місяці він повернувся додому, то повідомив, що їх автомобіль він під тиском його давнього знайомого, [PERSON], переоформив на його батька [PERSON], шляхом укладення договору купівлі-продажу. Суду також підтвердила факт того, що вони з чоловіком в один з днів січня 2016 року поїхали м. Миргород та за допомогою другого комплекту ключів відігнали спірний автомобіль до свого місця проживання. [PERSON] в судовому засіданні, надаючи суду пояснення, повідомив, що спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу з [PERSON]. З серпня 2015 року по січень 2016 року він не проживав спільно із дружиною, так як посварився. Проживав в м. Миргород, де зустрівся із раніше йому знайомим [PERSON], який неодноразово судимий. Спочатку [PERSON] допомагав йому облаштуватись в м. Миргород та неодноразово користувався спірним автомобілем. Сам він за кермом не їздить, а постійно використовує водіїв серед своїх знайомих. В один з днів жовтня 2015 року [PERSON] поїхав до доньки, яка навчається в м. Полтава. Вийшовши з гуртожитку, він виявив відсутність автомобіля на стоянці, де залишив його. Він зателефонував до [PERSON] та по-дружньому запитав, що йому роботи. На що [PERSON] запропонував по своїм кримінальним звязкам відшукати автомобіль, за умови, що він не буде звертатись в поліцію. Наступного дня [PERSON] з водієм пригнали в Миргород його автомобіль та сказав, що вони викупили його з розборки автомобілів в м. Полтава за 1500 дол. США., і що він тепер зобовязаний йому повернути дану суму коштів. Через декілька днів [PERSON] сказав, що враховуючи те, що [PERSON] не має коштів повернути йому 1500 дол. США та те, що його автомобіль належить не лише йому, а й дружині, з якою вони посварились, і яка може претендувати на автомобіль під час розподілу майна, з метою убезпечити повернення боргу 1500 дол. США він запропонував переоформити автомобіль на сторонню особу, якій він довіряє, а саме його батька [PERSON] В своїх поясненнях, [PERSON] вказує, що боявся [PERSON] та не зміг відмовити йому, так як дану пропозицію він робив в присутності його двох знайомих, кремезної статури. Вони поїхали до Територіального сервісного центру 5344, де він підписував за вказівкою [PERSON], якісь документи, які саме - не памятає. В січні 2016 року він повернувся до сімї та розповів дружині, що сталось з машиною. Вони поїхали в місто та за допомогою другого комплекту ключів відчинили двері та перегнали автомобіль. В подальшому звернулись до відділу поліції із заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій. [PERSON], в своїх поясненнях заперечила позовні вимоги [PERSON] щодо повернення автомобіля. Суду повідомила, що до неї та сімї Явоських неодноразово приїздили люди кримінальної зовнішності та під погрозами змушували повернути автомобіль. [PERSON], в судовому засіданні заперечив позовні вимоги [PERSON] з підстав того, що він уклав договір купівлі-продажу з [PERSON] в належній формі, заплативши [PERSON] 4000 дол. США. в присутності свідків. Тому просив суд задовольнити зустрічний позов, так як він являється належним власником автомобіля. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] підтримав позицію [PERSON] та посилаючись на висновок Верховного суду України по справі №6-7цс15 від 08.04.2015 року просив відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON], так як її згоди на укладення договору купівлі-продажу не потребувалось. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Міжрегіональний Брокерський Дім «Фаворит» та Територіальний сервісний центр 5344 в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу та свідчення свідків, приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 01.06.1997 року є дійсним, не розірваний в установленому законом порядку та не визнаний недійсним. В період шлюбу сімя [PERSON] набула право власності на автомобіль ВАЗ 111740, 2011 року випуску, ДНЗ ВІ3499 ВК, кузов № ХТА 111740В0129656. 07.11.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля, який посвідчувався на відокремленому підрозділі № 11 ТОВ «Міжрегіональний брокерський дім Фаворит», за умовами якого [PERSON] купив в [PERSON] автомобіль ВАЗ 111740, 2011 року випуску, ДНЗ ВІ3499 ВК, кузов № ХТА 111740В0129656 за 39000 грн. Однак з невідомих суду причин деякі документи оформлені 2014 роком. ( а.с.50-51). За правилом ст. 60 СК України, чинного на час виникнення спірних правовідносин визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Наразі, судом встановлено, що спірний автомобіль ВАЗ 111740, 2011 року випуску, ДНЗ ВІ3499 ВК, кузов № ХТА 111740В0129656 відповідач [PERSON] придбав у власність під час перебування в офіційно зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON], а відтак автомобіль являвся спільним майном подружжя. Відповідно до статтей 63,65 СК України, чинного на час укладення відповідачами [PERSON] та [PERSON] оспорюваного договору купівлі-продажу: дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відповідно до статтей 369, 578 ЦК України: співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні визнали, що вони не донесли до відома [PERSON] про укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля, оскільки [PERSON] проживав на момент укладення договору окремо від дружини та перебував з нею в конфлікті. Отже, за встановлених судом обставин, спірний автомобіль є цінним майном, яке набуте під час шлюбу і відповідно до вимог статей 60, 63, 65 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. Відчуження цінного майна (за договором купівлі-продажу), що є спільною сумісною власністю подружжя, одним із них, без згоди на те іншого подружжя є підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України. Наразі, зазначені первісним позивачем обставини, як підстави для позову в частині визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню. Задоволення первісного позову [PERSON] є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON], так як відповідно до правових наслідків недійсності правочину, визначених статтею 216 ЦК України, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання правочину. Враховуючи, принцип диспозитивності цивільного процесу (ст. 11 ЦПК України) та те, що відповідно до абзацу 3 пункту 7 Постанови ПВСУ № 9 від 06.11.2009 року застосування реституції як наслідок недійсності оспорюваного правочину є правом суду а не обовязком, також враховуючи різницю сум вказаних у договорі купівлі-продажу та свідченнях свідків, складність правовідносин які виникли з приводу оформлення договору купівлі-продажу спірного автомобіля між [PERSON] [PERSON] та [PERSON], суд не приймає рішення про реституцію в частині повернення коштів [PERSON], що не позбавляє його можливості звернути до суду з окремим позовом. Суд не застосовує рішення Верховного суду України по справі №6-7цс15 від 08.04.2015 року до спірних правовідносин по даній справі, так як правовідносини по даній справі та справі №6-7цс15 не є подібними та ґрунтуються на різних фактичних обставинах. В справі яка перебувала на розгляді Верховного суду України співвласник майна знала про намір її чоловіка видати довіреність зятю і на її видачу вона погодилась, узгодивши з чоловіком майбутній продаж автомобіля покупцеві, подружжя лише намагається повернути кошти за придбання автомобіля. Навпаки судом встановлено в ході розгляду справи, що [PERSON], укладаючи договір купівлі - продажу автомобіля, який являвся спільним майном подружжя та покупець [PERSON] діяли недобросовісно. Суд приходить до даного переконання з підстав того, що [PERSON] та [PERSON] знали один одного тривалий час і були обізнані про сімейний стан кожного. Окрім того суд враховує ініціативу укладення договору, яка могла виходити від сина відповідача [PERSON], який був присутній під час обговорення питання про купівлю-продаж автомобіля та його ціну. Враховуючи задоволення позовної заяви [PERSON] на її користь з відповідачів підлягають стягненню судові витрати по 275 грн. 60 коп. з кожного. (551,20 грн /2= 275,60 грн.)

Outcome: approved