Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовують тим, що є власниками квартири [ADDRESS] . Також у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , що є його колишнім чоловіком [PERSON] . Вказують, що відповідач за зазначеною адресою не проживає та не бере участі в утриманні квартири. З врахуванням наведеного, просять суд, визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14 січня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою суду від 24 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. До початку судового засідання заявники подали до суду заяву, в якій просять справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин проте, вчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням на веб-порталі судової влади. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що, позивачі є власниками квартири [ADDRESS] (а.с 17). Як вбачається за матеріалів справи, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, однак, 20.09.2018 р. шлюб між ними було розірвано (а.с.27-28). Відповідно до витягу з будинкової книги, в даній квартирі зареєстрований [PERSON] (а.с. 20-25). У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначена правова позиція також викладена Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 року у справі № 688/63/15-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актами обстеження житлових умов від 25.0.2019 року та від 26.09.2019 року, довідкою про склад сім`ї ОСББ «Захар» від 27.09.2019 року. (а.с. 18-19,26). Отже, відповідач [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає в спірній квартирі. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] у зв`язку з порушенням прав та законних інтересів позивачів.

Outcome: approved