overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] 13 серпня 2019 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Луганську, причина смерті неуточнена. ВДРАЦС по Антрацитівському району та містах Антрацит і Первомайськ відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть у зв`язку з невизнанням документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] . Заявник у судове засідання не з`явилася, в заяві на ім`я суду просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, в заяві на ім`я суду просить справу розглянути за її відсутності, проти заявлених вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до\~\~ч.\~1\~ст.\~317\~цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є дружиною громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця села Дмитріївка Новоайдарського району Луганської області, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-7). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №928 від 12 липня 2019 року, виданих «Державною установою «Луганське республіканське бюро судово-медичної експертизи» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 9), [PERSON] помер [INFO] дома в м. Луганську, причина смерті неуточнена. Факт смерті [PERSON] в м. Луганську підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим «Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої ЛНР» (а.с. 10), яке видане на тимчасово непідконтрольній українській владі території, а також довідкою про поховання (а.с. 12), накладною (а.с. 13) та фотокартками (а.с. 14). ВДРАЦС по Антрацитівському\~району та\~містах Антрацит\~і Первомайськ Головного територіального управління юстиції відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі документу з території непідконтрольній українській владі (а.с. 11). У даному випадку заявник\~ не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно\~ приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] 13 січня 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на своє утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно на період навчання до досягнення 23 років, посилаючись на те, що вона навчається в Хмельницькому національному університеті та потребує матеріальної допомоги. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, а тому вона просить стягнути з [PERSON] аліменти на період навчання до досягнення нею 23 років. В судове засідання позивачка не з'явилася, надіслала до суду заяву, в якій зменшила позовні вимоги, просила стягувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, справу слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій позов про стягнення аліментів на дочку [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно визнав, просив справу слухати за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] 13 січня 2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 11.10.2003 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, через що постійно виникали протиріччя. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 11.10.2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Запоріжжя, Україна, за актовим записом №328. Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

[PERSON] 13 січня 2015 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] - спадкоємиці померлої [PERSON], про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що вона являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Заяву про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк в нотаріальну контору не подала, тому в оформленні спадкових прав їй нотаріусом було відмовлено. Вказуючи на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги Відповідач в суд не з'явилася, надіслала письмову заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Спадкоємцем після її смерті є також позивачка, на ім'я якої [PERSON] ще за життя - 09.07.2008 року залишила заповіт на земельну ділянку площею 6.07 га, яка знаходиться в межах території Багачівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, (а.с. 6). Позивач, маючи бажання прийняти спадщину, в передбачений законом строк, заяву в нотаріальну контору не подала. Причиною стала необізнаність в законодавстві, оскільки маючи на руках заповіт, Державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 7), та користуючись земельною ділянкою, відповідно до договору оренди землі від 01.10.2008 року (а.с. 8-10), позивач вважала, що фактично прийняла спадщину. Однак при зверненні до нотаріуса для оформлення спадкових прав їй було роз'яснено чинне законодавство. Вказані причини суд вважає поважними, тому наявні підстави для визначення додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] 13 січня 2016 року подала до суду заяву про визнання безвісно відсутнім її колишнього чоловіка [PERSON], [INFO]. У обґрунтування своєї заяви посилалася на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 15 жовтня 2007 року, з яким постійно проживала в с. Ралівка на вул. Івана Франка, 65 Самбірського району Львівської області. В 2007 році [PERSON] виїхав на заробітки у Португалію і з серпня 2014 року зв'язок з ним втрачений. З цього приводу вона та дочка [PERSON] зверталися до Самбірського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області із заявою про розшук [PERSON], однак це не дало позитивного результату і встановити місце перебування [PERSON] не вдалось. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне їй для оформлення субсидії та зняття з реєстрації. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання заяви посилалася на обставини, викладені у ній. Представник заінтересованої особи Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] не заперечив проти визнання безвісно відсутнім [PERSON] та пояснив, що сільською радою встановлено, що гр. [PERSON], який зареєстрований в [INFO], тривалий час не проживав в селі і більше року немає жодних відомостей щодо його місця перебування. Заінтересована особа Самбірський міський відділ державної міграційної служби України у Львівській області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника. Заслухавши пояснення представника заявниці, представника заінтересованої особи, показання свідка, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Судом встановлено, що в 2007 році гр. [PERSON] виїхав на заробітки у Португалію. Із копії рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 жовтня 2007 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Із листа Ралівської сільської ради № 84 від лютого 2016 року, копії листа Самбірського відділу поліції Головного управління національної поліції у Львівській області № 730 від 4 грудня 2015 року вбачається, що більше року немає жодних даних про місце перебування гр. [PERSON] в місці його постійного проживання в [INFO]. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є дочкою [PERSON], в даний час проживає в с. Ралівка на вул. Івана Франка, 65 Самбірського району Львівської області. Її батько [PERSON] у 2007 році виїхав на роботу в Португалію, з серпня 2014 року жодних відомостей в місці постійного проживання щодо місця його перебування немає. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідне заявниці для оформлення субсидії та зняття з реєстрації. Ураховуючи наведене, є підстави визнати [PERSON] безвісно відсутнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] 13 січня 2017р. звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебували у фактичних шлюбних відносинах і мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], однак відповідач дітей не утримує, тому слід стягувати аліменти на його утримання в розмірі, не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], однак батько матеріальної допомоги на його утримання не надає. Данні обставини підтверджуються поясненням позивача, даними свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] від 03.09.2015р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 75, 180, 182, 183 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

[PERSON] 13 січня 2017 року звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 02.05.1998р. вони уклали шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис №74. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернулась до суду з заявою про те, що позовні вимоги підтримує, просить справу слухати у її відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст.112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні сторони уклали шлюб 02.05.1998р., зареєстрований Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис №74. Сторони проживають окремо та припинили подружні стосунки через різні погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються: даними свідоцтва про одруження серії ІБВ №014876 від 02.05.1998 року, Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області. За таких обставин, згідно положень ст. 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

[PERSON] 13 січня 2021 року пред`явив до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 7 червня 2008 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що спільне життя із відповідачкою у них не склалося, виявилося, що вони люди різних характерів у них різні погляди на життя, вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, шлюб існує формально, а його подальше збереження є недоцільним, з відповідачкою не проживають більше року. Під час розгляду справи по суті представника позивача [PERSON] адвокат Грицак Я.В. у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов визнала, просила відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 7 червня 2008 року від якого мають двоє неповнолітніх дітей (а. с. 5, 6 ). Рік тому сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, що визнала відповідачка під час розгляду справи. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

[PERSON] 13 травня 2015р. звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі і мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 22.11.2012р. і діти проживають разом з ним, а відповідач, залишила дітей, проживає окремо та дітей не утримує, тому слід стягувати аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дітьми повноліття. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у його відсутності, проти заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 22.11.2012р., які проживають з позивачем, а матір матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження сторін 1-БК №202699 від 02.11.2002р., даними свідоцтв про народження дітей серія І-БВ №184859 від 03.12.2012р., І-БК №100424 від 14.03.2003р., даними довідки про склад сім»ї №252 від 22.04.2015р., №253 від 2.04.2015р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю та слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання спільних дітей аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 13.05.2015р. та до їх повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

[PERSON] 13 травня 2015 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 7 червня 1988 року він вступив у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований виконкомом Кохівської сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №6. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб у обох перший. Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу він прийняв у зв'язку з тим, що він з дружиною не проживає разом з 1989 року, тобто близько 26 років, та вони не підтримують шлюбні відносини. Між ними було повністю відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки. В їхній сім'ї виникали конфлікти, сварки та непорозуміння. В зв'язку з несумісністю характерів їхня сім'я розпалась. Позивач вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому при вказаних обставинах він прийняв рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з'явився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, на позовних вимогах наполягає(а.с.). Відповідач в судове засідання на розгляд справи також з'явилася, однак також надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність у зв'язку з поганим станом здоров'я. Проти розірвання шлюбу не заперечує та просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований виконкомом Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, актовий запис №6 від 22 червня 1988 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7). Від вказаного шлюбу дітей не мають. Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, постійно виникали сварки, протягом року разом не проживають, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі залишити за позивачем, враховуючи його бажання.

Outcome: approved