overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

[PERSON] 11 січня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 03 листопада 2007 року, мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини припинили, майже рік не проживають разом із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, постійних сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалася остаточно, примирення неможливе. Просила суд розірвати шлюб, визначити місце проживання дітей з нею та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в судовому засіданні не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судової повістки. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 листопада 2007 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1179, мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, на грунті чого постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, в наданий судом строк для примирення шлюбні відносини не поновили, проживають окремо. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, визначити місце проживання дітей з позивачем та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

[PERSON] 11 січня 2020 року звернувсь в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07.10.2000р. він уклав шлюб з відповідачем зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції, актовий запис №214. Від проживання у шлюбі мають неповнолітніх доньку [PERSON] та сина [PERSON] . Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Представник позивача звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 07.10.2000р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Старокостянтинівського районного управління юстиції, актовий запис №214. Від проживання у шлюбі мають неповнолітніх доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.111 СК України судом надавався сторонам строк для примирення, однак сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 07.10.2000р.; даними свідоцтв про народження дітей Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] від 20.02.2014р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

[PERSON] 11 січня 2020 року звернувсь в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.12.2000р. він уклав шлюб з відповідачем зареєстрований у Веснянській сільській раді Старокостянтинівського району, актовий запис №7. Від проживання у шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 22.12.2000р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у Веснянській сільській раді Старокостянтинівського району, актовий запис №7. Від проживання у шлюбі мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] від 17.02.2003 р. (повторне); даними свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] від 18.04.2005р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

[PERSON] 11 травня 2016 року звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. на кожну дитину, щомісячно, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у реєстрованому шлюбі і мають дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], однак не надає допомоги на їх утримання. Відповідач є здоровим, працездатним, однак не працює, має мінливий, не постійний заробіток, тому аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі. Позивач звернулась до суду з заявою про те, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у її відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшла заява про відкладення розгляду справи, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають спільних дітей: сина - [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], однак батько матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не має постійного місця роботи, має нерегулярний, мінливий дохід. Дані обставини підтверджуються: даними свідоцтва про шлюб серії 1-БВ №046192 від 26.03.2008 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, даними свідоцтв про народження дітей: серія 1-БВ №126397 від 18.03.2010р., серія І-БВ №214182 від 03.12.2013р. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, слід стягувати з відповідача на користь позивача на утримання синів: - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] по 600 грн. на кожну дитину, аліментів щомісячно та до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

[PERSON] 11 травня 2017 року предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04 вересня 2010 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що від шлюбу мають доньку, [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали заяви, в яких просять розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідач визнала. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних доказів. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 04.09.2010 року(арк.. справи 9), від якого мають доньку, [INFO] (арк. справи 5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З листопада 2016 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON] 11 травня 2018 року пред'явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 5 серпня 2000 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спільне життя не склалося через розбіжність в характерах та ігнорування її, позивача, як особистості, а також відсутність спільних інтересів і, як виявилося, відсутність почуттів спричиняли постійні сварки та непорозуміння, що згодом призвело до розірвання стосунків. Крім цього, спосіб життя, який веде відповідач є для неї неприйнятним. Під час судового розгляду позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Статтею 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 5 серпня 2000 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей. У серпні 2017 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам роз'яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] 11 червня 2013 року звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], тергромади в особі Дніпропетровської міськради, треті особи Друга Дніпропетровська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2013 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, які позивачем 21 червня 2013 року було усунуто. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 7 жовтня 2013 року позовні вимоги було задоволено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2014 року [PERSON] у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 8 квітня 2014 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2014 року було скасовано та передано питання про ухвалення додаткового рішення на новий розгляд. Дослідивши матеріали цивільної справи № 2/205/2541/2013 (205/5000/13-ц), суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати. З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за позивачем було визнано право власності на 68/100 частин домоволодіння [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO] Відповідно до технічного паспорту загальна площа домоволодіння [ADDRESS] складає 78,0 кв. м, а житлова - 38,6 кв. м (допоміжна 39,4 кв. м) (а.с. 23-27). З урахуванням викладеного, суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення, зазначивши загальну площу домоволодіння [ADDRESS] у розмірі 78,0 кв. м, житлову - 38,6 кв.м (допоміжна 39,4 кв. м). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

[PERSON] 11 червня 2014 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 15 березня 2013 року він знаходиться в шлюбі з відповідачкою, від якого дітей не має. З 02 січня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, причиною розпаду сім'ї стало те, що з відповідачкою не склалися взаємини, що призвело до втрати порозуміння, почуттів та любові один до одного. Відповідачка розірвати шлюб у державному органі реєстрації актів цивільного стану не бажає, тому просить суд розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідачка не влаштовує його в господарстві, у зв'язку з чим у них постійно виникали сварки. З цього приводу вони вже припиняли шлюбні відносини, але остаточно він пішов із сім'ї 02 січня 2014 року. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що позивач зловживає спиртними напоями, не працює та не утримує сім'ю, тому у них постійно виникали сварки. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 15 березня 2013 року знаходяться у шлюбі, від якого дітей не мають. З 02 січня 2014 року вони припинили шлюбні відносини, у зв'язку із непорозумінням, різними поглядами на життя, що призвело до втрати почуттів, взаємної любові, поваги та взаємодопомоги, тому суд вважає, що їхня сім'я розпалася остаточно, оскільки кожна сторона звинувачує один одного у неправомірній поведінці. Наданий судом строк для примирення не дав результату, сторони не досягли примирення, тому суд погоджується з позовними вимогами позивача про розірвання шлюбу відповідно до ст.112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-20 00:00:00

[PERSON] 11 червня 2015 року пред'явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 4 червня 2011 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що їхнє подружнє життя не склалося через розбіжність в характерах та ігнорування його, позивача, як особистості. Відсутність спільних інтересів спричиняли постійні сварки та непорозуміння, відносини загострилися ще більше після того, як він довідався про те, що відповідач не може мати дітей, однак цей факт скрила від нього. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві, та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а також пояснив, що відносини між ним і відповідачем погіршилися з осені 2014 року, а в червні 2015 року вони припинили подружні відносини і разом не проживають. Розірвати шлюб в органі ДРАЦС відповідач відмовилася. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 4 червня 2011 року (а.с. 3). У сторін неповнолітніх дітей немає, в червні 2015 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

[PERSON] 11 червня 2019 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її мати [PERSON] померла [INFO] на тимчасово окупованій території в м.\~Брянка Луганської області, причина смерті набряк речовини головного мозку, енцефалопатія. Кремінський РВДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть [PERSON] на підставі видачі документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території, тому з метою оформлення спадщини просить\~суд встановити факт смерті громадянки України [PERSON] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, у заяві на ім`я суду просить справу розглянути за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до\~\~ч.\~1\~ст.\~317\~цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. Перова /дошлюбне [PERSON] [PERSON] є донькою громадянки України [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженки с. Н.-Любовша Краснозоренського району Орловської області, яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3-11). Згідно медичного свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №60 від 02 квітня 2019 року, виданих «Державною установою «Поліклініка №1 Брянківської центральної міської багатопрофільної лікарні» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 12-13), [PERSON] померла [INFO] вдома\~в м.\~Брянка Луганської області,\~причина смерті\~ набряк речовини головного мозку, енцефалопатія. Факт смерті [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про смерть, виданим «Відділом запису актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції», що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території (а.с. 14). Кремінський районний\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~ Головного\~територіального управління\~юстиції відмовив\~заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території (а.с. 15). У даному випадку заявник\~ не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно\~ приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved