Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення [PERSON]трирічного віку в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач регулярної матеріальної допомоги на її утримання та утримання малолітніх дітей не надає, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) до 11 травня 2018 року. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача надав до суду заяву про слухання справи без її участі, окрім того в матеріалах справи містяться письмові заперечення, відповідно до яких відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, між сторони 17 липня 2009 року зареєстровано шлюб /а.с. 7/. Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.10/. Cторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач регулярну матеріальну допомогу на утримання дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, не надає. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 2 ст. 91 СК України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-ч.4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу. Враховуючи, те що відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей, а позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку в розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п.7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання матері дитини в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню частково. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial