Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

[PERSON] 02.08.2013р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання право власності на майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м . Дніпропетровська від 26 липня 2012 року , встановлено факт проживання однією сім»єю [PERSON] та її без шлюбу з травня 1999 року по вересень 2010 року. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013р. рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року змінено , встановлено факт проживання однією сім'єю між нею та [PERSON] без реєстрації шлюбу з жовтня 2004 року по вересень 2010 року. В період, визначений рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року , як період проживання однією сім»єю її та [PERSON] , 24.07.2007р. було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] купив нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Зазначений договір купівлі-продажу квартири був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3853. Жодних договорів, щодо особистого права власності [PERSON] на вищевказану квартиру між ними не укладалось. Оскільки [PERSON] не визнає її право власності на спірну квартиру, вона змушена звернутися до суду. Просить суд визнати квартиру [ADDRESS] спільним сумісним майном її та [PERSON], набутим ними під час спільного проживання однією сім'єю без перебування в шлюбі між собою;визнати за нею право власності на ? частку нерухомого майна - квартиру [ADDRESS],та стягнути з [PERSON] судові витрати. В свою чергу 29.11.2013р. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про розподіл майна. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що під час сумісного життя за спільні кошти вони придбали майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , ринкова вартість якої згідно звіту про оцінку майна, складає 249 582,00 грн.; автомобілі - Volkswagen Caravella, 2008 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 170 011,00 грн.; ГАЗ 3302-415, 2006 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 42 147,00 та Volkswagen Golf, 2006 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 92 864,00 грн., які зареєстровані на ім'я [PERSON]; земельну ділянку площею 0,0459 га., розташовану в [ADDRESS], яка відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 940721 від 10.10.2008р. оформлена на ім'я [PERSON] Ринкова вартість земельної ділянки згідно зі звітом з експертної оцінки становить 118 867,00 грн. Таким чином в період сумісного проживання було придбано у спільну власність майна на загальну суму 673 473,00 грн. [PERSON] просив суд, розділити між ним та [PERSON] спільне сумісне майно;виділити в його користування квартиру [ADDRESS], вартістю 249 582,00 грн., та автомобіль ГАЗ 3302-415, 2006 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 42 147;виділити в користування [PERSON] автомобілі - Volkswagen Caravella, 2008 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 170 011,00 грн.; Volkswagen Golf, 2006 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 92 864,00 грн., та земельну ділянку площею 0,0459 га., розташовану в [ADDRESS], вартістю 118 867,00 грн. Стягнути на його користь компенсацію за перевищення частки [PERSON] в спільному майні в розмірі 45 007,00 грн. 23.12.2013р. до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] звернулась третя особа по справі [PERSON], яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, а саме, про виключення майна зі складу спільної сумісної власності, яка підлягає поділу, визнання права власності на майно. [PERSON] в своїй позовній заяві посилалася на те, що 01.08.2008р. [PERSON] та [PERSON] звернулися до [PERSON] з позикою в розмірі 300 000,00 грн., які їм були необхідні для реконструкції придбаного домоволодіння по [ADDRESS]. В той же день в присутності свідків вона передала, а [PERSON], за згодою [PERSON], отримала в борг вищевказані грошові кошти, що підтверджується розпискою. За змістом розписки кошти у вказаній сумі повинні були бути повернуті їй в строк до 01.11.2010р. Як їй відомо ці кошти [PERSON] та [PERSON] використали виключно на реконструкцію свого вищевказаного домоволодіння, тобто в інтересах власної сім'ї. Так як станом на 01.11.2010р. у останніх були відсутні кошти в сумі 300 000,00 грн., вони запропонували в якості часткового повернення боргу автомобілі: Volkswagen Caravella, 2008 року випуску, н/з [NUMBER], та Volkswagen Golf, 2006 року випуску, н/з [NUMBER]. 3.12.2010р. за договором дарування автомобіля посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], за реєстровим № 2788 вона в рахунок часткового погашення боргу прийняла від [PERSON] автомобіль Volkswagen Caravella, 2008 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 171 160,74 грн. Також в той же день за договором дарування посвідченого тим же нотаріусом за реєстровим № 2786 вона прийняла від [PERSON] автомобіль Volkswagen Golf, 2006 року випуску, н/з [NUMBER], вартістю 88 371,47 грн. На підтвердження часткового погашення боргу [PERSON] 3.12.2010р. видала [PERSON] та [PERSON] відповідну розписку. Однак незважаючи на вищевикладене [PERSON] не визнає її право на спірні автомобілі, тому вона змушена була звернутись до суду. [PERSON] просила суд виключити зі складу майна спільної сумісної власності, яке підлягає поділу між [PERSON] та [PERSON] автомобіль Volkswagen Caravella, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], н/з [NUMBER], вартістю 171 160,74 грн. та автомобіль Volkswagen Golf, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) №[NUMBER], н/з [NUMBER], вартістю 88 371,47 грн.;визнати автомобілі Volkswagen Caravella, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) №[NUMBER], н/з [NUMBER], вартістю 171 160,74 грн. та автомобіль Volkswagen Golf, 2006 року випуску, шасі (кузов, рама) №[NUMBER], н/з [NUMBER], вартістю 88 371,47 грн., її власністю;стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати. Ухвалою суду , в судовому засіданні від 25.12.2013 року позовну заяву [PERSON] об»єднано в одне провадження з зустрічним позовом [PERSON] Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2014р. позовну заяву [PERSON] об'єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно та з зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом просить позов задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнає та просить відмовити, позов [PERSON] підтримує. Відповідач [PERSON] , його представник просили суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] відмовити, його позов задовольнити у повному об»ємі. Представник [PERSON] первісний позов підтримує та просить задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнає, просить відмовити. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у праві. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року встановлено факт проживання однією сім»єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу з травня 1999 року до вересня 2010 року. Визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS], стягнуто судові витрати. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 10). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.03.2013р. рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.07.2012 року змінено та встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу з жовтня 2004 року по вересень 2010 року .В іншій частині рішення залишено без змін. (а.с. 11-12). Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно з ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено ,що 24.07.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] житловою площею 32,8 кв.м., загальною площею 52,9 кв.м., що складається з: 1-коридор; 2-ванна; 3-туалет; 4-кухня; 5, 6 житлові кімнати;7-кладова; І-балкон, реєстр № 3853 (а.с. 13-15). Згідно з ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки судом встановлено, що спірна квартира є спільною сумісною власністю сторін у справі, за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити за винятком вимоги про визнання майна спільною сумісною власністю, оскільки така вимога не передбачена способом захисту , та носить фактично декларативний характер. Судом також встановлено, що земельна ділянка , площею 0.0459 га, розташована за адресою [ADDRESS], на підставі Державного акту на право власності на земель ну ділянку серії ЯЕ № 940721 від 10 жовтня 2008 року , виданого на підставі договору купівлі- продажу земельної ділянки, посвідченого 18.03.2008 року приватним нотаріусом [PERSON]. , за реєстром № 1035 , оформлена на [PERSON] Ринкова вартість земельної ділянки згідно зі звітом з експертної оцінки земельної ділянки, виконаним ПП « Діалог» 16.10.2013 року становить 118867.00 грн. ( а.с. 105-134). Згідно довідки ГУМВС України в Дніпропетровській області Управління державтоінспекції від 25.12.2013 року станом на 30.01.2014 року автомобіль Volkswagen Caravella, 2008 року випуску, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 30.09.2008 року, було зареєстровано за [PERSON]. Автомобіль знято з обліку 02.12.2010 року. Вартість вищевказаного автомобіля згідно висновку експерта від 29.10.2013 року становить 170011.80 грн. (а.с.75-84). Автомобіль Volkswagen Golf, 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 12.07.2006 року було зареєстровано за [PERSON] автомобіль знято з обліку 02.12.2010 року. Вартість вищевказаного автомобіля згідно висновку експерта від 29.10.2013 року становить 92864.80 грн. (а.с.85- 94). Автомобіль ГАЗ 3302-415 , 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] було зареєстровано за [PERSON] Автомобіль знято з обліку 26.01.2011 року.(а.с.173). Вартість автомобіля становить 42147.60 грн. (а.с.95- 104). 03 грудня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 2788 було посвідчено договір дарування , згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар автомобіль марки Volkswagen Caravella, випуску 2008 року, експертною оцінкою 171160.74 грн. (а.с. 200). 03 грудня 2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 2786 було посвідчено договір дарування , згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар автомобіль марки Volkswagen Golf, випуску 2006 року, експертною оцінкою 88371.47 грн. (а.с. 201). 16 березня 2007 року [PERSON] та [PERSON] за договором купівлі- продажу придбали у спільну часткову власність житловий будинок по [ADDRESS]. Продаж вчинено за 75871.00 грн.(а.с.144).01 серпня 2008 року [PERSON] [PERSON]. звернулися до [PERSON] за позикою, в розмірі 300000 грн, які їм необхідні були для подальшої реконструкції домоволодіння по [ADDRESS] 01 серпня 2008 року [PERSON] передала, а [PERSON] за згодою [PERSON] отримала від неї в борг кошти в сумі 300 0000.00 грн. Кошти повинні були повернуті в строк до 1 листопада 2010 року.(а.с. 146). Відповідно до ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту ст.65 СК України під час укладання договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого подружжя , якщо майно , одержане за договором, використане в інтересах сім»ї. Згідно до ч.2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї і одержане за договором використано на їх потреби. Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавець) у строк та в порядку , встановленим договором ( ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що [PERSON] було заявлено клопотання щодо призначення технічної експертизи, (а.с. 234-235), чи відповідає строк виготовлення зазначених документів , а саме розписок від 01.08.2008 року, від 01.11.2010 року,датам, які в них вказані, в задоволені якої відповідно до журналу судового засідання (а.с. 236-237) судом було відмовлено без нарадчої кімнати, з зазначенням підстав такої відмови відповідно до вимог ст.. 210 ЦПК України. Зазначені договори дарування та договір позики в судовому порядку [PERSON] та іншими зацікавленими особами не оскаржувалися та до теперішнього часу не визнані судом не дійсними. За таким обставин суд приходить до висновку про те, що отримані [PERSON] грошові кошти були витрачені в інтересах сім»ї, та спірні автомобілі підлягають виключенню із обсягу спільного майна. Між тим, згідно норм закону щодо рівності розміру часток у спільній сумісній власності подружжя, суд не знаходить підстав , які б давали можливість зробити висновок про необхідність виділення спірної квартири , автомобіля ГАЗ 3302-415 , саме [PERSON] а [PERSON] автомобіля Volkswagen Caravella , Volkswagen Golf, спірної земельної ділянки . [PERSON] проти цього заперечувала, крім того, з вартість квартири, автомобілів, земельної ділянки не погодилась, серед інших заперечень вважала, що ринкова вартість автомобілів визначалась без урахування їх технічного стану,оригінали правоустановчих документів на земельну ділянку знаходяться у неї, вона звіт з грошової експертної оцінки спірної земельної ділянки не замовляла, інвентаризація земельної ділянки не проводилась. Крім того, автомобіль ГАЗ -3302-415 ще в 2011 році [PERSON] особисто продав, а тому дійсну ринкову вартість вищевказаного автомобіля, з урахуванням його технічного стану, взагалі встановить неможливо. Конституцією України (ст. 41) та ст.. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. До якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року , відповідно до закону від 17 липня 1997 року № 475/97 -ВР « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, №4, №.7, та № 11 до Конвеції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює справо власника володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному , повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має наперед встановленого значення. Таким чином, на підставі встановлених обставин суд приходить до висновку , що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом задоволенню не підлягають. Позов [PERSON] , як третьої особи по справі, яка заявила самостійні вимоги, підлягає частковому задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial