Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON] 4 грудня 2013 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа Ленінський районний відділ м. Дніпропетровська Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 9 грудня 2013 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, які нею було усунуто 24 грудня 2013 року. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона володіє та розпоряджається квартирою [ADDRESS]. 1 березня 2013 року позивач тимчасово зареєструвала у квартирі свого знайомого [PERSON] Згодом відповідач поїхав на постійне місце проживання до Росії, адресу проживання не зазначив. З квітня 2013 року відповідач у зазначеній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує. Позивач у своєму позові просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку. Позивач у своїй заяві до суду просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримувала та просила їх задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання був повідомлений в порядку, передбаченому чинним законодавством України, у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради № 400 від 20 грудня 2002 року було змінено умови найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS], основного квартиронаймача, померлого [PERSON], на [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до довідки про склад сім'ї № 8574 від 15 жовтня 2013 року КЖЕП № 25 у квартирі [ADDRESS] основним квартиронаймачем зареєстровано [PERSON], крім неї в квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON], [INFO], - донька (а.с. 6). Згідно з актом КЖЕП № 25 від 8 листопада 2013 року було встановлено, що у спірній квартирі [PERSON] не проживає з квітня 2013 року (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час без поважних причин не мешкає за адресою квартири, плату за житлово-комунальні послуги він не сплачує, будь-які докази на спростування позовних вимог суду не надано. У зв'язку з вищезазначеним суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], основним квартиронаймачем якої є [PERSON] Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням того, що [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування спірною квартирою, в силу положень п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» він підлягає зняттю з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS], в Головному управлінні Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 243 грн. 70 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 243 грн. 60 коп. У задоволенні інших вимог в цій частині позивачу слід відмовити, оскільки при поданні позову до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial