Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Сучило Артема Олеговича, звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», про захист прав споживачів. В обґрунтування позову вказує, що 16.07.2020 року між нею позивачкою [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , відповідно до якого вона (позивачка) стала власником вказаної вище квартири. Також вказує, що у вересні 2020 року вона отримала від ПрАТ «Черкаське Хімволокно» квитанцію за надані послуги з опалення ВП за серпень місяць 2020 року, що складала 19\~981 грн. 90 коп. Вважаючи, що дана сума заборгованості є безпідставною, так як являється заборгованістю попереднього власника, вона звернулася до відповідача із відповідним письмовим листом, в якому зазначила, що заборгованість, яка виникла за період до 16.07.2020 року є неправомірною і порушує її інтереси, як споживача, а тому, просила списати такий борг із особового рахунку № [NUMBER] . Однак, відповіді на вказане звернення позивачка не отримала, хоча із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що представник відповідача лист про списання боргу отримав 24.09.2020 року. Вважає, що у відповідності до зазначеного вище, зобов`язання по оплаті послуг з опалення ВП у неї виникли з часу придбання у власність вказаної квартири та початку користування цими послугами і вона, як новий власник, не зобов`язана повертати борги попереднього власника, якщо суд встановить, що вона не брала на себе обов`язку по їх сплаті, адже це буде порушенням її права, як споживача. А тому, просить суд, зобов`язати ПРАТ «Черкаське Хімволокно» виключити з обліку [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] заборгованість попереднього власника квартири [PERSON] по сплаті послуг за період до 16.07.2020 року. Ухвалою суду від 09.12.2020 року відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Проти такого порядку сторони не заперечували. 25.01.2021 року представником відповідача за довіреністю [PERSON] був наданий суду відзив на позовну заяву, в яком останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також вказує, що особовий рахунок № [NUMBER] , відкритий за адресою: [ADDRESS] , не змінюється у зв`язку зі зміною власників квартири, оскільки є документом електронного регістру внутрішнього господарського обліку господарських операцій ВП «Черкаська ТЕЦ» ПРАТ «Черкаське хімволокно». Відкривати особові рахунки або закривати їх, а також виключати з обліку заборгованість або не виключати її, це право підприємства. Вся облікова заборгованість буде відображатись у квитанціях та на особовому рахунку до повного його погашення попередніми власниками. Обов`язок позивачки [PERSON] , як нового власника зазначеної квартири, по оплаті житлово-комунальних послуг лежить лише в межах поточних нарахувань з липня 2020 року. Відповідач не вимагав від позивачки оплати заборгованості, що виникла по особовому рахунку № [NUMBER] до 16.07.2020 року. При цьому, просить врахувати, що доказів підтвердження протилежного позивачкою не надано. Також просить врахувати, що 29.12.2020 року Придніпровським районним судом м. Черкаси відкрито провадження у справі за позовом ВП «Черкаська ТЕЦ» ПРАТ «Черкаське хімволокно» до [PERSON] (попереднього власника квартири [ADDRESS] ). Таким чином, права та інтереси позивачки [PERSON] , як споживача житлово-комунальних послуг, відповідачем не порушуються. Також в наданому відзиві наголошується на тому, що чинним законодавством України не передбачено обов`язку відповідача, як виконавця житлово-комунальних послуг, виключати з відповідного обліку заборгованість попередніх власників житлових приміщень. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. В судове засідання представник позивачки [PERSON] адвокат Сучило А.О. не з`явився, надавши суду 17.03.2021 року клопотання про розгляд справи без його участі, в якому одночасно вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», - за довіреністю Лекіашвілі В.В. заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав, викладених у наданому ним відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представника відповідача -\~за довіреністю\~ [PERSON] ,\~ дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 16.07.2020 року на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори Демиденко О.А., позивачка [PERSON] прийняла у власність від гр. [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 216568413 від 16.07.2020 року за позивачкою [PERSON] було зареєстровано право власності на вказану вище квартиру (а.с. 15). Як вбачається з наданої в додатку до позовної заяви квитанції за надані послуги з опалення ВП «Черкаська ТЕЦ» ПРАТ «Черкаське хімволокно», за адресою за якою знаходиться придбана позивачкою квартира [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 01.08.2020 року рахується заборгованість в розмірі 19\~981 грн. 90 коп. (а.с. 19-20). Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] , не погоджуючись з тим, що вона має сплачувати борг за надані послуги з оплати житлово-комунальних послуг, який виник до придбання нею квартири, за якою рахується цей борг, 22.09.2020 року звернулась з листом на ім`я керівника ПрАТ «Черкаське Хімволокно» Олексенка В.В., в якому вказувала, що вважає заборгованість, яка виникла до 16.07.2020 року э неправомірною і такою, що порушує її інтереси, як споживача, тому просила списати з особового рахунку № [NUMBER] даний борг (а.с. 17-18). Така заява була отримана відповідачем, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 18), однак була залишена відповідачем без відповідного реагування. Надаючи оцінку доводам позивачки суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. В той же час, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає, що порушення її прав полягає у виникненні в неї зобов`язання з оплати боргу за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за той період часу коли вона не була власником квартири [ADDRESS] , тобто за борг попереднього власника [PERSON] . Вказане зобов`язання в неї виникає на підставі отримання квитанції про оплату послуг. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20\~Закону України «Про житлово-комунальні\~послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України, на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382\~ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Договір купівлі-продажу від 16.07.2020 року, згідно з яким позивачка [PERSON] стала власником квартири, за якою рахується борг перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520\~ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні). Аналогічні висновки викладені в постанові Верхового Суду від 01.09.2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-36-04св20). В контексті положень ст. ст. 11, 509 ЦК України, зобов`язання позивачки [PERSON] з оплати вартості послуг з опалення та гарячого водопостачання виникає не внаслідок отримання квитанції за надані послуги, а внаслідок належного виконання відповідачем свого обов`язку. І вона, як споживач, зобов`язана лише оплатити фактично спожиті нею послуги за тарифами, у строки та на умовах, визначених між нею та відповідачем Договором. Таким чином, обов`язок позивачки [PERSON] з оплати послуг відповідача виник з моменту укладення між нею та попереднім власником квартири Договору купівлі-продажу від 16.07.2020 року, і вона не має сплачувати борги за попередній період, який виник в іншого власника. З огляду на особливості цивільно-правових відносин, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, квитанції за надані послуги з опалення ВП «Черкаська ТЕЦ»» ПрАТ «Черкаське хімволокно» (а.с. 19, 20) не створюють для позивачки ніяких зобов`язань, оскільки вона такими послугами не користувалася та не брала на себе зобов`язання з їх оплати. Доводи позивачки щодо незаконності дій ПрАТ «Черкаське хімволокно», яке діє в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», можуть бути запереченням у разі пред`явлення до неї позову про стягнення певної суми заборгованості, однак таких позовних вимог до неї ніхто не заявляв. В цьому контексті слід звернути увагу, що між сторонами існують договірні відносини і кожна зі сторін має право виконувати своє зобов`язання на умовах, передбачених договором. Отже, позивачка [PERSON] зобов`язана сплатити лише ті послуги, споживачем яких є саме вона. Разом з тим, суд враховує, що відкриття особового рахунку на нового власника (наймача) відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого власника (наймача), оскільки такий особовий рахунок закріплюється за конкретною адресою (змінюються тільки власники чи наймачі житла). Відповідно вся існуюча заборгованість за надані послуги обліковується по особовому рахунку, що і є в даному випадку. Тому законних підстав для виключення з особового рахунку № [NUMBER] , на якому обліковується заборгованість попереднього власника, немає. Крім того, зобов`язання відповідача виключити із суми заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання заборгованість попереднього власника не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. До того ж, чинним законодавством не визначено і механізму списання такої заборгованості. Суд виходить з того, що фактичні обставини, пов`язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання підлягають доведенню при пред`явленні відповідачем позову про їх стягнення. Таким чином, позивачка [PERSON] звернулась до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивачки, яке в даному випадку не порушене. При цьому, суд також враховує, що на даний час до суду у відношенні позивачки [PERSON] відповідач ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», звертався із позовом про стягнення заборгованості за надані послуги, яка виникла до 16.07.2020 року. Натомість в судовому засіданні встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» (відповідач по даній справі) звернулося до Придніпровського районного\~суду м.\~Черкаси із позовом про стягнення такої заборгованості із попереднього власника квартири [PERSON] , що стверджується ухвалою про відкриття виконавчого провадження у справі №711/ 8216/20 від 29.12.2020 року (а.с. 33). Крім того, в судовому засіданні також встановлено, що відповідно до Державного реєстру судових рішень, 11.03.2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси було прийнято заочне рішення, яким стягнуто зі [PERSON] на користь\~Приватного акціонерного\~товариства «Черкаське\~хімволокно»,\~в особі\~Відокремленого підрозділу\~«Черкаська ТЕЦ»,\~заборгованість за\~послуги з\~централізованого опалення\~та гарячого\~водопостачання в\~розмірі \~19\~981\~грн.\~90\~коп.,\~інфляційну складову\~боргу у\~розмірі 4\~432\~грн.\~11\~коп.\~та 3%\~річних у\~розмірі 1\~801\~грн.\~99\~коп.,\~всього 26\~216\~грн.,\~а також\~стягнуто судовий\~збір в\~розмірі 2\~102\~грн. Разом з тим, суд враховує і те, що відповідно до ст.\~8\~Закону України\~від 16.07.1999\~року №\~996-XIV\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність\~в Україні» (з наступними змінами та доповненнями) бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст.\~9\~Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 року №237,\~виключення з\~активів підприємства\~(списання)\~безнадійної дебіторської\~заборгованості,\~в тому\~числі за\~якою минув\~строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок, відкритий за адресою місця проживання позивачки (не за її особою) є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача. Крім того, враховуючи, що в судовому порядку уже стягнута заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 19\~981 грн. 90 коп. із попереднього власника квартири [ADDRESS] - [PERSON] , то відповідно вказана заборгованість і так буде виключена із особового рахунку № [NUMBER] , на якому така заборгованість і обліковувалася. А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] . Разом з тим, оскільки позивачку [PERSON] , в силу Закону України «Про захист прав споживачів», звільнено від сплати судового збору та в зв`язку із відмовою в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати по справі підлягають компенсації за рахунок держави. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed