Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

[PERSON] вимоги мотивує тим, що 26.07.2018 р. позивач був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні з ним не був проведений остаточний розрахунок. Відповідач заборгував заробітну плату у сумі 59280,79 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь невиплачену заробітну плату у сумі 59280,79 грн. Ухвалою суду від 24.09.2018 р. відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 19.10.2018 року позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишено без розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Представник позивача [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги в частині стягнення заробітної плати підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судові засідання представника не направив, про причину його неявки не повідомив, відзив на позов та витребувані судом докази не надано. Дослідивши докази по справі, матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі обставини. [PERSON] перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання», звільнений з 26.07.2018 р. за власним бажанням у звязку з невиконанням власником умов колективного договору, ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України). Судом встановлено, що в день звільнення [PERSON], ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. З наданого позивачем розрахункового листа вбачається, що відповідач ПАТ «Сумське НВО» не виплатило заробітну плату [PERSON] у розмірі 59280,79 грн. у тому числі 23356,31 грн. вихідна допомога. Відповідно до ч.ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Тому порушене право позивача підлягає захисту, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити - стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 59280,79 грн. у тому числі 23356,31 грн. вихідна допомога. Оскільки позивач при подачі даного позову був звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved