Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

[PERSON] 8 жовтня 2018 року пред'явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 липня 2003 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що після народження сина відповідач почав зловживати алкогольними напоями, на прохання змінити таку поведінку не реагував, всі суперечки закінчувалися тим, що він збирав свої речі і йшов проживати до своїх батьків. Крім цього, відповідач відмовлявся працювати і матеріально забезпечувати сім'ю, чим проявляв байдужість до їхніх потреб та створення сприятливої і доброзичливої атмосфери. У квітні 2015 року вони припинили подружні відносини, відповідач залишив сім'ю і переїхав проживати окремо. Під час розгляду справи по суті представник позивача адвокат [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з'явився без повідомлення причин, відзив не подав, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про одруження та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 2003 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей (а. с. 3, 4, 5). Сторони у березні 2015 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивач згідно ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2018 року звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу на підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved