Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

[PERSON] в лютому 2017 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON], згідно закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» являється потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія - 3), посвідчення В № 26185, видано Житомирською облдержадміністрацією 6 грудня 1993року. Крім того вона являється ветераном війни, посвідчення B-IV № 416189, видане 13.10.2000 року; членом сім'ї померлого ветерана війни Г№221692, від 21.01,2003 року, пенсіонером, посвідчення № 611636 від 03.07.1987 року. Згідно направлення Житомирської облдержадміністрації ЖТ № 9924 від 19.08.2004року позивач направлена на переселення із с. Словечно, Овруцького району, Житомирської області, яке знаходиться в забрудненій зоні внаслідок аварії на Чорнобильський АЕС, в м. Вишневий, Києво-Святошинського району Київської області на постійне місце проживання. Відповідно до рішення Вишневого міськвиконкому № 95/1 від 29.09.2004р. позивач включена в списки на позачергове отримання житла громадян, що проживають в радіоактивній зоні. У 2007 році позивач виселена із забрудненої зони і в звязку з відсутністю житла проживає в квартирі свого сина, де прописано і проживає крім неї пять осіб. Згідно статті 33 вищевказаного закону громадяни з числа інвалідів та пенсіонерів, які самостійно переселяються (переселилися) відповідно до статті 4 цього закону на жилу площу близьких родичів (батьки, діти, онуки, рідні брати, сестри), мають право на позачергове забезпечення житлом як такі, що не мають житла. Житлом вказані громадяни забезпечуються протягом 3-х років. Враховуючи те, що позивач з 29.09.2004р. включена в списки на позачергове отримання житла в м. Вишневому, трьохрічний термін для вирішення питання збіг 29.09.2007 року, що свідчить про невиконання виконавчим комітетом м. Вишневого вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У звязку з чим позивач вимушена була звернутись до виконавчого комітету Вишневської міської ради з заявою про те, якщо її не зможуть забезпечити житлом, то у відповідності до п. 4 ст. 32 вищевказаного закону, виділити їй земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво та забезпечити її необхідними будівельними матеріалами. На теперішній час [PERSON] комітет Вишневої міської ради, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не забезпечив позивача ні житлом, ні земельною ділянкою під житлове будівництво, а тільки листом від 22.05.2008 р. №3127-228 дав формальну відписку про те, що земельні ділянки відсутні і що її квартирне питання буде вирішуватись у відповідності до чинного законодавства. Але у відповідності до вимог чинного законодавства [PERSON] комітет Вишневої міської ради повинен був забезпечити позивача житлом ще у 2008 році. Тому позивач просила зобов'язати [PERSON] комітет Вишневої міської ради виконати вимоги ст. 33, п. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та забезпечити мене житлом, або надати мені згідно ст. 32 вказаного закону земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво площею 0,15 га та забезпечити необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу. У разі неможливості [PERSON] комітету Вишневої міської ради Києво- Святошинського району виділити квартиру чи земельну ділянку, зобовязати Києво-Святошинську райдержадміністрацію виділити квартиру чи земельну ділянку на території Києво-Святошинського району, наприклад у районі села Круглик до 0,15 га під індивідуальне житлове будівництво та забезпечити необхідними будівельними матеріалами, а також укласти договір з підрядними організаціями на будівництво будинку садибного типу. В подальшому 21.03.2017 р. позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, яку вона мотивувала тим, що під час розгляду справи позивачу стало відомо що, рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради від 23.12.2016 року, її було знято з квартирного обліку. Зазначене рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради від 23.12.2016 року є таким що порушує її законні права на отримання житла, таким що суперечить чинному законодавству України та таким що підлягає визнанню нечинним та скасуванню з наступних підстав. Ст. 4 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підставами на відселення громадян з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, є положення Концепції проживання населення на територіях України з підвищеними рівнями радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Етапи відселення визначаються Концепцією. Громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Відповідно до ст.32 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни, які евакуйовані або відселені (відселяються), безплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність. Громадяни, які самостійно переселяються або переселилися відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, за новим місцем проживання включаються підприємствами, установами та організаціями, де вони працевлаштовані, або місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла без подання документів про здачу приміщення, яке вони займали. При цьому громадяни, які є інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, користуються пільгою, передбаченою пунктом 10 статті 20 цього Закону, незалежно від реєстрації місця проживання. Особи, які після відселення або самостійного переселення повернулися на території радіоактивного забруднення, права на повторне одержання направлення не мають. Розмір і порядок виділення коштів для будівництва житла встановлюються [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями. Кошти на будівництво житла відраховуються з загальних капіталовкладень, які виділяються Кабінетом Міністрів України для будівництва житла. У цьому разі громадяни втрачають право на забезпечення житлом, передбачене пунктами 1, 2, 3 цієї статті. За згодою громадян їм можуть передаватись у приватну власність незавершені будівництвом будинки садибного типу для закінчення будівництва за власні кошти. Порядок надання таких будинків визначається Кабінетом Міністрів України. Пільгами, передбаченими цим пунктом, громадяни мають право скористатися один раз. Громадяни, переселені у тимчасові жилі приміщення, мають право на наступне позачергове за окремим списком забезпечення постійним благоустроєним житлом або на створення умов для будівництва відповідно до пункту 4 цієї статті. Передбаченими цією статтею пільгами по забезпеченню житлом громадяни мають право скористатися один раз. Згідно ст. 33 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», громадяни з числа інвалідів та пенсіонерів, які самостійно переселяються (переселилися) відповідно до статті 4 цього закону на килу площу близьких родичів (батьки, діти, онуки, рідні брати, сестри), мають право на позачергове забезпечення житлом як такі, що не мають житла. Житлом вказані громадяни забезпечуються протягом 3-х років. Вказана пільга може бути використана один раз. Отже кожна особа має право скористатися один раз пільгами передбаченими ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак в порушення норм ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», я жодного разу не скористалася зазначеними пільгами, в супереч нормам ст. 33 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» житлом я ні була забезпечена протягом 3-х років. Згідно п.27 та п.28 [PERSON] міністрів Української PCP і Української [PERSON] професійних спілок «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»: Громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право. Зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку). Тобто діючим законодавством передбачено повний перелік обставин які можуть бути підставою для зняття з квартирного обліку. В супереч зазначених норм [PERSON] комітет Вишневської міської [PERSON] Рішенням від 23.12.2016 року про зняття позивача з квартирного обліку позбавив її пільг передбачених ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також Рішення [PERSON] комітету Вишневської міської [PERSON] від 23.12.2016 року є таким що підлягає скасуванню у звязку з тим що на даний час мене жодним чином в порушення норм Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РУСР не повідомлено в письмовій формі у 15-денний строк з у казанням підстав зняття з обліку не зважаючи на звернення позивача Тому позивач просила визнати протиправним та скасувати рішення [PERSON] комітету Вишневської міської [PERSON] від 23.12.2016 року про зняття з квартирного обліку [PERSON], яка зареєстрована за адресою: м. Київ - 40, [ADDRESS]. Зобовязати [PERSON] комітет Вишневської міської [PERSON] поновити на квартирному обліку [PERSON], яка зареєстрована за адресою: м. Київ - 40, [ADDRESS]. 15.08.2017 р. позивачем подано до суду доповнення до позовної заяви, згідно якого просила зобовязати [PERSON] комітет Вишневської міської ради виконати вимоги ст. 33, п. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та забезпечити її квартирою. В судовому засіданні від 14.09.2017 р. представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої він просив визнати протиправним та скасувати Рішення [PERSON] комітету Вишневської міської [PERSON] від 23.12.2016 року в частині зняття з квартирного обліку [PERSON], яка зареєстрована за адресою: м. Київ - 40, [ADDRESS]. Визнати протиправним та скасувати Рішення [PERSON] комітету Вишневської міської [PERSON] № 16/4 від 31.01.2014 року в частині зняття з квартирного обліку [PERSON], яка зареєстрована за адресою: м, Київ - 40, [ADDRESS]. Зобовязати [PERSON] комітет Вишневської міської [PERSON] (ЄДРПОУ 34091724) поновити на квартирному обліку на позачергове отримання житла [PERSON], яка зареєстрована за адресою: м. Київ - 40, [ADDRESS]. Зобов'язати [PERSON] комітет Вишневої міської ради виконати вимоги ст. 33, п. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та забезпечити мене квартирою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] комітету Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області проти вимог позову заперечувала та просила в позові відмовити. Києво-Святошинської РДА направила до суду лист про розгляд справи у відсутності їх представника. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] згідно направлення Житомирської облдержадміністрації ЖТ № 9924 від 19.08.2004 року позивач направлена на переселення із с. Словечно, Овруцького району, Житомирської області, яке знаходиться в забрудненій зоні внаслідок аварії на Чорнобильський АЕС. Відповідно даного направлення позивачу надається право на одержання, будівництво або придбання житла і працевлаштування у м. Вишневе. Рішенням виконавчого комітету Вишневої міської ради № 95/1 від 29.09.2004 р. [PERSON] було включено в списки на позачергове отримання житла у відповідності до п. 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно довідки виконавчого комітету Вишневої міської ради від 22.09.2006 р. № 1/06-1201, [PERSON], складом сімї 1 особа включена рішенням Вишневого міськвиконкому № 95/1 від 29.09.2004 року в списки на позачергове отримання житла громадян, які проживають в радіоактивній зоні, згідно направлення ЖТ № 9924 від 19.08.2004 року. На даний час позивач зареєстрована та проживає за адресою [INFO]. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 3/5 частини квартири належать на праві власності позивачу. Згідно рішення Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 14 грудня 2007 р. № 89 прийнято на баланс сільської ради житловий будинок № 29 кв. 2 по вулиці Жовтневій в селі Словечно, який належить на праві власності громадянці [PERSON] і здається по пересиланню. Згідно рішення виконавчого комітету Вишневої міської ради від 23.12.2016 р. № 80., знято з квартирного обліку громадянку [PERSON] на підставі того що відпали підстави для надання іншого житлового приміщення. Стаття 32 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що громадяни, які евакуйовані або відселені (відселяються), безплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність. Громадяни, які самостійно переселяються або переселилися відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, за новим місцем проживання включаються підприємствами, установами та організаціями, де вони працевлаштовані, або місцевими державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла без подання документів про здачу приміщення, яке вони займали. При цьому громадяни, які є інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, користуються пільгою, передбаченою пунктом 10 статті 20 цього Закону, незалежно від реєстрації місця проживання. Громадяни, які з різних причин не можуть працевлаштуватися та поселитися за обраним місцем проживання, зараховуються до окремих від інших категорій списків для позачергового одержання житла при районних державних адміністраціях, виконавчих органах сільських, селищних, міських рад на підставі направлення, виданого у встановленому порядку. Особи, які після відселення або самостійного переселення повернулися на території радіоактивного забруднення, права на повторне одержання направлення не мають. Проживання без реєстрації місця проживання та неможливість працевлаштування зазначених у цій статті громадян не можуть бути підставою для відмови у взятті на квартирний облік і наданні житла в будь-якому населеному пункті України. Органи місцевого самоврядування щорічно виділяють для забезпечення жилою площею вказаних громадян 15 процентів всього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями), для чого Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям, на території яких самостійно переселяються громадяни з території радіоактивного забруднення, цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що самостійно переселилися. Для забезпечення житлом сімей, які відселяються або самостійно переселяються відповідно до статті 4 цього Закону за направленнями обласних державних адміністрацій, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, підприємства, установи та організації, а також самі громадяни можуть купувати в будь-якому населеному пункті України (крім м. Києва та курортних місцевостей) за договірними цінами жилі будинки та квартири у громадян, яким вони належать на праві особистої власності, а також будинки і квартири державного і громадського житлового фонду, що не використовуються, - за їх залишковою балансовою вартістю. Якщо жила площа будинку (квартири), що купується, перевищує 13,65 квадратного метра на кожного члена сім'ї, вартість зайвої площі і частини надвірних будівель, збудованих не за встановленими проектами, сплачує громадянин. Громадянам, які збудували чи купили за власні кошти жилі будинки садибного типу з надвірними будівлями, а також жилі приміщення в будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, відшкодовується їх вартість у розмірах, визначених місцевими радами за обраним місцем проживання. Місцеві державні адміністрації, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, підприємства, установи, організації, колективні сільськогосподарські підприємства і громадяни, а також власники жилих будинків і квартир звільняються від сплати державного мита при укладенні договорів купівлі-продажу будинків і квартир. Кабінет Міністрів України виділяє [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям, на територію яких самостійно переселяються (переселилися) громадяни відповідно до статті 4 цього Закону, капіталовкладення для придбання житла. Громадяни мають право на індивідуальне житлове будівництво з позачерговим одержанням земельних ділянок з гарантованим забезпеченням необхідними будівельними матеріалами, укладанням договорів з підрядними організаціями на будівництво будинків садибного типу, а також на позачерговий вступ до житлово-будівельних (житлових) кооперативів незалежно від строків проживання і реєстрації місця проживання у даному населеному пункті. При цьому громадянам [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем будівництва житла виділяються кошти з розрахунку 13,65 квадратного метра на кожного члена сім'ї. Розмір і порядок виділення коштів для будівництва житла встановлюються [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями. Кошти на будівництво житла відраховуються з загальних капіталовкладень, які виділяються Кабінетом Міністрів України для будівництва житла. У цьому разі громадяни втрачають право на забезпечення житлом, передбачене пунктами 1, 2, 3 цієї статті. За згодою громадян їм можуть передаватись у приватну власність незавершені будівництвом будинки садибного типу для закінчення будівництва за власні кошти. Порядок надання таких будинків визначається Кабінетом Міністрів України. Пільгами, передбаченими цим пунктом, громадяни мають право скористатися один раз. Громадяни, переселені у тимчасові жилі приміщення, мають право на наступне позачергове за окремим списком забезпечення постійним благоустроєним житлом або на створення умов для будівництва відповідно до пункту 4 цієї статті. Передбаченими цією статтею пільгами по забезпеченню житлом громадяни мають право скористатися один раз. У відповідності до ст. 33 даного закону, громадяни з числа інвалідів та пенсіонерів, які самостійно переселяються (переселилися) відповідно до статті 4 цього Закону на жилу площу близьких родичів (батьки, діти, онуки, рідні брати і сестри), мають право на позачергове забезпечення житлом як такі, що не мають житла. Житлом вказані громадяни забезпечуються протягом трьох років. Вказана пільга може бути використана один раз. Згідно зі ст.34 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. За змістом п.25 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених\~постановою [PERSON] Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984р. №470\~(далі - Правила №470), зокрема, виконавчі комітети місцевих рад щороку в період з 1 жовтня по 31 грудня проводять перереєстрацію громадян, які перебувають на квартирному обліку, в ході якої перевіряються їх облікові дані, а виявлені зміни вносяться в облікові справи громадян і книгу обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень; зміни з питань, що належать до компетенції виконавчого комітету місцевої ради, провадяться після прийняття ним відповідних рішень й про внесені зміни заінтересованим особам направляється письмове повідомлення. Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті; громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках, зокрема, поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік; про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку. Аналогічні приписи містяться й в пункті 26 Правил №470. Згідно ж з п.27 Правил №470 громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право. При цьому, пункт 28 Правил №470 передбачає також, що зацікавлені особи запрошуються на засідання відповідного органу по розгляду питання зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, й про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку) у 15-денний строк. Таким чином, зі змісту наведених норм можна зробити висновок, що громадяни, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, можуть бути зняті з такого обліку та виключені зі списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, в разі поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення, й вирішення цього питання відбувається на засіданні органу, який здійснював постановку особи на квартирний облік, із запрошенням заінтересованої особи й повідомленням громадянина про прийняте рішення у 15-денний строк. Представником відповідача виконавчого комітету Вишневої міської ради було подано до суду копію повідомлення від 15.12.2016 р. № 3/02-2531, із змістом про те що, що [PERSON] була запрошена на засідання виконавчого комітету Вишневої міської ради, яке відбудеться 23.12.2016 року о 11-00 год. по питанню зняття з квартирного обліку. Однак належних та допустимих письмових доказів, про те, що позивачу відправлялось дане запрошення, а також що вона його отримала, суду не було надано. Отже, відповідачем не доведено, що позивача про зняття з квартирного обліку було повідомлено у визначеному законом порядку, відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що позивача було повідомлено про розгляд питання про зняття її з квартирного обліку та, що про оскаржуване розпорядження позивач був повідомлений у 15-денний строк. За таких обставин, оскільки виконавчий комітет при прийнятті оскаржуваного рішення порушено вимоги Житлового Кодексу та положення Порядку №470, суд, приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування рішення [PERSON] комітету Вишневої міської ради від 23.12.2016 року в частині зняття з квартирного обліку [PERSON]. Що стосується позовних вимог про визнання протиправним та скасувати Рішення [PERSON] комітету Вишневської міської [PERSON] № 16/4 від 31.01.2014, то суд відмовляє у даних вимогах, оскільки сторонами не надано доказів в підтвердження що дане рішення існує і приймалось відповідачем. Також, суд відмовляє у вимогах позову що стосуються зобовязання відповідача поновити позивача на квартирному обліку та забезпечення позивача квартирою, оскільки суд не наділений такими повноваженнями, оскільки це є виключною компетенцією виконавчого комітету, і будь-які інші органи не приймають такого роду рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених\~постановою [PERSON] Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984р. №470 та

Outcome: partial