Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє представник - адвокат [PERSON], звернувся в суд з позовом до Поточищенської сільської ради, в якому просить визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивував тим, що згідно свідоцтва на право власності на жилий будинок від 05.03.1990 року головою колгоспного двору по [ADDRESS] була [PERSON]. За вказаним домогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1376 га. [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Згідно заповіту [PERSON] все своє майно заповіла позивачу, який проживав разом з нею на момент її смерті. Після смерті матері позивач звернулася до приватної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий житловий будинок, однак йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що не визначені частки в господарстві між членами бувшого колгоспного двору. Технічним паспортом на житловий будинок стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON], знаходиться по [ADDRESS]. Звітом про оцінку житлового будинку визначено ринкову вартість даного будинку, яка становить 84 616 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] підтримав позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити. Представник Поточищенської сільської ради в судове засідання не з'явився. Поточищенська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, не заперечує щодо задоволення позову. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. З копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 05 березня 1990 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 23 від 14 лютого 1990 р., слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. Довідкою № 258, виданою 16.05.2018 р. виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради, стверджується, що [PERSON], [INFO], на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок була власником цілого будинку і головою колгоспного двору по [ADDRESS]; назва вулиці змінена з [ADDRESS] на [ADDRESS], номер будинку не змінювався. Станом на 15.04.1991 р. в господарстві по [ADDRESS] була зареєстрована і проживала одна [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою № 98, виданою 05.02.2018 р. виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. За заповітом, посвідченим 08.12.2010 р. секретарем Поточищенської сільської ради Городенківського району, зареєстрованим в реєстрі за № 101, [PERSON], [INFO], жителька с. Поточище жилий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, земельний пай, що знаходиться в оренді ПФГ «Поточище» та все майно рухоме і нерухоме, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і на що вона за законом матиме право, - заповіла синові [PERSON]. Заповіт зареєстрований у спадковому реєстрі за № 50456669, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50818064, виданою 06.02.2018 р. приватним нотаріусом Яшаном Р.Р. [PERSON], [INFO], померла [INFO]. у віці 86 років, актовий запис № 22 від 04 вересня 2017 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 вересня 2017 року виконкомом Поточищенської сільської ради. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON], [INFO], до дня смерті ([INFO].) проживала і була зареєстрована [ADDRESS]; разом з нею проживав і був зареєстрований син [PERSON], що стверджується копією довідки № 97, виданої 05.02.2018 р. виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Те, що позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 08 березня 1958 р. виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради, запис за № 8 від 25 лютого 1958 р. в книзі записів актів громадянського стану про народження. Батько позивача [PERSON] помер [INFO], актовий запис № 11 від 17 червня 1978 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 23 лютого 2018 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. Оскільки позивач [PERSON] проживав разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, він вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов'язкову частку в спадщині [PERSON], - судом не встановлено. До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Копією спадкової справи № 19/2018 р., наданою суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу Яшаном Р.Р., стверджено, що позивач 06.02.2018 р. звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50818048, виданого 06.02.2018 року приватним нотаріусом Яшаном Р.Р, підтверджується, що до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 61967824 (номер у нотаріуса 19/2018), дата заведення спадкової справи: 06.02.2018 р. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Яшана Р.Р. від 22.05.2018 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] з посиланням на те, що документи, які підтверджують право власності на спадковий житловий будинок, видані на ім'я спадкодавця, як голови колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити її частку в житловому будинку та видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок. З копії технічного паспорта на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 23.04.2018 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1951 р., господарські будівлі та споруди - в 1951, 1952, 1961, 1965, 1990 роках. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] станом на 25.04.2018 р. становить 84 616 грн., що стверджується копією звіту № 25042018_00281 про оцінку житлового будинку, складеного ФОП [PERSON] За згаданим житловим будинком закріплена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0,1376 га, що підтверджується довідкою № 257, виданою 16.05.2018 р. виконавчим комітетом Поточищенської сільської ради. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON], фактично став власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS], 18 в с. Поточище не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved