Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] , Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в т.ч. на належні їм по 1/5 частині домоволодіння кожному та на 1/5 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спірне домоволодіння (свідоцтво про право власності), в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно та на належні їм частки домоволодіння. 22.10.2019 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, однак у позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, до суду подала письмову заяву, у якій вказала, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача - Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 11 Живачівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, до складу якої входило с. Озеряни, станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , який був головою двору, [PERSON] (позивачка), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 20.09.2019 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] побудовані у період з 1959 по 1978 роки та не є самовільним будівництвом (а.с. 8-11). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] , [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивачу), [PERSON] (позивачу) та [PERSON] (позивач) в рівних долях (по 1/5 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] (позивачка) з 22.11.1972 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 17). У шлюбі у них народилось четверо дітей: [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідачка), що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 18-20, 64 зворот). [INFO] [PERSON] (чоловік/батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] (чоловік/батько) спадщину в порядку спадкування за законом прийняла його дружина [PERSON] (позивачка), оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Олешансьої сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 357 від 01.10.2019 року (а.с. 12). [PERSON] (відповідачка) та [PERSON] (позивач), які є спадкоємцями першої черги в порядку спадкування за законом, та які також постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, подали до нотаріальної контори письмові заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] (чоловік/батько) (а.с. 60 зворот, 61). Решту спадкоємців першої черги за законом, а саме [PERSON] (позивач) та [PERSON] (позивач) спадщину не приймали та не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 340/2018 заведеної 23.10.2018 року приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] (чоловік/батько) (а.с. 53-66), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по [ADDRESS] , а саме: [PERSON] на 2/5 частини домоволодіння, в т.ч. на належну їй 1/5 частину домоволодіння та на 1/5 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/5 належних їм частин домоволодіння кожен. Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини в порядку спадкування за законом на 1/5 частину житлового будинку з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] (чоловік/батько), оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданими приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 820/02-31 від 01.10.2019 року (а.с. 16). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме: [PERSON] в сумі 166,0 грн., а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в сумі по 83,0 грн. кожному. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved