Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] 11.07.2018р. звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 19.12.2016р. на утримання дитини [PERSON], [INFO], з 30% від усіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 4000грн. щомісячно. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач не добросовісно виконував рішення суду, допускав заборгованість з аліментів. Зазначає, що останнім часом витрати на дитину у неї почались збільшуватись. Позивачка витрачає на утримання дитини 12000грн. в місяць. З відповідачем не досягнуто домовленості про визначення суми на утримання дитини. Відповідач на даний час звільнився з роботи, проте є власником автомобіля, має кошти на його обслуговування та заправку пальним. Отже має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Представник відповідача 06.11.2018р. подав відзив на позов, у якому просить відмовити у позові. Вважає такий необґрунтованим, оскільки матеріальне становище відповідача не покращилося, а навпаки погіршилося. Він з 19.07.2017р. звільнений з роботи за згодою сторін і на даний час не працює. Незважаючи на це заборгованість з аліментів відсутня. Погіршився і стан його здоровя, він до 31.12.2017р. отримував пенсію як інвалід 3-ї групи. Зазначає, що позивачкою не наведено жодних вагомих аргументів для доведення правових підстав збільшення розміру аліментів. У відповіді на відзив від 21.11.2018р. представник позивача покликається на документальне підтвердження оздоровлення дитини та витрати позивачки на надання освітніх послуг дитині. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та заперечив проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, що долучений до матеріалів справи. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 19.12.2016р. зобовязано [PERSON] сплачувати в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 30% від усіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що за час перебування сторін у шлюбі відповідач переніс тяжку операцію внаслідок онкологічного захворювання., на даний час не в змозі працювати, живе разом із батьками-пенсіонерами. Постійного доходу він не має. Судом встановлено, що відповідач з 3 травня 2015 року по 19 серпня 2017 року працював у філії «Управління магістральних газопроводів «Львівтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз». Звільнений з роботи 19 серпня 2017 року за угодою сторін. Вказане стверджується довідкою №37 від 26 жовтня 2018 року. Пенсія відповідачу по інвалідністі ІІІ групи загального захворювання виплачувалася до 31.12.2017р. Згідно довідки №1167 від 31 жовтня 2018 року, виданої ПФУ у Львівській області, відповідач станом на 31 жовтня 2018 року не перебуває на обліку в ТУ ПФУ як пенсіонер. Відповідно до довідки №5071 від 31 жовтня 2018 року, виданої Львівським міським центром зайнятості, відповідач на обліку у Львівському міському центрі зайнятості не перебуває і виплати допомоги з безробіття не отримує. Отже матеріальне становище відповідача жодним чином не покращилося. Щодо автомобіля Nissan Rouge, то ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 17 жовтня 2017 року в порядку забезпечення позову про поділ майна подружжя, накладено арешт на вищезгаданий автомобіль та передано позивачці на зберігання, а також ключі від нього та документи. Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 12 липня 2018 року позов задоволено частково, виділено [PERSON] та [PERSON] у власність по 1/2 частині квартири [ADDRESS] та по 1/2 частині автомобіля Nissan Rouge. З пояснень представника відповідача автомобіль сторін несправний, тривалий час та не експлуатується, оскільки необхідні значні кошти на його ремонт. Позивачкою не доведено обґрунтованість витрат на утримання дитини в розмірі 12000грн. щомісячно, про що нею заявлено у позові. Відповідно наданого Франківським ВДВС м.Львова розрахунку заборгованості по аліментах, виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/466/3038/16 відкрито 12.04.2017р. з нарахуванням відповідачу заборгованості по аліментах за минулий час. У відповідача [PERSON] станом на 22.06.2018р. заборгованість по аліментах відсутня. Аліменти стягаються в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разові витрати на дитину, повязані з її відпочинком, освітніми послугами у приватних навчальних закладах чи інші витрати, можуть розглядатися, як додаткові витрати на дитину, однак не слугують підставами для збільшення розміру аліментів, що стягаються щомісячно. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed