Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

[PERSON] 26 жовтня 2015 року звернулась на адресу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], в якому просила суд усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням шляхом реєстрації місця проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (а. с. 4-6). В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилалась на те, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У зазначеній квартирі позивач проживала та була зареєстрована з 10 липня 1990 року разом із відповідачем. У звязку з укладенням шлюбу відповідач виписалася з вказаної квартири, та зареєструвалася за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Онежська, буд. № 224а. У вересні 2015 року після припинення шлюбу позивач повернулась мешкати до квартири [ADDRESS], проте відповідач чинить перешкоди позивачу в реєстрації місця проживання. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа у судове засідання для розгляду даної цивільної справи представника своїх інтересів не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника суду не повідомив. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази суд приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради належить 1/2 частка приватної власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 21-23). У зазначеній квартирі позивач проживала та була зареєстрована з липня 1990 року разом із відповідачем (а.с. 9). Відповідно до відмітки у паспорті позивача 01 грудня 2009 року позивач виписалася з вказаної квартири, та зареєструвалася за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Онежська, буд. № 224а. У вересні 2015 року після позивач повернулась мешкати до квартири [ADDRESS], проте відповідач чинить перешкоди позивачу в реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути у них вилучені, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою). Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності відповідно до вимог ст. 358 ЦК України проводиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права відповідно до ст. 391 ЦК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Оцінюючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, враховуючи, що позивач правомірно заселилась до квартири № 176, розташованої в будинку № 27 по пр. Героїв у м.Дніпропетровську, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних у повному обсязі. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved