overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

[PERSON] 04 червня 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що він перебуває в шлюбі з відповідачем з 21 жовтня 1989 року, неповнолітніх дітей не мають. З квітня 2014 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства, постійних варок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, в нього є інша сімя. Вважає, що сімя їх розпалася остаточно, примирення між ними неможливе. Просив суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши надані матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 жовтня 1989 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1915, неповнолітніх дітей не мають. З квітня 2014 року сторони не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя та ведення господарства, постійних сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, проживають окремо, позивач має іншу сімю і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, прізвище відповідачу залишити шлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

[PERSON] 04 червня 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 30.01.2018 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з березня 2018 року, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачкою не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивачки. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, тому суд прийшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 30.01.2018 р. Заводським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за актовим записом № 14 (а.с.6). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] 04 червня 2018 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він з 25 листопада 2014 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають. Вони припинили шлюбні відносини у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю порозуміння. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна немає. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, в заяві на ім'я суду просять розглянути справу за їхньою відсутністю, позов підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належно оголошеннями на сайті судової влади, причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутністю суду не надала.Тому суд вирішив розглянути справу за відсутності відповідача заочно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 25 листопада 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 11), від якого неповнолітніх дітей не мають. На даний час подружжя припинило шлюбні відносини у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутністю порозуміння. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні. Спору про поділ майна не заявлено. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON] 05.01.2016р звернулася до суду з вищевказаним позовом, вказуючи, що з 15.03.2002р перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відповідачем у справі. Зазначає, що від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свій позов мотивує тим, що з травня 2015 року їх сімейне життя поступово погіршилося із-за протилежних поглядів на шлюб, відповідач постійно нехтує сімейними цінностями та з його ініціативи між ними постійно виникають сварки, що спричиняє їй душевні страждання. Зазначає, що на даний момент сумісне проживання та ведення між ними спільного господарства припинено. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю на даний час не має. Між ними досягнуто угода про утримання, місце проживання та виховання дитини. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Після шлюбу прізвище залишити «[PERSON]». Позивач [PERSON] підтримала свої вимоги в повному обсязі, та надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що її прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]». Відповідач [PERSON] позов визнав цілком, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Згідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 15.03.2002р Відділом РАГС Краматорського міського управління юстиції Донецької області, убачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 березня 2002 року, актовий запис № 136. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 08.11.2002р відділом РАГС Краматорського МУЮ Донецької області, актовий запис № 1147). З наданих до суду заяв вбачається, що позивач підтримала свій позов, а відповідач його повністю визнав. Згідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони з травня 2015 року не перебувають у шлюбних відносинах, живуть окремо, спільне господарство не ведуть, у зв'язку з чим суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і не може бути поновлена, примирення неможливе. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, які не пов'язані шлюбним побутом, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а також інтересам їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Прізвище позивача після розірвання шлюбу за її клопотанням залишити «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] 05.02.2014р. звернулась до суду з зазначеним позовом, указуючи, що з 29.10.2009р. перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], відповідачем у справі. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Шлюб у них повторний. Свій позов мотивує тим, що подружні стосунки між ними припинені з березня 2010 року у зв'язку з частими сварами, не можливості вирішувати питання сімейного життя, не розуміння один одного, зловживання відповідачем спиртних напоїв. Крім того, відповідач став вести аморальний спосіб життя, вони перестали вести спільне господарство, кожен жив своїм життям. Вважає, що їх сім'я остаточно розпалася, примирення між ними не можливе. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, так добровільно відповідач на погодився розірвати шлюб поза судовим порядком. Після розірвання шлюбу просить її прізвище залишити «[PERSON]». Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити та надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON], який про слухання справи повідомлений належним чином в порядку ч.2 ст.76 ЦПК України, в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам. Заперечення проти позовної заяви та клопотання про розгляд справи у його відсутність до суду не надавав. Суд, згідно до ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі, про що винесена відповідна ухвала суду. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2009р (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки за її клопотанням залишити - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

[PERSON] 05.02.2014 р. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду й до досягнення дитиною 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 28.04.2001 р. по 23.11.2012 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO], який мешкає з позивачкою та перебуває її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач не працює, має нерегулярний мінливий дохід, тому позивач просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] 05.02.2014 року звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказавши, що вона з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], яка проживає разом з нею. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивач подала письмову заяву у якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання подав письмову заяву у якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Просив розглянути справу без його участі. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому прийняте судом. Суд оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Згідно статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач своїх заперечень проти розміру аліментів визначеного позивачем не надав. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають повному задоволенню. Судові витрати у справі підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] 05.02.2014 року звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, вказуючи, що відповідач, який є батьком дитини, не надає постійно матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач надав суду заяву, згідно якої позов визнав, просить справу розглянути у свою відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе постановити рішення у справі про задоволення позову. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.01.2010 року, який розірвали рішенням Армянського міського суду ві 06.10.2011 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно довідки дитина проживає з позивачкою. Позивач вказала в позові, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач будь-яких заперечень проти позову не надав. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оцінюючи представлені докази, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, який є батьком дитини, аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, з дня подачі позову і до повноліття дитини, але не менш передбаченого законом розміру. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Стягнення аліментів суд вважає необхідним допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

[PERSON] 05.02.2015р. звернулася до суду з позовом, в якому просить винести рішення про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]., в розмірі 30% всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, проживає окремо, працює, інших дітей не має. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просить її позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. [PERSON] та [PERSON] є подружжям та батьками дитини [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо з січня 2015р. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З пояснень позивачки, відповідач не надає допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. За ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Просячи суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 30% всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття позивачка покликається на те, що вона не має змоги самостійно утримувати дитину, відповідач добровільно виконувати свій обов'язок відмовляється. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, матеріальне становище та відсутність у відповідача інших дітей. Суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 30% всіх видів заробітку є достатнім для забезпечення її потреб. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 30% всіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 05.02.2015р. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 243грн.60коп. У відповідності до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

[PERSON] 05.02.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 5500 грн., боргу по договору позики від 14.08.2013 року, який був укладений між ним та відповідачем, оскільки останній в добровільному порядку відмовляється повернути борг. Позивач також подав до суду заяву в якій позов підтримав повністю із викладених у ньому підстав. Представник відповідача подав до суду також заяву в якій позов визнав повністю та просив розглядати справу у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі уклали договір позики від 14.08.2013 року по якому [PERSON] надав у позику [PERSON] 5500 грн., які останній був зобов'язаний повернути до 10.09.2013 року, що стверджується розпискою відповідача від 14.08.2013 року. Згідно з ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність гроші, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей. Оскільки відповідачем на даний час не повернута позивачу позика в сумі 5500 грн., то вона підлягає стягненню в примусовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує також з відповідача на користь позивача 243,60 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

[PERSON] 05.02.2016р. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свій позов тим, що перебуває з відповідачем в шлюбі з 19 листопада 2004 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1388. Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Збереження сім'ї вважає неможливим. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. Відповідач подав в суд заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування\~\~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про\~побудову\~сімейних відносин між собою\~та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік\~зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина\~\~зобов'язана\~утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік\~відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі з 19 листопада 2004 року, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, про що видано свідоцтво про шлюб серії I-ЕГ №079170 від 19 листопада 2004 року. Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 03 березня 2016 року сторонам було надано строк для примирення терміном на два місяці. Однак, збереження сімї не відбулося. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення. Як вбачається зі змісту ч.3 та 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити\~шлюбні відносини. Примушування\~\~до припинення шлюбних\~\~відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved