Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

[PERSON] 5 грудня 2016 року предявила позов до [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], котра померла 21 липня 2015 року була її, заявника, матірю та визнання за нею, позивачем, права власності на земельну ділянку, загальною площею 0,77 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території с. Баранівці [PERSON] сільської ради Самбірського району у порядку спадкування майна за заповітом після смерті її, позивача, матері [PERSON], котра померла 21 липня 2015 року. У обгрунутування позовних вимог посилалася на те, що після смерті її матері відкрилася спадщина, до складу якої входить вказана земельна ділянка, і вона, позивач, як спадкоємець за заповітом, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовлено по тій причині, що не доведено факт родинних відносин між нею, позивачем, та померлою [PERSON], так як у свідоцтві про її народження матірю записана [PERSON] без вказівки по батькові, а в заповіті її мати записана як [PERSON]. Під час судового розгляду позивач [PERSON] збільшила розмір позовних вимог та просила визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди по вул. Василенко, 201 в с. Баранівці Самбірського району Львівської області, посилаючись на те, що нотаріусом також було відмовлено у видачі свідоцтва про право на це спадкове майно, так як воно відносилося до майна колишнього колгоспного двору. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Від відповідача [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позовних вимог. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про смерть та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі видно, що 21 липня 2015 року у віці 76 років у м. Самборі померла [PERSON] (а.с. 5). Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, складеного 13 січня 2014 року, вбачається, що [PERSON] належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та земельною ділянкою в с. Баранівці по вул. Василенко, 201 Самбірського району Львівської області, а також земельну ділянку площею 0,77 гектарів, яка розташована в с. Баранівці Самбірського району Львівської області та призначена для ведення особистого підсобного господарства, заповідає дочці [PERSON], [INFO] ( а.с. 8). Із відповіді Самбірської державної нотаріальної видно, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не доведено факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до п. 1) ч. 1 \~ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розяснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Із свідоцтв про народження, укладення шлюбу та паспорта відомо, що позивач [PERSON] народилася 22 жовтня 1962 року, її матірю записана [PERSON] (а.с. 10, 11) Оскільки, у заповіті, який складений [PERSON] вона вказує, що майно заповідає своїй дочці [PERSON], [INFO], що відповідає даті народження, яка вказана у свідоцтві про народження позивача, тому доведеним є той факт, що [PERSON] була матірю [PERSON]. Згідно зі ст. ст. 1220, 1216 та 1218 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із свідоцтва про право власності на житловий будинок, довідки, виданої 04.07.2016 виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Самбірського району, та довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна відомо, що господарство по вул. Василенко, 201 у с. Баранівці Самбірського району, головою якого була [PERSON], відносилося до колгоспного двору, майно якого складалося: із житлового будинку 1960 року побудови, господарських будівель та споруд і станом на липня 1990 року у даному будинку зареєстрованих осіб не було (а. с. 23, 24, 25, 26). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Також, із Державного акта на право приватної власності на землю видно, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,77 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Баранівці [PERSON] сільської ради та призначена для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 9). Отже, унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входять вказаний будинок та земельна ділянка. Із відповіді Самбірської державної нотаріальної видно, що [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок та земельні ділянки з посиланням на те, що житловий будинок належить колишньому колгоспному двору, головою якого є [PERSON], а із довідки, виданої [PERSON] сільською радою невідомо хто був членами колгоспного двору станом на 01.07.1990 року, а також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на на вказану земельну ділянку ( а.с. 4). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно.

Outcome: approved