Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що вони є власниками даної квартири. На початку липня 2012 року відповідач забрав усі свої особисті речі і більше року за даної адресою не проживає, коштів на утримання квартири та оплату комунальних послуг не надає. Реєстрація відповідача за даною адресою зумовлює для неї додаткові матеріальні затрати. Крім цього, [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення, зазначивши, що він із [PERSON] тривалий час проживав у [ADDRESS] та дана квартира є його постійним місцем проживання. В кінці травня 2013 року він поїхав в село Слобідка Заліщицького району Тернопільської області до хворої матері, де пробув до вересня 2013 року, а коли повернувся у спірну квартиру то виявив, що у ній поміняно замки до вхідних дверей та [PERSON] повідомила йому, що він більше у ній не проживає. Враховуючи наведені обставини, просить усунути перешкоди йому у користуванні житлом, квартирою [ADDRESS] та вселити його у зазначене житло. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] не визнала, у позові просить відмовити. [PERSON] у судове засідання подала заяву про слухання справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 25 жовтня 1993 року, виданого бюро приватизації житла Тернопільського відділку залізниці, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON]. 09 березня 2000 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], який на даний час рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 04 листопада 2013 року розірвано. Відповідно до актів від 17 червня 2013 року та 22 липня 2013 року, складених комісією ГЖК БУ-2, при обстеженні квартири [ADDRESS] [PERSON] за даною адресою не проживає з січня 2013 року. Будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] з січня 2013 року у квартирі [ADDRESS] не бачили та чи чиняться останньому перешкоди з боку [PERSON] у користуванні квартирою пояснити не змогли. Свідки [PERSON], [PERSON] суду зазначили, що в січні 2013 року особисто спілкувались із [PERSON], який проживав у зазначеній квартирі. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із ч.4 ст.156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч.3 ст.168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений на визначений, так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім»ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що [PERSON] не доведено тих обставин, що [PERSON] не користувався та не проживав у житлову приміщенні - квартирою [ADDRESS] понад один рік, оскільки зазначені обставини спростовані поясненнями свідків у судовому засіданні. Крім цього, суд зазначає, що [PERSON] із [PERSON] договору найму жилого приміщення не розірвала. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням не підлягають до задоволення. Також, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та вселення також не підлягають до задоволення, оскільки [PERSON] не представлено суду доказів, які б підтверджували зазначені обставини, а саме, те, що [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні зазначеним житлом та перешкоджає йому там проживати. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed