Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] 28.12.2006 року в порядку окремого провадження звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON], померлою 19.11.2009 року. Заяву мотивувала тим, що [PERSON] з 31.01.1992 року проживала спільно з [PERSON] до дня її смерті в квартирі, яка розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Шмідта, 36/41. Померла була знайомою заявниці, близьких родичів не мала, в силу доброзичливих відносин із заявницею [PERSON] фактично стала членом її сім»ї. 31.01.1992 року заявник при отриманні ордеру на квартиру вирішила вписати [PERSON] у співвласники квартири. З того часу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет та підтримували родинні стосунки. 04.11.1997 року заявником було отримано свідоцтво про право власності в рівних частках членами її сімї на квартиру [ADDRESS], зокрема власником 1/4 частки в свідоцтві зазначено [PERSON] 19.11.2009 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилася спадщина. Заявник як єдина спадкоємиця за законом четвертої черги, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було повідомлено заявника, що для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] їй необхідно надати рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Викладене стало підставою для звернення до суду з даною заявою. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала, просила її задовольнити, повідомила, що проживала з померлою [PERSON] з 1992 року, знайомі вони ще з дитинства заявника, коли остання їздила з батьками відпочивати в Туапсе там і познайомилась з [PERSON] В 1980-х роках [PERSON] переїхала проживати в м. Вінницю. В 1992 році [PERSON] та [PERSON] обміняли за обмінним ордером належні їм 1-кімнатні квартири на 3-х кімнатну, в якій [PERSON] мала свою кімнату, за час спільного проживання [PERSON] вела з [PERSON] та її сімєю спільний побут, мала спільний бюджет, свята святкували та проводили відпочинок разом. [PERSON] за життя була одинокою, заміж не виходила, дітей не мала. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав, просив її задовольнити, зазначив, що встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] необхідне для отримання заявником свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлої [PERSON] Представник заінтересованої особи [PERSON] в судовому засіданні у вирішенні справи поклалася на розсуд суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом заявника, коли заявник вселилася в квартиру, то вїжджала разом із [PERSON]. Вони разом проживали, сімя [PERSON] доглядала за [PERSON], коли свідок заходив до них у квартиру бачив бабусю, вона проживала у великій кімнаті, до дня її смерті свідок думав, що [PERSON] мати [PERSON] або її чоловіка. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідом заявника, коли заявник вселилася в квартиру, то вїжджала разом із [PERSON]. Всі сусіди думали, що вони родичі, оскільки вони вели спільне господарство, [PERSON] доглядала за дітьми [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є чоловіком заявника, рік тому вони звернулися до нотаріуса для оформлення спадщини, проте їм нотаріус відмовила. [PERSON] знайома його дружини ще з 70-х років. Після виходу останньої на пенсію вона переїхала на постійне місце проживання до Вінниці. [PERSON] мала свою квартиру, а сімя [PERSON] свою, потім за договором вони отримали одну 3-кімнатну квартиру та почали проживати всі разом однією сімєю. [PERSON] була інвалідом ІІ групи, потребувала стороннього догляду, свідок возив її до лікарні, купував ліки, харчувалася вона за рахунок сімї заявника, бо мала невелику пенсію. Їжу для сімї [PERSON] готувала [PERSON], оскільки [PERSON] не могла готувати через стан свого здоровя та похилий вік, споживали їжу всі разом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, її представника, представника заінтересованої особи, свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи, а саме з копії ордеру на житлове приміщення, виданого 31.01.1992 року вбачається, що зазначений ордер виданий на вселення до 3-кімнатої квартири [ADDRESS] 4 чоловік: [PERSON] та членів її сімї: [PERSON] (чоловік), [PERSON] (донька), [PERSON] (тітка) (а.с. 9). 04.11.1997 року виконкомом Вінницької міської ради народних депутатів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтва про право власності на житло: квартиру№41 по вул. Шмідта, 36 в м.Вінниці, згідно якого кожному зі співвласників належить по 1/4 частки у праві власності на зазначену квартиру (а.с.8). Згідно довідки №1454, виданої ЖЕК №5 07.09.2016 року [PERSON], [PERSON] проживала та була зареєстрована в [INFO] з 12.02.1992 року по 26.11.2009 року (а.с.10). 19.11.2009 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ №349845 від 14.07.2016 року (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина. Згідно копії спадкової справи №388/2016 до майна померлої 19.11.2009 року [PERSON], отриманої на запит суду, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася лише [PERSON] 18.10.2016 року нотаріус листом №1718/02-14 повідомив заявника, що для отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом після смерті [PERSON] їй необхідно надати рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (а.с.29-34). Тобто, для прийняття спадщини заявнику необхідно встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем, що зробити в позасудовому порядку не є можливим. Відповідно до положень\~ст. 256 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом; ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, які визначені ч. 1\~ст. 256 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року (із змінами та доповненнями), суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факти прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що ЦК України передбачає можливість автоматичного прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем однією сімєю, встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця (день відкриття спадщини) має визначальне значення для подальшого оформлення спадщини заявником. Матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, доводиться факт постійного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], що померла 19.11.2009 року, однією сімєю в період з 31 січня 1992 року по 19 листопада 2009 року. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заяву про встановлення вказаного факту слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved