Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, який мотивують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON], що постійно мешкав за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батька позивачів залишалась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], що належав померлому на праві власності, але останній у зв'язку з важкою хворобою не оформив свідоцтво про право власності. Позивачі є спадкоємцями за законом та звернулися до нотаріуса з відповідними заявами, але їм було відмовлено, та запропоновано звернутися до суду. В зв'язку з вищенаведеним, позивачі змушені звернутись з вказаним позовом до суду. Позивачі у судове засідання не з'явилися, але надали заву про розгляд справи за їх відсутністю. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточненні позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав заяву про визнання позовних вимог (а.с. 25). Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями під [ADDRESS]. Факт належності померлому [PERSON] при житті житлового будинку під [ADDRESS], підтверджується, технічним паспортом виготовленим 20.06.2012 року (а.с. 10-14). З метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачі звернулися з заявою до приватного нотаріуса, однак листом від 28 вересня 2012 року, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документу на житловий будинок (а.с. 4). Згідно до матеріалів спадкової справи №656/12, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом після смерті батька [PERSON], які прийняли спадщину шляхом постійного проживання з померлим (а.с.29-51). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.3.2. Листа Вищого спеціалізованого суду України (надалі - ВВСУ) з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1 - 3 - 94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється наступне: - оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об'єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття Постанови КМУ від 05.08.1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ». Беручи до уваги, що будинок [PERSON] був збудований в 1900 році, тому громадяни, які збудували такі житлові будинки до 05.08.1992 року могли отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Таке право перейшло в порядку спадкування до позивачів після смерті їх батьків. Згідно п.4 розділу «Спори про право власності та інші речові права» висновків Верховного Суду України, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об'єкт нерухомого майна, збудований до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-ІУ, засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності цим Законом об'єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва (постанова Верховного Суду України від 13.06.2012 року у справі №6-54цс12)». Згідно з п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Мінрегіону України від 19.03.2013 року №95, закінчені будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальні (садиби) житлові будинки не підлягають прийняттю в експлуатацію. Документом, який засвідчує відповідність таких об'єктів вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Отже, оскільки, житловий будинок збудований в 1900 році, тобто до 1992 року, на відведеній для цього земельній ділянці у відповідності до дозволу органів місцевого самоврядування і набув статусу майна з часу завершення будівництва, оскільки цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок, суд вважає, що батько позивачів правомірно набув право власності на нього. А відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Outcome: approved