Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи його тим, що 02.03.1999 р. бюро по приватизації при Жмеринській дистанції цивільних споруд видало свідоцтво №61 про право власності на житло, згідно якого квартира, що в [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках по 1/3. 25.02.2002 р. [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 часку вказаної квартири. [INFO] р. [PERSON] помер. 01.04.2005 р. Жмеринської міською державною нотконторою видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] його дружині [PERSON] на 1/3 частку квартири по [ADDRESS]. [INFO] р. [PERSON] померла. При отриманні паспорту позивачем [PERSON] при отриманні паспорту працівниками паспортного столу було допущено описку, оскільки російську букву «и» вони не переклали українською та вказали її в паспорті як українську «и». Позивачі є рідними братом та сестрою і є дітьми [PERSON] і [PERSON] Через такі розбіжності у прізвищі позивача [PERSON] є необхідність у встановленні факту родинних відносин. Крім того, 28.03.2016 р. позивачі звернулися до Жмеринської міської державної нотконтори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спірної квартири після смерті їх матері [PERSON], але отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність державної реєстрації права власності за спадкодавцем [PERSON] За життя [PERSON] отримала лише свідоцтво про право на спадщину за законом, однак не переоформила правовстановлюючі документи на 1/3 частку квартири. Заповіт [PERSON] не залишила, інших спадкоємців, окрім них немає. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з права власності на 1/3 частку квартири по [ADDRESS] Вінницької області, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 р. та зареєстроване в реєстрі №2-598. Дану спадщину вона прийняла після смерті свого чоловіка [PERSON] Вони не можуть оформити своє право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно. Спірне нерухоме майно має самочинно зведені приміщення, а саме: коридор 1-3, туалет 1-4, ванна 1-5. На підставі викладеного просять визнати за ними право власності на 1/6 частку квартири за кожним без врахування самочинно зведених приміщень в порядку спадкування, що належала їх матері [PERSON], яка померла [INFO] р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 р. (а.с. 35-37, 57) В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали за викладених в позовній заяві обставин, просять його задовольнити. Додатково та на запитання позивач [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] - її рідний брат., у них спільні батьки. Брат проживав із ними однією сім»єю до 1982 року, потім навчався та залишився проживати в м. Києві, де у нього сім»я. [PERSON] з 1982 року постійно в м.Жмеринка не проживав, приїздив на св»ята та провідував батьків. Не брав участі у ремонті та добудовах у будинку. Пояснила, що [PERSON] - її рідний син, який постійно проживає із сім»єю у спадковому будинку. При видачі житла вважалось, що будинок складається із кількох кімнат, однак на даний час квартира №1 займає повністю весь будинок по [ADDRESS]. За життя батько хворів, самостійно себе доглядати не міг, тому всі витрати по догляду та похованню батьків здійснено за її рахунок. Після смерті матері заповіту не залишилось, вони із братом звернулись із заявами про прийняття спадщини, вважає їх частки рівними. Просила при визнанні права власності не враховувати самочинну добудову, яка була здійснена вимушено через обладнання будинку природнім газом, а також сарай Б та гараж В, які побудовані у 2004 році нею та її сином, та на них позивач [PERSON] не може претендувати. Вважає вказані прибудови власністю [PERSON], який їх побудував, а тому просила при поділі спадкового майна не враховувати. Просила в разі задоволення позову судові витрати із відповідача - Жмеринської міської ради не стягувати. Позивач [PERSON] позов підтримав, додатково та на запитання пояснив, що позивачка [PERSON] - його рідна сестра, у них у свідоцтвах про народження батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. При отриманні ним паспорту його прізвище було перекладене як [PERSON], а тому у них виникла розбіжність у прізвищах. Позивач проживав із батьками до 1971 року, потім до 1973 року служив у збройних силах, далі навчався, одружився та проживав в м.Київ. Приїздив до батьків, зупинявся у батьківському домі. Після смерті матері подав заяву про прийняття спадщини як спадкоємець по закону, про наявність заповіту йому не відомо. Він претендує на 1/6 частки батьківського спадку, на прибудови, що здійснені [PERSON] не претендує, тому просив византи правво власності на частку квартири. Просив в разі задоволення позову судові витрати із відповідача - Жмеринської міської ради не стягувати. Третя особа [PERSON] не заперечив щодо задоволення позову. Суду пояснив, що він є співвласником 2/3 частки спадкової квартири та проживає у ній разом із всоєю родиною. Позивачка - його мати проживає окремо, а позивач - рідний дядько, якого він пам»ятає з дитинства. Добудови, а саме сарай Б та гараж В здійснені ним у 2004 році, а тому не можуть бути об»єктом спадкування, також він претендує на самочинну прибудову а». Він підтримує квартиру в житловому стані, здійснює ремонт. Йому роз»яснено та зрозуміло відповідальність щодо стану нерухомого майна, також роз»яснено та зрозуміло право оформлювати надвірні споруди на власне ім»я, у встановленому законом порядку. Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає по [ADDRESS] тривалий час та знає сім»ю [PERSON]. Зокрема вона знала покійну [PERSON], їй знайомі позивачі як її діти. Зокрема позивач [PERSON] не проживає в м.Жмеринка, приблизно із вісімдесятих років живе в м.Києві, приходив до батьків, був на похоронах. Батьки його любили. Вказані обставини свідку відомі особисто та зі слів покійної [PERSON] Свідок [PERSON] суду показав, що він проживає в [ADDRESS] та є сусідом сім»ї [PERSON], яких знає з 1972 року. [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] Вказані обставини відомі свідку безпосередньо, оскільки вказані особи проживали разом, вели спільне господарство, жили як члени однієї родини. Потім [PERSON] поїхав в м.Київ, де одружився та мешкає до цього часу. Представник відповідача - Жмеринської міської ради Вінницької області - Свистун О.В. в судове засідання не з'явилась, але через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову та згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України покладається на розсуд суду, просить справу розглядати без її участі (а.с. 47-48). Враховуючи те, що сторона скористалась своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить розгляд справи за відсутності представника відповідача та позивачки, оскільки інтереси останньої представляє представник. Суд, вислухавши пояснення позивачів, третьої особи, оглянувши позовну заяву, заяву представника відповідача, матеріали інвентаризаційної справи № 102 домоволодіння по [ADDRESS], матеріали спадкової № 20/2014 відкритої до майна померлої [INFO] р. [PERSON], дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує будь-чиїх прав та інтересів, а позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] р. в м. Жмеринка Вінницької області померла [PERSON], [INFO] (а.с. 15, 16) Відповідно до документів, що надані позивачем [PERSON] у прізвищах позивача та спадкодавця є розбіжності, а саме розбіжності у прізвищах «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с. 11, 12, 13, 16, 17). У свідоцтві про народження та одруження батьків позивача, їх прізвища вказані російською мовою як «[PERSON]» (а.с. 14). У свідоцтві про народження позивача [PERSON] його прізвище вказане російською мовою «[PERSON]», а батьками вказані російською мовою «[PERSON] та [PERSON]» (а.с. 13) В паспорті громадянина України прізвище позивача вказано українською мовою як «[PERSON]» (а.с. 11). У свідоцтвах про смерть батьків позивача мати вказана як [PERSON] (а.с.16), батько - як [PERSON] (а.с.17) [PERSON], який перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.14) помер [INFO] року (а.с. 17) Допитані свідки суду показали, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою, їх батьками є [PERSON] та [PERSON], оскільки вони все своє життя знали цю сім'ю. Дані обставини також повністю доводяться позивачами та третьою особою. Встановлення факту родинних відносин позивачу [PERSON] необхідно для оформлення спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] р. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з'ясується, що має місце спір про право, суд на підставі частини шостої статті 235 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) залишає заяву без розгляду та роз'яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Тобто факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем у даній справі має бути встановлений при розгляді спору про право. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.03.1999 р. виданого бюро по інвентаризації при Жмеринській дистанції цивільних споруд [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були співвласниками в рівних частках по 1/3 частці квартири по [ADDRESS] Вінницької області. (а.с. 18) Право власності зареєстровано в органах БТІ 11.03.1999 р. за реєстровим №6254 (а.с. 18-зворот), співвласник [PERSON] подарувала належну їй 1/3 частку квартири по [ADDRESS] [PERSON] - а.с. 18-зворот. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 р., що зареєстроване в реєстрі за №2-598 [PERSON] є спадкоємцем 1/3 частки квартири по [ADDRESS], належної її чоловіку [PERSON], який помер [INFO] р. (а.с. 19), після смерті якої [INFO] р. відкрилася спадщина, і до складу якої входить згадана частка квартири. Позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON] шляхом подачі письмових заяви до Жмеринської міської державної нотаріальної контори (а.с. 70-зворот, 71), та звернулись до Жмеринської міської нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири по [ADDRESS] Вінницької області, належної їх матері [PERSON], померлій [INFO] р. Однак постановою державного нотаріуса № 297/02-31 від 28.03.2016 р. їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно через відсутність на правовстановлюючому документі - свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Жмеринською міською державною нотаріальною конторою 01.04.2005 р. за реєстровим №2-598, будь-яких відміток про державну реєстрацію. (а.с. 25) В судовому засіданні судом оглянуто матеріали інвентаризаційної справи № 102 на домоволодіння по [ADDRESS], з яких встановлено, що відповідно до свідоцтва №61 про право власності на житло, від 02.03.1999 р., яке зареєстровано в органах БТІ 11.03.1999 р. за №6254, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Згідно рішення виконкому №91 від 26.04.2001 р. [PERSON] отримав дозвіл на будівництво сараю 7,5х3,5м, гаражу 3,5х6,0м, кухні 2,7х5,0м, що позначені в технічному паспорті як сарай «Б», гараж «В» та прибудова «а». Згідно договору дарування від 25.02.2002 р. [PERSON] подарувала належну їй 1/3 частку будинку по [ADDRESS] [PERSON] Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла спадщину, до складу якої входить 1/3 частка квартири [ADDRESS] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідно до оцінювального акту про будинок відсоток зносу житлового будинку становить 60%. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № 102, інформаційної довідки-характеристики №122 від 12.04.2016 р. (а.с. 38) та копії технічного паспорту виготовленого Жмеринським РСП КП «ВООБТІ» (а.с. 20-23) на квартиру [ADDRESS] загальна площа квартири у будинку 1940 року побудови становить 119,0 кв.м, житлова 72,7 кв.м, та складається із коридорів 1-1, 1-3, 1-10, 1-11, кухні, 1-2, туалета 1-4, ванної 1-5, кімнат 1-7, 1-8, 1-12-, 1-13, кладових 1-6, 1-9, сараю «Б», 2004 року побудови, гаражу «В», 2004 року побудови. Прибудова «а1», до складу якої входять коридор 1-3, туалет 1-4 та ванна 1-5, є самочинно збудованою. Інвентаризаційна вартість 1/3 частки - спадкового майна складає 79002 грн. Відповідно до матеріалів спадкової справи №20/2014 щодо майна померлої [INFO] р. [PERSON] (а.с. 70-77) позивачі у встановлений законом строк звернулись до Жмеринської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON] Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 06.02.2014 р. після смерті [PERSON] заповітів/спадкових договорів не залишилося. Наявності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні не встановлено. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору є співвласником спадкового будинковолодіння, проживає та зареєстрований у ньому (а.с. 24) та є власником земельних ділянок за адресою розташування спадкового майна (а.с.26-27) Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті; згідно п.11 ч. 1 ст. 346 ЦК України - право власності припиняється в разі смерті власника; згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини; відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця; відповідно до ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, однак на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Представник відповідача по справі позов визнав, не заперечував проти його задоволення і згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та законних інтересів. Відповідно до п. 1.4. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002, реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місце знаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів, крім особи, що звернулася до БТІ. Відповідно до п. 2.1. вказаного положення для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням. Відповідно до п. 3 додатку №1 до вказаного положення такими право встановлювальними документами є, зокрема, свідоцтва про право на спадщину, видане нотаріусом. Вказані нормативні акти так само відокремлювали виникнення права власності громадянина на підставі правовстановлювального документа від самої реєстрації такого права, що здійснювалось БТІ. Таким чином судом встановлено, що рідній матері позивачів [PERSON], яка померла [INFO] р., відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.04.2005 року належала 1/3 частка квартири [ADDRESS] і який був успадкований позивачами [PERSON] та [PERSON] шляхом подання у встановлений законом строк заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Самочинно збудована прибудова «а1» до складу спадкового майна не входить. Надвірні споруди сарай Б та гараж В позивачі до поділу спадкового майна не включили, про що заявили суду. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку вказаного будинку спадкоємцям за законом - позивачам у справі, наявності осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині не встановлено. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується показами свідків та дослідженими матеріалами справи. Факт родинних відносин позивача [PERSON], [INFO] та спадкодавця [PERSON], що померла[INFO] року як сина та матері знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Таким чином, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачами, відповідає матеріальному закону, визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст.ст. 25, п.11 ч.1 346, 1216, 1217, 1218, ч.1 ст. 1222, 1226 ч.1, 1258, 1261, 1267 ч.1, ч.1 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України,

Outcome: approved