Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке складається з недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера. Позивач є єдиним сином та спадкоємцем спадкодавця [PERSON] . Після встановлення факту смерті матері позивач 11 лютого 2019 року звернувся до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, який за життя спадкодавець залишив на ім`я [PERSON] , посвідченим секретарем виконкому Георгіївської селищної ради Лутугинського району Луганської області Нікітіною О.М. 09 вересня 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 439. Під час формування спадкової справи нотаріусом було встановлено, що серед поданих заявником документів відсутній документ, за яким можливо перевірити місце проживання померлого на день смерті, коло осіб, що з ним проживали, а також факт наявності або відсутності спадкоємців, передбачених частинами 3, 4 статті 1268 Цивільного кодексу України. Позивач на підтвердження того, що спадкодавець [PERSON] на день смерті проживала одна за зареєстрованою адресою: [ADDRESS] , надав державному нотаріусу Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровській С.М. пояснення та домову книгу. Довідку органу реєстрації місця проживання з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що витребовувалася нотаріусом, позивач має змогу надати, проте цей документ у відповідності до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року є недійсним та не створює правових підстав на території України, оскільки виданий на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 03 грудня 2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровської С.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті [INFO] його матері [PERSON] . Крім того, як зауважив державний нотаріус у постанові, що станом на 03 грудня 2019 року в спадковій справі відсутні будь-які заяви, окрім заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Проте, 03 грудня 2019 року державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровською С.М. було винесено постанову № 586/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на отримання пенсії після смерті [INFO] [PERSON] , з підстав неможливості визначити коло осіб, що прийняли спадщину та мають право на обов`язкову частку. Отже, вищевказана постанова є такою, що порушує права позивача як спадкоємця, оскільки спадщина ним була прийнята та вчинені всі можливі та необхідні дії для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а надання довідки органу реєстрації місця проживання з переліком осіб, які проживали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини на території проведення антитерористичної операції, не може вимагатися. За таких умов постанова державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровської С.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 586/02-31 від 03 грудня 2019 року підлягає скасуванню та, відповідно, нотаріус зобов`язаний вирішити питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. У зв`язку з викладеним [PERSON] в інтересах [PERSON] вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив скасувати постанову державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровської С.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 586/02-31 від 03 грудня 2019 року та зобов`язати Другу Сєвєродонецьку державну нотаріальну контору Луганської області видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на отримання недоотриманої пенсії, після смерті [INFO] [PERSON] по спадковій справі № 14/2019 на ім`я [PERSON] , [INFO] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явилася, до суду від представника відповідача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 28.08.1972 Георгіївською селищною радою Лутугинського району Ворошиловградської області, [PERSON] (російською) народився [INFO] в селищі Георгіївка Лутугинського району Ворошиловградської області, про що 23.02.1956 зроблено відповідний актовий запис № 20. Батьком записаний [PERSON] (російською), матір`ю - [PERSON] (російською). Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 20.06.2014 Лутугинським РС УДМСУ в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 16.09.1985 за адресою: [ADDRESS] . З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 08.10.1997 Лутугінським РВ УМВС України в Луганській області та копії домової книги вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована з 08.12.1983 за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією заповіту, посвідченого 09.09.2008 секретарем виконкому Георгіївської селищної ради Лутугинського району Луганської області Нікітіною О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 439, [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Краснодон Луганської області, заповіла [PERSON] , [INFO] , усе своє майно, де б воно не було та із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, у тому числі житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.02.2019 Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 89 років у селищі міського типу Георгіївка Лутугинського району Луганської області, Україна, про що складено відповідний актовий запис № 69. З копії довідки про склад сім`ї або осіб, зареєстрованих (проживаючих) в житловому приміщенні/будинку № 1596, виданої 15.10.2020 «Відділом по роботі з територією смт. Георгіївка Управління по роботі з територіями Адміністрації Лутугинського району» «Луганської народної республіки» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була зареєстрована з 08.12.1983 за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою зареєстрованих осіб немає. Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 586/02-31, винесеної 03.12.2019 державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровською С.М., 03.12.2019 [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровської С.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно після смерті [INFO] його матері [PERSON] . Проте, 03.12.2019 державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровською С.М. було винесено постанову № 586/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на отримання пенсії після смерті [INFO] [PERSON] , з підстав неможливості визначити коло осіб, що прийняли спадщину та мають право на обов`язкову частку. Свою відмову нотаріус обґрунтовує тим, що серед наданих [PERSON] документів відсутній документ, за яким можливо перевірити місце проживання померлого на день смерті, коло осіб, що з ним проживали, а також факт наявності або відсутності спадкоємців, передбачених частинами 3, 4 статті 1268 Цивільного кодексу України, і який вкрай необхідний для встановлення кола спадкоємців і видачі будь-якої спадщини відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до копії спадкової справи, яка заведена в Другій Сєвєродонецькій державній нотаріальній конторі Луганської області під № 14/2019 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] подав [PERSON] . Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за заповітом після померлої матері та скасування постанови нотаріуса, якою йому відмовлено у реалізації цього права. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1262 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, може відмовити у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених законом. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Відповідно до пп. 3.22 п. 3 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» наведено визначення терміну «місце проживання», а саме це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі аналізу вищенаведених норм Закону та підзаконного нормативно-правового акту суд приходить до висновку, що нотаріус може видати свідоцтво право на спадщину за заповітом після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини лише в тому разі, якщо у паспорті спадкоємця наявні відмітки про реєстрацію його постійного місця проживання в одному житловому приміщенні разом із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини. Норма п. 3.22 п. 3 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України стосується випадків, коли у паспорті спадкоємця відсутні будь-які відмітки про реєстрацію його постійного місця проживання станом на час відкриття спадщини, тобто коли спадкоємець не має постійного місця реєстрації проживання за жодною адресою. При цьому, спадкоємець не позбавлений права звернутися до суду для встановлення факту його проживання із спадкодавцем за наявності обставин, коли спадкоємець вважає, що він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте у його (спадкоємця) паспорті наявний запис про реєстрацію постійного місця проживання за іншою адресою, ніж адреса проживання спадкодавця на час відкриття спадщини. Суд враховує, що у паспорті [PERSON] наявний запис про реєстрацію його постійного місця проживання за іншою адресою, ніж адреса проживання спадкодавця [PERSON] на час її смерті, а отже у нотаріуса не було підстав застосовувати норму п. 3.22 п. 3 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України під час вирішення питання про можливість вчинення нотаріальної дії. Крім того, позивачу було запропоновано нотаріусом визначити коло осіб, що прийняли спадщину та мають право на обов`язкову частку, тобто він мав би звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але останнім цього зроблено не було. Отже, постанова, винесена 03.12.2019 державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровською С.М. за № 586/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на отримання пенсії, після смерті [INFO] його матері [PERSON] , є законною та не підлягає скасуванню. З аналогічних підстав належить відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання державного нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Разом з тим, суд вважає, що надана позивачем довідка про склад сім`ї або осіб, зареєстрованих (проживаючих) в житловому приміщенні/будинку № 1596, виданої 15.10.2020 «Відділом по роботі з територією смт. Георгіївка Управління по роботі з територіями Адміністрації Лутугинського району» «Луганської народної республіки», не може бути прийнята судом до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки вона надана установою, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, що створена, обрана чи призначена у порядку, не передбаченому законом, а, отже, будь-які видані такими установами документи є недійсними та такими, що не створюють жодних правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Отже, з наведеного вище вбачається, що судом України незаконність та недійсність письмових доказів, виданих на тимчасово окупованій території Луганської області (т. зв. «ЛНР») не може бути застосовна лише до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, в усіх інших випадках, зокрема і при розгляді даного позову про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, судом встановлюється незаконність та недійсність таких доказів, у зв`язку з чим вони не можуть бути прийняті як належні та допустимі. За таких обставин суд доходить висновку, що постанова, винесена 03.12.2019 державним нотаріусом Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області Боровською С.М. за № 586/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії є законною та не підлягає скасуванню, у зв`язку з чим вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] в інтересах [PERSON] до Другої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed