Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON], [PERSON] позов мотивують тим, що 07.09.2016 року [PERSON] придбав через державне підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України за 42115,00 грн. автомобіль марки «3A3-DAEWOO SENS», номер кузова - [NUMBER], р.н. [NUMBER], який реалізовував Літинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при здійсненні виконавчого провадження №51030568; 07.09.2016 року [PERSON] через державне підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України придбала за 13687,00 грн. автомобіль марки «ВАЗ 21063», номер кузова - [NUMBER], р.н. [NUMBER], який реалізовував Літинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при здійсненні виконавчого провадження №51607905. Розрахунок за придбані автомобілі ними був здійснений в повній мірі у встановлені законодавством строки, що підтверджується відповідними квитанціями. Отримавши 26.09.2016 року поштою передбачені чинним законодавством документи на отримання автомобілів, вони доручили їх забрати їхньому сину [PERSON], видавши при цьому йому необхідні нотаріально посвідчені довіреності. Придбані ними автомобілі знаходились на арештмайданчику стаціонарного поста «Літин» Державного підприємства Міністерстві внутрішніх справ України «ВІННИЦЯ-ІНФОРМ-РЕСУРСИ». Попередньо домовившись за телефоном із представником арештмайданчика про їх отримання, їхній син 30.09.2016 року прибув до стаціонарного поста «Літин». Там він виявив, що належні їм транспортні засоби знаходяться за територією арештмайданчика в частково розкомплектованому стані. Відповідальної за зберігання автомобілів особи на місці не виявилось. Були присутні лише працівники поліції, які чергували на посту. Під час розмови з ними, останні повідомили, що їхні автомобілі постійно перебувають за межами майданчика, їх охорону ніхто не здійснює, вони жодного відношення до них не мають та не відповідають за їх зберігання. На запитання, чи можуть їх забрати, працівники поліції дали беззаперечну згоду. Відтак, їхні автомобілі було загружено на спецавтомобіль для подальшого їх транспортування за їхнім місцем проживання. Проте, після початку руху автовозу, останній було зупинено працівниками поліції, які повідомили, що без дозволу директора арештмайданчику автомобілі забрати не зможуть. Після прибуття керівника Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «ВІННИЦЯ-ІНФОРМ-РЕСУРСИ», останній почав вимагати близько 15 000 грн. за зберігання транспортних засобів, незважаючи на те, що навеб-сайті, де продавались автомобілі, жодних відомостей про додаткову оплату за їх зберігання зазначено не було, а отже його вимоги були безпідставними. Після відмови ними у здійсненні оплати за зберігання транспортних засобів, керівник зберігання дав команду працівникам поліції звантажити їхні транспортні засоби з автовозу, на територію арештмайданчику. При цьому, жодних процесуальних документів складено не було. Їхньому сину було повідомлено, що автомобілі будуть видані лише після оплати відділом ДВС коштів за їх зберігання. Представники виконавчої служби повідомили, що кошти за стоянку автомобілів перераховані на ГТУЮ у Вінницькій області, проте останнє з невідомих причин не може їх перерахувати ДП МВС «ВІННИЦЯ- ІНФОРМ-РЕСУРСИ». Дії відповідачів свідчать про порушення їхніх прав, як споживачів, на отримання придбаних транспортних засобів, а оскільки останні нами придбавались для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, тому в даній ситуації має місце порушення прав покупців, які випливають із Закону України «Про захист прав споживачів. Крім того, незаконними діями відповідачів їм була завдана моральна шкода, яку вони оцінюють в наступних розмірах: [PERSON] в 4210 грн., а [PERSON]- у 1368 грн. Посилаючись на вищенаведене, позивачі просять суд зобов'язати відповідачів передати [PERSON] в комплектному стані, який існував на час передачі майна на зберігання Державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «ВІННИЦЯ-ІНФОРМ-РЕСУРСИ», легковий автомобіль марки ЗАЗ DAEWOO SENS, номер кузова [NUMBER], р.н. [NUMBER], без оплати [PERSON] за стоянку вказаного автомобіля на арештмайданчику стаціонарного поста «Літин» Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «ВІННИЦЯ-ІНФОРМ-РЕСУРСИ» , стягнути з відповідачів в користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 4210 грн.; зобов'язати відповідачів передати безоплатно [PERSON] в комплектному стані, який існував на час передачі майна зберігання Державному підприємству Міністерства внутрішніх справ України «ВІННИЦЯ-ІНФОРМ-РЕСУРСИ», легковий автомобіль марки В 21063, номер кузова [NUMBER], р.н. [NUMBER], без оплати [PERSON] за стоянку вказаного автомобіля на арештмайданчику стаціонарного поста «Літин» Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «ВІННИЦЯ-ІНФОРМ-РЕСУРСИ», стягнути з відповідачів в користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1368 грн. Позивачі подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відмовились від стягнення моральної шкоди з відповідачів, решту позовних вимог підтримують та просять їхзадовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, подавши суду письмове заперечення, згідно з яким просить в задоволенні позову відмовити. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.09.2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] придбали через державне підприємство «СЕТАМ» Міністерства юстиції України за 42115,00 грн. автомобіль марки «3A3-DAEWOO SENS», номер кузова - [NUMBER], р.н. [NUMBER], який реалізовував Літинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при здійсненні виконавчого провадження №51030568, та автомобіль марки «ВАЗ 21063», номер кузова - [NUMBER], р.н. [NUMBER], за 13687,00 грн., який реалізовував Літинський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області при здійсненні виконавчого провадження №51607905. Судом встановлено, що розрахунок за придбані автомобілі позивачами здійснений в повному обсязі у встановлені законодавством строки, що підтверджується відповідними квитанціями. Отримавши 26.09.2016 року поштою передбачені чинним законодавством документи на отримання автомобілів, вони доручили їх забрати їхньому сину [PERSON], надавши останньому необхідні нотаріально посвідчені довіреності. Як встановлено судом, придбані ними автомобілі знаходяться на арештмайданчику стаціонарного поста «Літин» Державного підприємства Міністерстві внутрішніх справ України «ВІННИЦЯ-ІНФОРМ-РЕСУРСИ», яке відмовило видати автомобіль позивачам. Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Ч. 4 ст. 656 ЦК України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі- продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Ч. 10 розділу X Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів передбачено, що переможець електронних торгів зобов'язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акту. Дії відповідачів свідчать про порушення прав позивачів, як власників придбаних транспортних засобів. Засади захисту прав власності, закріплені в ч.2 ст.386 Цивільного кодексу України, встановлюють, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень норм ст.ст.16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положеннястатті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. Таким чином, позивачами наведено докази порушення їхніх прав, а тому. позовні вимоги підлягають до задоволення. Разом з тим, аналізуючи наведене, суд прийшов до висновку про безпідставність позову щодо відповідачів Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції , Літинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.

Outcome: approved