Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

[PERSON] 06 січня 2017 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 30 липня 2010 року. Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Документи для реєстрації місця проживання дитини були подані [PERSON] до КЖЕП № 25. Згідно довідки КЖЕП № 25 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з моменту свого народження, тобто з 07.08.2010 року в картці матері [PERSON] Раніше до 2013 року дітей вписували в картку матері і поквартирну картку з народження (за заявою батьків), це і являлось реєстрацією дитини. Однак заяви зберігались окремо від карток. На теперішній час ці заяви не збереглись. Згідно відповіді Новокодацького РВ від 18.04.2016 року [PERSON] не значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS]. Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради від 13.12.2016 року здійснити реєстрацію [PERSON] з 07.08.2010 року не вбачається можливим, оскільки така процедура Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою КМУ від 02.03.2016 року не передбачена. Однак, [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з моменту свого народження, про що свідчить довідка КЖЕП № 25. У зв'язку з вказаними протиріччями заявник змушена звернутись до суду. Встановлення даного факту має юридичне значення, оскільки реєстрація місця проживання осіб в Україні є обов'язковою. Заявник просила суд встановити факт реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 07.08.2010 року та до теперішнього часу. Заявник у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. У своїй заяві від 11 квітня 2017 року представник заявника - [PERSON] просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Новокодацької районної у м. Дніпрі ради у своїй заяві від 11 квітня 2017 року просила розглядати справу за її відсутності та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Представник заінтересованої особи - відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради у своїй заяві від 11 квітня 2017 року просила розглядати справу за її відсутності та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2010 року (а.с. 7). Від сумісного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки про склад сім'ї № 2630 від 03.03.2015 року, виданої КЖЕП № 25 ДМР, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 07.08.2010 року (а.с. 9). У відповіді Новокодацького РВ в м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 18.04.2016 року зазначено, що за відомостями адресно-довідкового підрозділу в Дніпропетровській області [PERSON] не значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради від 13.12.2016 року здійснити реєстрацію місця проживання неповнолітньої [PERSON] з моменту її народження з 07.08.2010 року не вбачається за можливе, оскільки така процедура Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, не передбачена (а.с. 12-13). Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. На підставі ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. На підставі ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. На час народження [PERSON], [INFO], реєстрація місця проживання здійснювалась за Тимчасовим порядком реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженим постановою КМУ від 16.01.2003 року № 35, п. 9 якого визначено, що новонароджені реєструються за заявою одного з батьків. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявником в порушення вимог ст. ст. 10-11, 59-60 ЦПК України не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених у заяві, а саме: неможливості іншим шляхом підтвердити факт реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] з 07.08.2010 року та до теперішнього часу, не зазначено з якою метою заявниці необхідно встановлення зазначеного факту. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] задоволенню не підлягає. Таким чином,

Outcome: dismissed