Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] 05 червня 2018 р. звернувсь з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном - господарськими будівлями, розташованими за адресою [ADDRESS] , шляхом демонтажу металевого паркану, встановленого ближче одного метра від зазначених будівель. В обґрунтування позову посилавсь на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] . В кінці 2017 р. відповідач, який є суміжним власником житлового будинку, впритул до його господарських споруд встановила паркан, що є порушенням п.3.25* ДБН 360-92 «Містобудуваня, планування і забудова міських і сільських поселень» та перешкоджає вільно розпоряджатись своєю власністю - господарськими будівлями. Зазначена судова справа перебувала в провадженні судді Завадської О.П., яка згідно з Указом Президента України від 19 липня 2018 року №212/2018 переведена шляхом відрядження строком до одного року до Старосинявського районного суду Хмельницької області. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена цивільна справа 01 серпня 2018 року надійшла до мого провадження. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали посилаючись на те, що паркан був встановлений кілька десятків років назад і ніяким чином не перешкоджає позивачу користуватись своїм майном. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У п.33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам розяснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Звертаючись з позовом до суду, позивач посилавсь на порушення його прав на безпечне володіння та користування власністю, зведенням відповідачем паркану з порушенням п.3.25* ДБН 360-92 «Містобудуваня, планування і забудова міських і сільських поселень» та перешкоджає вільно розпоряджатись своєю власністю. В судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок та господарські споруди, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га кадастровий номер [NUMBER] , що розташовані за адресою - [ADDRESS] . Власником суміжного будинковолодіння та землекористувачем, розташованих за адресою [ADDRESS] є відповідач [PERSON] . Дані обставини підтверджуються даними договору купівлі-продажу від 14.03.1992р. (а.с.6-7); даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 24.02.2016р. (а.с.8-11); даними витягу з Держреєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №162183172 від 04.04.2019р. (а.с.61); даними повідомлення виконкому Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №95 від 14.03.2018р. (а.с.12); даними договору купівлі-продажу від 21.03.1992р. (а.с.47-48); даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.12.2004р. (а.с.16 інвентарної справи №149 Старокостянтинівського БТІ ОР); даним витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Старокостянтинівського БТІ ОР №6468431 від 10.02.2005р. (а.с.17 інвентарної справи №149 Старокостянтинівського БТІ ОР) та сторонами не оспорюються. Також, як вбачається з даних технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] [ADDRESS] , належної [PERSON] , межа земельної ділянки, що є суміжною з земельною ділянкою відповідача, знаходиться на відстані 0,95 м. від господарської будівлі позивача - (а.с.63-64). Статтею 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] встановлено металевий паркан на відстані менше одного метра від господарської будівлі позивача [PERSON] , а також встановлено металевий паркан впритул до господарської будівлі позивача. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, даними світлин, наданими сторонами, даними обстеження будинковолодінь [PERSON] та [PERSON] від 22 травня 2019р. виконкому Сербинівської сільської ради Старокостянтинівського району (а.с.74) та визнаються відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню і слід зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у користуванні позивачем [PERSON] господарськими будівлями, розташованими за адресою [ADDRESS] , шляхом демонтажу металевого паркану, встановленого ближче одного метра від зазначених будівель. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 704,8 грн. - сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved