Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] 25.07.2018 звернувся в суд з позовом до [PERSON] , якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 09.12.2004 відділом РАЦС Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 8; неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишити проживати біля нього. В позові [PERSON] покликається на те, що у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми, перебувають на його вихованні та утриманні. Причиною розірвання шлюбу є те, що сторони втратили взаєморозуміння та повагу, мають різні уявлення про побудову сімейних відносин та ведення спільного господарства. Раніше сторони разом їздили на роботу в Польщу. З 2013 р. відповідачка живе та працює в Польщі, додому приїздить на Різдво та Великдень на 2-3 дні. Відповідачка нехтує думкою позивача про те, що для збереження сім`ї подружжя повинно жити разом. Бажаючи зберегти сім`ю заради дітей, позивач у 2014 р. поїхав у Польщу до дружини. Наступного дня після його приїзду відповідачка повідомила, що в неї інші плани, вона їде у Швецію, на його очах сіла в автомобіль з незнайомими чоловіками та поїхала, нічого не пояснюючи. Протягом останніх п`яти років позивач самостійно виховує та утримує дітей. У приготуванні їжі та в догляді за дітьми позивачу допомагає його мати. Позивач неодноразово пропонував відповідачці повернутися додому, щоб він міг їздити на заробітки, а вона могла виховувати їхніх дітей, на що відповідачка не погоджувалась. Не дивлячись на те, що відповідачка постійно працює за кордоном, коштів на утримання дітей вона не надавала. У 2017 році відповідачка почала надсилати позивачу 60-70 доларів на утримання двох дітей на 3-4 місяці. У соціальних мережах відповідачка постійно проводить переписку з незнайомими мужчинами, що викликає у позивача обґрунтовані сумніви у її подружній вірності. Тривале роздільне проживання призвело до припинення між сторонами сімейних відносин. Сторони протягом останніх п`яти років фактично проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не поєднані спільним побутом, не живуть шлюбним життям. Позивач вважає, що шлюб існує формально, подальше збереження сім`ї неможливе та суперечить його інтересам, тому просить задовольнити позов. У відзиві на позовну заяву [PERSON] покликається на те, що з позивачем [PERSON] одружилися 09 грудня 2004 р., в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони зареєстровані в с. Чернелиця Городенківського району в будинку батьків. Так як в Україні вони не мали можливості заробити кошти на придбання для сім`ї житла та утримання дітей, тому почали разом їздити за кордон на тимчасові роботи. З 2013 року [PERSON] не захотів їхати з нею за кордон та залишився вдома. Відповідачка змушена була заробляти гроші на утримання дітей. [PERSON] 15.11.2018 подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що фактичні сімейні відносини між ним та відповідачкою припинилися п`ять років тому. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим за жодних обставин. Процес розірвання шлюбу між ними триває з липня 2018 року, протягом цього часу діти живуть з позивачем, вони потерпають від пресу по телефону з боку відповідачки, нервують, втратили нормальний апетит, неуважні на заняттях. Позивач не погоджується на збереження шлюбу, а відповідачка своїми вчинками лише погіршує ситуацію, що суперечить інтересам їхніх дітей. Відповідачка [PERSON] почала зрідка навідуватися до дітей та надавати символічні суми на їх утримання після того, як він пригрозив, що позбавить її батьківських прав. Відповідачка не довела, що з моменту звернення позивача до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу змінилися обставини, які стали причиною звернення до суду. Вона не змінила свого ставлення до сім`ї, до виконання своїх батьківських обов`язків, а довготривалий судовий розгляд справи лише травмує дітей. Ухвалою суду від 25 березня 2019 року по справі № 342/792/18 справу роз`єднано в два самостійні провадження: 1) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 2) за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав в повному обсязі з підстав наведених в позові, та просить задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні вказала, що згідна на розірвання шлюбу. Пояснила, що з позивачем неможливо жити. Просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Представник відповідачки в судовому засіданні зазначила, що оскільки сторони не проживають разом, сімейні відносини між ними припинені, то згідно приписів Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 09 грудня 2004 року у Тернавській сільській раді Старосамбірського району Львівської області, актовий запис за № 8, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14 квітня 2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області. У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 06 від 11 липня 2005 р., та [PERSON] , [INFO] , актовий запис за № 11 від 13.07.2009 р., що стверджується копіями свідоцтв про народження, відповідно: серії [NUMBER] , виданого 14 грудня 2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області та серії [NUMBER] , виданого 13 липня 2009 р. Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області. Копією акту обстеження умов життя, проведеного в смт Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області від 25.07.2018, копією довідки №360, виданої виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області від 25.07.2018 стверджено, що [PERSON] , 1973 року народження проживає у власному житловому будинку з дочкою [PERSON] , 2005 року народження, сином [PERSON] , 2009 року народження; дружина [PERSON] , 1981 року народження зареєстрована, але не проживає. Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року сторонам надавався строк для примирення - два місяці, провадження в справі було зупинено до закінчення строку для примирення сторін. Ухвалою суду від 27 червня 2019 року провадження в справі поновлено. Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають близько двох років, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За наданий судом двохмісячний строк для примирення сторони не помирилися. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на прохання відповідачки, суд вважає за доцільне після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 104, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved