Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У своєму позові позивач просить суд усунути перешкоди в користування власності, шляхом визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку [PERSON] , а саме з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що вона є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на даний час в квартирі є зареєстрованою відповідач [PERSON] , яка не проживає в квартирі з січня 2013 року. Відповідач не сплачує за себе комунальні послуги, утворюються борги за комунальні послуги, так як відповідач зареєстрована в квартирі, вона не має змоги оформити субсидію, відповідач перешкоджають їй в користуванні та володінні власністю. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини не явки до суду не повідомила, викликалась через сайт суду. Представник третьої особи Відділ реєстрації фізичних осіб адміністрації Заводського району Кам`янської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та прохав винести рішення відповідно до чинного законодавства. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. III. Процесуальні дії по справі. 27 травня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання. Відповідачем до суду відзиву не надано. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 09 жовтня 2001 року (а.с. 10). Відповідно до довідки про склад сім`ї від 23.03.2019 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованим значиться відповідач [PERSON] (а.с.8). В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про не проживання від 18.03.2019 року (а.с.9). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз`яснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. VI. Висновки суду. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, приходить о висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо зобов`язання зняти з реєстраційного обліку [PERSON] з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є передчасними, а тому не підлягають задоволенню. VII. Розподіл судових витрат. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. з відповідача, що документально підтверджено. Враховуючи викладене та

Outcome: partial