overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідачка) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з Відповідачкою знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2012 року з тієї причини, що дружина почала зраджувати та пішла із дочкою проживати до іншого чоловіка. У жовтні 2014 року Відповідачка повернулася до нього, але через місяць знову пішла від нього до другого чоловіка, з яким проживає по теперішній час. Неповнолітня дочка проживає разом із матірю. Спільного господарства сторони не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, не заперечуючи проживання доньки, [PERSON] з відповідачкою. Відповідачка у судовому засіданні визнаючи позовні вимоги у повному обсязі, просить суд залишити доньку проживати з нею. Допитана в судовому засіданні в присутності педагога [PERSON] донька сторін, [PERSON] пояснила, що любить батьків однаково, однак жити хоче з матірю, оскільки їй як дівчині мама більше близька. Суд вислухавши сторони, допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими i такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ЕД № 317653 виданого 14 вересня 1996 року Морозівською сільською радою Міловського району Луганської області /а.с.4/ шлюб між [PERSON] та [PERSON], було зареєстровано 14 вересня 1996 року, про що зроблено відповідний актовий запис №05 Свідок [PERSON] директор Морозівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Міловської районної ради Луганської області, в судовому засідання дала характеристику сторін, як достойних батьків та охарактеризувала їх доньку [PERSON]. Як педагог, вона вважає, що проживання дитини буде доцільне з матірю. Оскільки, сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя сторін та зберігання шлюбу, суперечать інтересам подружжя, в звязку з чим вважає можливим розірвання шлюбу. Заходи, вчинені судом в порядку ст.111 СК України, не сприяли примиренню подружжя. Суд вважає можливим визначити місце мешкання неповнолітньої дитини доньки, [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON] На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2015 року. Від даного шлюбу дітей у них немає. Через органи ЗАГС відповідач розірвати шлюб не бажає. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що вони різні люди, з різними характерами та поглядами на життя. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому Позивач просить розірвати шлюб. Позивач позов підтримав, вважає, що подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам, просить розірвати шлюб. Відповідач позов визнала, просить розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №131656, виданим повторно 01 листопада 2016 року Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 11 вересня 2015 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Гуцалюк». Від шлюбу у сторін дітей немає. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, не мають бажання зберегти сімю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2015 року. Спільних дітей у шлюбі не мають. Подружнє життя у Позивача з Відповідачем не склалося через постійні суперечки та поведінку Відповідача, а тому просить розірвати шлюб. В судовому засіданні Позивач просив розірвати шлюб, пояснив, що вже близько тьрьох місяців спільно з Відповідачем не проживають, сімейні відносини між ними відсутні, він втратив почуття любові, ніхто з них не піклується про збереження сімейних відносин, відсутні почуття взаємодопомоги та відповідальності. Категорично заперечував проти надання терміну на примирення. Відповідач в судовому засіданні проти розірванню шлюбу не заперечувала, однак просила надати час на примирення до вересня 2016 року. Дослідивши матеріали справи, враховуючи пояснення сторін, зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №130215, виданим 05 липня 2016 року повторно Підволочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 25 липня 2015 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу у сторін дітей немає. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сімейні відносини між ними відсутні. Позивач, як і Відповідач, не мають бажання зберегти сімю та подальше перебувати у шлюбі. Суд розцінює покликання Відповідача на надання терміну на примирення як такі, що не мають на меті збереження шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, сімейні відносини між ними припинені в добровільному порядку на ґрунті різних поглядів на життя, втрати почуття взаєморозуміння один до одного, що робить неможливим подальше спільне проживання однією сім'єю, спільного побуту не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просить слухати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, з позивними вимогами погоджується. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України - в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних встановлених судом обставин і визнаних відповідно до них правовідносин. 20 лютого 2004 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси за актовим записом №94. Від спільно шлюбу подружжя має сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Подружнє життя позивача з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, дані обставини приводили до сварок, внаслідок чого між ними було втрачено почуття взаємоповаги та любові. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Спору про розподіл майна, що є їх спільною власністю сторони не заявили. Дитина проживає разом з матір'ю, та після розлучення залишиться проживати разом з нею, про що сторони не заперечують. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я існує формально, примирення між подружжям неможливе і є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З ч.1 ст.24 СК України вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 06 жовтня 2009 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, втрату почуття любові та поваги одне до одного, внаслідок чого сім`я розпалася. Шлюбні відносини між сторонами припинені з вересня 2018 року. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне господарство сторони не ведуть. Позивач вважає, що примирення є неможливим, а подальше спільне життя та шлюбні відносини навіть такими, що суперечать їхнім інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судові засідання по суті 16.03.2021, 05.04.2021 не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв чи клопотань не надала. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступного висновку. Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06 жовтня 2009 року, Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 34. Шлюбні стосунки позивача та відповідача фактично припинилися, примирення між ними неможливе. Частиною третьою статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між ними шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 08 квітня 2016 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у подружжя постійно виникали суперечки з приводу різних питань. З березня 2019 року сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивач вважає, що примирення є неможливим, а подальше спільне життя та шлюбні відносини навіть такими, що суперечать їхнім інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 квітня 2016 року, Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №05. Шлюбні стосунки позивача та відповідача фактично припинилися, примирення між ними неможливе. У суду відсутні відомості про вагітність відповідача чи наявність у неї дітей віком до одного року. Частиною третьою статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між ними шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 841,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 09 липня 2002 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, різні погляди на сімейне життя та обов`язки з ведення спільного господарства. На теперішній час сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу позивач та відповідач дітей не мають. Позивач вважає, що примирення є неможливим, а подальше спільне життя та шлюбні відносини навіть такими, що суперечать їхнім інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач, представник відповідача в судові засідання по суті 14.06.2021, 01.07.2021, 28.07.2021 не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд доходить наступного висновку. Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 липня 2002 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського РУЮ, актовий запис №18. Шлюбні стосунки позивача та відповідача фактично припинилися, примирення між ними неможливе. Частиною третьою статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між ними шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі-відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 23 жовтня 2001 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок чого сім`я розпалася. З січня 2019 року сторони шлюбних відносин не підтримують, кожен живе окремим життям. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач вважає, що примирення є неможливим, а подальше спільне життя та шлюбні відносини навіть такими, що суперечать їхнім інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2001 року, відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 41. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки позивача та відповідача фактично припинилися, примирення між ними неможливе. Частиною третьою статті 56\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Вище викладені вимоги законодавства регламентовані також ст.112 СК України. Встановлені судом обставини життя позивача та відповідача свідчать, що між ними шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе і подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача та відповідача. За таких обставин суд приходить до висновку, що шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, необхідно розірвати, відповідно позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved