Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

[PERSON] 10 лютого 2014 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] та КЖЕП «Центральний», третя особа Ленінська районна у м. Дніпропетровську рада, про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що їй належить 77/100 частин, що складає квартиру [NUMBER], домоволодіння [ADDRESS], та квартира [NUMBER]. Зазначений житловий будинок знаходився на балансі КЖЕП «Центральний» на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19 листопада 2003 року. Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 13 вересня 2007 року був погоджений проект зняття з балансу КЖЕП «Центральний» житлового будинку літ. А-1 за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Дніпропетровської міської ради від 04 лютого 2009 року житловий будинок [ADDRESS] знятий з балансу КЖЕП «Центральний» та переданий у власність позивача. Після придбання у власність всього житлового будинку, позивачем на приватизованій земельній ділянці були було збудовано прибудову до житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. А2-1, А3-1, а-1, а1-1, а2-1 та переобладнано гараж літ. В. Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради від 15 вересня 2006 року узаконено гараж, прибудови та переобладнання приміщень у домоволодінні [ADDRESS]. Позивач просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], що складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовами літ. А2-1, А3-1, а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 242,9 кв.м. та житловою площею 138,4 кв.м., ґанку літ. а, ґанку з дашком літ. а1, ганку з дашком літ. а2, гаражу літ. В, сараю літ. Б, оглядової ями під літ. В, літньої кухні літ. Г, гаражу літ. Е (тимчасовий), навіс літ. Д, споруд №? 1-16, І. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у своїй заяві від 11 березня 2014 року просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник КЖЕП «Центральний» надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду. Представник третьої особи - Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У своїй заяві від 11 березня 2014 року представник третьої особи позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що [PERSON] належить 77/100 частин, що складає квартиру [NUMBER], житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 1991 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Гуніним О.В. за реєстровим №? 2-354 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» за реєстраційним № 542-132 05 квітня 1991 року (а.с. 24-25); а квартира [NUMBER] - на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 8159 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» за реєстраційним № 2715837 22 жовтня 2003 року (а.с. 27, 28). Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю (бланк серія ДПД* № 021309, код ДЗК: 81086007) від 27 січня 1999 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської ради народних депутатів № 2290 від 19 листопада 1998 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 021309, позивачу належить земельна ділянка площею 0,1069 га за адресою: [ADDRESS] - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства (а.с. 23). Зазначений житловий будинок знаходився на балансі КЖЕП «Центральний» на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 11/13 від 19 листопада 2003 року. Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2882 від 13 вересня 2007 року був погоджений проект зняття з балансу КЖЕП «Центральний» житлового будинку літ. А-1 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Рішенням Дніпропетровської міської ради № 26/42 від 04 лютого 2009 року житловий будинок [ADDRESS] знятий з балансу КЖЕП «Центральний» та переданий позивачу у власність згідно з актом прийняття-передачі (а.с. 18, 21). Позивачем на належній їй земельній ділянці за адресою: [ADDRESS], було збудовано прибудову до житлового будинку літ. А-1, прибудови літ. А2-1, А3-1, а-1, а1-1, а2-1 та переобладнано гараж літ. В. Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради № 1092 від 15 вересня 2006 року узаконено гараж, прибудови та переобладнання приміщень у домоволодінні [ADDRESS] м. Дніпропетровська (а.с. 11). У відповідності з технічним паспортом, виготовленим ФОП [PERSON] станом на 15 квітня 2013 року, зазначене домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А-1, прибудов літ. А2-1, А3-1, а-1, а1-1, а2-1, загальною площею 242,9 кв.м. та житловою площею 138,4 кв.м., ґанку літ. а, ґанку з дашком літ. а1, ганку з дашком літ. а2, гаражу літ. В, сараю літ. Б, оглядової ями під літ. В, літньої кухні літ. Г, гаражу літ. Е (тимчасовий), навісу літ. Д, споруд №? 1-16, І (а.с. 5-9). Згідно висновку про технічний стан будівельних конструкцій об'єктів домоволодіння [ADDRESS], складеного НКП ТОВ «СТЕКОНІК» від 01 лютого 2014 року (ліцензія серії АГ № 574126, дійсна з 04 лютого 2011 року по 04 лютого 2016 року) об'єкти домоволодіння [ADDRESS] знаходяться у нормальному та задовільному стані і відповідають вимогам категорії К-1, К-ІІ основних нормативних документів з будівництва, відповідає будівельним, екологічним, санітарним нормам (а.с. 31-68). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частиною 2 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. На підставі ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, повністю доведені та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved