Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про заборону відповідачу здійснювати проїзд до свого будинковолодіння по [ADDRESS] через територію домоволодінь [ADDRESS] а також про зобов'язання відповідача замурувати вікна на належному йому будинку, які виходять на двір дворогосподарства під. [NUMBER] Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.08.2014 року, до участі у розгляді справи залучено в якості співвідповідача виконавчий комітет Мукачівської міської ради та в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області. Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що позивач із відповідачем є сусідами, проживають один біля одного в різних будинках, позивач в [NUMBER], а відповідач (1) у будинку під [NUMBER] У 2009 році у зв'язку з будівництвом [PERSON] нової будівлі, позивач, разом з іншими сусідами, дозволив йому тимчасовий проїзд до свого будинку. Однак, після завершення будівництва та незважаючи на наявність у нього окремого заїзду до свого домоволодіння, відповідач (1) надалі продовжує користуватися проїздом з боку домоволодінь [NUMBER] та [NUMBER] чим створює для позивача незручності. Крім того, всупереч будівельним норм вікна новозбудованого будинку [PERSON] розміщені з боку дворогосподарства позивача, що порушує права сім'ї позивача на приватне життя. Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на те, що на усні прохання та зауваження відповідач не реагує і продовжує діяти на свій розсуд, нехтуючи добросусідськими відносинами. Нормативно - правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст. 319 Цивільного кодексу України. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з посиланням на обставини викладені в позовній заяві. При вирішенні спору просили прийняти суд до уваги приписи п. 3.7 рішення Закарпатської обласної ради від 07.08.2009 №904 «Про затвердження регіональних правил забудови населених пунктів та територій Закарпатської області», які діяли на час будівництва відповідачем свого будинку. У вказаних правилах, за доводами представника позивача, міститься імперативний припис відносно заборони влаштування вікон в стінах індивідуальних будинків, що межують з сусідньою ділянкою, тобто з оглядом сусіднього подвір'я, за винятком вентиляційних фрамуг, розташованих на висоті не менше 1,8 м. Відповідач (1) в судовому засіданні позовних вимог не визнав, з посиланням на те, що користується спірним заїздом на законних підставах, оскільки вказаний заїзд розташований на землях загального користування, тому кожен може його використовувати на загальних підставах. По відношенню до іншої вимоги позивача зазначив, що здійснював будівництво власного будинку з додержанням всіх будівельних норм та правил, а також на підставі дозволу на виконання будівельних норм та проекту, розробленого у 2009 році відділом архітектури та містобудування. Стверджує, що побудований ним будинок знаходиться на відстані 3,8 м. від межі їх з позивачем домоволодінь, тому його будинок не межує з сусідньою земельною ділянкою у розумінні ДБН 360-92. Уповноважений представник відповідача (2), прийнявши участь у судовому розгляді справи, позову також не визнав, висловивши, при цьому, аналогічну з відповідачем (1) позицію та аргументацію відносно заявлених позовних вимогах. Також зазначив, що Мукачівська міська рада, як власник земель загального користування не заперечує щодо використання [PERSON] спірного заїзду. Належним чином уповноважений представник третьої особи на судовий розгляд справи не з'явився, причин неявки суд не повідомив. Заслухавши доводи та заперечення учасників судового процесу та дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 11.03.2000 року державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори, за реєстровим №ІІІ619, [PERSON] успадкував 20/100 частин будинковолодіння по [ADDRESS] (а.с. 30). В свою чергу, на підставі договору дарування, посвідченого 03.11.2005 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.04.2006 року, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 31, 32). Право власності відповідача (1) на будинок [ADDRESS] також підтверджується також довідкою Мукачівського міжрегіонального бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 12.04.2006 року (а.с. 34). З урахуванням даних договору та технічного паспорту (а.с. 35), у володінні [PERSON] знаходяться житловий будинок під літ. «А», гараж під літ. «Е», сарай під літ. «Е1», котельня під літ. «Д», тамбур під літ. «а» (а.с. 35). Також судом встановлено, що на підставі Державного акту серії ЯД №535022, виданого 30.08.2007 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0438 га., що розташована в [ADDRESS] (а.с. 36). Вважаючи порушеним своє право на користування спірним заїздом, позивач просить заборони проїзд по ньому відповідачу (1), оскільки згода на такі дії [PERSON] надавалася ним та іншими сусідами, на підставі відповідних письмових заяв (а.с. 10-13), лише тимчасово. Надаючи правову оцінку таким доводам позивача з урахуванням наявних у справі доказових матеріалів та фактичних обставин справи, суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 83 Земельного кодексу України землі які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Поряд з цим, пункт «а» частини четвертої вищевказаної статті Земельного кодексу місить імперативне правило щодо заборони передання у приватну власність земель загального користування населених пунктів, зокрема проїздів. Приймаючи до уваги вищевказані приписи чинного законодавства суд приходить до висновку про безпідставність заявленої позивачем вимоги про заборону проїзду [PERSON] до свого будинку через території домоволодінь [ADDRESS] оскільки ні позивач, ні інші сусіди не є власниками (співвласниками) спірного проїзду, який розташований на землях загального користування, що належать на праві власності територіальній громаді м. Мукачево, суб'єктом якої вважається також і відповідач (1). Обставини щодо фактичного розташування спірного проїзду на землях загального користування, учасниками судового розгляду (в т.ч. у позивачем та його представником) не заперечуються та визнаються, а також підтверджуються і змістом самих письмових заяв (а.с. 10-13). Не подав позивач також і доказів, які б підтверджували, що спірний проїзд проходить саме через територію домоволодінь [ADDRESS] Із поданої відповідачем (1) копії Висновку по робочому проекту «Будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS]» (а.с. 41) (надалі - Висновок), виданого з урахуванням рішення Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 25.09.2008 №249 «Про індивідуальне будівництво» (а.с. 38) (надалі - Рішення) судом встановлено, що спірний проїзд передбачений у проектних документах, для можливості користування ним забудовником [PERSON] Також на підставі вказаних проектних документів, а також поданих відповідачем (1) фотографій (а.с. 58-60), судом встановлено, що проїзд не проходить через територію домоволодіння під [NUMBER] Не доведено позивачем також і фактичних обставин відносно того, що спірний проїзд надавався його власником (територіальна громада м. Мукачево в особі відповідних органів) у користування виключно йому та іншим сусідам, які надавали тимчасову згоду на підставі заяв (а.с. 10-13). Слід також наголосити на тому, що відповідач не вправі ставити будь - які вимоги по відношенню до дворогосподарства під. [NUMBER] власником якого він не є. Що ж стосується іншої вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача (1) замурувати вікна на належному йому будинку, які виходять на двір дворогосподарства під. [NUMBER], то вказана задоволенню також не підлягає. По відношенню до цього слід зазначити, що будівництво будинку, вікна якого за твердженням позивача, виходять на територію його домогосподарства, було проведена на підставі Дозволу Інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю «На виконання будівельних робіт» від 04.06.2009 №927 (а.с. 37), Висновку (а.с. 39-43) та Рішення (а.с. 38). Саме таке єдино можливе розташування спірних вікон другого поверху будинку відповідача (1) передбачено проектною документацією (а.с. 10, зворот). Доказів про наявність будь - будь яких відхилень від затвердженого проекту, матеріали справи не містять. Крім того, надаючи правову оцінку доводам та аргументам учасників судового процесу по цій позиції суд приймає до уваги також те, що наявності будь - яких нормативно - правових обмежень у розташуванні вікон на відстані 3.8 м. від межі домоволодінь позивача та відповідача (1), особою, яка подала позов, не зазначено. Посилання представника позивача на п. 3.7 рішення Закарпатської обласної ради від 07.08.2009 №904 «Про затвердження регіональних правил забудови населених пунктів та територій Закарпатської області», яке за його твердженням, було чинним у періоді проведення будівельних робіт [PERSON] судом відхиляються, оскільки вказаний локальний акт втратив свою чинність на підставі рішення Закарпатської обласної ради від 13.12.2011 №347. Крім того, вказане рішення (від 07.08.2009) було прийняте після надання відповідачу (1) дозволу на виконання будівельних робіт (червень 2009 року), на підставі розробленої та затвердженої проектної документації (травень 2009 року). Крім того, позивачем не доведено, що спірні вікна влаштовані на стіні, яка безпосередньо межує з сусідньою ділянкою домоволодіння [NUMBER] на відстані менше 1 метра, оскільки у періоді своєї дії п. 3.7 рішення Закарпатської обласної ради від 07.08.2009 №904 містив саме такий нормативний припис. В свою чергу, таке обмеження відносно розташування і орієнтації житлових та громадських будинків передбачено і п. 3.25* ДБН 360-92**. Містобудування. Планування і забудова міських і сільских поселень, а саме для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м. Наявності зворотного від наведеного судом, позивачем та його представником, у контексті з положеннями частини третьої ст. 10 та частини першої ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, не доведено. За таких обставин справи, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed