Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

[PERSON] 14.05.2013 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розподіл спільного майна подружжя, який уточнила та в обґрунтування якого зазначила, що з 21 січня 1989 року перебувала у шлюбі з відповідачем. З березня 2011 року вона з відповідачем разом не проживають. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2013 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно вирішити спір про розподіл спільно нажитого майна не бажає. За час спільного життя ними було збудовано будинок [ADDRESS], Криворізького району Дніпропетровської області, який відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок належить [PERSON] Ринкова вартість будинку на день звернення до суду становить 80 616 грн. Вважає, що оскільки спірний будинок придбано подружжям в період шлюбу, то він є спільним сумісним майном подружжя. Крім того, за період шлюбних відносин ними було придбано: - земельна ділянка для обслуговування та будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS], вартістю 27 904, 70 грн., яка належить відповідачу, - земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1300 га, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область [ADDRESS], вартістю 2 032, 15 грн., яка зареєстрована за відповідачем [PERSON] - ферма вартістю - 23 826 грн.; - трактор колісний «Беларус-1025», вартістю 195 280 грн.; - трактор колісний МТЗ-82, вартістю приблизно - 80 000 грн. - трактор колісний МТЗ-50 вартістю приблизно - 40 000, 00 грн.; - комбайн зернозбиральний СК-5М «Нива» вартістю приблизно - 40000 грн. - причіп 2ПТС-4 вартістю приблизно - 14000 грн.; - автомобіль «Nsssan Теrrаnо» вартістю приблизно - 72 000, 00 грн.; - прес шнековий вартістю - 6900, 00 грн.; - сіялка вартістю - 19581,50 грн.; - насос масляний вартістю - 159,72 грн. Отже, загальна вартість майна, що підлягає до розподілу складає 602 300 грн., вважаю що їй належить 1/2 частина спільного майна, на суму 301 150, 00 грн. У зв'язку із тим що вона не має іншого житла, де б могла мешкати разом з дитиною, крім спірного будинку, просить суд визнати зазначене вище майно спільним сумісним майном подружжя та розподілити спільне майно подружжя, визнавши за нею право власності на будинок [ADDRESS], Криворізького району Дніпропетровської області та зазначені земельні ділянки, відповідачу залишити у власність ферму, розташовану за адресою [ADDRESS], трактор колісний МТЗ-50; комбайн зернозбиральний СК-5М «Нива»; причіп 2ПТС-4; прес шнековий; сіялку; насос масляний та стягнути з відповідача на її користь матеріальну компенсацію, різниці вартості розподіленого майна в ідеальних долях з урахуванням вартості проданого майна відповідачем без її згоди, а саме 155 888, 00 грн. Судові витрати розподілити між сторонами пропорційно задоволеним вимогам. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя, в обґрунтування якого зазначив, що з 21 січня 1989 року він перебував у шлюбі з [PERSON] Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2013 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу є спільні діти - син [PERSON], [INFO], який проживає окремо, та неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом зі матір'ю [PERSON] За період шлюбу спільно було придбане наступне майно: - домоволодіння, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташоване по [ADDRESS] вартістю 80616 гривень, який придбаний ними 10 березня 1999 року; - прес шнековий вартістю 6900 гривень, придбаний 09 жовтня 2009 року; - трактор «Білорусь» вартістю 195280 гривень, придбаний 21 січня 2011 року; - сіялку СУПН-8-01 б\\с вартістю 19581 гривня, придбана 19 квітня 2004 року; - насос масляний МоАЗ-546П вартістю 159 гривень 72 копійки, придбаний 12 квітня 2004 року. Таким чином, загальна вартість вищезгаданого сумісного придбаного майна складала 302536 гривень 72 копійки. Але на теперішній час таке майно, як трактор, сіялка та насос відсутні в їх спільній власності, оскільки трактор на теперішній час належить їх сину [PERSON]; сіялка відсутня, так як виробила свій моторесурс та була здана на металобрухт; масляний насос є складовою частиною двигуна вказаного трактору, належного сину [PERSON] Відповідно, у нього та [PERSON] спільної сумісної власності на теперішній час знаходиться майно, яке було нажито ними сумісно за період проживання в зареєстрованому шлюбі на загальну суму 87 516 гривень, а саме домоволодіння, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною вартістю 80616 гривень, а також прес шнековий вартістю 6900 гривень. Він не згоден з пропозицією позивача щодо поділу спільного сумісного майна подружжя та просить суд поділити спільне майно подружжя між ним та [PERSON] наступним чином: виділити йому1\\2 частку домоволодіння, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого під [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області вартістю 40308 гривень, визнавши за ним право власності на дану частку зазначеного домоволодіння, а також виділити йому прес шнековий вартістю 6900 гривень, а всього виділити йому майно на загальну суму 47208 гривень; відповідно виділити [PERSON] 1\\2 частку зазначеного домоволодіння вартістю 40308 гривень, визнав за неї право власності на 1/2 частку спірного домоволодіння. Стягнути з нього на користь [PERSON] різницю між вартістю виділеного мені майна та часткою відповідача, що складає 3450 гривень, та стягнути з [PERSON] на його користь всі витрати по справі - суму судового збору у розмірі 472, 08 грн., витрати за юридичні послуги в розмірі 400, 00 грн. Позивач та її представник [PERSON], правом на участь в судовому засіданні не скористалися, від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволені, проти задоволення зустрічного позову заперечували (а.с. 56) Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача (а.с. 71), згідно заяви зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, уточнені позовні вимоги позивача по первісному позову визнав частково, не заперечував проти поділу спільного майна подружжя, а саме домоволодіння розташоване по [ADDRESS], визнавши за [PERSON] та за [PERSON], кожним окремо, право власності на 1/2 частку домоволодіння. В задоволені іншої частини позовних вимог [PERSON] просив відмовити. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, в зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та об'єктивно надані докази, вважає, що первісний позов та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.01.1989 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виконкомом Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області 21.01.1989 року, актовий запис №1 (а.с.4), який рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2013 року розірваний (а.с. 43-44). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки Орджонікідзенської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 36 від 19.01.2012 року (а.с. 6). В період шлюбу сторони придбали домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке належить на праві власності відповідачу по первісному позову [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 10.03.1999 року виданого згідно рішення Криворізької районної ради народних депутатів № 12/7 від 17.01.1989 року «Про дозвіл на будівництво та акту прийняття до експлуатації затвердженого рішенням Орджонікідзенської сільської ради від 25.07.1990 року № 21», зареєстрованого в КП «ДОР «Криворізьке БТІ» 10.03.1999 року під реєстровим № 578-12618 і записано в реєстраційну книгу № 34 (а.с. 7). Вартість зазначеного домоволодіння згідно технічного паспорту на будинок складає 80 616, 00 грн., зазначена сума вартості сторонами не оспорюється, про що вони не заперечували в судовому засіданні. Також відповідачу [PERSON] належать земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,1300 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], вартість якої, згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, станом на 17.02.2014 року складає 2 032, 15 грн.,(а.с. 227) та земельна ділянка для обслуговування та будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, [ADDRESS], вартість якої, згідно витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, станом на 17.02.2014 року складає 27 904, 70 грн.,(а.с. 228), які зареєстровані за відповідачем по первісному позову [PERSON], що вбачається з листа Управління держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області № 6563/7 від 04.12.2013 року (а.с. 210). Крім того, сторонами під час шлюбу було придбано наступне майно: - трактор колісний МТЗ-50, [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію машин [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с. 38 Том 2), вартість якого станом на 10.11.2014 року, відповідно звіту про вартість майна належного [PERSON], складає 11 358, 00 грн. (а.с. 6-20 Том 2); - комбайн зернозбиральний СК-5А «НИВА» [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію машин [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с. 39 Том 2), вартість якого станом на 10.11.2014 року, відповідно звіту про вартість майна належного [PERSON], складає 11 385, 00 грн. (а.с. 6-20 Том 2); - причіп, 2ПТС-4, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію машин серії [NUMBER] (а.с. 32 том 2), свідоцтва про реєстрацію машин [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с. 39 том 2), вартість якого станом на 10.11.2014 року, відповідно звіту про вартість майна належного [PERSON], складає 3 805, 00 грн. (а.с. 6-20 том 2); - трактор колісний «Беларус-1025», вартість якого 195 280, 00 грн., що вбачається з рахунку-фактури № ТехД000016 від 21.01.2011 року та квитанцією № 098503000 (а.с. 32-33 том 1); - трактор колісний МТЗ-82, вартість якого зазначена позивачем та не оспорювалась відповідачем 80 000, 00 грн.; - автомобіль «Nissan Terrano», вартість якого зазначена позивачем та не оспрювалась відповідачем 72 000, 00 грн.; - прес шнековий, вартістю 6 900, 00 грн., що вбачається з видаткової накладної № 169 від 09.10.2009 року (а.с. 14 том 1); - сіялка СУПН-8-01, вартістю 19 581, 50 грн., що вбачається з накладної № 0419/2 від 19.04.2004 року та рахунку № 0419/1 від 19.04.2004 року (а.с. 16 том 1); - насос шестерний масляний, вартістю 159, 72 грн., що вбачається з накладної № 06164/02 від 12.04.2004 року (а.с. 13 том 1). Відповідно до ч.1 ст. 22 КпШС України визначається, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, та відповідно до ст. 60, 71 Сімейного Кодексу України підлягає поділу. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Таким чином, в силу ч.1 ст. 22 КпШС України вказане вище майно є спільною сумісною власністю сторін по справі, оскільки вказане майно було придбане ними в період шлюбу, що підтверджується вищевказаними документами та свідоцтвом про одруження. Згідно із ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також слід зазначити, що відповідно до ст. 63 СК України сторони, як дружина і чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, оскільки інше не було встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, як це встановлює ст. 65 СК України. Отже виходячи з положень ст. 60, 61, 65 Сімейного кодексу, спірне майно зазначене вище є спільною сумісною власністю подружжя. Частки сторін в спільній сумісній власності подружжя є рівними, відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, якщо інше не було визначено домовленістю між ними. Частинами 2,3 ст. 70 СК України передбачено умови відступу судом при поділі майна подружжя від засади рівності часток за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один з них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка можу бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Таких обставин, що мають істотне значення в даній справі судом не встановлено. Отже, судом встановлено, що кожному з подружжя належить по 1/2 частині домоволодіння, яке знаходиться за адресою: с. Камяне Поле, Криворізького району Дніпропетровської області, вул.. Камяна, 86 та за кожним із них слід визнати право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Оскільки судом встановлено, що кожному з подружжя належить по 1/2 частині зазначеного вище домоволодіння, то і кожному з подружжя належить по 1/2 частині земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1300 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та по 1/2 частині земельної ділянки для обслуговування та будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Крім зазначеного вище домоволодіння та земельних ділянок за час спільного подружнього життя сторонами по справі було придбано наступне майно: трактор колісний МТЗ-50, [NUMBER], вартістю 11 358, 00 грн. (а.с. 19 т.2); комбайн зернозбиральний СК-5М «НИВА» [NUMBER], вартістю 11 385, 00 грн. (а.с. 19 т.2); причіп, 2ПТС-4, вартістю 3 805, 00 грн. (а.с. 19 т.2); прес шнековий, вартістю 6 900, 00 грн. (а.с. 14 т.1); сіялка СУПН-8-01, вартістю 19 581, 00 грн. (а.с. 16 т.1); насос шестерний масляний, вартістю 159, 72 грн. (а.с. 13 т.1). Вартість зазначеного вище майна, яка знайшла своє підтвердження відповідно до доказів, досліджених по справі, становить 53 188, 72 грн. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 23 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з'ясувати джерело і час його придбання. При цьому в п. 24 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ роз'яснено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те що знаходиться у третіх осіб. Отже, суд вважає, що зазначене вище нажите майно є спільною власністю подружжя та підлягає поділу, тому суд вважає що справедливим буде виділити [PERSON]: комбайн зернозбиральний СК-5М «НИВА» [NUMBER], вартістю 11 385, 00 грн.; причіп, 2ПТС-4, вартістю 3 805,00 грн., насос шестерний масляний, вартістю 159, 72 грн., прес шнековий, вартістю 6 900, 00 грн., всього на загальну суму 22 249,72 грн. А, [PERSON] виділити: трактор колісний МТЗ-50, [NUMBER], вартістю 11 358, 00 грн.; сіялка СУПН-8-01, вартістю 19 581, 00 грн., всього на загальну суму 30 939,00 грн. Різницю в вартості поділеного спільного майна, яка складає 8 689,28 грн. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. Щодо, спільно нажитого майна подружжя у вигляді: Трактора колісного МТЗ-82, трактору «Беларус-1025», автомобіля «Nissan Terrano», воно дійсно було придбано подружжям під час шлюбу, тобто вважалося спільною сумісною власністю, але не може бути розподілено між подружжям, оскільки як вбачається з відомостей Держсільгоспінспекції в Дніпропетровській області № 07.1/13-26/7583, трактор колісний МТЗ-82 та трактор «Беларус-1025» - були зняті з обліку 23.02.2013 року (а.с. 211). З відомостей Управління Державтоінспекції № 14/7733 від 12.11.2013 року вбачається, що автомобіль «Nissan Terrano» також, було знято з обліку 23.08.2012 року. Отже, як вбачається, зазначене вище майно було знято з реєстраційного обліку під час перебування сторонами в шлюбі, тобто до 13.05.2013 року, а тому у зв'язку з відсутністю зазначеного рухомого майна та не можливості встановлення його місця знаходження, порядку реалізації, дійсної вартості, воно не підлягає поділу та вартість його не може бути врахована при визначенні часток спільного сумісного майна подружжя. Щодо ферми, розташованої за адресою [ADDRESS], вартість якої, згідно акту прийому-передачі від 17.01.2006 року становить 23 823, 00 грн. (а.с. 5), то зазначена ферма не може бути визнана спільною сумісною власністю подружжя та поділу не підлягає, оскільки вона не є власністю [PERSON], , а належить на праві власності співвласником майна колишнього КСП ім.. Т.Г. Шевченка, що вбачається з довідки наданої Орджонікідзенською сільською радою Криворізького району Дніпропетровської області від 16.07.2013 року (а.с. 185). Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки ціна позову та вартість спільного майна подружжя, яке поділене між сторонами, склала 163 741,57 грн., відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», в якій зазначено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується у розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3-х розмірів мінімальної заробітної плати (3654,00 грн.), отже при подачі до суду мав бути сплачений судовий збір в розмірі 1637,42 грн.. Враховуючи, що спільне майно подружжя поділено в рівних частках між сторонами, кожним з них повинно бути сплачено судовий збір в розмірі 818,71 грн. Оскільки при поданні позовної заяви до суду позивачем [PERSON] сплачено 806,16 грн., а відповідачем [PERSON] - 472,80 грн., то з позивача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави недоплачений судовий збір в сумі 12,55 грн., а з відповідача [PERSON] - 345,91 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України відшкодуванню підлягають витрати, пов'язані із оплатою правової допомоги фахівця в галузі права. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Адвокат [PERSON] приймав участь у розгляді справи на боці відповідача [PERSON] на підставі договору про надання правої допомоги від 03/07/2013 року. Згідно квитанції від 09.07.2013 року, відповідачем [PERSON] витрачено на правову допомогу 400 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: partial