Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] 14 квітня 2017 року звернувся в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 21.04.2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - ЗАТ «ОТП Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-А00/116/2008. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] надано грошові кошти в розмірі 387 730,00 гривень з кінцевим терміном погашення до 20.04.2023 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ним та ЗАТ «ОТП Банк» було укладено Договір поруки №SR-A00/116/2008 від 21.04.2008 року, відповідно до якого він, як поручитель, прийняв на себе зобов'язання за повне та своєчасне виконання кредитних зобов'язань [PERSON] перед банком. В подальшому, відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору відступлення права вимоги від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеним з [PERSON] та [PERSON] 27.08.2009року він отримав особисто у відділенні Банку досудову вимогу №04- 04 - 1535 з вимогою про дострокове виконання зобов'язань за Договором поруки №SR- А00/116/2008 від 21.04.2008 року (аналогічна вимога була направлена позичальнику). Договір поруки №SR- А00/116/2008 від 21.04.2008 року вважає таким, що припиненим. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України ). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 21 ЦК України ). Договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором. Таким чином, у договорі поруки не встановлено строку її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлені строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 20.04.2023р. Однак, у звязку з порушенням боржником виконання зобов'язання кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, вручивши під розписку 27.08.2009 р. досудову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Змінивши 28 серпня 2009 року строк виконання основного зобов'язання, банк і звернувся до суду із зазначеним позовом лише 08 квітня 2010 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить суд визнати припиненим договір поруки від 21 квітня 2008 року №SR-А00/116/2008, укладений між ним та ЗАТ «ОТП Банк». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява , згідно з якою позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21.04.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ML-А00/116/2008, відповідно до умов якого [PERSON] надано грошові кошти в розмірі 387 730,00 гривень з кінцевим терміном повернення до 20.04.2023 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Договір поруки №SR-A00/116/2008 від 21.04.2008 року, відповідно до якого останній, як поручитель, прийняв на себе зобов'язання за повне та своєчасне виконання кредитних зобов'язань [PERSON] перед банком. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору відступлення права вимоги від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором та договором поруки, укладеним з [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Як встановлено судом, позивач 27.08.2009року отримав особисто у відділенні Банку досудову вимогу №04-04-1535 з вимогою про дострокове виконання зобов'язань за Договором поруки №SR-А00/116/2008 від 21.04.2008 року (аналогічна вимога була направлена позичальнику). Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлені моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період в часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України ). Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 21 ЦК України ). З вищевказаного договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений: строком повного погашення кредиту є 20.04.2023р. Однак, у звязку з порушенням боржником виконання зобов'язання кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, вручивши під розписку 27.08.2009 р. досудову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів. Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й протягом шести місяців, починаючи від цієї дати був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Змінивши 28 серпня 2009 року строк виконання основного зобов'язання, банк звернувся до суду із зазначеним позовом лише 08 квітня 2010 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Згідно з частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 131 України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для повернення кредиту. Відповідно до ч.1 статті 553 Цивільногокодексу України за договором порукипоручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як вбачається з договору поруки, в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед банком або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань (п. 5.3) не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно із цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Таким чином, оскільки, в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, необхідно керуватися приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України в силу якої, у випадку, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (в даному випадку зобовязання щодо повернення кредиту позичальником до 17.08.2011 року), пункт 2.3.3 кредитного договору не предявить вимоги до поручителя. З вимогою про виконання взятого ним зобов'язання за договором поруки в межах строку, зазначеного в частині 4 статті 559 Цивільного кодексу України відповідач не звертався, а відтак поруку , на думку суду, слід вважати такою, що припинилася. Як вбачається з матеріалів справи, позивач поніс судові витрати по справі, а саме: за подання позовної заяви до суду [PERSON] сплатив судовий збір в сумі 640грн. згідно меморіального ордеру №4024 від 15.03.2017р. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд приходить до висновку, що слід задовольнити позов [PERSON] про визнання припиненим договору поруки та стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по справі.

Outcome: approved