Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] 04.01.2017 року звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1007 га, кадастровий номер 7425589300:03:000:0061, розташовану у с. Рівнопілля Чернігівського району Чернігівської області по вул. Садова, буд.6, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, в порядку спадкування за законом, після смерті 08.02.2016 року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, однак у звязку з тим, що згідно технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площа земельної ділянки складає 0,1007 га, а не 0,1362 га, як було зазначено у Державному акті, то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю ділянку у нотаріальному порядку. До судового засідання від представника позивача адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. /а.с.34/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає. /а.с.21/ Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як убачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №265236 [PERSON] помер 08 лютого 2016 року у віці 62 років у с. Гориця Менського району Чернігівської області. /а.с.5/ Свідоцтво про народження серії «ІІ-ЕЛ» №344291 свідчить, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. /а.с.6/ Як убачається з свідоцтва про одруження серії «І-ЕЛ» №053526, [PERSON] 03.08.2002 року уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище чоловіка «Коваленко». /а.с.7/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,1362 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 7425589300:03:000:0061, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, надана у власність на підставі рішення 5 сесії 5 скликання Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 29 березня 2007 року, що розташована у с. Рівнопілля, вулиця Садова,6, Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка належала спадкодавцю на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії «ЯГ» №862264, виданого 10.09.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010783900089. /а.с.8/ З копії кадастрового плану земельної ділянки кадастровий номер 7425589300:03:000:0061 та акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої у с. Рівнопілля, Чернігівського району, Чернігівської області, вулиця Садова, буд.6, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,1007 га. /а.с.9, 10/ Згідно повідомлення про відмову у прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №ПВ-7400000262016, заявнику було відмовлено, оскільки вносити зміни щодо площі земельної ділянки може тільки власник (п.118 постанови КМУ №1051 від 17.10.2012 року). /а.с.11/ З постанови державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 21.12.2016 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з відсутністю інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. /а.с.12/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як вбачається з копії спадкової справи №239/2016 [PERSON] прийняла спадщину [PERSON], подавши 06.04.2016 року відповідну заяву до Чернігівської районної державної нотаріальної контори, а його дружина [PERSON] та дочка [PERSON], які також є спадкоємцями першої черги за законом, 06.04.2016 року та 20.07.2016 року відповідно подали заяви про відмову від належної їм частки у спадщині після смерті [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку не видавалось. /а.с.31-33/ Таким чином, позивач не має можливості отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, із-за відсутності інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, отже існує спір про право і права та інтереси [PERSON] порушуються, з незалежних від неї причин, а тому підлягають судовому захисту. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно пункту 118 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» №1051 від 17.10.2012 року, внесення до Поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання). У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність спадкодавця [PERSON] припинилась у момент його смерті і за таких обставин отримати належний правовстановлюючий документ, з усуненням порушень земельного законодавства, саме на імя спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що за життя [PERSON], на підставі рішення Хмільницької сільської ради, належала земельна ділянка площею 0,1362 га, однак при виготовленні акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), фактична її площа склала 0,1007 га. Отже, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе визнати за нею, як за спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,1007 га, яка розташована у с. Рівнопілля, вул. Садова,6 Хмільницької сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved