Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

[PERSON] 22.10.2015 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі. Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 02.04.1997 року, який між ними розірвано 07.12.2009 року згідно рішення Надвірнянського районного суду. У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого записані вона з відповідачем. Згідно рішення Надвірнянського районного суду від 21.10.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини його доходу до повноліття сина. В даний час син [PERSON] вже досяг повноліття і навчається на денній платній формі навчання в Івано-Франківському коледжі фізичного виховання і спору України І-ІІ рівняакредитації. Вона зобовязана витрачати кошти, необхідні на оплату навчання дитини, на його прожиття. Відповідач матеріальної допомоги в достатньому обємі на утримання дитини не надає, чи має місце роботи їй не відомо. Оскільки син практично знаходиться на її утриманні і потребує матеріальної допомоги, яку вона сама не взмозі надавати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за другим сином [PERSON], [INFO] і не працює, тому змушена звернутися з даним позовом в суд. Просить позов задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання сина [PERSON] 1000 грн. щомісячно на час навчання дитини, чи до досягнення ним 23-річного віку у звязку з тим, яка з цих обставин настане раніше. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити в повному обємі . Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений завчасно і належним чином, про що свідчать як поштові розписки, так і оголошення в засобах масової інформації, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Сторони, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається по останньому відомому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. За згоди позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано 07.12.2009 року згідно рішення Надвірнянського районного суду та видано свідоцтво про розірвання шлюбу 1-НМ № 040823 (а.с.11). В даному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьками якого записані сторони по справі, і який фактично проживає з позивачем, що підтверджується актом обстеження їх матеріально-побутових умов проживання, виданого Надвірнянською міською радою та довідкою КП «Надвірнянський житловик» № 4198 від 15.10.2015 року (а.с.9-10). Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов'язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що син сторін [PERSON] навчається на 2-му курсі денної форми навчання за контрактом в Івано-Франківському коледжі фізичного виховання Національного університету фізичного виховання в спорту України. Даний факт підтверджується довідкою НЗ від 15.10.2015 року №485 та договором про підготовку молодшого спеціаліста (бакалавра) (а.с.8, ). Дохід позивачки, а також те, що вона перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON], [INFO] і не працює, свідчить про те, що вона не взмозі належним чином надавати матеріальну допомогу дитині, яка навчається на денній формі навчання, і її доходів є недостатньо для самостійного утримання повнолітнього сина. Оцінюючи всі наявні докази, а також те, що відповідач є фізично здоровою людиною, взмозі працювати та утримувати дитину, яка продовжує навчання, будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоровя, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, окрім того не спростував в поданій суду заяві обставини про те, що не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині, тому дані обставини дають суду підстави вважати, що він взмозі надавати матеріальну допомогу і на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2017 року, у твердій грошовій сумі, але не пізніше досягнення сином 23-річного віку. Разом з тим суд прийшов до переконання, що розмір коштів може бути визначений судом по 600 грн. щомісячно. Також з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved