Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказує, що 17 листопада 2016 року було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] (далі - Відповідач). Подружнє життя з Відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними припинено з травня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Від даного шлюбу немає спільних дітей. Позивач зазначає, що причини, які спонукали її звернутися з позовною заявою про розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя проживання їх, як подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам. Від добровільного розірвання шлюбу за спільною заявою Відповідач ухиляється. Позивач просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 17 листопада 2016 року, Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 84. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, після реєстрації розірвання шлюбу просила, прізвище їй змінити на дошлюбне - [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Згідно частини другої статті 110 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки та не бажають миритися. Судом встановлено, що 17 листопада 2016 року, Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 84, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на «[PERSON]», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 35 Постанови Пленуму від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved