Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Фельського С.Л. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований відповідач [PERSON] , син позивача. Однак, відповідач з літа 2017 р. не проживає у даній квартирі, та не з`являється за місцем реєстрації. Разом із тим, через реєстрацію відповідача у вказаній квартирі позивач позивач має перешкоди у користуванні належним їй майном, зокрема зазначена обставина створює їй додаткові витрати в оплаті за комунальні послуги, перешкоджає оформити субсидію. Тому, на підставі ст.ст. 386, 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою (а.с. 24). Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2020 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, призначено перше судове засідання на 17.06.2020 на 14:00 год. (а.с. 15). 17.06.2020 розгляд справи відкладено на 15.07.2020 на 13:00 год. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у заяві зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином шляхом надіслання повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою, зазначеною у позовній заяві, що відповідає адресі його зареєстрованого місця проживання. Проте, конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній». Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Оскільки судові повістки надсилались відповідачеві за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів (із занесенням до протоколу судового засідання). Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] , [INFO] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.06.2019 № 171376681 (а.с. 9). Відповідно до наданої суду в порядку ч. 1 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) інформації, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у вказаній квартирі з 20.05.1994 (а.с. 14). Вказана обставина також підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 119610-2019 від 07.03.2019 (а.с. 7). Як вказує позивач у позові, відповідач [PERSON] з літа 2017 р. не проживає у даній квартирі, не користується нею, виїхав до іншого місця проживання. Та обставина, що у належній позивачеві квартирі зареєстрований відповідач, перешкоджає позивачеві здійснювати право володіння і користування належним їй майном. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права\~\~власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження\~\~своїм майном. Верховний Суд України в своїй постанові від 16.01.2012 у справі № 6-57цс11 зазначив, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Оскільки судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований, але не проживає понад два роки відповідач [PERSON] , що перешкоджає позивачеві у здійсненні права володіння та користування своїм майном, тому суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для усунення вказаних перешкод позивачеві шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн., що документально підтверджені (а.с. 6).

Outcome: approved