Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

[PERSON] , від імені якого діє [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.09.2007 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк) було укладено кредитний договір № СV10GА00000026 строком до 25.09.2017 року. В якості забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором із [PERSON] було укладено іпотечний договір від 28.09.2007 року, за умовами якого [PERSON] передаkла в іпотеку банку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Пунктом 7.1. кредитного договору передбачено, що банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 26.09.2007 року до 25.09.2017 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 10 500 доларів США. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.09.2016 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто достроково з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № СV10GА00000026, від 26.09.2007 року. Таким чином, банк змінив строки виконання кредитного договору, направивши відповідно до ст.1050 ЦК України вимогу (позовну вимогу) до [PERSON] про дострокове повернення кредиту та отримав 28.09.2016 року відповідне рішення. [INFO] року [PERSON] (іпотекодавець) померла, спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] . Оскільки право вимоги у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 16 травня 2016 року (моменту направлення позовної вимоги про дострокове повернення кредиту), то банк мав можливість звернутись з вимогою про повернення боргу до спадкоєців іпотекодавця упродовж одного року з моменту настання строку вимоги, тобто з 16.05.2016 року до 16 травня 2017 року. Однак банк цього не зробив. Таким чином, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив передбачені ч.3 ст.1281 ЦК України строки пред`явлення вимоги до спадкоємців іпотекодавця, то іпотека за іпотечний договором від 28.09.2007 року, укладеним із [PERSON] . Предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] є такою, що припинена з 17 травня 2017 року. Банк пропустив преклюзивний (правоприпиняючий) строк звернення з вимогою до спадкоємців іпотекодавця, навіть якщо виходити із того, що строк виконання настав 25.09.2017 року (строк надання кредиту за умовами кредитного договору з 26.09.2007 року до 25.09.2017 року), що узгоджується з висновками Великої палати Верховного суду у справі № 522/407/15-ц. Просив визнати припиненою іпотеку, згідно іпотечного договору № СV10GА00000026 від 28.09.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк»), посвідчений 28.09.2007 року приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Олексюк Світланою Василівною по реєстру № 3939, згідно з яким в іпотеку передано нерухоме майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , який знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені вимоги з наведених підстав. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» Українець О.П. заперечував проти задоволення позову тим, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позичальником та боржником за кредитним договором є [PERSON] , а не іпотекодавець [PERSON] , яка помела [INFO] . , а тому Банк не зобов`язаний був пред`являти свої вимоги до спадкоємців. На сьогодні іпотека є дійсною, і у зв`язку із смертю іпотекодавця права та обов`язки за договором іпотеки перешли до спадкоємця [PERSON] . Правила статті 1281 ЦК щодо строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов`язань, забезпечених іпотекою. Третя особа - приватний нотаріус Олексюк С.В. подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 26.09.2007 року між Приватбанком та [PERSON] було укладено кредитний договір за № СV10GА00000026, за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 10500 доларів США на строк до 25.09.2017 року. На забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 28.09.2007 року із [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 28.09.2016 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто достроково з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № СV10GА00000026, від 26.09.2007 року. [INFO] іпотекодавець [PERSON] померла і спадщину після її смерті прийняв її син [PERSON] . Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави припинення іпотеки. Так, іпотека припиняється у разі: - припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; - реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; - набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; - визнання іпотечного договору недійсним; - знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; - з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ч.2 ст.533 ЦК України застава, встановлена первісним боржником зберігається після заміни боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язав задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовеч кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п.5 ст.1219, ст.1282 ЦК України). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позичальником та боржником за кредитним договором є [PERSON] . Померла [INFO] року [PERSON] є іпотекодавцем. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.36 постанови № 5 від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ст.23 Закону України «Про іпотеку»). Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов`язки іпотекодавця, а й обов`язки за основним зобов`язанням у межах вартості спадкового майна. Представник позивач посилається на висновки Великої палати Верховного суду у справі № 522/407/15-ц, зокрема на те, що наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців (ст.1281, ст.1282 ЦК України ст.23 Закону України «Про іпотеку») є позбавлення кредитора права вимоги. Разом з тим, це не є підставою для припинення іпотеки. Натомість у вказаній позивачем постанові зазначено, що стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Враховуючи наведені вимоги законодавства та встановлені судом обставин, підстав для задоволення позову не вбачається. На підставі ст.ст.598, 599, 608 ЦК України, ст.ст.1, 17, 23 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: dismissed