Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

[PERSON] , в особі представника - адвоката Будовської Н.В., звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, на період встановлення інвалідності. В обґрунтування позову зазначено, що з 20.07.1990 по 13.08.2020 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до лікарських висновків, [PERSON] з 2002 року хворіє на цукровий діабет з важким перебігом захворювання: множинними діабетичними ускладненнями та супутньою патологією. З 2008 року позивачка є інвалідом ІІ групи внаслідок загального захворювання, останнє пов`язане з втратою органу. Статус особи з інвалідністю встановлений позивачці під час перебування у шлюбі з відповідачем. У зв`язку із загостренням хвороби впродовж 2019-2020 років позивачка кілька разів перебувала на стаціонарному лікуванні, у 2019 році їй була проведена ампутація П-У правої стопи. Крім того, згідно з консультаційним висновком спеціаліста від 18.08.2020 позивачці встановлений діагноз «злоякісна меланома шкіри». На теперішній час [PERSON] працює вчителем у Запорізькому навчально-виховному комплексі № 67, проте питання подальшої працевлаштованості є спірним через перебування на тривалому стаціонарному лікуванні. Зважаючи на характер захворювання, позивачка потребує щорічного санаторного курортного лікування та дієтичного харчування, придбання дороговартісного спеціалізованого взуття. Самостійно позивачка не в змозі забезпечити своє лікування та утримання на необхідному рівні, колишній чоловік добровільно не надає їй матеріальної допомоги, хоча має постійний дохід, який приблизно складає 40 000 грн., інших осіб на утриманні не має, що і стало підставою для звернення до суду із позовом. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Від представника позивача - адвоката Будовської Н.В., надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач неодноразово повідомлявся судом про дату, час і місце судового розгляду справи в установленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за адресою місця проживання засобами поштового зв`язку. Проте, повторно в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позовну заяву. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 75 СК України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи; один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.1990 по 13.08.2020 (а.с. 27, 28). Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 651279 з 17.12.2019 [PERSON] встановлена інвалідність другої групи до 01.01.2021, з непрацездатністю на період активного лікування (а.с. 8). Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 077415 інвалідність [PERSON] встановлена безстроково із зарахуванням строку з 01.01.2021 (а.с. 53-54). Відповідно до копій виписок із медичної картки стаціонарного хворого, позивач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня № 3» ЗМР: -з 28.03.2019 по 15.04.2019 з діагнозом: СДС змішана форма ХНК 3ст. Інфіковані рани 1,2,3 пальців лівої стопи та виписана на амбулаторне долікування (а.с. 7); -з 30.09.2019 по 16.10.2019 з діагнозом: СДС, змішана форма, стан після ампутації 2-5 пальців правої стопи (05.08.2019), млявогранулююча рана правої стопи (а.с. 9); -з 16.07.2020 по 28.07.2020 з діагнозом: цукровий діабет, тип 2, ВІЗ, важка форма, ст. декомпенсації; діабетична ангіретінопатія OV; діабетична симетрична дистальна сенсорно-моторна полінейропатія ІІІ ст., NSS-5 NDS-5, хронічний перебіг; СДС змішана форма, стан після ампутації ІІ-V пальців правої стопи, тривало незагойна післяопераційна рана культі правої стопи; ХХН ІІ (СКФ 70), діабетична нефропатія ІІІ ступеня (МАУ), ХННо; полінодозний зоб І ст. (дрібні вузли обох часток), еутиреоз; гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 3, ризик 4, ГЛШ); ожиріння І ст. (ІМТ-32) андроідне, аліментарно-конституційне, з розгорнутою симптоматикою метаболічного синдрому; гіперліпідемія ІІ б.; НАС гепатоз (а.с. 10). Крім того, згідно з копією консультаційного висновку спеціаліста від 18.08.2020, [PERSON] має злоякісну меланому шкіри (а.с. 11). Відповідно до копій квитанцій № 32 від 14.11.2019 та № 33 від 22.11.2019 позивачка сплатила кошти за виготовлення чобіт ТОВ «Чобіток» ЛТД на загальну суму 9500 грн. (а.с. 12). Також, згідно з копіями наданих позивачкою квитанції, з 10.06.2020 по 04.10.2020 нею було витрачено кошти на купівлю ліків, лікарських засобів та проведення лабораторних досліджень на загальну суму 11 710,46 грн. (а.с. 16-22). Таким чином, враховуючи, що позивачка є особою з інвалідністю ІІ групи, незважаючи на офіційне працевлаштування не здатна забезпечувати своє лікування на належному рівні, а відповідач є особою працездатного віку та має постійний дохід та можливість надавати позивачці матеріальну допомогу, не має на своєму утриманні інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved