Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Позивачі вказують, що 04.02.2006 року помер їх батько та чоловік [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавцеві та скадалося з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Першотравневій, будинок 74 в селі Студенок Ізюмського району Харківської області. Через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позивачам рекомендовано звернутися до суду для захисту своїх прав. Просили позов задовольнити та визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом. Позивачі [PERSON] та [PERSON], їх представник [PERSON] надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягали, просили позов задовольнити. Представник Студенокської сільської ради просить розглянути справу у їх відсутність, заперечень на позов не надали. Перевіривши матеріали справи, судом було встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 17 березня 1963 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.14). Відділом РАЦС Калінінського районного управління юстиції м. Донецька видано свідоцтво про смерть [PERSON], який помер 04.02.2006 року.(а.с.18) Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області повідомлено, що після смерті гр. [PERSON], який помер 04 лютого 2006 року, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по вулиці Першотравневій, будинок 74 в селі Студенок Ізюмського району Харківської області не має можливості, так як відсутній правовстановлюючий документ на будинок.( а.с.19) Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року; законами України: від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право»; іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вивчивши матеріали справи, заяви сторін, суд приходить до висновку, про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст.392 ЦПК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved