Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] 08.12.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває з 29.10.2005 року у шлюбі, який зареєстрований Головківською сільською радою Чигиринського району Черкаської області. Сімейне життя з відповідачем не склалося із за несумісності характерів. На даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває повністю на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.12.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, але скерувала заяву в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, також скерував заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 2005 року, який зареєстрований Головківською сільською радою Чигиринського району Черкаської області, актовий запис № 4. Сімейні відносини між сторонами не склалися із за протилежних поглядів на шлюб та сім'ю, що призводить до сварок із за несумісності характерів. Подружні відносини припинені з жовтня 2014 року, примирення між ними неможливе, спір про поділ спільного майна відсутній. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частка заробітку (доходів) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом відповідно до ст. 183 СК України. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки кожен з подружжя має право припинити шлюбні стосунки, примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права на особисту свободу. Оскільки відповідач є працездатним, не має на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, має задовільний стан здоров'я та може надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення. При подачі позову даної категорії позивачка була звільнена від оплати судового збору, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача в сумі 551, 20 грн. за вимогу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини .

Outcome: approved