Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу дійсним, в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №19981 від 15 квітня 1997 року, а саме квартири № 40 в будинку № 21 корпус 1 по вулиці Космонавтів в м. Одесі, загальною площею 43,60 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., укладений між [PERSON], яка діяла від власного імені та від імені і в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований на Одеській товарній біржі. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 15 квітня 1997 року позивачі та відповідач уклали на Одеській товарній біржі договір купівлі-продажу нерухомого майна №19981 від 15 квітня 1997 року, а саме квартири № 40 в будинку № 21 корпус 1 по вулиці Космонавтів в м. Одесі. 19 квітня 1997 року вказаний договір був зареєстрований в ОМБТІ в книзі №197 пр. на стор. 167, реєстрація №270. 192. На час укладання договору не існувало законодавчих обмежень на здійснення такого правочину біржами. Відповідач після продажу квартири, звільнив квартиру та передав ключі позивачам, які зареєстрували своє місце проживання 12.05.1997 року. Між продавцем та покупцями було досягнуто домовленості про всі істотні умови угоди і відбулося повне виконання договору. Позивачі використовують квартиру для постійного проживання, утримують її в належному санітарно-технічному стані та регулярно сплачують комунальні послуги. Проте відсутність нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу не надає їм можливості розпорядитися своєю власністю на власний розсуд. Позивачі в судове засідання не зявились, надали до канцелярії суду спільну заяву, в якій просили суд слухати справу за їх відсутності та зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив суд розглянути справу у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 15 квітня 1997 року між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 19981, а саме: квартири № 40 в будинку № 21 корпус 1 по вулиці Космонавтів в м. Одесі. 19 квітня 1997 року вказаний договір був зареєстрований відповідачами в ОМБТІ в книзі №197 пр. на стор. 167, реєстрація №270, які з моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і по теперішній час здійснюють користування та володіння квартирою у повному обсязі, сплачуючи усі комунальні платежі . Таким чином, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавці отримали кошти, а покупцям було передано нерухоме майно і до них перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було ними зареєстровано. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Отже, за вказаним договором позивачі набули права власності на квартиру № 40 в будинку № 21 корпус 1 по вулиці Космонавтів в м. Одесі. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. \~\~\~\~\~\~\~\~ Частиною 2 ст. 47 ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачу у здійсненні права власності та розпорядження його майном, яке передбачене ч. 1 ст. 319 ЦК України. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом. \~Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним.

Outcome: approved