Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, в якому вказує, що 20 вересня 2003 року йому за актом приймання - передачі на підставі наказу № 67 засновника Приватного сільськогосподарського підприємства імені Лесі Українки, було передано у приватну власність квартиру [ADDRESS]. Рішенням Липківської сільської ради вулицю «Радянська» перейменовано на вулицю «Джерельна». Станом на 11 вересня 2018 року квартира має загальну площу 23,2 квадратних метрів. Інвентаризаційна вартість квартири становить 24 104 гривні 00 копійок. Позивач з метою реєстрації права власності звернувся до реєстратора з державної реєстрації прав на нерухоме майно, проте отримав відмову через те, що подані ним документи не відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На сьогоднішній день діяльність ПСП імені Лесі Українки припинено без правонаступництва, а тому укладення будь-яких договорів з приводу належного позивачу нерухомого майна є неможливим, через відсутність сторони правочину. Вищевказана квартира на балансі Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області не перебуває, а тому використати своє право на безоплатну приватизацію житла позивач також не має можливості. Даною квартирою позивач володіє відкрито та безперервно, з моменту вселення до квартири, до нього ніхто та ніколи не пред'являв жодної вимоги, як пов'язаної з володінням так і з приводу користування квартирою. Позивач просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на [ADDRESS]. Позивач в підготовче судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника сільської ради, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Наказу № 67 від 20 вересня 2003 року Приватного сільськогосподарського підприємства імені Лесі Українки «Про передачу [ADDRESS] [PERSON].» передано [PERSON] [ADDRESS], в приватну власність та вирішено оформити акт приймання передачі. Дана інформація підтверджується актом приймання передачі від 20 вересня 2003 року складеного ПСП ім. Лесі Українки. Згідно довідок № 336 та № 337 від 06 вересня 2018 року Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [ADDRESS] дійсно перебуває у користуванні [PERSON] - [INFO], з 20 вересня 2003 року та дана квартира на балансі в сільській раді не перебуває. Відповідно до рішення Сорок третьої сесії VІ скликання від 06 серпня 2015 року Липківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області «Про перейменування вулиць у селі Липки Попільнянського району Житомирської області», вулицю «Радянська» в селі Липки перейменовано на вулицю «Джерельна». Як вбачається з Технічного паспорта на [ADDRESS], виготовленого 11 вересня 2018 року ФОП [PERSON], замовником технічної інвентаризації на вказаний будинок є [PERSON]. Загальна площа квартири 23,2 квадратних метрів. Згідно детальної інформації про юридичну особу Приватне сільськогосподарське підприємство імені Лесі Українки є юридичною особою, але 13 листопада 2007 року зареєстровано припинення юридичної особи. За змістом статей 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як вбачається з п.п. 9, 11, 13. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Отже позивач добросовісно з 2003 року заволодів чужим майном, а саме: [ADDRESS], понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, тому за ним може бути визнано право власності на це нерухоме майно за набувальною давністю. Нормами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на вищевказану квартиру.

Outcome: approved