Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Позивач Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У своєму позові позивач просить суд усунути перешкоди в користування власності, шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], а саме з квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що 24 грудня 2007 року [PERSON] та [PERSON] відмовились від права власності на квартиру в аварійному будинку за адресою: [ADDRESS], та зобов'язались знятись з реєстрації за вказаною адресою. Від органу місцевого самоврядування відповідачі отримали грошову компенсацію за квартиру. Проте з реєстрації у квартирі не зняти. Вказана обставина не дає можливості позивачу виключити будинок з житлового фонду міста. II. Заяви, клопотання позивача, відповідача. В судове засідання позивач Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам'янської міської ради не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини не явки до суду не повідомила, викликалась через сайт суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини не явки до суду не повідомила, викликалась через сайт суду. Представник третьої особи Відділу реєстрації адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю та прохав винести рішення відповідно до чинного законодавства. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. III. Процесуальні дії по справі. 04 жовтня 2017 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання. Відповідачем до суду відзиву не надано. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради № 797 від 14.11.2007 року затверджено заходи щодо відселення мешканців з аварійних житлових будинків зсувонебезпечного району Шамишиної балки (а. с. 9). 24 грудня 2007 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилась від права власності на квартиру в аварійному будинку за адресою: [ADDRESS], заява про що зареєстрована нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В. (а. с. 5) Згідно відомостей ОКП «ДБТІ» від 02.12.2016 року, відомості про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру відсутні (а. с. 8). Вказана обставина підтверджена й інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 21.08.2018 року. Проте, відповідно до особового рахунку [NUMBER] в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстрованими значяться відповідачі [PERSON] та [PERSON] Згідно акту про не проживання КП КМР «УКОЖФ» від 21.08.2018 року відповідачі за вказаною адресою не проживають з 2007 року. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Як роз'яснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;стаття 405 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. VI. Висновки суду. Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, а тому суд оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. VII. Розподіл судових витрат. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі по 800 грн. з відповідачів, що документально підтверджено. Враховуючи викладене та

Outcome: approved