Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) 08.04.2016 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту перебування на утриманні [PERSON]. У заяві зазначила, що [INFO] року помер її нерідний дід - [PERSON], який проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. Із дідом заявник та іншими членами родини заявника проживали з 1994 року. Після смерті діда, [PERSON] звернутись до нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину не могла, оскільки на той час була неповнолітньою. Проте, при підготовці документів для оформленні спадщини з'ясувалось, що вона не може довести факт перебування на утриманні спадкодавця. Дана обставина заважає заявнику реалізувати своє право на прийняття спадщини. Обставини проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] було підтвердженно рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 серпня 2015 року у справі №371/669/15-ц. Просить встановити юридичний факт, що вона [PERSON] перебувала на утриманні [PERSON] до дня його смерті. У судове засідання [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує. Представник Миронівської міської ради Київської області Савенко В.М. в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заяву [PERSON] просить задовольнити. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно із поданих доказів /а.с. 11-18/ місцем проживання заявника є [ADDRESS] Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За змістом мотивувальної частини рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 серпня 2015 року у справі №371/669/15-ц, яке набрало законної сили, встановлено: «- [PERSON], [INFO], постійно проживав у [ADDRESS] /а.с. 35, 52/, разом із ним проживали родичі його цивільної дружини, у тому числі заявник [PERSON] /а.с. 90/. … Юридичний факт, що [PERSON] проживала однією сім'єю із [PERSON] протягом п'яти років з січня 1994 року до дня його смерті [INFO] року в судовому засіданні підтверджений актами обстеження житлових умов від 16.06.1994 року та актом обстеження житлово побутових умов від 13.04.1999 року. Із вказаних актів вбачається, що [PERSON] проживала однією сім'єю зі своїм дідом [PERSON] /а.с. 90-92/, заявою міського голови м. Миронівка В.М. Савенка /а.с.30/, копіями квитанцій про сплату комунальних послуг за 1994-1999 роки /96-99/, листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна /а.с 35/, листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві /а.с. 52/, витягом з актового запису про смерть № 1191 від 30.12.1999 року /а.с. 53/, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна №40543751 від 13.07.2015 року /а.с. 78/, інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно №40543982 від 13.07.2015 року, довідкою Шевченківського районного відділу Головного управління в м. Києві Державної міграційної служби №11/1525 від 19.08.2015 /а.с.97/, витягом із Спадкового реєстру (спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину) /а.с.100,101/.» Таким чином із вказаних обставин вбачається, що заявник - [PERSON], будучи неповнолітньою особою, проживала разом із [PERSON], з матеріалів справи не встановлено та сторонами не доведено, що [PERSON] мала власні джерела доходу, працювала, чи отримувала матеріальну допомогу від інших осіб, окрім [PERSON] Згідно ч. 1, 2 ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до п. 3 ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 сім'я є природним та основним осередком суспільства та має право на захист зі сторони суспільства та держави. Згідно із ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Так статтею 3 СК України окреслено загальні ознаки, яким повинен бути зв'язок між фізичними особами для того, щоб вони вважалися сім'єю. До таких ознак належать: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, взаємні права та обов'язки. Законодавством України не визначено іншого порядку встановлення факту перебування на утриманні, ніж в порядку, передбаченому главою 6 Цивільного процесуального кодексу України. При визначенні предмета доказування за цією категорією справ суд враховує норми матеріального права, що регулюють правовідносини, між потенційними суб'єктами яких можуть стати заявник та заінтересована особа у разі встановлення судом юридичного факту і реалізацією заявником належного йому суб'єктивного права, зокрема положення ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР (який діяв на час відкриття спадщини). Так, для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був неповнолітньою особою на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього не менше п'яти років незалежно від того, чи є він членом сім'ї померлого (ст.ст. 1264,1265) ЦК України. Вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки встановленні рішенням суду у справі №371/669/15-ц. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Зважаючи на надані та досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що основним і постійним джерелом засобів до існування [PERSON] була допомога з боку [PERSON], а отже є беззаперечним факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] до дня його смерті. Згідно з ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на отримання спадщини.

Outcome: approved