Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

I.Стислий виклад позиції учасників справи 1.Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк, АТ КБ «ПриватБанк», Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за договором б/н від 12 квітня 2010 року (далі - Договір) в розмірі 25 955,48 грн, а також витрат зі сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. 2.Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 12 квітня 2010 року, при укладанні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну карту (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримання картки, що додається). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з чим відповідач станом на 10 червня 2021 року має заборгованість у розмірі 25 955,48 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7 762,73 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом 18 192,75 грн. 3.Представник відповідача у відзиві на позов вважав, що позовні вимогу банку не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що Відповідачка не укладала з позивачем кредитного договору. Позивачем не надано належних та допустимих доказів факту укладення між сторонами 12 квітня 2010 року кредитного договору, оскільки анкета-заява, на яку посилається позивач, не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі та на умовах, зазначених у позовній заяві. Інші надані банком документи (Умови та Правила надання банківських послуг) не містять підпису відповідача, у зв`язку з чим доводи позивача про те, що відповідач погодився з тим, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами складає між ним і банком договір, не заслуговують на увагу. Також посилався на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Вказує, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості, оскільки банком не доведено укладання кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми. Крім того, з наданої позивачем роздруківки вбачається, що позивачем односторонньо двічі змінювалась процентна ставка (30%, 34,8% та 43,20%), що чинним законодавством не допускається, а кредитного договору, який би встановлював позивачу таке право, сторони не укладали. Зазначає, що згідно з позовною заявою та доданою до неї роздруківкою вказана заборгованість за тілом кредиту в сумі 3299,84 грн утворилась з 12 квітня 2010 року по 10 червня 2021 року за цей же період нарахована заборгованість по відсоткам. Вказує на те, що позовна заява подана до суду 18 червня 2021 року, тобто з пропуском строку позовної давності, на застосуванні якої стосовно всіх вимог позивача наполягає відповідачка. Зазначає, що жодних дій, які б свідчили про переривання позовної давності, відповідачка не вчиняла. Зокрема, вказівка у розрахунку позивача на те, що відповідачкою внесено грошову суму на погашення боргу в розмірі 784209,87 грн. 09 жовтня 2020 року, не відповідає дійсності, оскільки відповідачка цей платіж не здійснювала, а згідно доданої позивачем Виписки по рахунку відбулась відміна штрафів за минулі періоди згідно рішення банку. До того ж розмір заборгованості за тілом кредиту 7762,73грн згідно розрахунку позивача не змінюється з січня 2018 року. Звертає увагу на те, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2020 року по справі № 219/4143/20, яке набрало законної сили, за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, встановлено, що заборгованість, нарахована АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 7762,73 грн, є нарахованою за період з 12 квітня 2010 року по 31 травня 2017 року, що свідчить про те, що у своєму позові АТ КБ «ПриватБанк» умисно зазначає про інший період нарахування спірної суми з метою уникнути застосування позовної давності. Крім того, згідно з матеріалами справи позивач видав відповідачу платіжну картку від 24 вересня 2012 року зі строком дії по квітень 2016 року. Отже, строк виконання зобов`язань відповідача обмежено квітнем 2016 року. Таким чином, право кредитодавця нараховувати проценти припиняється після спливу строку дії картки, а тому після 01 квітня 2016 року позивач за будь-яких умов взагалі не міг здійснювати нарахування процентів за зобов`язаннями відповідача. 4.Представник позивача у відповіді на відзив заперечувала проти доводів відповідача та зазначила, що вимоги Банку є обґрунтованими, а відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони (ч.1,2 ст.207 ЦК). Відповідачка користувалась кредитними коштами, що вбачається з виписки по картковому рахунку, розрахунок заборгованості нею не спростований. Під час укладання кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,5% в місяць або 30% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг з якими відповідача було ознайомлено. Вказує, що кошти, які надійшли на виконання виконавчого напису нотаріуса, були спрямовані в рахунок погашення заборгованості, але для повного погашення заборгованості цих коштів виявилось не достатньо, тому банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Строки позовної давності не сплили зважаючи на те, що строк дії картки - до останнього дня 04.2016 року, тоді як Банк звернувся з позовом до суду 30 червня 2021 року. Відповідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, був збільшений до 50 років. II.Процесуальні дії у справі 5.Ухвалою суду від 26.07.2021 року відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. III.Заяви, клопотання 6.Представник Позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити. 7.Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача у судовому засіданні не з`явився, надав заяву в якій просив судове засідання провести у його відсутність, в позові просив відмовити з підстав, що викладені у відзиві. IV.Установлені судом фактичні обставини 8.12 квітня 2010 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого Відповідач отримала кредит у розмірі 3000,00 грн шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну кредитну картку «Універсальна». 9.У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. 10.До матеріалів справи Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. 11.Відповідно до довідки Банку [PERSON] згідно кредитного договору б/н отримала картку № [NUMBER] зі строком дії - 04.2016 року. 12.19 серпня 2020 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області по справі № 219/4143/20 за позовом [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса від 17 листопада 2017 року про заборгованості за кредитним договором з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк». 13.Згідно з довідкою АТ «Укрпошта» від 29 жовтня 2020 року №02-1182, з [PERSON] за виконавчим написом № 12209 від 17 листопада 2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. утримано кошти у сумі 15 611,89 грн. за період з травня 2018 року по квітень 2020 року. V.Оцінка суду 14.Частиною 1 ст. 1054 ЦК встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 15.Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 16.Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК). 17.Відповідно до ст. 629 ЦК, договір є обов`язковим для виконання сторонами та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК). 18.За положеннями ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК). 19.Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн, що підтверджується виписками з рахунку за краткою відповідача № [NUMBER] , з якою також вбачається користування цими кредитними коштами, зокрема і за збільшеним кредитним лімітом до 8000 грн (арк.с. 8, 45-48). 20.Статтею 525 ЦК закріплено правило, за яким одностороння відмова від зобов`язання недопустима. Статтями 526, 527, 530 ЦК передбачені загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 21.Вирішуючи доводи представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» стосовно того, що Умови та правила надання банківських послуг є невід`ємною складовою укладеного між сторонами 12 квітня 2010 року кредитного договору, адже останній є договором приєднання, суд виходить з такого. 22.За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 23.Згідно із частиною першою статті 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. 24.За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 25.Наведене дає підстави для висновку, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. 26.Натомість Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Банку, долучений позивачем до позовної заяви, не містять ані підпису відповідача [PERSON] , ані іншого підтвердження узгодження сторонами саме тих Умов та правил надання банківських послуг в Банку, які долучені до матеріалів справи. Що стосується Наказу Про затвердження Умов та Правил надання банківських послуг для Банку та всіх дочірніх банків № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, наданого позивачем на підтвердження того, що саме ці Умови та правила діяли на час підписання [PERSON] , 12 квітня 2010 року Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку, то суд сприймає їх критично, оскільки вказаний наказ є доказом затвердження Умов та правил надання банківських послуг у відповідній редакції та не є доказом ані на підтвердження того, що 12 квітня 2010 року під час укладання сторонами кредитного договору до відома відповідача були доведені Умови та правила надання банківських послуг у редакції, затвердженій наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, ані на підтвердження того, що до відома відповідача впродовж дії кредитного договору від 12 квітня 2010 року були доведені Умови та Правила надання банківських послуг. 27.Відповідач у заяві по суті спору категорично заперечувала, що підписувала та погоджувала Умови та Правил надання банківських послуг, що надані позивачем і на які він постилається у позовній заяві. 28.У зв`язку з цим, суд доходить висновку про недоведеність АТ КБ «ПриватБанк» тієї обставини, що станом на час укладання сторонами 12 квітня 2010 року кредитного договору [PERSON] розуміла та погодилась саме на ті Умови та правила надання банківських послуг в Банку, які долучені позивачем до позовної заяви. 29.Так, велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, ухваленій по справі № 342/180/17, дійшла висновку про те, що за обставин, аналогічних вищевикладеним, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. 30.За таких обставин суд дійшов висновку, що долучені позивачем до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у Банку не є складовою частиною укладеного сторонами 12 квітня 2010 року кредитного договору, а відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також підставу нарахування інших платежів. . 31.З виписки з рахунку за краткою відповідача № [NUMBER] убачається, що відповідачем здійснювалось поповнення рахунку на загальну суму, яка перевищує 10 000 грн, отже є більшою, ніж заявлена до стягнення заборгованість за кредитом, яка складає 7 762,73 грн. Крім того з [PERSON] за виконавчим написом № 12209 від 17 листопада 2017 року приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. утримано кошти у сумі 15 611,89 грн. за період з травня 2018 року по квітень 2020 року. 32.Отже, на час розгляду справи кредитні кошти, отримані відповідачем за договором в межах кредитного ліміту 8000 грн, повністю повернуті Банку. 33.Крім того, Позивач, звертаючись до суду з позовною заявою до [PERSON] , просив суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 18 192,75 грн. 34.Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 35.За змістом статті 1056-1 ЦК в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. 36.З підстав та аргументів, викладених у п.п.21-30 даного рішення, суд дійшов висновку, що долучені позивачем до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг у Банку не є складовою частиною укладеного сторонами 12 квітня 2010 року кредитного договору. 37.За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. 38.З огляду на викладене вимоги про стягнення заборгованості за кредитом 7 762,73 грн та за відсотками за користування кредитом 18 192,75 грн необґрунтовані, не доведені належним чином та задоволенню не підлягають. 39.Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю питання про застосування строків позовної давності судом не розглядається. 40.Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів та аргументів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, викладені ЄСПЛ у своїх рішення. Так, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Інші аргументи сторін, викладені в заявах по суті спору., спростовуються вищевикладеним. VI. Розподіл судових витрат між сторонами 41.Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, не підлягають стягненню і понесені судові витрати по сплаті судового збору. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed