Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

[PERSON] 29.05.2017р. звернулася до суду з позовом до відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області про визнання наказу №05-к від 28.04.2017р. про звільнення незаконним, скасування його, поновлення на роботі на посаді головного спеціаліста Головного Управління Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області та виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, а також стягнення в її користь завданої моральної шкоди, покликанням на те, що з 31.12.2015р. вона працювала на посаді головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області і її безперервний стаж роботи в даній галузі становить 20 років 10 місяців. 16.11.2016р. керівництвом відповідача відповідно до Постанови КМУ від 31.08.2016р. №581 «Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» її було попереджено про звільнення у звязку з ліквідацією як юридичних осіб публічного права територіальних органів Держгеокадастру у Львівській області, однак до лютого 2017р. жодного вивільнення не відбулось і щодо посад у новостворюваній структурі їй ніхто нічого не повідомляв. 03.02.2017р. о 16.00год. начальник відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі [PERSON] усно запропонував їй посаду провідного спеціаліста у територіальному підрозділі відділу ГУ Дергеокадастру у Перемишлянському районі (на час декретної відпустки), що була нижча від займаної, однак вона усно відмовилась, оскільки вважала, що її переводять на дану посаду незаконно. При цьому їй ніхто нічого не давав підписувати, а згодом вона дізналась, що 26.01.2017р. був складений акт про те, що її попереджено про вивільнення, запропоновано іншу посаду та про те, що вона ніби відмовилась від підпису про ознайомлення з таким. Наказом начальника відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі [PERSON] №05-к від 28.04.2017р., який вона вважає незаконним, її 28.04.2017р. було звільнено з посади у звязку з ліквідацією відділу відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. На звернення в Міжрегіональне управління Національного агентства України з питань Державної служби у Львівській області та Головне управління Держпраці у Львівській області їй було рекомендовано звернутись в суд. Вважає звільнення незаконним та просить визнати наказ №05-к від 28.04.2017р. начальника відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі [PERSON] про її звільнення незаконним та скасувати його, поновити на роботі на посаді головного спеціаліста Головного Управління Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області та виплати середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 29.04.2017р. по день поновлення на роботі, а також стягнути в її користь завдану моральну шкоду в розмірі 5000грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та пояснила, що іншу посаду їй запропоновано 03.02.2017р., проте акт про це складено 26.01.2017р., який ніхто їй не давав підписувати. Від пропонованої посади вона відмовилась оскільки це є нижча посада ніж вона займала, а вона має вищу освіту і великий стаж роботи, крім цього посада декретна, тобто до 19.08.2017р. Зазначила, що при звільнені їй неповністю видали розрахункові. Моральну шкоду обґрунтовує тим, що в неї через пережите підвищився тиск, часто почало боліти серце. Просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - начальник відділу у Перемишлянському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області в судовому засіданні позов заперечив повністю як безпідставний та зазначив, що [PERSON] з 2015р. працювала на посаді головного спеціаліста Відділу не підписавши посадові інструкції, а тому їй була запропонована інша посада. Крім цього, за результатами реорганізації Відділу посада головного спеціаліста була скорочена. Від пропонованої посади провідного спеціаліста вона категорично відмовилась, а також від підпису про повідомлення, а відтак були складені відповідні акти. Звільнення було проведено відповідно до закону з виплатою всіх належних сум. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, на які посилаються сторони, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. У відповідності до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з трудової книжки АА№341751 від 01.07.1996р. [PERSON] 13.12.2015р. переведено, а 28.04.2017р. звільнено з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районів звязку з ліквідацією Відділу відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, наказ від 28.04.2017р. №05-к. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 31.08.2016р. №581 «Про реформування територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру» та Наказу Держгеокадастру від 07.11.2017р. №294 «Про ліквідацію територіальних органів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Львівській області» відділ Держгеокадастру у Перемишлянському районі як юридичну особу публічного права територіального органу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру і Державного агентства земельних ресурсів ліквідовано. Згідно Попередження про вивільнення від 16.11.2016р., підписаного позивачкою, [PERSON] попереджено, що у звязку з ліквідацією як юридичних осіб публічного права територіальних органів Держгеокадастру у Львівській області її буде звільнено згідно з п.1 ст.40 КЗпП України та гарантовано виплату вихідної допомоги у розмірі не менше середньомісячного заробітку. З огляду листа Відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області від 26.01.2017р. №14-1314-0.6-241/2-17 вбачається, що у звязку з ліквідацією Відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі як юридичної особи головному спеціалісту сектору державного земельного кадастру Відділу [PERSON] було запропоновано посаду провідного спеціаліста (на час декретної відпустки) Відділу у Перемишлянському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Як вбачається з актів від 26.01.2017р. складених комісією з ліквідації Відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі, [PERSON], якій була запропонована посада провідного спеціаліста (на час декретної відпустки) Відділу у Перемишлянському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, від переведення на зазначену посаду та підписання акту про зазначене - відмовилась. Відповідно до Наказу від 28.04.2017р. №05-к «Про звільнення [PERSON]П.», останню звільнено з 28.04.2017р. з посади головного спеціаліста сектору державного земельного кадастру Відділу Держгеокадастру у Перемишлянському районі в звязку з ліквідацією Відділу відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою відповідно до ст.ст. 44, 83 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про відпустки» компенсації всього за 163 календарні дні та вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. З огляду довідки складеної 16.06.2017р. за результатами позапланової перевірки дотримання вимог Закону України «Про державну службу» та інших нормативно правових актів з питань державної служби у Відділі Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області» вбачається, що за висновком робочої групи в результаті перевірки порушень Закону України «Про державну службу» №889-VII від 10.12.2015р. та ін. нормативно0правових актів з питань державної служби в Відділі Держгеокадастру у Перемишлянському районі Львівської області не виявлено. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Однак достатніх належних доказів на підтвердження позовних вимог позивачем суду не надано, чим порушено вимоги ст.60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Тому суд, на основі всебічного з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, зясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до висновку, що наказ від 28.04.2017р. №05-к «Про звільнення [PERSON]П.» підставний, винесений у відповідності до чинного законодавства, підстав для його скасування в судовому засіданні не знайдено. За таких обставин вимоги [PERSON] про визнання наказу від 28.04.2017р. про звільнення незаконним, його скасування, поновлення на роботі та оплаті вимушеного прогулу, суд знаходить необґрунтованими і не доведеними в судовому засіданні, а тому підстав для скасування оскаржуваного наказу, поновлення [PERSON] на посаді, оплаті вимушеного прогулу та стягнення предявленої моральної шкоди, не вбачається. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995р. №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Однак позивачкою не доведений факт заподіяння їй моральних страждань неправомірними діями відповідача, не доведено причинного звязку між діями відповідача та спричиненням фізичних і моральних страждань, також не наведено жодних доказів у чому полягає та чим саме керувалася позивач, визнаючи розмір морального відшкодування. У відповідності до ст.88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути з в користь Держави судовий збір в сумі 640.00грн.

Outcome: approved