Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

[PERSON] 26 лютого 2018 року звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав, відповідно до якої позивач просила позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що з 11 вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року було розірвано. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Аліменти, які були встановлені судовим наказом від 18 липня 2017 року, відповідач не сплачує. Станом на 01 листопада 2018 року, заборгованість зі сплати аліментів складає 28102,91 грн. Відповідач участі у житті дитини не приймає, не займається її вихованням та не переймається, фізичним, моральним та духовним розвитком, що свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Позивач [PERSON] , в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявна його заява, що засвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Черновою О.І., та згідно якої [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та просив розглядати справу про позбавлення батьківських прав без його участі. Від представника третьої особи на адресу суду надійшла заява про розгляд цивільної справи без його участі. Проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] третя особа не заперечувала. Суд, заслухавши позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд, згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним записом в графі «Батьки» свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніповським районним у місті Дніпропетровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 10 червня 2016 року. [PERSON] та [PERSON] з 11 вересня 2015 року перебували у шлюбі, який було зареєстровано Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 799. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 листопада 2017 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Рішення не оскаржено та набрало законної сили 17 листопада 2017 року (а.с.18). 18 липня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська видано судовий наказ, яким зобов`язано відповідача щомісяця сплачувати на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 18 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та обставини викладених у позові, підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості відповідача [PERSON] зі сплати аліментів, яка станом на 01 листопада 2018 року складає 28102,91 грн. (а.с.15), заявою, засвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Черновою О.І., якої [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.8) та висновком органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради від 20 лютого 2019 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1991 р.н., відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] », яким орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради визнав доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1991 р . н . , відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] (а.с.43-45). Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20 листопад 1959 року, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли б їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Відповідно до ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини її батьком підтверджено в ході судового розгляду, тому суд, враховуючи наявні докази винної поведінки відповідача, які, безперечно, свідчать саме про безпідставне ухилення батька від виконання своїх обов`язків, вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі судового наказу, виданого 18 липня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська відповідач зобов`язаний щомісяця сплачувати на користь позивача аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 18 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.17). На підставі викладеного, задовольняючи позовну заяву [PERSON] про позбавлення батьківських прав, рішення про стягнення аліментів не вирішувалось за наявності вказаного вище судового наказу. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України та відповідно до якої вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved