Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

[PERSON] [INFO] є двоюрідною тіткою позивача [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у місті Донецьку. Як вбачається з копіїї пенсійної справи, яку надіслав до суду представник відповідача, за життя [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була пенсіонером довічно, перебувала на обліку в УПФУ у Київському районі м. Донецька, проживала за адресою [ADDRESS] , та за цією адресою отримувала пенсію. Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, 26.04.2019 року представник позивача [PERSON] звернувся до УПФУ у м.Краматорську із заявою, в який просив запросити пенсійну справу [PERSON] , яка мешкала за адресою [ADDRESS] . 03.09.2019 року [PERSON] приватним нотаріусом Берзінь Усовою І.А.. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 65937,62 грн. 12.09.2019 року [PERSON] була виплачена недоотримана пенсія в розмірі 60632,57 грн., про що свідчить розпорядження від 10.09.2019р. та не заперечується позивачем. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Конституцією України\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до\~Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зі змісту\~ст. 1227 ЦК України\~вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст ч. 3\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~та\~ст. 1227 ЦК України\~також узгоджується із положенням\~Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що\~ЦК України\~не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч. 2 та 3\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1\~ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~без урахування норм ст. 46 цього закону. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2019 року, суд вважає такі дії відповідача неправомірними та дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача виплатити позивачу залишок недоотриманої пенсії у сумі 5305,05 грн. (65937,62 грн. 60632,57 грн.) відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.09.2019 року. Щодо позовних вимог про зобов`язання виплатити позивачу недоотриману пенсію з 2014 року по 2018 рік, суд зазначає наступне. З огляду на позовні вимоги, позивач не згодний з загальним розміром пенсії, визначеної йому в порядку спадкування. Оформлення права на спадщину здійснюється нотаріусом шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно пп. 4.14 п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5\~при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Розмір пенсії (склад спадкового майна), який вказаний у свідоцтві про право на спадщину, був визначений на підставі довідки Управління ПФУ, що була видана на запит нотаріуса. Сума пенсії, що належала [PERSON] , і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини, а позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату саме тієї суми, яка зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом. Дане свідоцтво є дійсним правовстановлюючим документом, а тому посилання в позові на те, що заборгованість з пенсійних виплат відповідно до відомостей пенсійного фонду складає значно більшу суму, є по суті спором про законність дій Управління ПФУ щодо видачі довідки про розмір несплаченої пенсії, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та не може бути розглянутий в межах позовних вимог стосовно права на спадщину. Стосовно належності спору в цій частині до адміністративної юрисдикції слід зазначити таке. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України\~(далі -\~КАС України; у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. При цьому\~стаття 2 КАС України\~завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У пункті 1 частини першої\~статті 3 КАС України\~справу адміністративної юрисдикції визначено як публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Отже, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади. До компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. У даному випадку позивач заявляє вимоги щодо зобов`язання виплатити спадкоємцю пенсії з 2014 року по 2018 рік включно, та визнати право власності на загальну суму пенсійних виплат, та яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину, де предметом спору є перевірка рішення відповідача при здійсненні владних управлінських функцій\~видачі довідки нотаріусу щодо розміру недоотриманої пенсії. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 255 ЦПК України\~суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1\~ст. 19 ЦПК України). Статтею 20 ЦПК України\~встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Отже, враховуючи вкладене, спір про зобов`язання Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вчинити певні дії щодо виплати пенсії спадкодавця за період з 2014 року по 2018 рік включно підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial