Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) 25 грудня 2014 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що шлюб між ним та Відповідачем був зареєстрований 25 травня 2012 року. Вказує, що вони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Крім того, зауважує, що із ними також проживає його неповнолітній син від першого шлюбу [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні та вихованні та на якого він отримує аліменти, згідно судового рішення. Зауважує, що впродовж останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, оскільки як він, так і Відповідач, мають діаметрально протилежні погляди на інститут шлюбу та сім'ї. Зауважує, що між ними постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає дитина, що негативно впливає на її психоемоційний стан та щоразу йому та дитині заподіює душевні страждання. Крім того, також зауважує, що Відповідач почала негативно ставитися до його сина [PERSON], наслідком чого є сварки між ними та негативний вплив на психоемоційний стан сина. Оскільки він переживає за психоемоційне та фізичне здоров'я своїх дітей, вважає, що розірвання шлюбу буде найкращим вирішенням проблеми, яка виникла, оскільки його намагання в інший спосіб її вирішити, закінчилися безрезультатно. Вказує, що на даний час ведення між ним та Відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено і, що на його глибоке переконання, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Зауважує, що у разі розірвання шлюбу, дитина [PERSON] проживатиме із матір'ю, а [PERSON] проживатиме із ним. Просить суд ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, укладений між ним та Відповідачем. У судовому засіданні факти і обставини, викладені у позовній заяві, Позивач підтримав. Зауважив, що фактичні шлюбні відносини між ним та Відповідачем припинені із лютого 2013 року і, що спір щодо майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відсутній. Також підтвердив, що у разі розірвання шлюбу, дочка проживатиме із Відповідачем, а його син від першого шлюбу - проживатиме із ним. При цьому також зауважив, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам його сина, які для нього є пріоритетними у житті, а також суперечитиме його інтересам, тому просив суд позов задовольнити. Відповідач у судові засідання жодного разу не з'явилася, про розгляд справи неодноразово повідомлялася в установленому законом порядку. Про причину неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність на адресу суду не подавала, як і пояснень чи заперечень на позовну заяву. Зазначену процесуальну поведінку Відповідача суд розцінює як небажання вживати заходи для збереження сім'ї. Оскільки Позивач не заперечував, суд знаходить можливим розгляд справи у відсутність Відповідача, на підставі наявних у справі доказів, ухваливши у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 25 травня 2012 року (а.с. 8). Сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживатиме із Відповідачем. Крім того, на утриманні та вихованні Позивача знаходиться його неповнолітній син від першого шлюбу [PERSON], [INFO] (а.с. 10-11). Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. З урахуванням викладеного, на підставі статей 105, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed