Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Як доказ заявлених вимог вказує, що [INFO] помер [PERSON], який приходився чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS]. Спадщину фактично прийняли [PERSON] та [PERSON] Останній своїх спадкових прав не оформив, так як 02.02.2017 року помер. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини виявилось, що спадкодавець не мав правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Тому просить в судовому порядку визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились. Остання подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились. Згідно поданих заяв позовні вимоги визнають, щодо задоволення позову не заперечили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.02.2017 року (а.с.10). Відповідно до витягу з погосподарської книги № 5 за 1996-2000 роки Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області по особовим рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] за [PERSON], рахується житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS], 1987 року побудови (а.с.12). Як вбачається з довідки Прилуцької сільської ради Ківерцівського району Волинської області № 166 від 26.01.2017 року спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав у спадковому будинку з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] (а.с.11). На момент відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, тому при вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ч. 1 ст. 529 ЦК України (редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. В силу ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР позивач у справі, [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та спадкодавцем стверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.02.2017 року (а.с.9). Постановою Ківерцівської державної нотаріальної контори № 375/02-31 від 09.03.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.13). З повідомлення Ківерцівської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] заведено спадкову справу № 394 за 2001 рік. 20.07.2001 року із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, звернулася дружина спадкодавця [PERSON] Інших спадкоємців не встановлено. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі оформити свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved