Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» - ПАТ «КиївЗНДІЕП» (далі - відповідач, ПАТ «КиївЗНДІЕП»), в якому просить зобов'язати відповідача внести зміни до індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) і подати до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва скореговані відомості про помісячні суми заробітку [PERSON] за період з січня по листопад 2010 року включно, у відповідності до рішення Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2013 року у справі № 22- ц/796/2512/2013 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що з 14.09.1963 року він працював у Відкритому акціонерному товаристві «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» - ПАТ «КиївЗНДІЕП», правонаступником якого є ПАТ «КиївЗНДІЕП». 09.11.2010 року позивача було звільнено з роботи з посади начальника відділу технології та організації будівництва ПАТ «КиївЗНДІЕП» у зв'язку із виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідач зобов'язаний був у день звільнення видати позивачу належно оформлену трудову книжку та провести розрахунок у визначені чинним законодавством строки. Проте, незважаючи на неодноразові звернення позивача кошти йому не були виплачені, у зв'язку із чим він звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Під час розгляду справ в суді з'ясувалось, що відповідачем до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва була подана звітність щодо нарахованої позивачеві за 2010 рік заробітної плати, розмір якої не відповідав заробітку, який в дійсності мав бути виплачений за вказаний період. Вказаний факт знайшов своє підтвердження в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2013 року, що набрало законної сили. Оскільки до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва була подана недостовірна інформація щодо заробітної плати позивача з січня по листопад 2010 року останньому було неправильно нараховано пенсію. Після звернення до ПАТ «КиївЗНДІЕП» з'ясувалось, що у відповідача відсутня частина необхідних бухгалтерських документів, які б дали змогу внести зміни до індивідуальних відомостей про застраховану особу - [PERSON] - шляхом подання до Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва скорегованої відомості. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2013 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» - ПАТ «КиївЗНДІЕП» про зобов'язання вчинити дії та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні 25.02.2014 року позивач подав письмову заяву про уточнення позовних вимог. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.03.2014 року, відповідно до ст. 35 ЦПК України, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача було залучено Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва (далі - третя особа, Управління ПФ України в Печерському районі м. Києва). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.09.1963 року по 09.11.2010 року працював в ПАТ «КиївЗНДІЕП». Наказом від 08.11.2010 року № 364к [PERSON] було звільнено з посади 09.11.2010 року у зв'язку із виходом на пенсію, згідно ст. 38 КЗпП України. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2013 року у цивільній справі № 22-ц/796/2512/2013 року за позовом [PERSON] до ПАТ «КиївЗНДІЕП» про стягнення невиплачених при звільнення грошових коштів, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та моральної шкоди, яке набрало законної сили, встановлено, що ПАТ «КиївЗНДІЕП» було подано до Управління ПФ України в Печерському районі м. Києва звітність щодо нарахованої позивачу заробітної плати у 2010 році, розмір якої не відповідав заробітній платі позивача, яка в дійсності мала бути виплачена за вказаний період. Надання ПАТ «КиївЗНДІЕП» недостовірних даних до Управління ПФ України в Печерському районі м. Києва щодо заробітної плати [PERSON] за період з березня 2010 року по листопад 2011 року відобразилося в індивідуальній відомості про застраховану особу - [PERSON] - за звітний 2010 рік (форма ОК-5 ПФУ) та призвело до неправильного нарахування пенсії позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», лля обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв. Згідно ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. 08.08.2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ «КиївЗНДІЕП» із заявою про внесення змін до індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) шляхом подання до Управління ПФ України в Печерському районі м. Києва корегуючої відомості про помісячні суми заробітку [PERSON] за період з січня по листопад 2010 року включно, у відповідності до рішення Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2013 року. Проте, у відповідь на заяву [PERSON] ПАТ «КиївЗНДІЕП» повідомило,у листі від 27.11.2013 року, що у справах товариства відсутня частина необхідних первинних документів, які б дали змогу внести відповідні зміни до індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON], оскільки документи не були передані попередніми працівниками бухгалтерії. Так, 06.04.2010 року Контрольно-ревізійним управлінням в м. Києві складено Акт № 11-30/350 про відсутність бухгалтерського обліку в Відкритому акціонерному товаристві «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» за період з 01.01.2008 року по 01.04.2010 року, згідно якого в Інституті не забезпечено збереження оброблених документів та не забезпечено їх належне зберігання протягом встановленого строку. Відповідно до розрахункових листків за січень 2010 року заробітна плата позивача складала 2 415,79 грн., за лютий 2010 року - 1 360,00 грн. (а. с. 19, 20). Як встановлено в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2013 року у цивільній справі № 22-ц/796/2512/2013 року, ПАТ «КиївЗНДІЕП» повинно було виплатити [PERSON] при звільненні 09.11.2010 року заборгованість по заробітній платі із вирахуванням її часткового погашення в сумі - 4 122,96 грн., грошову компенсацію за 96 днів невикористаної відпустки в сумі - 3 125,85 грн., а також матеріальну допомогу, передбачену п. 8.2.9. колективного договору на 2008-2010 роки в сумі - 34 000,00 грн. Згідно п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, встановлені у рішенні Апеляційного суду м. Києва від 04.04.2013 року у цивільній справі № 22-ц/796/2512/2013 року обставини щодо розміру заробітної плати [PERSON] не підлягають доказуванню. Більш того, в судовому засіданні представник відповідача Буднік А.К. позов визнав в повному обсязі. При цьому, суд зазначає, що представник відповідача Буднік А.К. діє на підставі довіреності від 09.01.2014 року № 06-05, згідно якої йому надано усі процесуальні права, передбачені законодавством України. Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 44 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності. Оскільки довіреність не містить застереження щодо обмеження представника відповідача у праві визнання позову, то суд вважає, що представнику відповідача Будніку А.К. надано такі повноваження. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, враховуючи, що відповідач визнав позов, що не суперечить чинному законодавству та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Як визначено у п. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», з 1 січня мінімальну заробітну плату на 2014 рік установлено у місячному розмірі - 1 218 гривень. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави стягується 243,60 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved