Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

[PERSON] 11 березня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 3 000 грн. та на утримання дружини в розмірі 2 000 грн. до досягнення [PERSON] трирічного віку. Позивач у своєму позові посилається на те що, 03 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання не надає, з 15 січня 2014 року сторони проживають окремо. Діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Діти часто хворіють, а тому потребують постійного контрою за станом здоров'я. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку. В зв'язку з чим позивач просить суд стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 3 000 грн. до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з липня 2013 року та 2 000 грн. на утримання дружини до досягнення [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей та дружини, але не погодився із сумою, яка має бути стягнута, оскільки на сьогодні постійного місця роботи не має. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, 03 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1142 /а.с.7/. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 15 січня 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, діти проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти на утримання дітей з відповідача на користь позивача з 11 березня 2014 року. На підставі п.7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що батько дітей має нерегулярний заробіток, позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на користь їх матері [PERSON], в розмірі 1 400 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідно віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 11 березня 2014 року, а також стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 11 березня 2014 року. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial