Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] 05 серпня 2016 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту смерті. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що 06.12.2015 року померла її мати [PERSON], яка на момент смерті проживала в [INFO]. Необхідність встановлення факту смерті [PERSON] обґрунтована тим, що ця особа померла на території, яка є тимчасово окупованою. Заявник просила суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 06.12.2015 року в м. Зугрес м. Харцизька. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року у відкритті провадження по справі було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2016 року ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року скасовано, передавши питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року відкрито провадження по справі. Заявник 30.11.2016 року надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Представник Ленінського районного у м. Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно медичного свідоцтва про смерть № 285 від 07.12.2015 року, виданого установою, що розташована на окупованій території, [PERSON] померла 05.12.2015 року внаслідок «гострої серцево-судинної недостатності, коронарного атеросклерозу» (а.с. 7). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 258 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: докази, що підтверджують факт. Та згідно до ч. 2 ст. 258 ЦПК України, докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, додаються до заяви. Однак, заявник [PERSON] в порушення вимог ст. ст. 10, 59-60, 258 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту родинних відносин з [PERSON], померлою 06.12.2015 року, зокрема, свідоцтво про народження заявника. Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності звязку у сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] недоведені, а, отже, задоволенню не підлягають. Таким чином,

Outcome: dismissed