Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 07.05.2014 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, за час шлюбу у них народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. У липні 2018 р. її чоловік та батько дітей залишив їх та пішов добровольцем у зону АТО. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Батько дітей участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Враховуючи викладене, позивач просить: стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/2 частки від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути на її користь судовий збір. Ухвалою суду від 14.01.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Копію ухвали суду від 14.01.2019 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 05.02.2019 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 0800104435323. Відзиву на позовну заяву не подав, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 07.05.2014 р. між сторонами у справі зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане 07.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області (а.с. 9). За час шлюбу у сторін по справі народились троє дітей, які на даний час є малолітніми: донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.12.2014 р.), донька - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26.04.2016 р.) та син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24.04.2018 р.) (а.с. 10,11,12). Згідно довідки про склад сім`ї № 392 від 09.11.2018 р. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . До складу її сім`ї входять: [PERSON] - чоловік, [PERSON]. - донька, [PERSON]. - донька, [PERSON]. - син (а.с. 13). Як вказала позивач, а відповідач не скористався правом заперечити проти цього, за час перебування у шлюбі у них народились троє дітей, які на даний час є малолітніми, проживають з нею та перебувають на її утриманні. На даний час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено. З урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, розмір заявлених до стягнення аліментів відповідає вимогам закону. Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору у даній справі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, проте в даній справі такі особи відсутні і посилання позивача на те, що нею сплачено було судовий збір не знайшло підтвердження, оскільки у матеріалах справи відсутня відповідна квитанція. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved