Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] 13 січня 2016 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON], зазначивши третьою особою - Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів. Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилалась на те, що [PERSON] має доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON]. Донька сторін завжди проживала разом із позивачем та її матір'ю, батько дитини ніколи не цікавився життям доньки, не виявляв бажання до спілкування з дитиною, не надає фінансової допомоги на її утримання, не виконує судове рішення щодо сплати аліментів. За викладених обставин [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також змінити розмір аліментів з 1/4 частини від всіх видів доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/3 частини. Позивач та представник її інтересів у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі, шляхом надання оголошення в засобах масової інформації з викликом відповідача у судове засідання (а. с. 48); про причини неявки суду не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України. Прокурор та представник орган опіки та піклування Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради у судовому засіданні позовні підтримали не заперечували проти їх задоволення. Судом, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому засіданні, вивчивши матеріали даної цивільної справи, були встановлені наступні факти. Батьками малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 11, 12). За рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 листопада 2008 року, яке вступило в законну силу 19 листопада 2008 року, на користь [PERSON] з [PERSON] щомісячному стягненню підлягають аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів боржника, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 вересня 2008 року (а. с. 13). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментам № 3946 від 11 березня 2016 року, виданої Ленінським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, вбачається, що станом на 01 березня 2016 року [PERSON] має заборгованість по аліментам у розмірі 62 165,39 грн. (а. с. 52). З матеріалів справи також вбачається, що з моменту народження (2003 рік) вихованням, доглядом та розвитком [PERSON] займається виключно її мати - [PERSON], дитина має гарну характеристику з місця навчання (а. с. 49, 50). Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 04 квітня 2016 року, складеного та затвердженого вчителями та керівником СЗШ № 83, учениця 7-В класу [PERSON] мешкає в двокімнатній квартирі житловою площею 53 кв.м, має необхідні умови для навчання та відпочинку, взаємостосунки з іншими членами родини - добрі, батько участі у вихованні дитини не приймає (а. с. 51). Позивачем у судовому засіданні для долучення до матеріалів справи бали надані письмові пояснення [PERSON] щодо відносин із батьком, відповідно до яких дитина проживає разом із матір'ю, батько - [PERSON] не пам'ятає, зазначила, що коли батько перестав жити з ними їй було чотири роки. Батько ніколи не приходить та не телефонує, не вітає із днем народження (а. с. 53). Згідно з висновком виконавчого комітету Собороної районної у м. Дніпропетровську ради № 5-38-113 від 26 квітня 2016 року даний державний орган вважає за доцільне позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO] (а. с. 54-55). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до статті 165 Сімейного Кодексу України особи, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав являються один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 СК України передбачений обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, про підготовку її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 СК України вказується, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Оцінюючи дослідженні у судовому засіданні докази у їх сукупності, щодо вимог позивача до відповідача стосовно позбавлення батьківських прав, враховуючи інтереси малолітньої дитини сторін, суд виходить з того, що у судовому засіданні були встановлені фактичні обставини, які свідчать про безпідставне систематичне ухилення відповідача від участі у вихованні доньки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Між тим, вирішуючи позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дитини, приймаючи до уваги, що відповідним судовим рішенням розмір аліментів визначений у середньому розмірі на одну дитину, доказів поліпшення матеріального стану відповідача або погіршення матеріального стану позивача суду надано не було, враховуючи наявну у відповідача заборгованість по сплаті аліментів, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позову в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial