Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) 29.09.2015 року звернулася до Миронівського районного суду із вказаним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 05.10.2013 померла її баба [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, у тому числі земельна ділянка площею 4,1812 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області. Будучи спадкоємицею померлої за заповітом на 1/2 її майна, позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки у державному акті про право власності на земельну ділянку, виданому бабі позивача, є виправлення. Дані обставини перешкоджають оформити спадщину у встановленому порядку. Просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на ? частину земельної ділянки, що належала її бабі [PERSON], яка померла 05.10.2013. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник Потіцької сільської ради сільський голова [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що 05.10.2013 померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №287132, виданим 08.10.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції в Київській області. Спадкоємцями в рівних частках після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим 27.04.2009 секретарем Потіцької сільської ради Миронівського району Київської області та зареєстрованим в реєстрі під №5. Відповідач спадщину прийняв та на підставі рішення Миронівського районного суду Київської області від 12.12.2014, у справі №371/2251/14-ц оформив право власності на свою частку. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №36006481 від 06.12.2013, даний заповіт є чинним. У встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач звернулася до Богуславської районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із відсутністю оригіналу державного акту на земельну ділянку та наявністю виправлення у прізвищі власника. Судом встановлено, що померлій на підставі розпорядження Миронівської РДА №289 від 09.08.2002 передано у власність земельну ділянку площею 4,1812 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У підтвердження права власності на вказану земельну ділянку було виготовлено державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ №318992, копія якого додана до позовної заяви. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю 03.06.2003 за №648. Державний акт був виготовлений та виданий на імя «Слізько» [PERSON]. Виготовлений та виданий померлій [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку містить помилки у написанні її прізвища та виправлення. Встановлено, що у державному акті на право власності на земельну ділянку її прізвище вказано «Слізько». Державний акт містить виправлення прізвища власника, посвідчене Головою райдержадміністрації [PERSON], а саме: «Слізько» виправлено на «Слізко». З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що у особистих документах померлої прізвище значиться як «Слізко». Із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, виданого відділом Держземагенства у Миронівському районі Київської області, власником земельної ділянки за держаним актом серії РЗ №318992 є [PERSON]. Вказані обставини встановлені судом також вбачаються із копії рішення Миронівського районного суду Київської області від 12.12.2014, у справі №371/2251/14-ц за позовом [PERSON] Володмира Федоровича до Потіцької сільської ради, треті особи відділ Держземагенства у Миронівському районі Київської області, [PERSON] про визнання права власності на ? частину земельної ділянки в порядку спадкування згідно вказаного рішення за [PERSON] визнано право власності на ? частину земельної ділянки площею 4,1812 га, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Потіцької сільської ради Миронівського району Київськї області у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 05.10.2013, зазначене рішення набрало законної сили 29.12.2014. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із пунктом 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Пунктом 4.20 вказаного Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються постановою державного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій, матеріалами спадкової справи померлої [PERSON] № 460/2013. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Отже, оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування можливо лише у разі, якщо є документ, який підтверджує зазначене право власності. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки спадкоємиця померлої [PERSON] не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із недоліками належного правовстановлюючого документу на спадкове майно, питання визначення належності права на майно має вирішуватись у судовому порядку, рішення суду буде юридичним документом для оформлення спадкових прав. Виходячи із викладеного, за позивачем в порядку захисту її спадкових прав необхідно визнати право на одержання у власність 1/2 частини земельної ділянки, право на яку мала померла [PERSON] На підставі викладеного, ст.ст. 328, 373, 1216, 1218, 1223, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 81, 125, 158 ЗК України,

Outcome: approved