Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, в якому вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON] , останнє місце проживання якої було село Миролюбівка, Попільнянського району, Житомирської області. Після смерті матері відкрилась спадщина. Крім іншого майна, до його складу входить: земельна ділянка площею 0,60 га, розташована на території Попільнянської селищної ради в [ADDRESS] , яка передана у приватну власність спадкодавцю рішенням виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради народних депутатів Попільнянського району Житомирської області № 8 від 18.03.1994 року. Рішенням Сорок п`ятої сесії VІ скликання Миролюбівської сільської ради від 04.09.2015 року [ADDRESS] » перейменовано на вулицю «[ADDRESS]». Позивач являється спадкоємцем за заповітом, посвідченим 01.03.1995 року секретарем Миролюбівської сільської ради народних депутатів і зареєстрованого в реєстрі під номером 7. Спадщину позивач прийняв шляхом подання заяви до Попільнянської державної нотаріальної контори. Заведена спадкова справа № 390-2020 на майно [PERSON] . Крім позивача, інші спадкоємці, відсутні. 22 лютого 2008 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований на спадковій земельній ділянці в [ADDRESS] , реєстр 722. Документи, підтверджуючі право власності на спадкову земельну ділянку, відсутні. На звернення до відповідача завершити приватизацію, одержане повідомлення від 07.09.2021 року № 92, що селищна рада не має такої можливості в зв`язку зі смертю [PERSON] . Позивач просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом, посвідченим 01.03.1995 року секретарем Миролюбівської сільської ради народних депутатів і зареєстрованого під номером 7, на майно матері - [PERSON] , померлої [INFO] , право на завершення розпочатої приватизації земельної ділянки площею 0,60 га, розташованої на території Попільнянської селищної ради в [ADDRESS] , яка передана у приватну власність спадкодавцю рішенням виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради народних депутатів, Попільнянського району, Житомирської області № 8 від 18 березня 1994 року. Судові витрати по сплаті державного мита віднести за його рахунок. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 лютого 2002 року Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 21 /а.с. 6/. Відповідно до Заповіту посвідченого 01 березня 1995 року секретарем Миролюбівської сільської ради народних депутатів, [PERSON] заповіла все своє майно своєму синові [PERSON] . Зареєстровано в реєстрі: 7 /а.с. 7/. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 22 лютого 2008 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , померлої [INFO] є її син: [PERSON] . Спадкове майно, на яке в указаній часті видано це свідоцтво, складається з житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , на приватизованій земельній ділянці розміром 0,60 га згідно рішення виконкому Миролюбівської сільської ради № 8 від 18.03.1994 року. Спадкова справа № 390-2002, зареєстровано в реєстрі за № 722 /а.с. 8/. Як вбачається з архівного витягу з рішення № 8 від 18.03.1994 року Миролюбівської сільської ради народних депутатів «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок» виданого Архівним відділом Попільнянської РДА Житомирської області № 381 від 30 жовтня 2007 року, вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, що були раніше надані громадянам у межах населеного пункту в розмірах згідно додатку, в списку під № 14 вказана [PERSON] - 0,60 га /а.с. 9/. Відповідно до рішення Сорок п`ятої сесії VІ скликання від 04.09.2015 року «Про перейменування [ADDRESS] » виданого Миролюбівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, в селі Миролюбівка, Попільнянського району, Житомирської області, [ADDRESS]» перейменовано на вулицю «[ADDRESS]» /а.с. 10/. Довідкою № 92 від 07 вересня 2021 року Попільнянської селищної ради Житомирської області перебачено, що селищна рада не має можливості завершити приватизацію земельної ділянки площею 0,6000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка була передана у приватну власність рішенням виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради від 18.03.1994 року № 8 [PERSON] (померлій [INFO] ) в зв`язку зі смертю останньої /а.с. 11/. Згідно повідомлення № 97-6-0.31-434/176-21 від 07 вересня 2021 року Відділу у Попільнянському районі Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, державні акти на право власності на земельні ділянки, які розташовані в [ADDRESS] , на ім`я померлої [PERSON] , згідно рішення № 8 виконавчого комітету Миролюбівської сільської ради від 18.03.1994 року «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок» у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на землю, державних актів на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, не зареєстровані та не виготовлялися. Також зазначають, що Витяг з Державного земельного кадастру на земельні ділянки надати неможливо, так як кадастрові номери зазначеним ділянкам не присвоєні /а.с. 12/. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI). Згідно пункту 7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Як вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», передбачено, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703, (видається свідоцтво про право власності). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За вимогами статті 125 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до приписів частини першої статті 1297 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійснені державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається фізичним та юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів державної влади, ради міністрів АРК, органів місцевого самоврядування. Частиною першою статті 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. Згідно частини 1 статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до статті 131 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного Кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з даним позовом просив залишити судові витрати за ним, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл. Зазначені обставини у їх системному зв`язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем, права на завершення приватизації вищевказаної земельної ділянки.

Outcome: approved