Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] (далі - відповідач) батьківських прав стосовно сина [PERSON] , який народився [INFO] у місті Донецьк, доньки [PERSON] , яка народилась [INFO] у місті Донецьк, доньки [PERSON] , яка народилась [INFO] у місті Донецьк. В обґрунтування позову зазначає, що є матір`ю відповідача, бабусею вказаних неповнолітніх дітей, діти проживають з нею, відповідач про дітей не турбується, не приймає ніякої участі у їхньому вихованні, батьківської турботи до них не проявляє, станом їх здоров`я, умовами життя, розвитком не цікавиться; матір дітей - [PERSON] померла [INFO] , за її життя відповідач також з дітьми не проживав та їхнім життям не цікавився; діти знаходяться на повному утриманні позивача. Ухвалою суду від 05.11.2020 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.36). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до його дітей, справу просить розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с.54). Представник органу опіки та піклування Родинської міської ради (далі - третя особа) в судовому засіданні просив позов задовольнити та позбавити відповідача батьківських прав відносно його зазначених вище дітей, пославшись на висновок органу опіки та піклування, за яким органом опіки та піклування встановлено, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з виховання своїх дітей. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (відповідач) (а.с.10-12), шлюб між якими розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.08.2013 у справі №235/3782/13-ц (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). Позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] (а.с.9). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.06.2018, яке набрало законної сили 13.07.2018, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (справа №235/2134/18) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/74609189). За змістом вказаного судового рішення судом встановлено, що діти - [PERSON] та [PERSON] проживали з [PERSON] , на утримання яких на її користь відповідач [PERSON] сплачував аліменти за рішенням суду; син [PERSON] проживав разом з бабусею - позивачем та знаходився на її утриманні. За довідкою від 08.10.2020 №8212 діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.17). За актами від 03.10.2020, складеними головою правління ОСББ Краснолиманська-56 м.Родинське, підписаними головою комісії Хаванською Н.В. та секретарем [PERSON] , діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в дійсності проживають по [ADDRESS] , де зареєстрована та проживає позивач (а.с.20-22, 15). Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.16, 53). З довідки Родинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №36 від 29.09.2020 №53 вбачається, що [PERSON] є учнем 7 класу згаданої школи, відповідач впродовж даного часу не займався утриманням та вихованням дитини, контактів з класним керівником та дирекцією школи не підтримував, навчанням сина не цікавився, вихованням та утриманням [PERSON] займається бабуся (а.с.23). З довідок Родинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 від 02.10.2020 №428 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є учнями вказаної школи, відповідач у 2019-2020 навчальному році не приймав участі у вихованні дітей в межах навчального закладу (а.с.24-25). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Родинської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 02.11.2020 №02-49/217 третьою особою встановлено, що за характеристикою із ЗОШ №36 м.Родинське від 28.10.2020 №3-20 на [PERSON] , дитина проживає з бабусею з двох років; бабуся, [PERSON] , відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок із класним керівником, опікується хлопцем. Батько вихованням сина не займається, до школи жодного разу не з`являвся, навчанням хлопця не цікавиться. Відповідно до акту з місця проживання від 03.10.2020 діти - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] ; умови проживання дітей у бабусі задовільні, для дітей створено належні умови для повноцінного проживання, навчання та розвитку (акт обстеження умов проживання від 29.10.2020). [PERSON] був попереджений належним чином про місце та час проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини, але на засідання не з`явився, надав заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до його дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Оскільки [PERSON] фактично самоусувається від виконання своїх батьківських обов`язків, орган опіки та піклування виконкому Родинської міської ради дійшов висновку, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з виховання своїх дітей, тому є підстави позбавити його батьківських прав у відношенні його дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.32-33). За побутовою характеристикою на позивача [PERSON] вона проживає разом з онуками [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , батько дітей не відвідує, участі у вихованні не приймає (а.с.34). За побутовою характеристикою на відповідача [PERSON] він проживає за адресою: [ADDRESS] , за час проживання був помічений у конфліктах з сусідами, зловживає спиртними напоями; ніде не працював, на час видачі характеристики влаштувався на «шахту «Краснолиманська»; діти з ним не проживають (а.с.35). Вислухавши в судовому засіданні 23.12.2020 думку дітей - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , суд встановив, що відповідач з дітьми не проживає та їх вихованням не займається, їхнім утриманням та піклуванням займається бабуся, з якою вони перебувають в дружніх та добрих стосунках; пояснення дітей не дозволяють стверджувати, що відповідач цікавиться їхнім особистим життям та внутрішніми почуттями, турбується про їх стан здоров`я та опікується безпекою їх існування; якщо приходить до оселі, де вони проживають, належної уваги дітям не приділяє. Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. За змістом ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами ч.1 ст.164 ЦПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, а саме якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, наведені в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, зокрема в п.15 та п.16, за якими позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. За приписами ст.9 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Дослідженими в судовому засідання письмовими доказами, які є належними та допустимими, підтверджується, що відповідач з дітьми не проживає, їхнім вихованням не займається, необхідного харчування, медичного догляду не забезпечує, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, тобто свідомо та добровільно ухиляється від виконання обов`язків щодо виховання своїх дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти. На користь наведеного свідчить і подана відповідачем до суду заява від 22.12.2020, в якій він просить позбавити його батьківських прав по відношенню до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають як один з батьків, опікун, піклувальник, так і особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Враховуючи викладене, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не спростований факт ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання своїх дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти, суд, задля найкращого забезпечення інтересів дитини, доходить висновку, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому приписами ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; м інімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки відсутні докази того, що відповідач має незадовільні стан здоров`я та матеріальне становище та будь-яких осіб на утриманні, відповідач є особою працездатного віку та, зі слів позивача, власником квартири, в якій він зареєстрований та проживає, є підстави для стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду, тобто з 20.10.2020, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а після досягнення повноліття найстаршою дитиною - за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав за умови зміни обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved