Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися в суд із позовом до Ізяславської районної державної адміністрації, Сахновецької сільської ради Ізяславського району про визнання права на земельні частки (паї) у порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначили, що 10 жовтня 2007 року померла їх мати [PERSON]. Позивачі являються спадкоємцями першої черги згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України, після смерті матері в Ізяславській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа за їхніми заявами. 26 квітня 2006 року померла мати [PERSON] [PERSON], після її смерті спадщину прийняла [PERSON], яка проживала разом із матірю та була зареєстрована в одному будинку із нею. До складу спадкового майна входять дві земельні ділянки розміром 2,43 та 2,41 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Сахновецької сільської ради Ізяславського району. Однак отримати свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки позивачі не можуть через те, що державні акти на дані земельні ділянки втрачені, а тому вони змушені звернутися до суду з питання про визнання за ними права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В судовому засіданні [PERSON]М,, [PERSON] позовні вимоги підтримали. Ізяславська районна державна адміністрація, Сахновецька сільська рада Ізяславського району проти позову не заперечили, у поданих заявах просили розгляд справи провести у відсутність їх представників. Суд, заслухавши позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, проходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що для [PERSON] належала земельна ділянка площею 2,43 гектари для ведення сільськогосподарського виробництва на території Сахновецької сільської ради Ізяславського району відповідно до державного акта серії РІ № 816824, а для [PERSON] віри Іванівни - земельна ділянка площею 2,43 гектари для ведення сільськогосподарського виробництва на території Сахновецької сільської ради Ізяславського району відповідно до державного акта серії РІ № 816825. Зазначені державні акти згідно повідомлення в газеті «Зоря Надгориння» (випуск від 16 червня 2016 року) були втрачені. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 26 квітня 2006 року. Згідно довідки Сахновецької сільської ради № 356 від 02 червня 2016 року на день смерті [PERSON] разом із нею проживали та були зареєстровані дочка [PERSON], та внуки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На день смерті [PERSON] 10 жовтня 2007 року разом із нею проживали та були зареєстровані її діти позивачі по справі, які спадщину прийняли в силу положень ст. 1261 Цивільного кодексу України, в Ізяславській державній нотаріальній конторі 30 червня 2006 року заведена спадкова справа за їх заявами. Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1297 зазначеного Кодексу передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно положень ст.. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до приписів ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1266 Цивільного кодексу визначено, що внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. На підставі викладеного суд дійшов висновку про підставність позовних вимог позивачів, а тому за ними в порядку спадкування слід визнати право власності в рівних частках на земельні ділянки, що належали [PERSON] та [PERSON]. На підставі ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.), ст.ст. 328, 1217, 1218, 1220, 1225, 1268, 1297 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved