Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

[PERSON] 08.11.2018р. звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, 05.06.2018р.шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги, необхідної для утримання сина, не надає, в житті, вихованні та розвитку дитини ніякої участі не приймає. Відповідач працездатний, отримує дохід, може надавати матеріальну допомогу на утримання сина. В зв`язку з вищезазначеним позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Також зазначила, що її власних коштів не вистачає на утримання дитини та забезпечення необхідного рівня розвитку сина, їй допомагають батьки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги визнає частково, з заявленим розміром не згоден, оскільки офіційно працевлаштований, має постійний заробіток, а також отримує пенсію як інвалід ІІ гр., готовий сплачувати в мінімальному розмірі-25% доходу. При цьому вказав що допомагав матеріально [PERSON] як під час вагітності, так і після народження [PERSON] . Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи судом встановлено, що з 10.10.2017 року сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 05.06.2018р., згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №116 (а.с.9, 7). Позивач та відповідач мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №3259. На даний час дитина знаходиться на утриманні позивача, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на території України з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом встановлено, що дитина потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний, у зв`язку з чим може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Отже, починаючи з 28.08.2018р., законодавством визначено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, розмір якої на час розгляду справи дорівнює 1626,00 гривень. З урахуванням встановлених обставин, що мають істотне значення, а саме стану здоров`я батька та матері дитини, матеріального становища платника, який отримує дохід в розмірі більше 6000 грн. щомісячно, а також, те, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України), суд приходить до висновку, що розмір аліментів на утримання дитини, який підлягає стягненню з відповідача, має становити 3000,00 грн.. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В силу п.9 ч.1 ст.5 «Пільги щодо сплати судового збору», відповідач як інвалід 2-го гр. звільняється від плати судового збору.

Outcome: partial