Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

[PERSON] в березні 2016 року звернулась в суд з позовом до Львівської міської ради, який в подальшому уточнила і просить визнати за нею право власності на реконструйовану квартиру на вул.Патона, 35/18 у м.Львові, загальною площею 77,0 кв.м, житловою площею 43,0 кв.м; комора в підвалі 2,5 кв.м. Частка 1/1. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником вказаної квартири. У звязку з необхідністю розширення житлових умов та покращення благоустрою в квартирі нею було здійснено реконструкцію квартири, а саме розширено балкон, внаслідок чого збільшилась загальна площа квартири. Згідно проекту про проведення до норм самовільно здійсненої реконструкції з розширенням квартир та згідно висновку Залізничного РВ м.Львова ГУ МНС України у Львівській області встановлено, що квартира після реконструкції з прибудовою відповідає будівельним нормам, санітарно-гігієнічним, протипожежним вимогам надійності та придатна до безпечної експлуатації. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позові та доповнила, що спірна квартира знаходиться на другому поверсі пятиповерхового житлового будинку, мешканці квартир, що розташовані поверхом вище та поверхом нижче, зробили аналогічну реконструкцію балконів, фактично перетворивши їх у лоджії. За таким самим принципом була здійснена реконструкція квартири №18 на вул.Патона, 35. Права інших мешканців діями позивача не порушено. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зазначив, що порядок здійснення реконструкції балкона порушений, позивач здійснила реконструкцію балкону, не отримавши на це згоду Львівської міської ради така реконструкція повинна носити системний характер. З вказаних підстав просив у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У 2004 році у звязку з необхідністю розширення житлових умов та покращення благоустрою в квартирі [PERSON] було здійснено реконструкцію квартири, а саме розширено балкон, внаслідок чого збільшилась загальна площа квартири. Технічна можливість такої реконструкції була, оскільки, як встановлено, спірна квартира знаходиться на другому поверсі пятиповерхового житлового будинку, мешканці квартир, що розташовані поверхом вище та поверхом нижче, зробили аналогічну реконструкцію балконів, фактично перетворивши їх у лоджії. Згідно проекту про проведення до норм самовільно здійсненої реконструкції з розширенням квартир та висновку Залізничного РВ м. Львова ГУ МНС України у Львівській області встановлено, що квартира з прибудовою відповідає будівельним нормам, санітарно-гігієнічним, протипожежним вимогам надійності та придатна до безпечної експлуатації. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Суд вважає, що відсутні обставини, які б перешкоджали визнанню за позивачем право власності на реконструйовану квартиру [ADDRESS], загальною площею 77,0 кв.м, житловою площею 38, 9 кв.м. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. \~ Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 1 ч.1 ст. 16 ЦК України встановлено спосіб захисту цивільного права шляхом його визнання. Відповідно до вимог ч.2 ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до переліку будівельних робіт, на виконання, яких не вимагається дозвіл, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2009 р. N 1104, перепланування квартир у багатоквартирних житлових будинках та кімнат у гуртожитках, а також обєктів громадського призначення із збереженням несучої конструкції, без перевищення допустимих навантажень на перекриття, стіни та фундаменти, за умови дотримання існуючих архітектурно-планувальних вимог, державних будівельних норм, місцевих правил забудови; улаштування чи закриття дверних або віконних прорізів; збільшення житлової чи допоміжної площі шляхом демонтажу перегородок, комор, печей, камінів, грубок, вітрин, засклення балконів і лоджій, відносяться до будівельних робіт, що не потребують відповідного дозволу. Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, оцінюючи усі докази у справі в їх сукупності , суд вважає, що право позивача має бути захищено і її позов необхідно задовольнити, визнавши за нею право власності на реконструйовану квартиру. З огляду на те, що позивач просила усі судові витрати залишити за нею, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволенні позову з відповідача судові витрати.

Outcome: approved