Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Рівненського міського суду із цивільним позовом до [PERSON] про визнання втратившим права на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вона [PERSON] знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення Рівненського міського суду. Від шлюбу мають сина. Під час спільного проживання із відповідачем, їхній сімї на склад трьох чоловік передалась безоплатно згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у власність квартира, що розташована в [ADDRESS]. В даній квартирі вони проживали та зареєстровані. Однак із січня 2009 року відповідач в квартирі не проживає і його місце перебування їм не відоме. Будучи формально зареєстрований у квартирі, відповідач не здійснює витрат повязаних з утриманням житла та оплатою комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих осіб, що порушує їхні законні права та інтереси. Просять визнати відповідача втративши право на користування житловою квартирою, розташованої у [ADDRESS] у звязку із відсутністю його без поважних причин понад один рік. [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановлений законом строк, причини неявки суду не повідомив, заяву про перенесення розгляду справи не подавав. Дослідивши докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд прийшов до висновку про розгляд справи без участі відповідача з постановленням заочного рішення по справі. Суд, повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира №3 в житловому будинку №14 по вул. Київській в м. Рівне, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради №184-60-50730 від 06 лютого 2001 року. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ГЮ №019033 від 22 травня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до актів від 02 вересня 2014 року, 05 листопада 2014 року та 04 березня 2015 року, складених комісією в складі майстра ЖКП «Галицьке», квартиронаймачів житлового будинку № 14 по вул. Київській, затвердженого начальником ЖКП «Галицьке», у квартирі [ADDRESS], гр. [PERSON] був відсутній. [PERSON] в порушення вимог закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, не знявся з реєстрації у квартирі, що підтверджується відомостями з будинкової книги. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своє власністю. Право власності є непорушним. Вказане також викладене у ч. 1 ст. 319 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Будучи власниками вказаної квартири позивачі позбавлені свого права на користування та володіння ним. Крім того, реєстрація відповідача в квартирі призводить до додаткових матеріальних витрат, так як відповідно до кількості зареєстрованих в квартирі осіб проводилось та проводиться нарахування платежів з оплати житлово-комунальних послуг. Виходячи із вище наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved