Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника - адвоката Давиденка К.В. звернулася до суду з по- зовною заявою, в якій просила визнати за нею право засновника селянського (фермерського) гос- подарства «Слюніна Петра Павловича», посилаючись на наступне. [INFO] помер [PERSON] в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, який за життя заповів їй усе своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося та все те, на що він за законом матиме право. За життя спадкодавець отримав в постійне користуван- ня земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства площею 12,00 га, що розташована на території Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської об- ласті, згідно державного акту на право постійного користування землю. 08.02.1994 р. спадкодаве- ць зареєстрував юридичну особу - СФГ «Слюніна П.П.», згідно статуту дане СФГ засновано на зе- млях, що знаходяться в державному запасі. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а саме, майнового права у вигляді права засновника СФГ «Слюніна П.П.», вона отрима- ла відмову з причини того, що в статуті не зазначено статутний капітал, що надало б їй можливі- сть спадкувати корпоративні права та не надано доказів існування ФГ як цілісного майнового ком- плексу. Зважаючи на те, що успадкувати права засновника у нотаріальному порядку вона не має можливості, просила визнати за нею право засновника селянського (фермерського) господарства «Слюніна П.П.». Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача також у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того за конних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову су- перечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по су- ті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8), вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області. Згідно державного акта на право постійного користування землею серії ОД (а.с.9), [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку площею 12.00 га, що розташована на те- риторії Лиманської сільської ради, для ведення селянського (фермерського) господарства. Як вбачається з акту від 08.10.1993 р. про визначення в натурі меж ділянки для ведення селян- ського (фермерського) господарства та додатку до нього (а.с.10-11), на виконання рішення XVI се- сії XXI скликання Татарбунарської районної ради від 05.10.1993 р., здійснена передача земельної ділянки площею 12,00 га, у тому числі ріллі 12,00 га, у постійне користування [PERSON] із земель запасу для використання за цільовим призначенням. Заповітом від 23.03.2010 р., посвідченим секретарем Лиманської сільської ради Татарбунарсь- кого району Одеської області Дяченко В.Є. (а.с.12), підтверджується, що [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповідальне розпорядження, яким заповів все належне йому майно, де б во- но не було і з чого б не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, позивачу у справі. Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 62. Згідно копій: виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців серії АГ № 737012 (а.с.13), витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.14-16), витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських форму- вань (а.с.17-19), 08.02.1994 р. [PERSON] зареєстрував селянське (фермерське) господарство, іде- нтифікаційний код 22513929, місце знаходження Юридичної особи: Одеська область, Татарбунар- ський район, с.Лиман (Лиманська сільська рада), вул.Миру,53, (дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про включення до Єдиного дер- жавного реєстру - 16.01.2014 р., 1 549 176 0000 001557) та має свій Статут (а.с.20-23). Відмова нотаріуса (а.с.24) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину на грошові та майнові внески до селянського (фермерського) господарства після по- мерлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у статуті вказівки на наявність в гос- подарства статутного капіталу, наявність якого дала б можливість спадкування корпоративних прав, не надання доказів існування (формування) цілісного майнового комплексу фермерського го сподарства та доказів реєстрації спадкодавцем цього комплексу. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.4 Закону України «Про фермерське господарство», головою фермерського го- сподарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господар- ства представляє фермерське господарство перед органами державної влади, підприємствами, ус- тановами, організаціями та окремими громадянами чи їх об`єднаннями відповідно до закону. Го- лова фермерського господарства укладає від імені господарства угоди та вчиняє інші юридично значимі дії відповідно до законодавства України. Голова фермерського господарства може пись- мово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом. Як передбачено ст.35 Закону України «Про фермерське господарство», діяльність фермерсько- го господарства припиняється у разі: 1) реорганізації фермерського господарства; 2) ліквідації фе- рмерського господарства; 3) визнання фермерського господарства неплатоспроможним (банкру- том); 4) якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. З аналізу вказаних норм вбачається, що діяльність фермерського господарства не припиняється внаслідок смерті його засновника. Право засновника не входить до переліку прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини, встановленого ст. 1219 ЦК України. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верхо- венства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційно- сті» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорцій- ними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінте- ресованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги принцип пропорційності в призмі практики Євро- пейського Суду, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] усі права та обов`язки зас- новника СФГ «Слюніна П.П.». З урахуванням викладеного,

Outcome: approved