Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою в якій просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вони являються співвласниками на праві спільної часткової власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Після реєстрації шлюбу між [PERSON] з відповідачем, за згодою співвласників вищевказаної квартири, місце проживання відповідача було зареєстровано у в належній їм квартирі, але він там ніколи не проживав. В провадженні Жмеринського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківська і позовній заяві адресою проживання [PERSON] вказав: [ADDRESS] . На даний час вони бажають продати вищевказану квартиру, але не можуть цього зробити, оскільки [PERSON] в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації місця проживання за даною адресою. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 25.06.2021 відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Копія ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові, які відповідач отримав 09.07.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін до суду від відповідача не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотань сторін проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подано. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 02.07.2002 житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб від 02.08.2016 серії [NUMBER] [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про шлюб від 08.05.2011 серії [NUMBER] [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.16). З копії відповіді виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 10.06.2021 №01/647 (а.с.18) та акту перевірки факту проживання від 10.06.2021 (а.с.19)вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 16.08.2016, однак за свідченнями сусідів за цією адресою не проживає та ніколи не проживав. З копії позовної заяви [PERSON] про виключення відомостей про особу батька дитини з актового запису про її народження вбачається, що [PERSON] фактичним місцем проживання вказав: [ADDRESS] (а.с.20-23). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно зі статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Згідно з частиною другою статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 16.08.2016 - тобто понад один рік, без поважних причин, не проживає за місцем реєстрації, а реєстрація його місця проживання в належному позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] будинку обмежує їх у здійснені права користування та розпорядження своїм майном. Відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з чим позовну вимогу про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , - слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved