Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Славутського району Хмельницької області, про визначення додаткового строку достатнього для прийняття спадщини, вказуючи на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], проте, в звязку з тим, що позивач проживає в іншому населеному пункті, та не знав про смерть [PERSON], пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. У підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити з викладених підстав, крім того, зазначив, що позивачем пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки [PERSON] не знав про факт смерті спадкодавця та існування заповіту, оскільки проживає в іншому населеному пункті, а тому не встиг у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Славутського району Хмельницької області у підготовче судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника сільської ради. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що [PERSON] помер 14 червня 2005 року у віці 67 років в селі Волиця Славутського району Хмельницької області, що підтверджується даними копії свідоцтва про смерть серії І-БВ № 006091. За даними копії державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 752241, [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 2,76 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Славутського району Хмельницької області, для ведення особистого селянського господарства, на підставі рішення [PERSON] сільської Ради народних депутатів Славутського району Хмельницької області № 6 від 23 квітня 2002 року. За даними копії заповіту від 10 квітня 2005 року [PERSON] зробив заповідальне розпорядження на користь позивача [PERSON] щодо приватизованої земельної ділянки, яка належала йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 752241 від 08 січня 2003 року. За даними повідомлення приватного нотаріуса Славутського районного нотаріального округу [PERSON] № 129/01-16 від 06 березня 2018 року, у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини, позивачу необхідно звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 14 червня 2005 року. На день його смерті залишилось спадкове майно, на яке померлий залишив заповіт на імя позивача, посвідчений 10 квітня 2005 року виконавчим комітетом Мирутинської сільської ради Славутського району Хмельницької області за реєстровим № 24. Відповідно до\~ст. 63 Закону України «Про нотаріат»\~(в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобовязаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Відомості про те, що нотаріусом вживались заходи щодо встановлення спадкоємців по заповіту, складеного [PERSON] від 10 квітня 2005 року, та повідомлення їх про існування такого заповіту відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1220,1222,1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач, як спадкоємець за заповітом, згідно вимог ст. 1269, 1270 ЦК України, повинен був подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] проте, такої у передбачений законом строк не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Згідно правової позиції, що викладена Верховним Судом України у постанові № 6-1320цс17 від 23.08.2017 року, за наслідками перегляду судових рішень, внаслідок неоднакового застосування судами одних і тих же норм матеріального та процесуального права, при розгляді спорів про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини судам слід дослідити чи вчиняв нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що виклик позивача [PERSON] як спадкоємця за заповітом після смерті [PERSON] не здійснювався, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що позбавило обізнаності позивача про існування заповіту та відповідно можливості реалізувати своє право на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у встановлений законом строк. Таким чином, позивач не подав заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк з об'єктивних причин, оскільки не знав та не міг знати про смерть спадкодавця та існування заповіту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що причина, з якої позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини є поважною, а тому йому слід визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Outcome: approved