overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

[PERSON] в 03.11.2017 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 серпня 2003 року. Від шлюбу сторонни мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що сімейне життя не склалося, оскільки сторони мають зовсім різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, в зв'язку з чим сторони втратили один до одного почуття поваги та любові. Позивач зазначив, що жодних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть з травня 2016 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.11.2017 року відкрито провадження у справі. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про слухання справи без його участі, позов визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе, а тому заява підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[PERSON] вагітна, термін вагітності 20 тижнів, що підтверджується довідкою № 335/н від 14.12.2017 (а.с. 4). Заявник [PERSON] не досягла шлюбного віку у вісімнадцять років, що підтверджується копією паспорта (а.с. 3). Згідно письмових пояснень [PERSON], який є батьком заявника, він надає згоду на укладення шлюбу його доньки з [PERSON] (а.с. 41). Згідно письмових пояснень [PERSON], який є батьком [PERSON], проти цього шлюбу він не заперечує (а.с. 42-45). Згідно письмових пояснень [PERSON], яка є матірю [PERSON], проти цього шлюбу вона не заперечує (а.с. 46-49). Відповідно до ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно з положенням ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Частиною 3 ст. 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року зазначено, що головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Враховуючи, те, що заявник не досягла шлюбного віку, надання останній права на шлюб з метою його реєстрації з [PERSON], буде відповідати її інтересам та інтересам майбутнього подружжя, тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

[PERSON] Вадимівна звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивачка по справі суду зазначила, що шлюб між нею і відповідачем був зареєстрований 31 березня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 130. Шлюбні стосунки із відповідачем [PERSON] на даний час припинила. Сумісного господарства з відповідачем вона не веде. Причиною припинення шлюбних стосунків між ними є те, що позивачка з відповідачем не находили спільної мови у вирішенні різних питань їх сімейного життя, що призвело до втрати почуття любові один до одного. [PERSON] у судове засідання не зявилась заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність у якій вона свій позов підтримала, у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій він позов визнав в повному обсязі, та з доводами позивачки, зазначеними вище, він погодився. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд доходить до висновку, що сімю сторін зберегти неможливо, тому що шлюб між ними носить формальний характер, так як вони тривалий час проживають окремо один від одного. Оскільки позивачка вимагає розірвати шлюб, а відповідач проти цього не заперечує, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивачки і шлюб зареєстрований між ними розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON]ВА. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до повноліття дитини, а також на утримання позивачки в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, вказавши на обґрунтування позову, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, відповідач як батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання сина та на її утримання. Позивач надала до суду заяву, де зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач також надав заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Згідно з свідоцтвом про шлюб сторони зареєстрували шлюб 19 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції у Харківській області, про що складено відповідний актовий запис за № 35 (а.с. 3). Сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Позивачка самостійно утримує сина, що підтверджується довідкою виконкому Великобурлуцької селищної ради (а.с. 8). Згідно з ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2, ч.6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини, до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з ст. ст. 84, 180-183 СК України, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість ухвалити рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. Згідно з п. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] Василіна звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи його тим, що 17 лютого 2015 року між нею та відповідачем виконавчим комітетом Свердловської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що останнім часом стосунки з чоловіком погіршилися, зникли взаєморозуміння і взаємоповага через різні погляди на життя. У зв'язку з цим припинили шлюбні стосунки. Подальше спільне життя як подружжя, примирення і збереження сім'ї вважає неможливим. Шлюб має формальний характер. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з»явилася про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином від позивача до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з»явився про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином від нього до суду надійшла заява в якій просить розглянути справу за його відсутності позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом за наявності для того законних підстав, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON] в березні 2014 року, будучи опікуном [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачка участі в утриманні свого малолітнього сина, її брата - [PERSON] ([INFO]), не приймає, а тому на його утримання позивачка просить присудити від доходів відповідачки виплату коштів у розмірі 1/3 частини. Зазначені позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі й наполягала на їх задоволенні з викладених в позові підстав. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, про що подала письмову заяву. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що матір'ю неповнолітнього [PERSON] ([INFO]) є відповідачка по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження. Серії [NUMBER]. Батько дитини - [PERSON], помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Згідно розпорядження Вишгородської РДА Київської області від 21 лютого 2014 року над малолітнім [PERSON] призначено опікуном його сестру [PERSON] (позивачку по справі). На [PERSON] покладено відповідальність за життя, здоров'я, фізичний та психічний розвиток дитини. З лютого 2014 року малолітній [PERSON] постійно проживає разом з позивачкою і перебуває на її утриманні. 11 жовтня 2013 року рішенням Вишгородського районного суду Кївської області [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо її сина [PERSON] ([INFO]). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того згідно вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти, пенсії, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить зі змісту позовних вимог, які визнані відповідачкою, згідно ст. 182 СК України враховує матеріальний стан позивачки, яка є опікуном малолітнього [PERSON] та потребує допомоги відповідачки в утриманні дитини, а тому вважає необхідним визначити аліменти в заявленому розмірі. Враховуючі викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] в березні 2014 року звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, який мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Вона ніколи не звертала увагу на те, що в свідоцтві про їх шлюб ім'я її чоловіка вказано «[PERSON]», так як це те саме, що і «[PERSON]». Всі документи, що були оформлені на її чоловіка, вказані на ім'я «[PERSON]», але після його смерті вона звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини, де їй повідомили, що в свідоцтві про шлюб стоїть інше ім'я, а тому є складнощі в оформленні спадщини. Відповідно до словника-довідника «Власні імена людей» за редакцією [PERSON] ім'я «[PERSON]» те саме, що і «[PERSON]». Просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що її чоловік [PERSON] із зазначенням різних імен в свідоцтві про шлюб «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть «[PERSON]», є однією і тією ж особою, а також встановити факт, що її чоловік із зазначенням в свідоцтві про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 09.01.2014 р., ім'я «[PERSON]» є однією і тією ж особою. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надавши заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, на своїх вимогах наполягає. Заінтересована особа - Приватний нотаріус Харцизького міського нотаріального округу [PERSON] - в судове засідання також не з'явилась, надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності згідно чинного законодавства та прийняти рішення в межах діючого законодавства. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у м.Харцизьк Донецької області помер [PERSON] (а.с.5). З свідоцтва про шлюб вбачається, що померлий [PERSON] був чоловіком заявника [PERSON] (а.с.4). В свідоцтві вказано ім'я померлого - «[PERSON]». В свідоцтві про народження померлого [PERSON] (а.с.8) та дозволі на здійснення робіт, виданому 04.12.1972 року на ім'я [PERSON], вказано ім'я померлого чоловіка заявниці російською мовою як «[PERSON]». З словника-довідника «Власні імена людей» за редакцією [PERSON], вбачається, що ім'я «[PERSON]» те ж саме що й «[PERSON]» (а.с.7). Відповідно до ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі вищезазначеного, суд вважає встановленим факт, що чоловік заявниці [PERSON] - [PERSON] - із зазначенням різних імен в свідоцтві про шлюб - «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть - «[PERSON]», є однією і тією ж особою, а також встановити факт, що її чоловік із зазначенням в свідоцтві про шлюб (повторно) серії [NUMBER] від 09.01.2014 р., ім'я «[PERSON]» є однією і тією ж особою, і з цих підстав вважає можливим його вимоги задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

[PERSON] в березні 2014 року звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2010 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO].. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, втрату почуття любові та взаємоповаги. Сторони не проживають разом припинили шлюбні відносини, припинили вести спільне господарство, не ведуть спільного бюджету, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача і відповідача. На примирення не згодні. За спільною домовленістю між позивачем та відповідачем спідбна дититна проживатиме з позивачем. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання з`явився, позов визнав. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини справи визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, а тому підлягає розірванню. На підставі статтей 105, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

[PERSON] в березні 2014 року звернулася до суду з даним позовом у зв'язку з розпадом сім'ї, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні з викладених у ньому підстав, оскільки з відповідачем спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають близько одного року, а тому подальше збереження сім'ї є неможливим і суперечить її інтересам. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Збереження сім'ї вважав неможливим. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя [PERSON] перебувають у шлюбі з 28 квітня 2012 року, від якого мають неповнолітню дочку - [PERSON] ([INFO]), яка проживає разом з позивачкою. Подальше спільне життя подружжя й збереження сім'ї є неможливим та інтересам кожного з них не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] в березні 2014 року звернулася до суду з даним позовом у зв'язку з розпадом сім'ї, що є підставою для розірвання шлюбу. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні з викладених у ньому підстав, оскільки з відповідачем спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають близько шести місяців, а тому подальше збереження сім'ї є неможливим і суперечить її інтересам. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Збереження сім'ї вважав неможливим. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що подружжя [PERSON] перебувають у шлюбі з 02 березня 2002 року, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] ([INFO]), який проживає разом з позивачкою. Подальше спільне життя подружжя й збереження сім'ї є неможливим та інтересам кожного з них не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

[PERSON] в березні 2014 року звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб. Заяву мотивує тим, що вона зустрічається з [PERSON], вони перебувають у цивільному шлюбі, на даний час вони бажають одружитись і офіційно зареєструвати свій шлюб. Зазначає, що вона вагітна від [PERSON], однак відповідно до чинного законодавства вона не досягла шлюбного віку, а тому органи РАГСу відмовляють в реєстрації шлюбу. Враховуючи наведене, просить суд надати їй право на укладення шлюбу. В судовому засіданні заявник підтримала подану заяву та просить задовольнити з викладених в ній підстав. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти її задоволення, пояснив, що згоден укласти шлюб з [PERSON] Піклувальник -[PERSON] проти надання дозволу на шлюб не заперечила. Представники відділу РАЦС та служби у справах дітей в судове засідання не з»явились, про день і час слухання справи повідомлені належним чином. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява про надання права на шлюб підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено що [PERSON], [INFO], тобто не досягла шлюбного віку, однак, має намір одружитись. Як вбачається з довідки виданою Димерською ЦРЛ Київської області від 07 березня 2014 року, [PERSON] перебуває на 19 тижні вагітності (а.с. 6). Піклувальник заявника [PERSON] - [PERSON]погоджується на реєстрацію шлюбу між заявником [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] відповідає її інтересам, а тому заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

[PERSON] в березні 2015р. звернулась до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною, призначити її опікуном [PERSON], [INFO], проживаючого [INFO], в звязку з тим, що дана особа душевно хвора. В судовому засіданні заявник вимоги підтримала повністю, просить заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти її задоволення. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України: фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON], [INFO], проживаючий [INFO] страждає психічним захворювання виявляє стійкий хронічний психічний розлад помірну розумову відсталість з народження або з раннього дитячого віку та потребує постійного стороннього догляду (опікунства) довічно, що підтверджується поясненнями заявника, висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №344 від 28.05.2015р., а тому його слід визнати недієздатним та таким, що потребує стороннього догляду. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з вищенаведених підстав.

Outcome: approved