Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], [PERSON], яким просила усунути відповідачів від права на спадкування за законом після смерті своєї бабусі [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Заповіту померла за життя не склала. Спадкоємцями [PERSON], померлої [INFO], окрім позивачки, є онуки померлої - [PERSON], [PERSON], які з позивачкою і померлою [PERSON] разом не проживали, а проживали та були зареєстровані за іншою адресою, а саме, [PERSON] по [ADDRESS], а [PERSON] по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що враховуючи похилий вік, в якому померла [PERSON] - 83 роки, вона постійно потребувала постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Позивачка готувала їй їжу, прала одяг, возила на прогулянки тощо. [PERSON] неодноразово просила відповідачів врахувати стан здоров'я бабусі та приймати участь у догляді, зважаючи на те, що разом з відповідачами було б легше доглядати за тяжко хворою матір'ю. Враховуючи, те що позивачка також літня людина, відповідачі ухилялися від надання допомоги спадкодавцю, позивачка була вимушена запозичувати грошові кошти на ліки та достатнє харчування для матерії; заощаджувати для себе на харчуванні,одязі; працювати неповний робочий день. Протягом усього часу до самої смерті бабусі відповідачі ухилялися від її навідувань, через що спадкодавець зазнавав душевних страждань у зв'язку з поведінкою відповідачів, постійно покладав надію, що відповідачі змінять своє ставлення до неї. Позивачка вважає, що відповідачі мали можливість, але свідомо ухилялися від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі, мотивуючи їх обставинами, викладеними у позовній заяві, [PERSON] просила суд усунути її племінників - [PERSON], [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої [INFO], зазначивши при цьому, що вона зі своєю матір'ю проживала разом, доглядала її, купувала їм продукти харчування, лікувала її, вивозила на прогулянки, а після смерті поховала за особисті кошти, в той час, як її племінники проживали окремо, належного догляду бабусі не приділяли. Вона особисто ніколи їх про допомогу не просила, однак вважає, що вони зобов'язані були її надавати. Представник позивача [PERSON] зазначив, що [PERSON], [PERSON] свідомо ухилялись від надання допомоги, оскільки [PERSON] неодноразово повідомляла їх про тяжкий стан бабусі, однак [PERSON], [PERSON] свідомо не надавали ані матеріальної, ані моральної допомоги. Просили задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі та їх представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, мотивуючи свою позицію тим, що [PERSON] навчався у м. Харкові. До своєї бабусі він з братом приїжджали часто. [PERSON] зазначив, що позивачка насправді з бабусею не проживала, поховання бабусі було за рахунок їхнього батька. Після смерті [PERSON] в спірному будинку почав проживати син позивачки, у зв'язку, з чим на їх думку і виник зазначений позов. Суд, вислухавши сторін та їх представників, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її смерть (а.с.5), після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не склала, а тому спадкування в даному випадку здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є доньки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]), та онуки - [PERSON], [PERSON] за правом представлення після смерті матері - [PERSON] (відповідно до ст. 1266 ЦК України онуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини), які в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а.с.21, 22). Втім, у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було відмовлено, оскільки заявником не надано документів, що підтверджують право власності [PERSON], померлої [INFO], на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. За правилами ч. 3 ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. А згідно ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Таким чином, суду надано право усунути особу від права на спадкування за законом лише за зазначених у цій нормі умов. Згідно із п.6 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи спір про усунення від права на спадкування слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього, свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов'язку та свідомого невиконання цього обов'язку. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, якої він потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. З огляду на зазначене суд, вирішуючи таку справу згідно з вимогами ст. 214 ЦПК, повинен на підставі наданих сторонами доказів установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судом встановлено, що позивач є донькою померлої [PERSON], яка була похилого віку - на день смерті їй було 83 років (а.с.5). Інших доказів, які б свідчили про безпорадний стан [PERSON], суду не надано. Зокрема, свідок [PERSON], повідомив, що позивач це сестра його померлої сусідки, в якої двоє синів: відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] [PERSON] йому добре знайома. Вона приходила майже щодня до батьків [PERSON] та [PERSON] Вони були в хороших відносинах. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] колишня її сусідка, також знала матір [PERSON] та [PERSON] До 1980 року проживала [ADDRESS]. Позивачка до смерті доглядала свою матір [PERSON] Після смерті її матері [PERSON] на протязі трьох років проживає в спірному будинку. При цьому, дозволу на проживання у [PERSON] чи [PERSON] не питала, договору оренди житлового будинку не укладала, бо ці питання вирішувала безпосередньо з позивачем. Доказів того, що [PERSON] та [PERSON] мали можливість надавати підтримку та допомогу спадкодавцю, але навмисно не надавали, суду не надані. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що повідомляла відповідачів про необхідність надання бабусі матеріальної допомоги, оскільки вона була похилого віку і потребувала медичної допомоги, купівлі ліків, однак повідомлення про певні обставини не може бути розцінено судом, як прохання про надання конкретного виду допомоги. Біль того, вона сама зазначила про те, що про допомогу ніколи не просила. Інших переконливих доказів того, що [PERSON] зверталась до відповідачів з проханням про надання їй будь-якої допомоги, і відповідачі навмисно уникали обов'язку надавати підтримку та допомогу спадкодавцю на її вимогу, суду не надано, а тому суд вважає, що позивач в порушення положень ст. 60 ЦПК України не надав доказів на підтвердження факту ухилення відповідачами від надання допомоги спадкодавцю [PERSON], яка через похилий вік була у безпорадному стані і потребувала від відповідачів такої допомоги. Тобто, факт навмисного ухилення відповідачів від догляду за бабусею є недоведеним. Крім того, як повідомив в судовому засіданні свідок [PERSON], позивачка її племінниця, а померла [PERSON] її рідна сестра. Вони були однією родиною, відносини між учасниками родини були добрі. [PERSON] та [PERSON] відносилися до бабусі - [PERSON] добре, з повагою, з пошаною. Вони приходили в гості. [PERSON] ніколи не скаржилась на онуків, бо їх дуже любила. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Однак, позивачкою [PERSON] не доведено в судовому засіданні її звернення до відповідачів у цей період з проханням про надання конкретної допомоги бабусі, наявності у [PERSON] та [PERSON] матеріальної та фізичної можливості надавати їй допомогу з урахуванням її постійного проживання за іншою адресою, а також не надано суду доказів в підтвердження необхідності допомоги спадкодавцю від відповідачів за умови надання її за висновком суду донькою [PERSON], а також умисного ухилення відповідачів від надання такої допомоги, ураховуючи, що за змістом ч. 5 ст. 1224 ЦК України лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину, а самі по собі пояснення допитаних в судовому засіданні свідків про надання цієї допомоги лише позивачкою [PERSON], не можуть бути підставою для усунення [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування після смерті бабусі за правом представлення. Надання позивачем [PERSON] доказів щодо забезпечення медичною та матеріальною допомогою померлої [PERSON], хоч і може позитивно характеризувати [PERSON] з точки зору моралі, але не свідчить про навмисне ухилення [PERSON] та [PERSON] від обов'язку щодо утримання бабусі, переконливих доказів про те, що спадкодавець або ж [PERSON] звертались до [PERSON] та [PERSON] за допомогою, але ж останні, маючи таку можливість, їм відмовили - до суду не надано. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не знаходить законних підстав для усунення [PERSON] та [PERSON] від права на спадкування після смерті їх бабусі за правом представлення після смерті їх матері, і суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed