Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[PERSON] 28.04.2015 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Трест Дніпродорбуд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 21.08.2006 по 17.03.2014 він працював у відповідача. Всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України відповідач не розрахувався з ним на день звільнення. Крім того, він має право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, а також у зв'язку з тим, що відповідач тривалий час затримував виплату йому заробітної плати. У зв'язку з чим був вимушений звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Оскільки в добровільному порядку відповідач не виплатив заробітну плату позивачу, останній був змушений звернутись до виконавчої служби для примусового стягнення суми заробітної плати. Вважає що вищевказані дії відповідача призвели до затримки розрахунку при звільненні, а саме з 17.03.2014 по день звернення до виконавчої служби, тобто по 20.02.2015, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача 15 911,06 грн. у якості відшкодування втрат за час затримки розрахунку при звільненні. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача - ПАТ «Трест Дніпродорбуд» в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача відповідно до п.4 ч. 2 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та винести у справі заочне рішення Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] знаходився в трудових правовідносинах з ПАТ «Трест Дніпродорбуд» з 21.08.2006 по 17.03.2014 (а.с. № 7). У порушення ст. 116 КЗпП України відповідач не провів з ним остаточного розрахунку при звільненні. Заборгованість з жовтня 2013 по березень 2014 включно склала 5 543 грн. 67 коп., що підтверджується довідкою підприємства від 15.12.2014 (а.с. № 11), і ця сума стягнута судовим наказом. За період часу з 17.03.2014 по 20.02.2015 включно позивач має право також на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Згідно довідки підприємства від 26.03.2014 середня заробітна плата позивача складає 46 грн. 66 коп. (а.с. № 10). Тобто згідно з розрахунком позивача сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає 15 911,06 грн. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таке ж роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути заборгованість за період 17.03.2014 року по 20.02.2015 включно та оскільки сума стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повинна бути співмірною з сумою коштів не виплачених при звільненні позивачу, та розмір такого стягнення не повинен суперечити загальним принципам і засадам цивільного законодавства України та положенням норм Конституції України, а тому суд вважає за доцільне зменшити розмір суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 5 000 грн., яку й слід стягнути з відповідача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, обговорюючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial