Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітньої доньки [PERSON] ( далі по тексту - Позивач) звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « ПриватБанк» ( далі по тексту - Відповідач), в якій просить визнати недійсним договір іпотеки від 30.05.2008 року , укладений [PERSON] та ПАТ « Приватбанк». В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 13 травня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ « Комерційний банк « ПриватБанк», був укладений кредитний договір № KIOOGA00000000005. В подальшому, з метою забезпечення належного виконання вказаного кредитного договору було укладено договір іпотеки від 30.05.2008 року, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку Відповідачу належне йому на праві власності майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 158,6 кв.м. та земельну ділянку , на якій знаходиться даний будинок площею 0,23 га. Позивач також зазначає в позовній заяві, що в житловому будинку, що переданий в іпотеку 30.05.2008 року починаючи з 08.06.2006 року зареєстрована та проживає малолітня дитина [PERSON]. При укладені договору іпотеки не було отримано дозволу органу опіки та піклування про надання згоди на передачу відповідного майна в іпотеку. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив. Просив у його задоволенні відмовити. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської міської ради до суду не з'явився, подав до суду лист, в якому при вирішенні питання щодо визнання правочину недійсним поклався на розсуд суду. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] та третя особа, [PERSON] до суду не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, заяв, клопотань до суду не надали. Суд вислухавши представника позивача, представника відповідача , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 13 травня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк « Приватбанк» був укладений кредитний договір № KIOOGA00000000005, згідно якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 879 750 ,00 грн. на строк з 13 травня 2008 року по 13 травня 2018 року, в забезпечення виконання якого 13 травня 2008 року було укладено договір іпотеки між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк « Приватбанк» , згідно якого [PERSON] передав в іпотеку Відповідачу належне йому на праві власності майно, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною площею 158,6 кв.м. та земельну ділянку , на якій знаходиться даний будинок площею 0,23 га. ( а.с.6-10) Відповідно до вимог ч.ч. 2,3 ст.18 Закону України « Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням на рівні з власником. Згідно ч.1, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин , що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Під час розгляду справи судом встановлено, що згідно виписки з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію, виданої Виконавчим комітетом Обухівської міської ради [PERSON], у будинку [ADDRESS] станом на 07 травня 2008 року проживало та було зареєстровано три особи : [PERSON] - домовласник, [PERSON] - дружина домовласника, [PERSON] - дочка домовласника.( а.с.54-55). Суд приходить до висновку , що на момент укладення спірного договору іпотеки малолітня дитина [PERSON] у спірному володінні належним чином зареєстрована не була. Таким чином, нотаріусом при посвідченні договору іпотеки правомірно встановлено, що на момент посвідчення іпотечного договору на будинок в ньому зареєстровані лише власник і його повнолітні члени сім`ї, неповнолітні діти право власності чи користування нею не мали, у зв`язку із чим згоди органу опіки і піклування на укладання оспорюваного договору іпотеки не вимагалось. На підтвердження цих обставин, [PERSON] в момент укладання договору іпотеки надав банку, видану виконавчим комітетом Обухівської міської ради 07.05.2008 року, довідку про склад його сім'ї Виписку з будинкової книги) із якої вбачається, що в складі його сім'ї відсутня малолітня онука [PERSON] і не значиться такою, що проживає з ним у спірному будинку. Судом не може бути взято до уваги довідка, видана 07 червня 2013 року № 581 виконавчим комітетом Обухівської міської ради, про те, що малолітня [PERSON] у житловому будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], зареєстрований з 08.06.2006 року і є членом сім'ї [PERSON]Г, оскільки такий запис не значився на час укладення спірного договору іпотеки у будинковій книзі. Наявність на момент укладання договору іпотеки документів, які за своїм змістом з достовірністю давали відповідачу дійти висновку, що не малолітні, ні неповнолітні у спірній квартирі не мають права користування переданим в іпотеку будинком, тому передбачених ч.6 ст. 203 ЦК України для укладення договору іпотеки перешкод не було. Відповідно до роз'яснень даних п.44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд при розгляді справ пов'язаних з визнанням недійсності договору іпотеки повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Відповідно до положень ст.ст. 204, 215 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, встановлених ст. 203 ЦК України. Як встановлено судом, при укладенні договору іпотеки сторони досягли істотних умов договору, їх зміст не суперечить чинному законодавству України та моральним засадам суспільства, а також правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позивач не довів тих обставин, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed