Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просять визнати за позивачами право власності на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , засвідченого 11.10.1996 року відділом приватизації Херсонського відділу Одеської залізної дороги, зареєстрованого в Миколаївському БТІ 05.06.1997 року за №19554, належала чотирьох кімнатна квартира [ADDRESS] . Відповідачам на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , засвідченого 04.06.1997 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в Миколаївському БТІ 06.06.1997 року за №18852, належала однокімнатна квартира [ADDRESS] . 09.06.1997 року між сторонами було укладено договір міни належних їм квартир, зареєстрований на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» в журналі реєстрації біржових угод за реєстровим №154, та в подальшому в Миколаївському БТІ 12.06.1997 року за №18852. При укладанні договору сторонами були виконані усі істотні умови договору, проте нотаріально договір посвідчено не було. На підставі викладеного, просять суд визнати право власності за договором міни на квартиру [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] [PERSON] до судового засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, наполягають на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи та докази, що містяться в ній, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , засвідченого 11.10.1996 року відділом приватизації Херсонського відділу Одеської залізної дороги, зареєстрованого в Миколаївському БТІ 05.06.1997 року за №19554, належала чотирьох кімнатна квартира [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , засвідченого 04.06.1997 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в Миколаївському БТІ 06.06.1997 року за №18852, належала однокімнатна квартира [ADDRESS] . 09.06.1997 року між сторонами було укладено договір міни належних їм квартир, зареєстрований на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» в журналі реєстрації біржових угод за реєстровим №154, та в подальшому в Миколаївському БТІ 12.06.1997 року за №18852. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін (ст. 242 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу, міни продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу від 19.08.1997 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ст.47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» визначено, що суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати угоду дійсною. Це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто зголи з істотних умов угоди, або для укладення її були в наявності, передбачені законом обмеження. Зі змісту вказаного договору міни від 09.06.1997 року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт», подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 227 ЦК України підлягає реєстрації в БТІ за місцем знаходження нерухомості. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Відповідно до реєстраційного напису КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 12.06.1997\~року за\~№18852право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] на підставі договору міни від 09.06.1997 року. Отримавши державну реєстрацію в КП «ММБТІ» право власності на вказану квартиру, яку позивачі придбали за договором міни від 09.06.1997 року, що зареєстрований на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт», держава цим самим визнала їх право власності на спірну квартиру, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. Закон України «Про товарну біржу» в редакції, діючий на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржи та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. У редакції, що діяла на час укладення договору міни спірної квартири у 1997 році, в самому Законі України «Про товарну біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржи. Тому в цьому контексті немає підстав для визнання нікчемним договору міни від 09.06.1997 року, зареєстрованого на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт», за яким [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обміняли належну їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , засвідченого 11.10.1996 року відділом приватизації Херсонського відділу Одеської залізної дороги, зареєстрованого в Миколаївському БТІ 05.06.1997 року за №19554, чотирьох кімнатну квартиру [ADDRESS] на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , належну [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , засвідченого 04.06.1997 року Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в Миколаївському БТІ 06.06.1997 року за №18852. Водночас зазначений договір міни у встановленому порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України «Про товарну біржу», не визнавався. Відповідно до п. 1.4 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджено наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 №121, державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.). Згідно п.п. 1.5, 1.6, 1.7 Інструкції \~ \~ \~ \~державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. До затвердженого цим Наказом переліку правовстановлюючих документів згідно п. 9 відносяться договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржою. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору міни та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання спірного договору міни від 09.06.1997 року, укладеного між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та зареєстрованого на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» дійсним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності за договором міни обґрунтовані та підлягають задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved