Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] з громадянкою [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 02.12.2016 року розірвано. За час проживання в шлюбі у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з Відповідачем. На даний час дитина перебуває на спільному утриманні та вихованні батьків. На підставі рішення Рахівського районного суду від 15.04.2015 року по цивільній справі №305/653/15-ц провадження №2/305/425/15 Позивач щомісячно сплачує на користь Відповідача аліменти у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) Але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Так, згідно з виконавчим провадженням, Позивачу, який зараз не являється працевлаштованим, нараховується для сплати аліментів грошова сума 1946,25 гривні, тобто ј частки середньостатистичної заробітної плати, визначеної по Рахівському району. На сьогодні, зокрема з 10.10.2017 року Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі із громадянкою [PERSON] та від цього шлюбу в Позивача народилася дитина, син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його повному утриманні та відповідному вихованні. На сьогодні Позивач не має постійного місця роботи та відповідного постійного заробітку, його дохід є нерегулярним та мінливим, він не займається індивідуальною чи підприємницькою діяльністю, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Звільнення Позивача з попереднього місця роботи, а саме6, з посади контролера енергозбуту ПАТ «Закарпаттяобленерго», народження його другою дружиною та утримання ним ще однієї дитини від другого шлюбу ставить його в гірше матеріальне становище, ніж те, яке мало місце при винесенні рішення Рахівським районним судом Закарпатської області від 15.04.2015 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Натомість матеріальне становище Відповідача на даний час покращилося, оскільки остання стала працювати викладачем у музичній школі м.Рахова. Від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] Позивач не відмовляється, однак, вважає за необхідне та можливе виконувати свої батьківські обов`язки в порядку та спосіб, визначені нормами чинного законодавства, тобто відносно своїх дітей однаково. Таким чином, оскільки сімейний стан та матеріальне становище Позивача, як платника аліментів, істотно змінилося, в гіршу сторону в частині відсутності в нього постійного, стабільного заробітку, тому просить зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь [PERSON] , на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] з ј частки з усіх видів заробітку (доходу) на 1/6 частку з усіх видів заробітку (доходу) громадянина [PERSON] , Але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи із набранням рішення суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Рахівського районного суду від 06.03.2019 року було відкрито провадження у даній справі та її призначено до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, а Відповідачу був наданий строк протягом п`ятнадцяти днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Від Відповідача, [PERSON] , 29.03.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про те, що вона заперечує проти позову виходячи з такого. Вона проживає з дитиною у будинку батьків, самостійно виховує та утримує дитину, при цьому син [PERSON] часто хворіє, що зумовлює додаткові фінансові витрати. Крім того, вона несе витрати на розвиток та освіту сина, зокрема оплачує дитячий садок, який відвідує дитина. І взагалі, вона, не створивши сім`ю, самостійно виховує дитину та несе все психологічне і матеріальне навантаження пов`язане з вихованням сина. Відповідач не погоджується з мотивами Позивача, щодо погіршення його матеріального становища. Так, за наявною у неї інформацією, Позивач часто їздить за кордон, що тягне за собою чималі витрати. Зокрема, Позивач зі своєю новою сім`єю відпочиває на морі за кордоном (Греція), про що він виклав світлини в соціальній мережі. Вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів немає, тому просить відмовити у задоволенні позову. До відзиву [PERSON] надала копії квитанції про те, що копію відзиву вона надіслала [PERSON] та його представнику [PERSON] 28.03.2019 року. Представник позивача [PERSON] .М. 01.04.2019 року надав суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що посилання Відповідача на необхідності санаторно-курортного лікування сина не підтверджується матеріалами справи, зокрема вона не надала суду жодних доказів направлення дитини на лікування чи сплати таких послуг. Світлини з соціальних мереж, які надала Відповідач, не є належними доказами, оскільки вони не є оригіналами, можуть бути фейками, фотошопами, тощо. Відповідач не спростувала покращення її матеріального стану, працевлаштування. Отже, всі заперечення Відповідача проти позову не спростовують твердження та доводи Позивача, зазначені ним у позовній заяві, у зв`язку з чим останні не заслуговують на увагу та не можуть бути взяті судом при вирішенні даної справи. Копію відповіді на відзив надіслано [PERSON] , що підтверджується чеком Укрпошти від 01.04.2019 року. Позивач, [PERSON] , надала суду заперечення на відповідь на відзив, копію якого 05.04.2019 року надіслала Позивачу та його представнику. У запереченнях зазначила, що Позивач вважає її доводи у відзиві на позовну заяву такими, що не спростовують вимог позовної заяви. Однак, вона підтверджує належними доказами те, що дитина хворіє, у зв`язку з чим вона дійсно несе значні витрати. Вважає, що надані нею докази є достатніми та допустимими, вони засвідчують її матеріальне становище, а тому просить зазначені обставини врахувати при вирішенні справи по суті. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову. Вважають, що через звільнення з роботи та народження у [PERSON] ще однієї дитини відбулося погіршення матеріального становища Позивача, що є безумовною підставою для зменшення аліментів. Посилання [PERSON] про те, що Відповідач відпочиває за кордоном, на що витрачає значні кошти, вважають недоведеним жодними належними доказами. Також, пояснили, що заборгованість по сплаті аліментів, яка значилася за Шорбаном в січні 2019 року він сплатив. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що син [PERSON] хворіє, що потребує значних витрат, однак вона з позовом про стягнення додаткових витрат на даний час не зверталася. Вона дійсно працює вчителем у музичній школі з 2010 року. Позивач посилається на те, що він не працює, однак на її думку він повинен працювати, щоб забезпечувати дітей належним чином, адже дитина не повинна страждати від того, що батько не працює. Ба більше, [PERSON] не займається взагалі вихованням дитини, а отже на неї лягає повністю виховання сина та його утримання. Водночас [PERSON] систематично виїжджає за кордон, де з сім`єю відпочиває на морі, а отже, на її думку, його матеріальний стан ніяким чином не погіршився. Також, [PERSON] зазначила, що відповідач неодноразово допускав заборгованість по аліментах, однак як тільки він їхав за кордон, то одразу ж перед тим сплачував заборгованість і на даний час заборгованість по аліментах він погасив. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 15 вересня 2012 року, який між ними розірвано, що підтверджується копією рішення Рахівського районного суду від 02.12.2016 року. Від шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , та згідно з рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2015 року Відповідач зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] [INFO] , мешканки [ADDRESS] аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 02.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 51 Конституції України та стаття 180 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть повну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином встановлено вичерпні обставини, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів: 1) зміна матеріального стану платника або одержувача аліментів; 2) зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів; 3) погіршення здоров`я платника або одержувача аліментів; 4) поліпшення здоров`я когось з них. По суті, не вказані обставини, а викликані ними ускладнення слугують підставою для зміни розміру аліментів. Зі змісту статті 12, 81-83 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Позивач на підтвердження позовних вимог надав суду свідоцтво про шлюб, відповідно до якого 10 жовтня 2017 року він одружився з [PERSON] . Також, Позивач надав свідоцтво про народження у нього ще однієї дитини, [PERSON] , [INFO] . Зазначена дитина перебуває на його утриманні, що підтверджено довідкою Богданської сільської ради №603 від 12.02.2-019 року. Згідно з довідкою Богданської сільської ради від 12.02.2019 року №602 [PERSON] не працює, індивідуальною та підприємницькою діяльністю не займається, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , 11.04.2016 року [PERSON] звільнений з роботи за угодою сторін. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 12.02.2019 року, Позивач одружений, на утриманні має сина, 2018 року народження. Дружина ніде не працює, здійснює догляд за дитиною до трьох років, проживає в будинку батьків. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 26.03.2019 року, вона проживає в будинку разом зі своїм сином, [PERSON] , [INFO] . Батько дитини після народження сина залишив сім`ю та не бере участі у вихованні та догляді дитини. Згідно з довідкою КНП «Рахівський ЦПМСД» Амбулаторія м.Рахів від 22.03.2019 року [PERSON] , [INFO] року хворіє, діагноз J 42 L20.9, знаходиться на «Д» обліку, часто проходить амбулаторне лікування та потребує санаторно-курортного лікування. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] в користь [PERSON] з примусового виконання виконавчого листа №305/653/15-ц від 28.04.2015 року, у січні 2019 року нараховано до сплати аліментів на утримання сина [PERSON] суму 1846,25 гривні. Згідно з цим же розрахунком у [PERSON] значиться заборгованість, однак в ході розгляду справи сторони заявили про її сплату. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, суд встановив, що дійсно після ухвалення 15 квітня 2015 року Рахівським районним судом рішення про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у житті Позивача відбулися зміни. Зокрема, він одружився з [PERSON] та у них народилася дитина, [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні [PERSON] . Посилання Позивача на те, що матеріальне становище [PERSON] , після ухвалення судом рішення про стягнення в її користь аліментів, покращилося внаслідок того, що вона стала працювати викладачем в музичній школі, не заслуговує на увагу, оскільки, як ствердила Відповідач, вона вже працювала там на момент ухвалення судом рішення про стягнення в її користь аліментів, а точніше працює в музичній школі вже майже десять років, за таких обставин покращення її матеріального стану не відбулося. Крім того, загальновідомим, що не потребує доказування, є те, держава, відповідно до розділу ІІІ Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» гарантує кожній сім`ї, в якій народилася дитина державну соціальну допомогу в розмірі 41280 гривень, виплата якої здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, а решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами. Отже, така допомога очевидно виплачується Позивачу на утримання сина [PERSON] , і у той же час після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , у зв`язку з досягненням ним трьох років, виплата такої допомоги вже припинена [PERSON] . Відповідач в ході розгляду справи ствердила, що вона на даний час не отримує жодної соціальної допомоги від держави на утримання сина, що не заперечувалося Позивачем. Щодо погіршення матеріального стану Відповідача внаслідок його звільнення з роботи з ПАТ «Закарпаттяобленерго», на яке він посилався у позовній заяві, то тут слід зазначити що звільнення Позивача відбулось за угодою сторін, тобто не всупереч його власній волі (його звільнення не пов`язане зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників, чи то хвороби, внаслідок якої він би не міг виконувати роботу, тощо), тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, він є працездатною, здоровою людиною, а отже суд відхиляє зазначені доводи [PERSON] , оскільки вони однозначно не підтверджують погіршення його матеріального становища. Одночасно суд зазначає, що Відповідач не довела та не підтвердила належними й допустимими доказами свої доводи щодо того, що матеріальне становище Позивача покращилося, оскільки він виїжджає на відпочинок з сім`єю. З огляду на викладене, встановивши, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з позовними вимогами про зменшення розміру аліментів, при цьому дитина сторін підросла і витрати на її утримання значно збільшилися, а матеріальне становище одержувача аліментів - матері дитини, з якою вона проживає, не поліпшилося, державної допомоги на утримання дитини вона не отримує, сума аліментів, яка нараховується до сплати, а це 1846 гривень, на даний час є незначною, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини. Питання про стягнення судових витрат сторонами не ставилося.

Outcome: dismissed