Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просить суд розірвати її шлюб з [PERSON], зареєстрований 30 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1176; визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], разом з нею, а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 гривень щомісячно, а також на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1000 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. При цьому відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні сімї, кошти на утримання доньки не надає. Спільне господарство між ними не ведеться, втрачені всі фізичні та духовні звязки, з травня 2016 року вони фактично припинили шлюбні відносини. За таких обставин збереження сімї вважає неможливим. Також зазначає, що малолітня дочка на теперішній час проживає разом з нею,вона має проблеми зі здоровям, а відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання та забезпечення. Вона, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, немає можливості працювати. Відповідач є працездатною особою, має нерегулярний та мінливий дохід, не обтяжений утриманням інших осіб, а тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини та на її утримання у запропонованому нею розмірі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечив проти розірвання шлюбу, проте не згідний з розміром аліментів який просить стягнути позивач. Вказав, що надає дружині належну матеріальну підтримку в межах своїх можливостей. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини не визнав. Посилаючись на скрутне матеріальне становище та на відсутність доходу, вважає, що не в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дітьми трирічного віку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони з 30 серпня 2013 року перебувають у шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони разом не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, не піклуються один про одного і спільного господарства не ведуть. Таким чином, сімейні стосунки між сторонами фактично припинені. Судом встановлено, що подальше спiльне життя подpужжя i збеpеження шлюбу супеpечило б iнтеpесам позивача, що мають для неї iстотне значення, а тому шлюб мiж стоpонами необхiдно pозipвати. Судом також встановлено, що на теперішній час відповідач матеріальної допомоги позивачу на утримання малолітньої дочки, яка проживає разом з позивачем, в добровільному порядку не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою забезпечення прав дитини на матеріальне утримання, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначено у ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст.184 СК України, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», з 01 грудня 2016 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років у розмірі 1355 гривень. Оскільки ні позивачем, ні відповідачем, суду не надано будь-яких доказів, які б свідчили про розмір доходу відповідача, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 800 гривень, щомісячно, що становить приблизно половину прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, визнаючи вказаний розмір аліментів справедливим та розумним. Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоровя відповідача, наявність у нього інших, крім дочки [PERSON], утриманців, тощо), судом не встановлена. Що ж стосується позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, то ці вимоги суд вважає недоведеними та безпідставними, а тому вони задоволенню не підлягають. Частиною другою статті 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Разом з тим, відповідно до вимог частини четвертої статті 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, на відміну від обовязку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, який є безумовним, право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років обумовлюється можливістю чоловіка надавати матеріальну допомогу. Враховуючи встановлені по справі обставини щодо матеріального становища відповідача, суд прийшов до висновку, що відповідач не має можливості та не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

Outcome: approved