Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з позовною заявою до Дзержинського районного суду м. Харкова до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якій просять: зобов'язати відповідачів усунути перешкоди, створені [PERSON] у користуванні приміщеннями загального користування, які розташовані на першому поверсі будинку за адресою: [ADDRESS], а саме: тамбур 1-1 площею 1,4 кв. м; коридор 1-2, площею 4,1 кв. м; вбиральня (туалет) - 1-10, площею 2,3 кв. м; ванна кімната - 1-11, площею 3,7 кв. м; кухня - 1-3, площею 14, 6 кв.м; котельня 1-4, площею 12, 4 кв.м; тамбур 1-7, площею 1,3 кв.м; коридор 1-9, площею 6,7 кв.м, шляхом зняття зі вказаних приміщень замків; зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди, створені [PERSON] у користуванні територією загального користування, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: земельною ділянкою та надвірними спорудами, шляхом зняття замків з калитки на основному вході, зняття замків з дверей сараю та демонтажу огорожі на сад/ огород; позбавити відповідачів права користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та виселити їх з будинку без надання іншого житлового приміщення. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] спільно із [PERSON] є власниками в рівних частках 47/100 частини (двох кімнат та коридору, які розташовані на 2-му поверсі, 2-х поверхового житлового будинку) з надвірними забудовами, який розташований за адресою [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу №3455 від 23.04.2007 року. [PERSON] є власником 53/100 частини (двох кімнат, які розташовані на першому поверсі вище зазначеного будинку), що підтверджується договором купівлі-продажу №1897 від 08.06.2008 року та відповіддю запитом №1723 від 14.11.2008 року. На першому поверсі вищевказаного будинку розташовані місця загального користування, а саме: тамбур 1-1 пл. 1,4 кв. м., коридор 1-2 пл. 4,1 кв. м., вбиральня (туалет) - 1-10 пл. 2,3 кв. м., ванна кімната - 1-11 пл. 3.7 кв. м., кухня 1-3 пл. 14,6 кв. м., котельня 1-4 пл. 12,4 кв. м., тамбур 1-7 пл. 1,3 кв. м. та коридор 1-9 пл. 6,7 кв. м., що підтверджується технічним паспортом зареєстрованим за №15884 та інвентаризаційна справа №55578. На території [PERSON] проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які на теперішній час систематично чинять перешкоди в користуванні приміщеннями загального користування, зачиняючи на замки туалет, ванну кімнату, кухню, котельню та підвальне приміщення, навіть співробітники комунальних служб не мають необхідного доступу до зазначених приміщень і не мають змоги провести обстеження будинку і приміщень загального користування, так як вони постійно замкнені, що підтверджується заявою від 09.11.2004р., листом №82 від 25.06.2006р., попередженням № 87 від 28.10.2008р., складеними актами від 15.06.2009р., 14.12.2009р. та 16.03.2010р. про відсутність доступу та неможливість користування позивачами приміщеннями загального користування. Відповідачі тим самим роблять неможливим проживання з ними в одному будинку. Крім вищевказаних дій, відповідачі перешкоджають у користуванні на власний розсуд позивачам земельною ділянкою та надвірними спорудами, а саме: встановлюють замки на сарай, огороджують парканом сад та огород, що позбавляє [PERSON] права вирощувати та збирати урожай. Також відповідачі самовільно встановили замки на калитку, чим позбавили [PERSON] права користування основним входом. На підставі викладеного позивачі просять позов задовольнити. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення відповідно до викладених у позові. Просили суд їх задовольнити. Також позивачка [PERSON] надала пояснення про те, що вона, будучи одним із співвласників домоволодіння позбавлена будь-якої можливості користуватися приміщеннями загального користування та надвірними будівлями. Внаслідок дій відповідачів по самовільному відключенню теплопостачання та подачі води, вона навіть у зимовий період часу залишається без опалення, води та каналізації. Позбавлена можливості безперешкодного доступу до домоволодіння, оскільки відповідачі встановили замок на калитку, ключі від якого їй не надали. Позбавили доступу до котельної, внаслідок чого працівники газового господарства не можуть поновити систему повного опалення будинку. Також пояснила, що відповідачі застосовують до неї насильницькі дії, з приводу яких вона неодноразово зверталася до органів внутрішніх справ. Відповідачі звернулися до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просять виселити [PERSON] з будинку [ADDRESS]. Та стягнути з неї на їх користь моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] співвласником спірного будинку не вважають. Наполягають на тому, що власником будинку на теперішній час є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, оскільки право власності інших осіб на теперішній час оспорюється в судовому порядку. Також посилаються на те, що позивачка [PERSON] з часу вселення у будинок жодного разу не прибирала приміщення загального користування. Після встановлення нею пластикових вікон не зробила відкоси навколо вікон. Утримує багато тварин (кішок та собак), яких вигулює на даху першого поверху, що руйнує приміщення першого поверху. Також нею встановлені металеві двері на дерев'яні сходи, що призводить до руйнування цих сходів, які ведуть у підвальне приміщення, на стелі коридору першого поверху пішла тріщина, а також з'явилася тріщина на наружній стороні будинку від фундаменту до даху. Наполягають на тому, що саме з вини [PERSON] розморозилася система опалення в будинку, а ремонт вхідних дверей у будинок здійснюється виключно за рахунок відповідачів. Також вона знищила водостічну трубу, внаслідок чого дощ чи сніг тече по стінах будинку, руйнуючи його. Вважають, що зазначені дії свідчать про необхідність виселення її зі спірного домоволодіння на підставі ст.. 116 ЖК України. Також просять стягнути на їх користь в якості відшкодування моральної шкоди 5000 грн., оскільки вони зазнали душевних страждань внаслідок знищення чи пошкодження їх майна. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] первісні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Будь-яких пояснень в судовому засіданні не надала, заявивши клопотання про відкладення розгляду справи для отримання можливості скористатися правовою допомогою. В подальшому в судові засідання не з'являлася, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] (вони ж позивачі за зустрічним позовом) жодного разу в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи. Причин неявки суду не сповістили. Третя особа (за зустрічним позовом) - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав. Просив відмовити у їх задоволенні. Третя особа (за зустрічним позовом) - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не сповістила. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню частково, а зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. На виконання ухвали суду Харківська міська рада повідомила із наданням копій документів, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи КП «Харківське МіськБТІ» житловий будинок по [ADDRESS] в цілому було зареєстровано за трестом «Теплоенергомонтаж» на підставі рішення виконавчою комітету Харківської міської ради від 13.05.1948р., за р. № 1588. Право власності на 47/100 частин було зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 07.04.1997р. ВАТ «Теплоенергомонтаж». Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.04.2003р. по справі №2-1005/03 в частинні визнання недійсним розпорядження ВАТ «Теплоенергомонтаж» від 07.04.1997р. № 383 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було відмовлено. Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 23.04.2007р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 3455, право власності на 47/100 частин перейшло до [PERSON] та [PERSON] по 47/200 частин кожному. Відповідно до мирової угоди № б/н від 14.12.2007р., затвердженої ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.2008р. по справі № 2-1179/08 право власності на 53/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями зареєстровано за [PERSON]. [PERSON] На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08.06.2008р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 1897 право власності на 53/100 частини перейшло до [PERSON] Згідно з витягом № 24874339 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.12.2009р., власником 53/100 частин житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] на підставі мирової угоди № б/н від 23.07.2009р., затвердженої ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.08.2009р. по справі № 2-3835/09. З цього приводу позивач [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення про те, що зазначена ухвала суду про затвердження мирової угоди на теперішній час скасована апеляційним судом Харківської області. Також з відповіді Харківської міської ради вбачається, що у матеріалах інвентаризаційної справи на домоволодіння по [ADDRESS] міститься висновок технічної експертизи КП «Харківського МіськБТІ» № 9-105 від 22.12.1997р. Зазначений висновок містить інформацію щодо визначення порядку користування домоволодінням по [ADDRESS] з урахування надвірних будівель та порядку користування земельної ділянки відповідно до ідеальних частин співвласників. Судом встановлено, що на теперішній час будь-яке право власності на спірне домоволодіння, або його частки за відповідачами за первісним позовом не зареєстроване. Співвласниками домоволодіння вони не є, хоча в ньому і зареєстровані. Допитаний в якості свідка [PERSON] надав пояснення про те, що він є співвласником спірного домоволодіння. З першого дня, коли він та його мати [PERSON] вселилися у зазначене домоволодіння, відповідачі сказали, що вся будівля належить їм, тому доступу до місць загального користування вони не дадуть. Спочатку ванна кімната та туалет були відчинені. Він та мати запропонували зробити там ремонт за власні кошти. Почали робити ремонт, але все, що було зроблено, в подальшому було зруйновано відповідачами, після чого вони поставили свій замок. Також після цього було відключено опалення та відрізана каналізація. Це відбулося через місяць після вселення. Ремонтувати приміщення загального користування відповідачі не давали. Спочатку котельня була відчинена. Відповідачі постійно вимикали опалення, а вони його знову підключали до тих пір, доки відповідачі не перекрили доступ до котельні. Також пояснив, що зараз у належній йому на праві власності житловій площі у будинку не проживає, оскільки відсутні умови для проживання. Вимушений знімати квартиру. Мати залишилась без опалення, каналізації та води. Їй приходиться носити воду. Туалетом вона користуватися не може. Крім цього, відповідачі двічі побили мати. Коли він взимку провідував матір, бачив у кімнаті пляшки із замерзлою водою. Комунальні служби нічим допомогти не можуть, оскільки відповідачі перешкоджають у доступі до приміщень загального користування. Допитана в якості свідка [PERSON] надала пояснення про те, що з [PERSON] перебуває у цивільному шлюбі. У 2007 року було придбане приміщення на вул.. Бойовій. Спочатку всі приміщення загального користування були відкритими. Коли почали робити ремонт у ванній кімнаті, [PERSON] демонтувала покладену плитку та зачинила ванну кімнату. У 2008-2009 роках відповідачі закрили доступ до води, перекрили опалення. Свідок, [PERSON] та [PERSON] зиму жили без опалення та води. На теперішній час умови проживання неможливі, оскільки відповідачі перекрили опалення, каналізацію. На паркані до входу у будинок висить замок. Відповідно до наданих суду копій актів та попереджень (а.с. 14-18, 41-42, 117-124), доступ до приміщень загального користування у домоволодінні, а також до всіх комунікацій перекрито відповідачами. У [PERSON] відсутнє тепло та водопостачання. Крім цього, відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.97 року, підсобні приміщення та господарські споруди визнані неділимими та залишені у загальному користуванні колишніх наймачів спірного домоволодіння (право власності на частину домоволодіння від колишнього основного наймача, в подальшому власника - [PERSON] перейшло згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 23.04.2007р. приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], р. № 3455 (47/100 частин) до [PERSON] та [PERSON] по 47/200 частин кожному). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.04.03 року встановлено, що рішенням спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Теплоенергомонтаж» (протокол № 10 від 04.04.97 року) на підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.03.97 року з [PERSON] був укладений договір найму на квартиру, що складається з двох житлових кімнат, площею 9 кв.м та 18 кв. м. Всього 27 кв.м з міжкімнатною площею 9,3 кв. м та сходами, що розташовані на другому поверсі будинку [ADDRESS]. Цим же рішенням користування всіма підсобними приміщеннями та всіма господарськими спорудами було залишено у загальному користуванні сторін. Згідно зі ст.. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Відповідно до ст.. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст.. 319 ЦК України). Відповідно до ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.. 328 ЦК України). Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що діями відповідачів порушені права співвласника [PERSON] щодо користування приміщеннями загального користування, господарськими спорудами та всіма підсобними приміщеннями. Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги і зобов'язує [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди, створені [PERSON] у користуванні приміщеннями загального користування, які розташовані на першому поверсі будинку за адресою: [ADDRESS], а саме: тамбур 1-1 площею 1,4 кв. м; коридор 1-2, площею 4,1 кв. м; вбиральня (туалет) - 1-10, площею 2,3 кв. м; ванна кімната - 1-11, площею 3,7 кв. м; кухня - 1-3, площею 14, 6 кв.м; котельня 1-4, площею 12, 4 кв.м; тамбур 1-7, площею 1,3 кв.м; коридор 1-9, площею 6,7 кв.м, шляхом зняття зі вказаних приміщень замків. Також зобов'язує [PERSON], [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди, створені [PERSON] у користуванні територією загального користування, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: земельною ділянкою та надвірними спорудами, шляхом зняття замків з калитки на основному вході, зняття замків з дверей сараю та демонтажу огорожі на сад/ огород. Разом з цим, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення права користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та виселення з нього без надання іншого житлового приміщення [PERSON], [PERSON], [PERSON] з підстав, визначених у позові. Відповідно до ст..116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання їм іншого жилого приміщення. Аналізуючи зазначену норму, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Мається на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів та іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Виходячи з офіційного характеру заходів запобігання і громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача або членів його сім'ї на підставі ст.. 116 ЖК України без надання іншого житлового приміщення, відповідно до правил ЦПК України про допустимість засобів доказування, факт застосування заходів запобігання судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, виконавчими комітетами, іншими уповноваженими органами, а заходи громадського впливу - органами самоорганізації населення, повинні підтверджуватися письмовими доказами. З оглядом на представлені позивачкою докази, суд приходить до висновку про те, що на теперішній час прийняття рішення про виселення відповідача на підставі ст..116 ЖК України, є передчасним. Також суд відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог. З наступних підстав. Згідно зі ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодна з викладених обставин у зустрічній позовній заяві, в тому числі обґрунтування спричинення будь-якої моральної шкоди, позивачами за зустрічною позовною заявою належними та допустимими доказами не доведена. Крім цього, правила ст.. 116 ЖК України про виселення за неможливістю сумісного проживання не поширюється на учасників спільної власності на жилі будинки та квартири. [PERSON] є співвласницею домоволодіння по [ADDRESS]. Натомість, позивачі за зустрічним позовом на теперішній час будь-яких прав власності на вищевказаний будинок не мають. Наявність на теперішній час судового спору щодо права власності на цей будинок та за відсутності рішення суду, що набрало законної сили з цих питань, не є підставою для визнання [PERSON] такою, яка набула право власності на частину домоволодіння незаконно. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати за подання первісної позовної заяви суд стягує з відповідачів за первісним позовом на користь позивачів пропорційно до задоволених позовних вимог (50%).

Outcome: partial