Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

[PERSON] 08.06.2017 року та уточнено 17.08.2017 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» (далі ПАТ «Криворіжгаз») про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що з 04.02.2000 року була прийнята на роботу до ВАТ «Криворіжгаз» на посаду контролера газового господарства. Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 КЗпП України з вказаного періоду між нею та відповідачем був укладений безстроковий трудовий договір. В процесі виконання трудового договору за згодою сторін з 01.03.2001 року по 01.03.2009 року вона була переведена на посаду оператора та старшого оператора ЕВМ, а 02.03.2009 року також за згодою сторін знову була переведена на посаду контролера газового господарства. Відповідно до наказів № 277к від 14.08.2013 року, № 445к від 03.11.2014 року та № 452-к від 13.09.2016 року, вона переводилася на таку саму посаду на тому самому підприємстві в інший структурний підрозділ, однак фактично її переміщали з одного структурного підрозділу в іншій на тому самому підприємстві у межах її спеціальності та посади, обумовлених трудовим договором, тому трудовий договір, укладений при прийнятті на роботу 17.03.1998 року продовжував бути безстроковим. Згідно наказу № 452-к від 13.09.2016 року вона була переведена з посади контролера газового господарства на посаду контролера газового господарства, відповідач в наказі зазначив, що вона переводиться в інший структурний підрозділ на час перебування у відпустці основного працівника. 23.05.2017 року в зв'язку з тим, що працівник повернувся із відпустки та помилково вважаючи, що між відповідачем та позивачем шляхом переміщення в інший структурний підрозділ на тому ж самому підприємстві був укладений строковий трудовий договір відповідач видав наказ № 208-к від 22.05.2017 року, яким вона була звільнена з роботи на підставі п.2 ст.36 КЗпП України, в зв'язку з закінченням строкового трудового договору, який між нею та відповідачем не укладався. Як вона, так і працівник який тимчасово перебував у відпустці, працювали за однією ж і тією ж самою посадою, тобто контролерами газового господарства, то у випадку виходу із відпустки працівника, цей працівник, що був у відпустці, або ж вона повинні були продовжувати працювати за тією ж самою спеціальністю і посадою, у тому числі шляхом переміщення без їхньої згоди в інший структурний підрозділ цього підприємства. Крім того, при її звільненні також було порушено її трудові права та гарантії, передбачені норми ст. 43-1 КУпП України, зокрема звільнено без попередньої згоди профспілкового комітету. Середній заробіток який підлягає стягненню з відповідача в силу вимог ст.235 ч.1 КЗпП України складає 14 842,89 грн., а саме: період вимушеного прогулу у травні - 7 робочих днів, у червні - 21 робочий день, у липні - 21 робочий день, в серпні - 22 робочих дні, в вересні - 12 робочих днів, тобто станом на 18.09.2017 року - вимушений прогул складає 83 робочих дні; її середньоденна заробітна плата складає 178,83 грн. (178,83 грн. х 83 = 14 842,89 грн.). Разом з тим, протиправними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка проявлялася в стражданнях, а саме: вона як ветеран війни - учасник бойових дій, інвалід ІІІ групи, була протиправно звільнена відповідачем, чим було порушено принципи справедливості, розумності в зв'язку з чим оцінює моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. Позивач, представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі, просять суд задовольнити його. Представник відповідача Шаповалова М.І. позов не визнала, пояснила, що у серпні 2013 року відбулася зміна організації структури ПАТ «Криворіжгаз», з 01.08.2013 року було введено в дію штатний розпис товариства у новій редакції, в якому відсутній такий структурний підрозділ як абонентська служба, замість якої було введено управління обліку та балансів з новими функціями і завданнями, до складу якого входив відділ супроводження клієнтів - фізичних осіб зі штатними одиницями контролерів газового господарства. На вказані вакантні посади і було здійснено переведення конролерів газового господарства, за їх згодою, серед яких була [PERSON] Переведення [PERSON] у листопаді 2014 року (наказ від 03.11.2014 року № 445-к) відбулося у зв'язку зі зміною організації структури товариства і скорочення штату працівників (наказ від 16.10.2014 року №741). Відповідно до ст.ст.49-2 та ч.1 ст.32 КЗпП України [PERSON] було попереджено під підпис за 2 місяці про наступне вивільнення і одночасно запропоновано переведення на іншу роботу з урахування змін основних завдань та функцій управління реалізації природного газу та управління обліку та балансів На підставі заяви позивача від 24.10.2014 року останню було переведено на посаду інспектора групи по роботі з боржниками відділу обліку газу управління обліку та балансі (наказ № 445-к від 03.11.2014 року). Переведення позивачки у вересні 2016 року (наказ від 13.09.2016 року № 452-к) було проведено в зв'язку з тим, що з 01.07.2016 року відбулась зміна організаційної структури товариства та штатного розпису (наказ від 01.07.2016 року № 477), що призвело до ліквідації відділу обліку газу та скорочення посад контролерів газового господарства. В той час [PERSON] працювала за строковим трудовим договором на період відпустки без збереження заробітної плати постійного працівника [PERSON] для догляду за дитиною до 6-ти років до дня фактичного виходу її з цієї відпустки. Сама [PERSON] у зв'язку зі скороченням штату погодилась на пропозицію переведення її на запропоновану посаду контролера газового господарства у новому структурному підрозділі (ст. 49-1 та ч. 1 ст. 32 КЗпП України) з продовженням перебування у соціальній відпустці. Відповідач,

Outcome: partial