Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON], [PERSON], в інтересах яких діє адвокат Гагуліна Олена Миколаївна, звернулися до суду з зазначеним позовом. З урахуванням уточнених позовних вимог просили: визнати недійсним та скасувати рішення Новорайської сільської ради № 207 від 15.11.2012 р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою [PERSON]»; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 06.06.2014 року на земельну ділянку по [ADDRESS], яка булла надана у власність [PERSON]. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що на підставі наказу директора радгоспу «Бериславський» від 24.03.1971 року №71 за [PERSON] закріплено прибудинкову земельну ділянку розміром 0,08 га. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.03.1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті 1/3 будинку [ADDRESS] та інше майно у вигляді земельних паїв прийняла [PERSON] Згідно відповіді Новорайської сільської ради від 18.04.2016 року площа земельної ділянки, яка виділялась під будинок [ADDRESS] у 1967 році становила 0,08 га, скоригована у 1993 році на площу 0,11 га. 18.11.2014 року Новорайською сільською радою винесено рішення № 370 про надання у приватизацію [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] площею 0,15 га. 28.07.2005 року виконавчим комітетом Новорайської сільської ради винесено рішення №55 про встановлення порядку нумерації будівель на вулицях сіл сільської ради. На підставі зазначеного рішення у позивачів без їх відома було змінено адресу будинку [ADDRESS] на [ADDRESS], що є порушенням права на користування своєю земельною ділянкою. У 2012 році Новорайська сільська рада прийняла рішення про надання дозволу [PERSON] на розробку документації із землеустрою земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яким порушила права позивачів, а саме, зменшила розмір земельної ділянки позивачів, оскільки їх земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON] Крім того, у 2013 році [PERSON] звернувся до землевпорядної організації ПП «Південний Азімут» для оформлення земельної ділянки у власність по [ADDRESS]. Під час готування технічної документації було нібито підписано всіма сусідами Акт про узгодження меж земельних ділянок між суміжними землекористувачами. Вказаний Акт було затверджено Новорайською сільською радою без перевірки справжності підписів користувачів суміжних ділянок, тобто не встановлено, хто саме підписав вказаний Акт зі сторони позивачів. Позивачі Акт про узгодження меж земельних ділянок між суміжними землекористувачами не підписували і не погоджували межі, тому цей Акт та відсутність погодження з їх сторони меж є порушенням прав. Про підробку підписів у Акті [PERSON] 06.11.2014р. подано заяву до правоохоронних органів. На підставі Акту узгодження меж земельних ділянок [PERSON] зареєстрував своє право у реєстраційній службі Бериславського районного управління юстиції та 06.06.2014 року отримав свідоцтво про право власності. Погодження меж земельної ділянки по [ADDRESS], власником якої став [PERSON], із суміжними землекористувачами не проводилося. За фактом підробки підписів на документах, що стосується погодження меж земельної ділянки, 13.03.2015 СВ Бериславського РВ УМВС України внесено відомості до ЄРДР за ознаками ч.1 ст. 358 КК України. Наприкінці 2014 року [PERSON] почав розбирати бетонну огорожу, якою була огороджена земельна ділянка позивачів, у зв'язку з чим [PERSON] звернулася до Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області. За фактом пошкодження майна було відкрито кримінальне провадження. Рішення Новорайської сільської ради про затвердження [PERSON] проекту землеустрою на земельну ділянку, яка була надана [PERSON] для обслуговування будинку та прибудинкової території та яка межує із земельною ділянкою по [ADDRESS] - бувша лазня (баня), позбавила позивачів права володіння і користування цією земельною ділянкою. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. В судове засідання представник позивачів адвокат Гагуліна О.М. не з'явилася, згідно наданої заяви просила справу розглядати у відсутність сторони позивача за наявності письмових доказів у справі, відмовилася від проведення судової почеркознавчої експертизи, просила також винести окрему ухвалу відносно [PERSON], в діях якого вбачається порушення положень ст.ст. 190, 358 КК України. Представник відповідача Новорайської сільської ради Бериславського району в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просили справу розглядати у їх відсутність, заперечували проти задоволення позову. Свої заперечування обґрунтували тим, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] до цього часу перебуває у власності Новорайської сільської ради (комунальна власність). Вищезгадана земельна ділянка призначена для обслуговування житлового будинку, і закріплена за ним, відповідно до пункту 1 ст. 120 Земельного кодексу України, будинок перебуває у спільній власності (свідоцтво про право власності від 25.03.1994 року) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] і розташований за тією ж адресою: [ADDRESS], але у власність земельна ділянка громадянам [PERSON] не передавалась і межі в натурі на місцевості не встановлювались, площа ділянки не уточнювалась (шляхом геодезичних зйомок, замірів та ін.) так як [PERSON] та [PERSON] ([PERSON] помер [INFO]) отримавши дозвіл, рішення сільської ради №370 від 18.11.2014 року «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» не виконали дій передбачених діючим законодавством щодо її оформлення, встановлення меж та відведення у власність. Щодо суміжної ділянки площею 0,25 га, за адресою: [ADDRESS], що відведена у власність [PERSON] , то на момент подачі ним заяви та прийняття рішення №207 від 15.11.2012 року «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» та на момент передачі у власність рішенням №340 від 25.06.2014 року, земельна ділянка перебувала у комунальній власності Новорайської сільської ради. Одночасно із [PERSON], щодо можливості передачі у власність сусідньої земельної ділянки (або частини ділянки) за адресою: [ADDRESS], громадяни [PERSON] та [PERSON], заяви до сільської ради не подавали. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, згідно наданої заяви просив справу розглянути у його відсутність, заперечував проти задоволення позову. В своїх запереченнях посилався на те, що заявляючи вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування та визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, позивачі вказують про наявність накладання їх земельної ділянки на суміжну земельну ділянку та зменшення у зв'язку із цим площі (розмір не зазначають) та непогодження з ними меж земельної ділянки суміжним землекористувачем. Ставлячи перед судом вимогу про скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку, позивачі не зазначають, в чому полягає порушення їх щодо непогодження з ними меж земельної ділянки. Погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Виконання усіх підготовчих робіт передбачає як перевірку того, чи є земельна ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику чи користувачеві та чи не накладаються межі вказаної земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Вимагаючи скасувати рішення органу місцевого самоврядування, позивачі не навели мотиви такої вимоги, пославшись лише на відсутність погодження зовнішніх меж земельної ділянки суміжним землекористувачем та факт накладання їх земельної ділянки на суміжну земельну ділянку. Разом з тим, позивачами не надано жодного належного та допустимого доказу, якими спростовуються правомірність набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Веренич С.С. у судове засідання не з'явилась, згідно наданої заяви просила справу розглянути у її відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Статтею 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території. Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно вимог ст.116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ст. 118 Земельного кодексу України передбачає, що громадянин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до ч. ч. 1, 5,6 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Судом встановлено: Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 25.03.1994 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS] (т.1 а.с. 12). Рішенням №55 від 28.07.2005 року Новорайської сільської ради Бериславського району встановлено порядок нумерації будівель на вулицях сіл сільської ради (а.с. 13) Згідно інформації Новорайської сільської ради, що міститься в листі від 18.04.2016 року № 02-35/17316, площа земельної ділянки, яка виділялась під будинок [ADDRESS] у 1967 році становила 0,08 га, скоригована у 1993 році на площу 0,11 га. (а.с. 14). Рішенням Новорайської сільської ради № 370 від 18.11.2014 року надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення та оформлення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтованою площею 0,15 га [PERSON] по [ADDRESS] (т.1 а.с. 15). З витягу із рішення Новорайської сільської ради №137 від 06.03.2007 року вбачається, що [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,25 га по [ADDRESS] (т.1 а.с. 52). Рішенням Новорайської сільської ради № 207 від 15.11.2012 року надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення та оформлення у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) орієнтованою площею 0,25 га [PERSON] по [ADDRESS] (т.1 а.с. 53). 16.09.2013 року за №101/13 завідувачем сектору містобудування та архітектури Бериславської районної державної адміністрації прийнято висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] площею 0,2500 га. за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 55). З акту узгодження зовнішніх меж земельної ділянки від 22.03.2013 року вбачається, що встановлення меж погоджено від Новорайської сільської ради Борисенко О.М. (голова сільської ради), Дерлі С.М. (землевпорядник), від ПП «Південний Азимут» [PERSON], від суміжних власників (користувачів) земельної ділянки [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т.1 а.с. 58). З довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 08.10.2013 року №02-21/11-2496 вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,2500 га, яка надається у власність [PERSON] на підставі рішення Новорайської сільської ради №207 від 15.11.2012 року станом на 01.01.2013 року обліковується згідно з державною статистичною звітністю по рядку 12.3 - землі, не надані у власність або постійне користування в межах населених пунктів (т.1 а.с.59). Рішенням Новорайської сільської ради № 340 від 26.05.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель житлової та громадської забудови [PERSON] загальною площею 0,2500 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; передано у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га із земель житлової та громадської забудови Новорайської сільської ради, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 54). З довідки виконкому Новорайської сільської ради №1677 від 03.11.2014 року вбачається, що [PERSON] фактично використовує земельну ділянку в [ADDRESS] з 2007 року, сплачує плату за землю (т.1 а.с. 73). У позовній заяві представник позивачів вказує, що підпис [PERSON] в акті узгодження меж є підробними, що, на її думку є однією з підстав для визнання незаконним та скасування спірного рішення сесії Новорайської сільської ради. Допустимим доказом підписання чи не підписання [PERSON] акту узгодження меж може бути виключно висновок судової почеркознавчої експертизи, з приводу встановлення такого факту. Представником позивача з підстав того, що на акті узгодження меж земельної ділянки напроти прізвища [PERSON] стоїть невідомий підпис було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення якої поставити питання: чи виконано підпис на акті погодження меж [PERSON], [PERSON] чи іншою особою (т.1 а.с. 103). В матеріалах справи міститься пояснення [PERSON] від 04.04.2017 року, згідно яких [PERSON] є онуком [PERSON] Свій підпис на акті узгодження меж від імені [PERSON] він не вчиняв (т.1 а.с. 207). Ухвалою суду від 05.04.2017 року по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. У зв'язку з тим, що наданих матеріалів недостатньо для проведення експертизи, а по наявним матеріалам зробити обґрунтований висновок неможливо, судовим експертом повідомлено про неможливість проведення експертизи (т.1 а.с.237-239). Ухвалою суду від 15.08.2017 року по справі знову було призначено судово-почеркознавчу експертизу (т.2 а.с.43-44). Та у зв'язку з тим, що наданих матеріалів недостатньо для проведення експертизи, а по наявним матеріалам зробити обґрунтований висновок неможливо, судовим експертом повідомлено про неможливість проведення експертизи (т.2 а.с.60-62). Таким чином, ким підписаний акт погодження меж від імені [PERSON] не встановлено. В той же час, згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Тобто, саме погодження меж та встановлення межових знаків є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов'язкових технічних помилок, а підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі громадянам безоплатно земельних ділянок на праві приватної власності. Отже, непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати самостійною підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. У матеріалах технічної документації є кадастровий план земельної ділянки, абрис прив'язки кутів повороту меж земельної ділянки [PERSON] що містить опис меж земельної ділянки та внесений до Державного земельного кадастру, про що свідчить відмітка відділу Держземагенства у Бериславському районі Херсонської області. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» визначає правовий статус депутата сільської ради, як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради. Сільська рада, як орган місцевого самоврядування, є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію свого права розпоряджатися землею комунальної власності і прийняття радою рішення є етапом реалізації волі власника на набуття, зміну, припинення таких відносин. Крім того, відповідно до частини 1статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно зі ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 7постанови №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Відповідно до ст. 87 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В той же час суд вважає, що позивачі в позовній заяві та їх представник в судовому засіданні не довели, що рішення Новорайської сільської ради № 207 від 15.11.2012 р. «Про надання дозволу на розробку технічої документації із землеустрою [PERSON]» та передання земельної ділянки у власність [PERSON] порушено права позивача, а саме: не надали правовстановлюючих документів, які б підтверджували, що передана у власність [PERSON] земельна ділянка знаходиться у власності чи правомірному користуванні [PERSON] та [PERSON], або що в результаті затвердження технічної документації із землеустрою були яким небудь чином порушені законні права суміжного землекористувача. Натомість, у матеріалах справи міститься інформація Новорайської сільської ради №02-35/171/17 від 22.03.2017 року (т.1 а.с. 182-а), згідно якої земельна ділянка за адресою [ADDRESS] до цього часу перебуває у власності Новорайської сільської ради (комунальна власність). Отже, спірне рішення прийнято відповідно до Земельного кодексу України на пленарному засіданні сільської ради, у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , з дотриманням процедури прийняття рішення. Таким чином, об'єктивними обставинами і матеріалами справи встановлено, що спірне рішення прийняте Новорайською сільською радою у межах встановленої компетенції, позивачами не доведено невідповідності рішення вимогам чинного законодавства України. Позовна вимога про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 06.06.2014 року на земельну ділянку по [ADDRESS], яка була надана у власність [PERSON] є похідною, а тому в її задоволенні теж необхідно відмовити. Стосовно винесення окремої ухвали суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. Представник позивача просила винести окрему ухвалу відносно [PERSON], в діях якого вбачається порушення положень ст.ст. 190, 358 КК України. Під час судового розгляду не було встановлено та не доведено доказами порушення законодавства з боку [PERSON], тому суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали. Крім того, дана обставина не перешкоджає позивачам самостійно у разі необхідності звернутися до уповноважених органів.

Outcome: dismissed