Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Кулеба І.І., звернувся до суду із позовною заявою до Скалатської об`єднаної територіальної громади (Скалатської міської ради) Підволочиського району про визнання за ним права власності на земельні ділянки: кадастровий номер 6124681600:01:004:0198 площею 2,6908 га та кадастровий номер 6124681600:01:007:0001 площею 0,0766 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Городницької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Крім того просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , заповіту № 74, складеного 21 березня 2000 року [PERSON] у Городницькій сільській раді Підволочиського району на ім`я [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у відповідності до заповіту він є спадкоємцем щодо належного спадкодавцю права на земельну частку (пай) на підставі сертифіката серії ТР № 0063750, взамін якого 14 лютого 2002 року видано Державний акт серії Р1 № 675080, проте змін у заповіт не внесено. Звернувшись до нотаріуса із завою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, зазначеного у заповіті, до пред`явленого ним документу. Крім того у заповіті прізвище спадкоємця вказано « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Зазначене унеможливлює позивача визнати за собою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , чим порушено його права. В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача адвокат Кулеба І.І. подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у їх відсутності. Представник відповідача - Скалатської об`єднаної територіальної громади (Скалатської міської ради) Підволочиського району Тернопільської областіу судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнають, просять справу розглянути без їх участі. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з визнанням відповідачем позову суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Згідно заповіту, посвідченого секретарем сільської ради с. Городниця Підволочиського району Тернопільської області 21 березня 2000 року, зареєстрованого за № 74, [PERSON] заповіла належне їй право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ТР № 0063750, зареєстрованого 21 січня 1997 року за №25, - [PERSON] . На підставі рішення 18 сесії ІІІ скликання Городницької сільської ради від 28 січня 2002 року взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0063750, зареєстрованого 21 січня 1997 року № 251, - видано Державний акт серії Р1 675080 від 14 лютого 2002 року № 357, що стверджується довідкою відділу у Підволочиському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. Як убачається з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 24 вересня 2019 року, Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 675080 від 14 лютого 2002 року, Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-6108745892019, № НВ-6108746332019 від 18 квітня 2019 року - [PERSON] є власником земельних ділянок: кадастровий номер 6124681600:01:004:0198 площею 2,6908 га та кадастровий номер 6124681600:01:007:0001 площею 0,0766 га, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Городницької сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане виконкомом Скалатської міської ради Підволочиського району, актовий запис №143. Як убачається із постанови приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу від 10 грудня 2018 року № 444/02-31 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу Вольтера І.П. із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,77 га, яка розташована на території Городницької сільської ради після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . При розгляді документів нотаріусом з`ясовано, що видати свідоцтво на спадщину за заповітом на вищевказане спадкове майно не має можливості, оскільки Державний акт Р1 №675080 від 14 лютого 2002 року не відповідає документу, вказаному у заповіті (сертифікат). Також у заповіті прізвище спадкоємця вказано « [PERSON] », що суперечить прізвищу спадкоємця, зазначеному у паспорті, та ставить під сумнів те, що заповіт складений саме в його користь. Таким чином судом встановлено, що на час складання заповіту, посвідченого секретарем виконкому сільської ради с. Городниця 21 березня 2000 року № 74 спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії ТР № 0063750, взамін якого 14 лютого 2002 року на підставі рішення 18 сесії ІІІ скликання Городницької сільської ради від 28 січня 2002 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 675080, однак змін у заповіт не внесено. Крім того судом встановлена розбіжність прізвища особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії [PERSON] та особи, якій заповідано майно - [PERSON] . Разом з тим, згідно пояснень позивача , завіт був складений секретарем сільської ради зі слів спадкодавця на слух, а отже запис прізвища « [PERSON] » у заповіті, посвідченому від імені спадкодавця [PERSON] суд розцінює таким, що вчинений помилково. Згідно п.6 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факти про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я і по батькові якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові і прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 13 березня 1995 року №5 із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15 на підставі п.6 ст.256 ЦПК України, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. За вказаних обставин, суд вважає можливим встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , заповіту № 74 складеного 21 березня 2000 року [PERSON] у Городницькій сільській раді Підволочиського району на ім`я [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.ст. 1233,1234,1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За вказаних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог у зв`язку з чим право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved