Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Ясногородської сільської ради (далі - відповідач), зазначивши третьою особою [PERSON], в якому вказала, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,1847 га (кадастровий номер [NUMBER]); площею 0,0589 га (кадастровий номер [NUMBER]); площею 0,0437 га (кадастровий номер [NUMBER]), та земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га (кадастровий номер [NUMBER]). За життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів онукам - [PERSON] та [PERSON]. Останній спадщину не прийняв. Позивач, після смерті [PERSON] спадщину прийняла, звернувшись у визначений законом строк до Макарівської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Ще за життя померлий [PERSON], розпочав процедуру оформлення права власності на зазначені вище земельні ділянки, проте отримати документ, що посвідчували б право власності та зареєструвати його в установленому законом порядку не встиг, що і стало підставою відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки позивачу, оскільки у ДРРП відсутня інформація щодо реєстрації права власності на земельні ділянки. То ж, [PERSON], посилаючись на ст. 1216 ЦК України, відповідно до якої спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), просила суд визнати за нею у порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] право на отримання у власність згаданих вище земельних ділянок. У судове засідання позивач [PERSON], не прибула, в позовній заяві просила слухати справу у її відсутності. Належним чином повідомлений про день та час слухання справи, про що свідчить розписка від 05.10.2018 року (а.с.28), відповідач, Ясногородська сільська рада, свого представника в судове засідання не направила, у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву (а.с.29), в якому доводи позивача вважає обґрунтованими, а позовнім вимоги такими, що підлягають задоволенню, тому просила позовні вимоги задовольнити, а судові витрати покласти на позивача. Належним чином повідомлена про день та час слухання справи третя особа (а.с.27), [PERSON], в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, заяв і клопотань до суду не подавав. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 21.09.2018 року позов [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 31.10.2018 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також даною ухвалою суду відповідно до ст. 84 ЦПК України витребувано від державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] року [PERSON] Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 01.11.2007 року виконавчим комітетом Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області, актовий запис №20 (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1847 га (кадастровий номер [NUMBER]); площею 0,0589 га (кадастровий номер [NUMBER]); площею 0,0437 га (кадастровий номер [NUMBER]), та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га (кадастровий номер [NUMBER]). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області [PERSON] 05.07.2007 року, зареєстрований в реєстрі за №45, згідно якого зробив таке розпорядження: усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів своїм внукам - [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №254 за 2008 рік до майна померлого [INFO] року [PERSON], заведеної Макарівською районною державною нотаріальною конторою (а.с.31-35), [PERSON] гідно поданої заяви зазначив, що спадщину після смерті [INFO] року [PERSON] в установлений строк не прийняв, не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім'я [PERSON]. Остання ж у визначений ст.1270 ЦК України подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті [INFO] року [PERSON] Як вбачається із довідок №502 та №503 від 08.11.2007 року та №697 від 06.08.2008 року Ясногородської сільської ради, [PERSON], який помер [INFO] року до дня смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним за вказаною адресою до дня його смерті проживала [PERSON], яка вела з [PERSON] спільне господарство та поховала його за власні кошти ( а.с.11-12). Інших спадкоємців щодо спадкового майна ні за законом/заповітом, судом не встановлено. Стосовно оформлення спадкових прав на згадані вище земельні ділянки державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], було надано роз'яснення за №1455/02-31 від 23.08.2018 року, що за результатами проведення пошуків у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно встановлено, що інформація у ДРРП щодо вказаних земельних ділянок відсутня, за таких обставин нотаріальна контора не має можливості оформити та видати відповіде свідоцтво про право на спадщину на ім'я [PERSON], у зв'язку з чим їй слід звернутися до суду (а.с.19). Як вбачається з архівного витягу №05-04/471 від 20.08.2018 року Архівного відділу Макарівської райдержадміністрації, згідно Рішення Ясногородської сільської ради №107-15-05 від 18.01.2008 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок», [PERSON] передано безоплатно у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1850 га, 0,0590 га, 0,044 га та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,2500 в с. Ясногородка на території Ясногородської сільської ради Макарівського району, та надано дозвіл на виготовлення державних актів на право приватної власності на землю (а.с.18). Як вбачається з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області, згідно відомостей державного земельного кадастру за [PERSON] значаться земельні ділянки на території Ясногородської сільської ради Макарівського району Київської області для ведення особистого селянського господарства площею 0,1847 га (кадастровий номер [NUMBER]); площею 0,0589 га (кадастровий номер [NUMBER]); площею 0,0437 га (кадастровий номер [NUMBER]), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (кадастровий номер [NUMBER]). Станом на 01.01.2013 року згідно Книги реєстрації державних актів на право власності на земельні ділянки фізичних осіб, державні акти на ім'я [PERSON] на право власності на вказані земельні ділянки не реєструвались та на руки власнику не видавались (а.с.15). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та Земельного кодексу України. Як встановлено ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2018 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач [PERSON] належить до спадкоємців за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON], інших спадкоємців щодо спадкового майна, які б прийняли спадщину, ні за законом/заповітом не має, вона спадщину прийняла, і оскільки спадкодавець [PERSON], за життя не набув права власності на земельні ділянки згідно зі ст. ст. 125, 126 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України, отримав рішення органу місцевого самоврядування про передачу йому у власність, за життя не встиг зареєструвати право власності, то до спадкоємця, тобто до позивача відповідно до ст. 1218 ЦК України переходить право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючих документів на землю на ім'я спадкоємця. Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved