Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до Макарівського районного суду Київської області з позовом до Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області та просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її батька [PERSON], а саме: житловий будинок в [ADDRESS] Макарівського району Київської області та земельну ділянку, площею 0,43 га, що знаходиться за тією ж адресою. В обґрунтування позовних вимог, враховуючи уточнену заяву позивач посилалась на те, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після її смерті якого відкрилася спадщина на вказане вище спадкове майно. Позивач спадщину прийняла, оскільки своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець [PERSON] відмовилася від своєї частки у спадщині, подавши відповідну заяву нотаріусу. Являючись єдиним спадкоємцем, позивач не може оформити право власності на спадкове майно, оскільки нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва, так як спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно. Тому позивач звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не прибула, через канцелярію суду подала письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність, зазначивши, що підтримання позовних вимог з врахуванням уточнень та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, подали до суду заяву, в якій просили справу слухати у відсутність їхнього представника, проти задоволення позовних вимог не заперечили. Дослідивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 178/2009 р. до майна померлого [INFO] року [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 15.03.2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області), яка до дня смерті постійно проживала в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, спадкоємцем якої був батько позивача - [PERSON]. [PERSON] почав процедуру переоформлення земельної ділянки загальною площею 0,43 га, що розташована на території Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області за адресою: [ADDRESS], належної померлій, [PERSON], на підставі державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого Небелицькою сільською радою народних депутатів Макарівського району Київської області, 09 лютого 1998 року, на підставі рішення 7 сесії 22 скликання Небелицької сільської ради народних депутатів Макарівського району Київської області від 24 жовтня 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №23, присвоївши кадастрові номери на земельну ділянку загальною площею 0,43 га (0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер [NUMBER], а також 0,1772 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER]), але за життя не встиг її завершити. Право власності [PERSON] на земельну ділянку посвідчувалось свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області, [PERSON], від 14 квітня 2006 року за реєстровим номером №1-1461. [INFO] року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ОК №127905, видане 29.10.2008 р. виконавчим комітетом Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області, свідоцтвом про народження серії І-ЯК № [NUMBER] від 02.07.1966 р., свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.09.1985 р., копії яких містяться в матеріалах справи, який до дня смерті постійно проживав в [ADDRESS] (довідка Небелицької сільської ради Макарівського району Київської області №58 від 06.04.2015 року). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, до якої увійшли: житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], та земельна ділянка, на якій розташоване дане домоволодіння площею 0,43 га, цільове призначення для будівництва, обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (державний акт серії [NUMBER] від 09.02.1998 року), яку він успадкував після смерті своєї матері [PERSON] У встановлений законом строк [PERSON], дружина померлого [PERSON], відмовилася від прийняття спадщини на користь дочки померлого - [PERSON] (аркуш спадкової справи 1). Спадкоємцем майна померлого [PERSON], є його дочка, [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02.07.1966 року, свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 07.09.1985 року), позивач по справі. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 5 статті 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень частини 43 пункту 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив його державної реєстрації. Успадкувавши земельну ділянку, померлий [PERSON] за життя не здійснив державної реєстрації свого права власності на вказане майно та не отримав свідоцтва на право власності на земельну ділянку. У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно підпункту 3.14 пункту 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Оскільки, [PERSON], 14.04.2006 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим №1-1460 на земельну ділянку, вважається, що він прийняв усю спадщину [PERSON]. Відповідно до листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.05р. у випадку відсутності у померлої особи правовстановлюючого документу на нерухоме майно, державна реєстрація якого не проводилась, питання належності нерухомого майна такій особі має вирішуватись в судовому порядку. Факт того, що власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS], дійсно був [PERSON], підтверджується випискою з погосподарської книги Небелицької сільської ради від 06.04.2015р. №60. Як вбачається з технічного паспорту на житловий будинок від 16.03.2015р., який було виготовлено на вказаний будинок, спірний будинок побудовано 1991 року. Порядок реєстрації права власності на домоволодіння та житлові будинки в той час було врегульовано Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.95р). В той же час відповідно до пункту 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Відповідно до пункту 4 Інструкції реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Відповідно до частини другої пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Зі змісту вказаних норм можна дійти висновку, що дія вказаної Інструкції не поширювалась на сільські населені пункти, а тому домоволодіння, власником якого був померлий [PERSON] не підлягало реєстрації відповідно до норм діючого на той час законодавства. Як зазначено в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N9 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З огляду на вказані обставини вищевказана виписка з погосподарської книги Небелицької сільської ради від 06.04.2015р. №60 є доказом належності спірного домоволодіння на праві власності [PERSON] У визначений строк, позивач звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, однак у зв'язку з відсутністю у померлого [PERSON] правовстановлюючого документу на даний житловий будинок та земельну ділянку державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно (згідно листа від 12.06.2015р. №889/02-31). Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №97 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до технічного паспорту, виданого ТОВ «М БУДТЕХЕКСПЕРТ», до складу домоволодіння за вказаною вище адресою входить: (А) житловий будинок, загальна площа якого 66,2 м2, жила - 44,5 м2; (а) прибудова; (ганок); (Б) літня кухня; (В) сарай; (Г) сарай; (Д) сарай; (Ж) навіс; (З) убиральня; (під В) погріб; №1 колодязь; №2-6 огорожа, вартістю 289 22,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved