Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди), стягнення матеріальних збитків та відшкодування моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 04 лютого 2017 року о 17 год. 00 хв. на пр. Перемоги, 128/2 в м. Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій [PERSON] , керуючи автомобілем «Сеат», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив з автомобілем «Джилі», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , зіткнення. Постановою Святошинського районного суду м. Києві від 22 лютого 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу. Відповідно до звіту ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» від 07 березня 2017 року внаслідок протиправних дій відповідача, автомобіль позивача зазнав значних ушкоджень, й вартість матеріального збитку визначена в сумі 116 205 грн. 32 коп., яка частково відшкодована страховою компанією. Й, оскільки позивач [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану із наданням послуг у сфері комп`ютерного програмування, й багато часу витрачає на пошуки клієнтів, зустрічи з ними для обговорення замовлень, надання послуг, й з метою отримання прибутку використоуваючи автомобіль. Так, 01 лютого 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Дата Прінт» укладеного договір про надання послуг у сфері інформатизації. Відповідно до п.1.1 договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги у сфері інформатизації, а саме: створення додаткового функціонування веб-сайту замовника «Акціоні товари» в адміністративній частині проекту, а замовник зобов`язується їх прийняти та оплатити згідно договору. Загальна вартість виконаня робіт складає 15 000 грн. 00 коп., й строк договору визначений до 01 березня 2017 року. Й, оскільки він із сім`єю 04 лютого 2017 року потрапив в ДТП разом з дитиною, та маючи поганий емоційний стан після такої події, він не зміг приступити до виконання та виконати замовлення, а тому відмовився від його виконання, за наслідками якого між ним та ТОВ «Дата Прінт» 04 лютого 2017 року за згодою сторін був розірваний договір, відповідно він втратив прибуток, на який розраховував (упущена вигода), яку просить стягнути з відповідача в сумі 15 000 грн. 00 коп. як винуватця та заподіювача шкоди, оскільки відсутність автомобіля вплинувала на неможливість виконання ним замовлення. Водночас, на час дорожньо-транспортної пригоди на задньому сидінні автомобіля перебувала дитина в авто-кріслі, й внаслідок удару крісло отримало пошкодження - зломане й наразі не є придатним для подальшого використання за призначенням, вартість якого орієнтовно становить 6 480 грн. 00 коп., збитки щодо якого просить стягнути з відповідача як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Окрім того, зважаючи на наслідки дії відповідача як заподіювача шкоди, вважає, що їм завдана моральна шкода, яку кожен із позивачів оцінює у розмірі по 10 000 грн. 00 коп., що вцілому становить 20 000 грн. 00 коп., й просять стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити: стягнути з [PERSON] на користь позивача [PERSON] : 15 000 грн. 00 коп. - неодержаних доходів (упущеної вигоди), 6 480 грн. 00 коп. - завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків (за пошкоджене автокрісло), 10 000 грн. 00 коп. - моральної шкоди, на користь [PERSON] - 10 000 грн. 00 коп. - моральної шкоди. Відповідач в судове засідання повторно не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади України (суду). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, якимзокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення позивачів, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 04 лютого 2017 року о 17 год. 00 хв. на проспекті Перемоги, 128/2 в місті Києві сталася дорожньо-транспорта пригода, при якій [PERSON] , керуючи автомобілем «Сеат», державний номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив з автомобілем «Джилі», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , зіткнення (а.с.17, 20). Постановою Святошинського районного суду м. Києві від 22 лютого 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, із накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.17). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до звіту ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» від 07 березня 2017 року, встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача, автомобіль позивача зазнав значних ушкоджень, й вартість матеріального збитку визначена в сумі 116 205 грн. 32 коп., яка частково відшкодована позивачу страховою компанією. Відповідно до ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Водночас, позивач [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність, пов`язану із наданням послуг у сфері комп`ютерного програмування. Так, 01 лютого 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Дата Прінт» укладено договір № 010217-01 про надання послуг у сфері інформатизації. Відповідно до п.1.1 договору виконавець зобов`язується надати замовнику послуги у сфері інформатизації, а саме: створення додаткового функціонування веб-сайту замовника «акціоні товари» в адміністративній частині проекту, а замовник зобов`язується їх прийняти та оплатити згідно договору. Загальна вартість виконаня робіт складає 15 000 грн. 00 коп., й строк договору визначений до 01 березня 2017 року (а.с.36). Позивач вважає, що оскільки він із сім`єю 04 лютого 2017 року потрапив в дорожньо-транспорту пригоду разом з дитиною, та маючи поганий емоційний стан після такої події, він не зміг приступити до виконання та виконати таке замовлення, а тому відмовився від його виконання, за наслідками якого між ним як виконавчем та замовником - ТОВ «Дата Прінт» 04 лютого 2017 року за згодою сторін був розірваний указаний договір, відповідно він втратив прибуток, на який розраховував (упущена вигода), яку просить стягнути з відповідача в сумі 15 000 грн. 00 коп., як винуватця та заподіювача шкоди, оскільки відсутність автомобіля вплинувала на неможливість виконання ним заповлення. Суд, надавши правову оцінку доводам позивача у цій частині вимог, змісту договору, вплив наявності чи відсутності транспортного засобу виконавця послуг на наслідки його виконання, вважає, що емоційний стан позивача та відсутність у нього автомобіля, як виконавця послуг за договором про надання послуг у сфері інформатизації (створення додаткового функціонування веб-сайту), не можуть пов`язуватися із неможливістю виконання такого договору із наслідком розірвання договору щодо надання послуг інтелектуального характеру, а тому в цій частині вимоги необхідно відмовити. Щодо вимоги позивача про відшкодування вартості авто-крісла, яке знаходилось в автомобіля позивача під час дорожньо-транспортної пригоди, та яке було пошкоджене, за відсутності доказів про його належність позивачу та його вартості, суд приходить до висноску про відмову у задоволенні позову й у цій частині вимоги. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правові підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Автомобіль відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України - є джерелом підвищеної небезпеки. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.1 Розділу Х Правових позицій, висловлених Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України при перегляді цивільних справ у касаційному порядку і у зв`язку з винятковими обставинами у 2008 році, у спорах про відшкодування шкоди згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, діє презумпція заподіювача шкоди. У зв`язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди. Тобто законодавець у деліктних зобов`язанням закріпив презумпцію вини заподіювача шкоди і доведення відсутності вини у спричиненні шкоди поклав на заподіювача шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2, ч.1 ст. 22 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст.22 ЦК України). Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача шкоди, вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. За таких правових підстав та наданих доказів позов в цій частині є не обґрунтованим, не доведеним й таким, що не підлягає задоволенню, підстав для його задоволення судом не встановлено. Суд, надавши оцінку поясненням, письмовим доказам в частині відшкодування моральної шкоди, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступіню вини відповідача, який завдав моральної шкоди позивачу, погіршення його здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині частково на таких підставах. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач оцінює моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. для кожного, що уцілому становить 20 000 грн. 00 коп., проте судом прийнято до уваги фактор співмірності, з урахуванням встановленого факту понесеної моральної шкоди, що виявилася у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна (пункт 3 частини 2 статті 23 ЦК України), та оцінює її у розмірі 5 000 грн. 00 коп. для кожного, що підлягає стягненню з відповідача як винуватця ДТП на корист кожного із позивачів, що уцілому становить 10 000 грн. 00 коп., виходячи із наступного. Відповідно до пункту 3 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до пункту 3 частини 2, частин першої, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем при зверненні до суду відповіданно до Закону України «Про судовий збір» сплачений судовий збір за вимогу майнового характеру - 704 грн. 80 коп. та за вимогу немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди) - 704 грн. 80 коп., а тому останній має бути стягнутий з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволеної позовної вимоги (відшкодування моральної шкоди) у розмірі 352 грн. 40 коп., виходячи із частки 50% задоволеної вимоги у цій частині. Крім того, суд вважає, що понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп. (а.с.46) підлягають стягненню згідно положення ч.1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача, як посенені позивачем витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 12 % від вимоги 41 480 грн. 00 коп., що складає 600 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1187, ч.1 ст. 1172 ЦК України, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»

Outcome: partial