Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

[PERSON]В звернулась до суду із позовом про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 27.04.2011 року позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 700грн., починаючи з 25.02.2011 року до їх повноліття. Рішення суду набрало законної сили 25.05.2011 року. В подальшому відповідач не мав бажання сплачувати аліменти, з початку виникнення заборгованості по час звернення до суду він нічого не сплатив і його заборгованість складає 65 100грн., що підтверджується довідкою Вишгородського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київської області від 21.02.2018 року № 8678. Загальний розмір неустойки за період з квітня 2017 року по березень 2018 року складає 223 524грн., яку просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області суду від 20.06.2018 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання, надано відповідачу строк для надання відзиву, та інших заяв та клопотань, що стосуються розгляду справи. 01.10.2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що станом на 01.10.2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 69 300грн. Тому, просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) з прострочення сплати аліментів за період з квітня 2017 року по вересень 2018 року у розмірі 347 144грн. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області суду від 15.01.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав, що вказані в позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти позову та зазначила, що факт нарахування пені за прострочення сплати аліментів є похідним від самого факту прострочення сплати аліментів, оскільки у суді слухається цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення. На даний час, єдиним об'єктивним варіантом отримання коштів на погашення заборгованості за прострочення сплати аліментів за весь існуючий термін, а також пені, є реалізація особистого майна [PERSON] а саме, квартири, яка належить на праві власності [PERSON], а [PERSON] зі свого боку чинить перешкоди в реалізації даного майна. 15.01.2019 року представником відповідача у судовому засіданні подано відзив на позов, в якому зазначила, що проти позовної заяви заперечує. Крім того, вказує, що згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період 01.01.2012 року по 26.09.2018 року за № 16998 від 26.09.2018 року заборгованість по аліментам [PERSON] нарахована у розмірі 69 300грн. Щомісячна сума аліментів до сплати за період визначений в позовній заяві позивачем, відповідно з квітня 2017 року по вересень 2018 року включно та становить 700грн. на місяць, як встановлено виконавчим листом 2-805, який видано 27.04.2011 року Вишгородським районним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] аліментів. Отже, з урахуванням щодо розрахунку пені визначений постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року № 572/1762/15-ц наводить розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період визначений позивачем становить 32 599грн. Крім того, [PERSON] не має можливості сплатити за прострочення сплати аліментів за весь існуючий термін, а також пені, не реалізуючи особисте своє майно а саме, квартиру, яка належить йому на праві власності, а позивачка зі свого боку чинить перешкоди в реалізації даного майна. Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. 27.04.2011 року заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 700грн. щомісячно, починаючи з 25.02.2011 року і до їх повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС Головне ГТУЮ у Київської області Картошкіної\~М.М. станом на 26.09.2018 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 69 300грн. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п. 22 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідачем не надано доказів суду про відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментах. Відповідно позивач має право на стягнення неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Розрахований позивачем розмір пені за період з квітня 2017 року по вересень 2018 року становить 347 144 грн. Суд, не може погодитися з таким способом обрахунку пені позивачем наведеним в позовній заяві та вважає його помилковим, так як відповідно до правового висновку Верховного Суду по справі № 572/1762/15-ц, викладеному у постанові від 25.04.2018 року, її обрахунок має здійснюватися за іншою формулою. Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах з огляду на таке. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Суд, погоджується з способом обрахунку пені проведеним представником відповідача у відзиві на позовну заяву та вважає його таким, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду по справі № 572/1762/15-ц. Позивач вимагає стягнути неустойку (пеню) за період з квітня 2017 року по вересень 2018 рік. Отже, всього сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів вище вказаний позивачем період складає - 32 599 грн. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути суму пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі - 32 599,00грн грн. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи вище наведене та

Outcome: partial