Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), діючи через свого представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю, виданих на імя його матері [PERSON], яка померла 31 травня 2002 року, скасування їх державної реєстрації та визнання права на земельну частку (пай), яка належала його матері за життя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є єдиним спадкоємцем своєї матері [PERSON] за життя матір набула право на земельну частку (пай). Після смерті матері на імя останньої, як особи, якій належало право на земельну частку (пай), було видано державні акти на право приватної власності на землю серії ЧН №020430 та серії ЧН №020431 від 15 серпня 2002 року. Оскільки державні акти видані у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON], це призвело до порушення його прав на спадкування майна, яке входить до спадкової маси [PERSON], а саме права на земельну частку (пай). Відповідно позивач просить визнати зазначені вище державні акти недійсними, скасувати їх державну реєстрацію та визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), що належала його матері. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився при цьому подав заяву в якій міститься клопотання про розгляд справи без його участі та зазначено про визнання позову. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 31 травня 2002 року в с. Путивськ Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерті серії І-ЕЛ №143805 від 01 червня 2002 року (а.с. 9). Позивач є сином [PERSON] (а.с. 10). На момент смерті [PERSON] з нею проживав її син, тобто позивач, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с. 10), при цьому позивач після смерті матері фактично вступив в управління та володіння її спадковим майном (а.с. 28). Згідно довідки Семенівської районної державної нотаріальної контори від 21 квітня 2017 року спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася (а.с. 21-22), відомості про прийняття спадщини останньої іншими, крім позивача, особами, відсутні. Отже, в силу положень статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР) спадщина [PERSON] перейшла до її сина [PERSON], який належним чином прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. За життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0320355, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області (а.с. 27). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,04 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСГП «Маяк», розташованих на території Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Отже, до складу спадщини, яку позивач отримав після своєї матері, увійшло право на земельну частку (пай) набуде останньою за життя. Вже після смерті [PERSON] на імя останньої, на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №248 від 15 серпня 2002 року, було видано два державні акти на право приватної власності на землю, зокрема серії ІІ-ЧН №020430 від 16 січня 2003 року на земельну ділянку площею 1,62 га та серії ІІ-ЧН №020431 від 16 січня 2003 року на земельну ділянку площею 0,58 га, розташованих на території Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, які зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №35 та №36 відповідно (а.с. 7-8). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на імя [PERSON], після смерті останньої, державних актів про право приватної власності на землю та їх державна реєстрація були здійснені в порушення вимог цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається вказані вище державні акти були видані на імя [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у звязку з видачею на імя [PERSON] після її смерті державних актів на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останньої на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини [PERSON], став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державні акти на право приватної власності на землю, видані на імя [PERSON], та скасувати їх державну реєстрацію. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивач набув у порядку спадкування за законом після своєї матері право на земельну частку (пай), однак у звязку з недійсністю документів, які посвідчують дане право він не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем відповідного право. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved