Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] 29 липня 2019 року пред`явив до Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області позов про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановлення факту, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] ; що [PERSON] , яка померла [INFO] , вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; та визнання за ним, позивачем, право власності на: земельну ділянку загальною площею 0,3476 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і для ведення підсобного (особистого селянського ) господарства, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , якій вказана земельна ділянка належала у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON] ; земельні ділянки загальною площею 2,61 га, які призначені для ведення особистого селянського господарства та розташовані на території Озернянської сільської ради Самбірського району Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , якій земельна ділянка належала у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У обгрунтування свого позову [PERSON] посилався на те, що після смерті своєї матері [PERSON] він, як єдиний спадкоємець першої черги, звернувся до Самбірської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом у межах строку, визначеного законом для прийняття спадщини та нотаріусом була заведена спадкова справа і частково спадщину він оформив. На час смерті матері, крім іншого майна їй належали земельні ділянки загальною площею 0,3467 га, з яких: 1203 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку, 0, 1436 га, що призначена для ведення особистого підсобного господарства та земельні дялнки загальною площею 2,61 га, розташованих на території Озернянської сільської ради Самбірського району Львівської області у порядку спадкування за заповітом після смерті його матері [PERSON] Так, [INFO] померла його, позивача, баба [PERSON] , місце проживання якої до дня смерті було зареєстроване у с. Лука Самбірського району Львівської області та вона проживала одна. За життя баба [PERSON] склала заповіт та розпорядилася своїм майном у користь своєї дочки [PERSON] , яка є його, позивача, матір`ю, заповівши їй усе своє майно, у тому числі ощадну книжку, земельний та майновий пай. Вказаний заповіт посвідчений секретарем Озернянської сілської ради 28 січня 1992 року та зареєстровнаий у реєстрі за № 2 від імені [PERSON] . Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] . Із відповіді Самбірського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 14 червня 2019 року вбачається, що у відділі на зберіганні знаходиться актовий запис про народження № 9 від 16 серпня 1945 року на [PERSON] , [INFO] , складений Лукавською сільською радою Самбірського району Львівської області і відомості про батьків записані [PERSON] та [PERSON] . Однак, не дивлячись на розбіжності у написанні імені його матері у її свідоцтві про смерть записано, що померла [PERSON] , а у свідоцтві про народження її ім`я записано [PERSON] та по батькові її матері записано [PERSON] , а не [PERSON] , родинні відносини підтверджуються заповітом та довідкою, виданою виконавчим комітетом Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області від 4 липня 2019 року № 834. Після укладення шлюбу його, позивача, мати змінила прізвище на [PERSON] . Після смерті своєї матері [PERSON] прийняла фактично вступивши в управління спадковим майном, оскільки обробляла присадибну ділянку у с. Озерне (с. Лука) та володіла Державними актами на право приватної власності на землю, виданими на ім`я [PERSON] , але спадщину не оформила. Село Озерне Самбірського району Львівської області переіменовано на с. Лука, згідно постанови Верховної Ради України від 21 грудня 2000 року № 2195-ІІІ. Однак, нотаріус 22 квітня 2019 року відмовив йому, Баховському, у видачі свідоцтва на спадщину після смерті його матері [PERSON] на спадкове майно, яке належало його бабі [PERSON] посилаючись на те, що неможливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , тому він змушений звертатися з позовом до суду. Позивач [PERSON] під час підготовчого засідання позовні вимоги підтримав. Представник відповідача - Дублянської селищної ради Самбірського району Львівської області Шийка Р.І. позов визнав, подавши про це письмову заяву . Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Також, згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] народилась [INFO] у с. Лука Самбірського району Львівської області, її матір`ю записана [PERSON] . У Самбірському районному відділі Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області на зберіганні знаходиться актовий запис про народження № 9 від 16 серпня 1945 року про народження [PERSON] , яка народилася [INFO] , складений Лукавською сільською радою Самбірського району Львівської області, де відомості про батьків записані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] після реєстрації шлюбу 21 листопада 1964 року виконавчим комітетом Скелівської сільської ради Старосамбірського району Львівської області присвоєно прізвище [PERSON] . [INFO] у с. Лука Самбірського району Львівської області у віці 90 років померла [PERSON] . [PERSON] , [INFO] постійно проживала та була така одна у с. Лука Самбірського району Львівської області, тому є підстави вважати, що померла [PERSON] і [PERSON] одна і таж особа. Отже, дані про вік, місце народження та місце проживання [PERSON] та [PERSON] із достовірністю свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За правилами ст. 525 цього Кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина Відповідно до ст.ст. 548 та 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] , яка померла [INFO] і постійно проживала в с. Лука видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ - ЛВ № 048509 на підставі рішення сесії Озернянської сільської ради від 16 березня 1995 року № 15 площею 0,3476 га, яка призначена для обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства та серії ІУ - ЛВ № 059663 на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 10 вересня 2001 року № 585 площею 2, 61 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, земельні ділянки не обтяжені сервітутами і не обмежені у використанні, права третіх осіб не встановлені, арешту і заборони немає. [PERSON] , що проживала у с. Озерне Самбірського району Львівської області все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона матиме право, а також належну їй ощадну книжку за № 569 в Дублянській ощадній касі і належний їй земельний і майновий пай заповіла своїй дочці [PERSON] . Місце проживання [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до дня смерті було зареєстроване за адресою: Львівська область, Самбірський район, с. Лука; заповіт від її імені посвідчувався секретарем виконкому Лукавської сільської ради М.В. Мороз 28 січня 1992 року і зареєстрований в реєстрі за № 2; [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку фактично прийняла її дочка [PERSON] , яка маючи посвідчений заповіт у свою користь, хоча і не звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак фактично вступила у володіння майном спадкодавця. [PERSON] померла [INFO] . Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило право власності на земельні ділянки загальною площею 0,3476 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення підсобного (особистого селянського) господарства, до складу яких належить земельна ділянка площею 0,1203 га, 0,1436 га та 0,0837 га, що розташовані на території Дублянської селищної ради Самбірського району, яка належала [PERSON] , які вона успадкувала за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] з посиланням на те, що неможливо встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] . У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Оскільки, мати позивача [PERSON] - [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] прийняла спадщину, хоча не оформила правовстановлюючі документи, тому право позивача [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом, підлягає захисту шляхом визнання права власності на вказані земельні ділянки у порядку спадкування після смерті його матері [PERSON] . Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved