Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

I. Викладення позиції позивача. 26.09.2018 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києва та Київській області АТ «Ощадбанк» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит, стверджуючи, що 18.06.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» було укладено договір про іпотечний кредит №2612 (далі - кредитний договір) на суму 111 487,00 доларів США, з оплатою 14% річних з терміном остаточного погашення не пізніше 18.06.2028 року. Відповідно до п. 1.2 кредит надається на придбання однокімнатної квартири за договором купівлі-продажу від 18.06.2008 розташованої за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1.5 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується щомісячно до 25 числа починаючи з наступного місяця після отримання кредиту, здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 465,00 доларів США, на місяць та сплату процентів нарахованих Банком, на залишок основної суми боргу за Кредитом. З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору між Банком та [PERSON] , 18.06.2008 був укладений іпотечний договір № 6069, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С.В., та зареєстрованим в реєстрі за № 3468 (далі - договір іпотеки). Відповідно до п. 2.3 договору іпотеки. Предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира [ADDRESS] , та належить на праві приватної власності Іпотекодавцю згідно договору купівлі-продажу квартири укладеним між іпотекодавцем та [PERSON] 18.06.2008 і посвідченим 18.06.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 3462. Відповідачем систематично порушувались умови кредитного договору. Несвоєчасне виконання зобов`язань щодо сплати щомісячних платежів (повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом) протягом строку дії кредитного договору призвело до виникнення заборгованості. Згідно з п. 4.2.2 кредитного договору, при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом чи процентами, а також в інших випадках передбачених цим договором. Банк мас право вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на заставлене майно. У зв`язку із виникненням простроченої заборгованості, 29.01.2018 року на адресу Позичальника засобами поштового зв`язку направлено лист - вимогу від 29.01.2018р. №100.19-07/81 12/2018-26/вих. Даним листом Банк повідомляв [PERSON] про невиконання ним зобов`язань за Кредитним договором та договором забезпечення. Враховуючи викладене, відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 35, 38 Закону України «Про іпотеку», п. п. 3.4, 4.2.2 Кредитного договору, п. п. 7.3 Іпотечного договору. Банк відкликав всю суму кредиту і повідомив про набуття права прийняти рішення щодо позасудового врегулювання боргу згідно застереження про задоволення вимог Банку, що міститься в іпотечному договорі, шляхом продажу Банком від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу, або передачі Банку права власності на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», або звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з позичальника, або звернення до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання іпотекодержателю права на продаж предмета іпотеки в порядку визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме будь-якій особі - покупцеві, шляхом укладення договору купівлі-продажу, або примусового звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, або вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки. Крім цього, Банк вимагав не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання цього Листа- вимоги здійснити повне погашення заборгованості за кредитним договором, сплатити нараховані Банком проценти за користування кредитом та пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань, нарахований штраф за невиконання умов іпотечного договору нараховані на день здійснення повного погашення заборгованості за кредитним договором. Повідомлення від 29.01.2018р. №100.19-07/8112/2018-26/вих. про усунення порушення основного зобов`язання, яке направлялось на адресу боржника засобами поштового зв`язку, та вручено йому особисто 31.03.2018. Проте, протягом встановленого строку вищевказаний лист Банку залишився без виконання, порушення умов кредитного договору та іпотечного договору позичальником усунуті не були. Стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня. Зважаючи на вищевказане, та беручи до уваги те, що умови кредитного договору систематично порушувались позичальником, а також, зважаючи на невиконання позичальником та/або іпотекодавцем умов кредитного договору та договору іпотеки, АТ «Ощадбанк» вважає, що є всі підстави для звернення до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, що не являється подвійним стягненням. В порушення умов договору про іпотечний кредит №2612 позичальник зобов`язання не виконує, внаслідок чого станом на 02.08.2018 року становить - 59 059,84 доларів США, що еквівалентно станом на 02.08.2018 - 1 592 379, 08 грн., з якої: -заборгованість по кредиту (основний борг) - 51 795,11 дол. США, (еквівалент 1 396 506,49 грн.); -заборгованість по процентам 6 636,49 дол. США (еквівалент 178 933.90 грн.); -проценти за період за 01.08.2018 - 19.87 дол. США (еквівалент 535,74 грн.); -заборгованість по пені по процентам з 26.07.2018 по 01.08.2018 - 521,75 дол. США (еквівалент 14 067,49 грн.); -заборгованість 3% річних по процентам з 09.2017 по 08.2018 - 86,62 дол. США (еквівалент 2 335,46 грн.). Таким чином, виходячи з вищевказаної правової позиції Великої Палати можна стверджувати, що іпотекодавець має право вибору при формулюванні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. Тобто, у прохальній частині позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації може зазначатись як у грошовому вираженні (яке, у свою чергу, визначається на підставі звіту про оцінку предмета іпотеки), так і з використанням формулювань. Позивач просив суд: 1) стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства « Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №2612 від 18.06.2008р. (станом на 02.08.2018р.) в розмірі 59 059,84 доларів США; 2) звернути стягнення на предмет іпотеки а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] ; 2.1 визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; 2.2. за рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки задовольнити вимогу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» у розмірі 59 059.84 доларів США, з якої: 51 795,11 доларів США, заборгованість по кредиту; 6 636.49 доларів США заборгованість по процентам; 19,87 доларів США проценти за 01.08.2018; 521,75 доларів США заборгованість по пені по процентам з 26.07.2018 по 01.08.2018; 86,62 доларів США заборгованість 3% річних по процентам з 09.2017 по 08.2018. Та стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 25 648,00 грн. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Одночасно з поданням позову позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження виїзду за кордон [PERSON] 27.05.2019 від представника позивача надійшла заява про приєднання доказів до матеріалів справи: копія видаткового касового ордеру, виписки по рахункам боржника, докази направлення ордеру. 01.07.2019 представник позивача подав заяву про перенесення розгляду справи (а.с.80). В заяві зазначив, що до Банку звернувся позичальник з пропозицією врегулювати спір щодо заборгованості за кредитним договором, станом на 02.07.2019 ще тривають переговори з [PERSON] про врегулювання спору щодо заборгованості за кредитним договором. 19.11.2019 представник позивача подав заяву з проханням розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. [PERSON] до судового засідання не з`явився. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.11.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с. 50-51). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.01.2019 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с. 56-57). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.60-61). Заява про приєднання доказів до матеріалів справи від 27.05.2019 - приєднана до матеріалів справи. 02.07.2019 судове засідання було відкладено, оскільки надійшла заява від представника позивача про те, що тривають переговори між Баком та [PERSON] (а.с.81). Відповідачу надіслані судові повістки відповідно до ст.128-130 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи також його додатково викликали до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України та телефонограмою. За відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. З урахуванням того, що сторони будучи повідомлені належним чином про день та час судового засідання, не з`являлись в судове засідання, враховуючи тривалість розгляду справи, суд розглянув справу у відсутності сторін. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин. Так, судом встановлено, що 18.06.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України», що є юридичною особою за законодавством України, в собі заступника керуючого Печерським відділенням № 3715 було укладено договір про іпотечний кредит №2612 на суму 111 487,00 доларів США. (а.с. 18-19). Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надається на 20 (двадцять) років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 18.06.2028 на придбання однокімнатної квартири за договором купівлі-продажу від 18.06.2008, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1.5 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується щомісячно до 25 числа починаючи з наступного місяця після отримання кредиту, здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 465,00 дол. США., на місяць та сплату процентів нарахованих Банком, на залишок основної суми боргу за Кредитом. З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору між Банком та [PERSON] , 18.06.2008 був укладений іпотечний договір №6069, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С.В., та зареєстрованим в реєстрі за № 3467 та у зв`язку з посвідченням цього іпотечного договору накладається заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, яке розташоване в будинку [ADDRESS] , яке належить [PERSON] , до припинення договору іпотеки, зареєстрованого в реєстру за № 3468. (далі - договір іпотеки) (а.с. 27-30). Відповідно до п. 1.2 предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира [ADDRESS] .1.3 право власності підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С.В. 18.06.2008 за реєстром № 3462. П. 1.4 - вартість на підставі висновку експерта від 06.06.2008 становить 636 702 грн. Відповідно копії повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання (лист - вимога) адресованого [PERSON] на адресу [ADDRESS] від 29.01.2017 100.19.07/8112/2018-26/вих. (а.с.33-34) його подано на пошту 05.02.2018 (а.с. 35). Конверт повернувся за закінченням строку зберігання. Та повторно подано 15.03.2018 та отримано [PERSON] 31.03.2018 (а.с.36). Банк надав розрахунок заборгованості ТВБВ 10026\\0187 по кредитному договору №2612 від 18.06.2009 [PERSON] , в якому зазначено, що [PERSON] станом на 02.08.2018 має (а.с. 13- 17): -залишок за кредитом станом на 02.08.2018 - 51 795,11 доларів США; -нараховані відсотки за період з 01.08.-02.08.2018 - 19.87 доларів США. -прострочені відсотки за користування кредитом з 01.09.2012 по 01.07.2018 станом на 02.08.2019 - 6 636, 49 доларів США. -пеня за несвоєчасну сплату відсотків станом з 26.09.2017 по 01.08.2018, станом на 01.08.2018 - 521, 75 доларів США; -розрахунок 3 % річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з вересня 2017 року по серпень 2018 року становить - 86,62 доларів США. А всього станом на 02.08.2018, становить 59 059,84 доларів США. V. Оцінка Суду. Згідно вимог ч. ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. (ч.1, ч. 2, ст. 95 ЦПК України (в чинній редакції). Як зазначено у ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суд зазначає, що такий же висновки щодо застосування відповідних норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі № 161/16891/15-ц. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Висновок Велика Палата у Постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. У зазначеному судовому рішенні суд розділив поняття «строк договору» та «строк/термін виконання зобов`язання». Колегія суддів зазначає, що зазначені строки можуть збігатися, а можуть бути відмінними, наприклад, коли сторони погодили конкретні терміни сплати кредиту за договором, проте вказали, що договір діє до повного виконання зобов`язань за таким договором. На підставі цього Верховний Суд проводить аналіз статей 1048 та 1050 ЦК України у яких зазначено, що позикодавець має право нараховувати на суму позики проценти, а у випадку обов`язку повертати позику частинами та за умови прострочення сплати чергової частини кредитор має право вимагати повернення всієї позиченої суми та нарахованих на цей час процентів. Аналізуючи зазначені статті, Велика Палата прийшла до висновку, що у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів передбачених кредитним договором, а його права підлягають захисту відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України, а саме, кредитор отримує право нараховувати 3 % річних від простроченої суми кредиту та інфляційні втрати. Верховний Суд у справі № 752/22013/14-ц від 7 лютого 2018 року вказав, що пеня стягується за останні 12 місяців, які передували зверненню банку до суду з позовом. Відносно строку, в межах якого можливе стягнення неустойки (пені, штрафу) ВСУ висловлювався 18.05.2016р. у справі № 6-474ц16 «Отже аналіз норм статті 266, ч.2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою». Аналогічна правова позиція міститься в постановах ВСУ від 08 червня 2016 року у справі №6-300цс15 та від 25 травня 2016 року у справі №6-1138 цс15, справа №3-1217гс16 від 18.02.2017р. Велика Палата ВС вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти по кредиту припиняється зі спливом визначеного договором строку кредитування або у випадку звернення (направлення) до кредитора вимоги відповідно частини 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового обов`язку (Постанова Великої Палати ВС від 28.03.2018р. справа №444/9519/12). На підставі цього суд доходить до висновк у, що позивач довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність у відповідача заборгованості, проте розмір відсотків підлягає до стягнення станом на 05.02.2018, згідно з постановами Великої Палати та оскільки 3 % річних та пеня нараховані на відсотки вони повинні бути розраховані також станом на 05.02.2018. Суд враховуючи зміст розрахунку заборгованості ТВБВ 10026\\0187 по кредитному договору № 2612 від 18.06.2008 розрахував таким чином: -станом на 02.08.2018 сума заборгованості по кредиту по основному боргу складає - 51 795,11 доларів США; -прострочені відсотки за користування кредитом на станом на 05.02.2018 - 3 040,55 доларів США; -пеня за несвоєчасну сплату відсотків станіном на 05.02.2018 складає - 125,88 доларів США; -3 % річних від простроченої суми заборгованості по відсоткам станом на 05.02.2018 складає 72,30 доларів США. Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Велика Палата Верховного Суду зазначає, висловила правову позицію з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 14-134цс18, відповідно до якої у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями статей 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач [PERSON] припинив погашення кредиту та процентів за користування кредитом, вимогу щодо повернення заборгованості за іпотечний кредит №2612 від 18.06.2008 року не виконав, тому до стягнення підлягає заборгованість у розмірі 55 033,84 доларів США. Щодо вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд керується наступним. Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (надалі - Закону про іпотеку), іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону про іпотеку). Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (стаття 17 Закону про іпотеку). Відповідне регулювання наведено також у статті 593 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 7 Закону про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Відповідно до статті 33 Закону про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Позиція Великої Палати Верховного Суду у Постанові по справі № 921/107/15-г/16 від 18.09.2018 року Отже, наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. З огляду на викладене суд, вбачає підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. За рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки задовольнити вимогу АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» у розмірі 55 033,84 доларів США. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 25 648 грн. 00 коп. (1,5 % від ціни позову та подання заяви про забезпечення позову за ставкою встановленою в 2018 році), оскільки в заяві про забезпечення позову відмовлено, позовні вимоги суд задовольняє частково, з відповідача на користь позивача суд стягує судовий збір у розмірі 18 785 грн. 68 коп. З цих підстав,

Outcome: partial