overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] 19.01.2015 р. звернулась до Московського райсуду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини- дочки [PERSON],[INFO] по 1000 гр. щомісяця до повноліття дитини на її користь, вказавши, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач позов визнав, згоден виплачувати аліменти на утримання дочки по 1000 гр. в місяць. Сторони просили справу розглянути у їх відсутність, про що надали відповідні письмові заяви; тому, суд розглянув справу у відсутності сторін, відповідно до статті 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Як встановлено, [PERSON], [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] що впливає з копії свідоцтва про народження дитини. Дитина знаходиться на утриманні матері і проживає разом з нею, що підтверджується довідкою з місця проживання. За правилом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка просила суд стягнути аліменти на дитину в твердій грошовій суми (по 1000 гр. щомісяця), до повноліття дитини на її користь, вказавши, що відповідач офіційно не працює. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів за одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Батько дитини не заперечував про сплату аліментів у вказаному позивачкою розмірі. Тому, суд задовольняє позовні вимоги повністю. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] 19.01.2015р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07. 10. 2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 79. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на життя, шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких стає дитина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують, з січня 2015року проживають окремо і поновлювати стосунки не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

[PERSON] 19. 01. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16. 01. 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 14. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з 2013 року. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

[PERSON] 19.01.2015 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 09.10.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1786. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] Позов обґрунтовується тим, що між подружжям втрачене почуття взаєморозуміння та поваги, шлюбні відносини припинили своє існування, сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. До судового засідання від сторін надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позивач позов підтримує, а відповідач позов визнає. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено у ході судового засідання, сторони уклали шлюб, зареєстрований 09.10.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №1786, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] у сторін народився за час шлюбу син - [PERSON], [INFO] Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки категорично не мають наміру та наполягають на розлученні. Примирення між сторонами неможливе і здійсненні судом для цього заходи, позитивного результату не надали. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

[PERSON] 19.01.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 09.09.1990 року Орджонікідзевським відділом РАГС м. Свердловська зареєстровано їх шлюб, актовий запис №1473. Вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з чоловіком не склалося через різні погляди на життя. Просила шлюб розірвати, оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб розірвати, так як через непорозуміння один одного шлюбні відношення з відповідачем припинені в 2015 році. На примирення не згодна. Не наполягає на стягнення з відповідача судових витрат. Відповідач позов визнав, згодний шлюб розірвати. На примирення не згодний Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб між сторонами зареєстрований 09.09.1990 року Орджонікідзевським відділом РАГС м. Свердловськ, актовий запис №1473, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серія 1-ЖС №106734 (а.с.5). Стаття 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що подружжя через непорозуміння один одного припинили шлюбні відношення в 2015 році. На примирення не згодні. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

[PERSON] 19.01.2017 р. звернувся до суду з вищезазначеною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина. Спадщину після смерті матері він прийняв у встановленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом першої черги він не може, так як при перевірці нотаріусом документів було встановлено, що він має прізвище за паспортом «[PERSON]», а його померла мати за свідоцтвом про смерть має прізвище «[PERSON]». Ці розбіжності є перепонами в отриманні заявником свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Таким чином, заявник просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] являється сином [PERSON], померлої [INFO]. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги заяви та просив суд задовольнити заяву. Від представника заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Пояснень, заперечень немає. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, перевіривши докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] в [ADDRESS], померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 98 від 22.07.2016 року виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп'янського району Харківської області /а.с.4/. За свідоцтвом про народження, складеного російською мовою на «[PERSON]», який народився 03.02.1961 року у с. Артемівка, Чутівського р-ну, Полтавської обл., його матір'ю значиться «[PERSON]» /а.с.3/. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], жителі села Курилівка, Куп'янського р-ну, Харківської області, засвідчили суду, що померла [PERSON] дійсно є матір'ю заявника [PERSON]. У суду немає даних про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи, їхні показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. За таких обставин заява підлягає задоволенню. Іншого порядку встановлення такого факту законом не передбачено. Від встановлення цього факту залежить виникнення та реалізація спадкових прав заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

\~ [PERSON] 19.01.2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 27.07.1988 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №16. Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. З 1992 року сторони не підтримують подружніх стосунків та спільно не проживають. Причиною припинення подружніх відносин є різні погляди на сімейне життя та відсутність взаємопорозуміння. Можливості примирення не вбачає. Вважає, що за таких обставин збереження реєстрації шлюбу між ним та відповідачкою є неможливим та суперечить його особистим інтересам, оскільки він вже тривалий час проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та має намір в подальшому зареєструвати з нею шлюб. Просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У разі неявки відповідачки не заперечує щодо винесення по справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем проживанням, зареєстрованим у встановленому законом порядку.\~За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.\~ Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.07.1988 року виконавчим комітетом Вашковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за №16. Згідно змісту позовної заяви сторони з 1992 року припинили подружні стосунки та спільне проживання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості примирення та збереження сім`ї, вважає, що їх шлюб носить формальний характер та створює перешкоди в його особистому житті. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивача розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача у відповідності до положень ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. За таких обставин позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. підлягають стягненню з відповідачки на його користь. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

[PERSON] 19.02.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває в шлюбі з 02.05.2009 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №25. Шлюб для обох перший. Від спільного подружнього життя мають одну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Спільним сімейним життям сторони проживали до липня 2013 року. Сім`я розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя. Миритись не бажає. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, справу просить розглядати без його присутності. Можливості примирення не вбачає. Після розірвання шлюбу прізвище змінювати не бажає. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.05.2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №25. Шлюб для обох перший. Від спільного подружнього життя мають одну малолітню дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачкою. Сторони з липня 2013 року припинили спільне проживання, не вбачають можливості примирення та збереження сім'ї. За таких обставин та у відповідності до положень ст. 112 СК України, суд приймає визнання відповідачкою позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] 19.02.2014 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 1 квітня 2013 року і до повноліття дитини. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо стягнення аліментів, однак не з 01.04.2013 року як просить позивачка, а з моменту подачі позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.ст.181-184 СК України, батьки зобов’язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них стягуються аліменти в твердій грошовій сумі або в частковому відношенні з усіх видів їх заробітку. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітнього сина – [PERSON], [INFO]. Батько дитини – [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. На підставі викладеного, відповідач має сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. В частині стягнення аліментів з 01.04.2013 року, суд відмовляє в задоволенні, оскільки відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред’явлення позову та окрім того, позивачем не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів, але не могла їх одержати у зв’язку з ухиленням відповідача від їх сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

[PERSON] 19.02.2015 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/5 частині всіх видів його заробітку щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дітей трьох річного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю з викладених у ньому підстав. Відповідач в судовому засідання позов визнав частково, в частині сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в іншій частині позов не визнав повністю, оскільки позивачка має кошти для свого утримання. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст.181-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі не надання допомоги з них стягуються аліменти. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Батько дитини - [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. На підставі викладеного відповідач, має сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в розмірі по 1/5 частини всіх видів його заробітку щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також згідно ст.ст.75,84 СК України, подружжя повинно підтримуваним один одного, а в разі відмови той з подружжя що потребує матеріальної допомоги, який доглядає дитину до 3 років, має право по суду одержувати аліменти від другого подружжя у частковому відношенні до заробітної плати. Оскільки відповідач [PERSON] не надає достатню матеріальну допомогу на утримання позивачки, а остання перебуває в декретній відпустці до [INFO] по догляду за неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] та неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO], то відповідач [PERSON] також має сплачувати позивачу аліменти, в розмірі 1/10 частини всіх прибутків щомісячно до 18.07.2013 року, до досягнення дітей трьох річного віку. Відповідно до вимог ст.ст.84,88 ЦПК України, суд також стягує з відповідача на корись позивача 250 грн. понесених витрат на правову допомогу, а також на користь держави 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved