Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

I. Стислий виклад позиції позивача 15 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до Білопільського районного суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, скасування рішення про реєстрацію речового права. Позовна заява вмотивована наступним чином. З 17 жовтня 2005 року позивач є єдиним власником квартири [ADDRESS] . При цьому позбавлений можливості оформити право власності на земельну ділянку під цією квартирою у зв`язку з тим, що вона знаходиться у власності відповідача [PERSON] . Вважає, що спірна земельна ділянка передана у власність відповідачу незаконно, виходячи з наступного. Державний акт серії ЯБ №338124 на земельну ділянку з кадастровим номером 5920610100:00:005:0313, площею 0,0615 га за вказаною вище адресою виданий [PERSON] Білопільською міською радою 16 лютого 2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Шамуковою Н.В. Тобто, і договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, і державний акт на неї видані після придбання позивачем квартири. У подальшому право власності відповідача на спірну земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилаючись на викладені вище обставини, на підставі ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України [PERSON] просить визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯБ №338124 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5920610100:00:005:0313, площею 0,0615 га, виданий Білопільською міською радою на ім`я [PERSON] , а також скасувати рішення державного реєстратора Білопільської міської ради Пєшкової О.М. про реєстрацію речового права на вищевказану земельну ділянку. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Від представника позивача [PERSON] адвоката Даценка А.М., який діє на підставі ордеру серії ВМ №1020982 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а. с. 52). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову (а. с. 47-48). Представник третьої особи Білопільської міської ради в судове засідання не з`явився. Міський голова Зарко Ю.В. подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Разом з цим суду надано письмові пояснення про те, що обставини видачі [PERSON] Білопільською міською радою державного акту серії ЯБ №338124\~на право\~власності на\~земельну ділянку\~з кадастровим\~номером 5920610100:00:005:0313,\~площею 0,0615\~га на теперішній час не відомі. Їх може роз`яснити договір купівлі-продажу №1723 серії ВСЕ 044649 від 19 жовтня 2005 року, на підставі якого було прийнято рішення про видачу даного державного акту (а. с. 35-36). ІІІ Процесуальні дії в справі Ухвалою від\~17\~листопада 2021\~року відкрито\~провадження в\~справі за\~вказаним вище\~позовом та\~призначено її\~до розгляду\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням сторін.\~До участі\~в справі\~в якості\~третьої особи\~залучено Білопільську\~міську раду\~Сумської області.\~Відповідачу та\~третій особі\~запропоновано надати\~відповідно відзив\~на позовну\~заяву та\~пояснення щодо\~позову у\~15-денний\~строк з\~дня вручення\~ухвали про\~відкриття провадження.\~Також,\~за клопотанням\~представника позивача\~у приватного\~нотаріуса Білопільського\~районного нотаріального\~округу Шамукової\~Н.В.\~витребувано договір\~купівлі продажу\~спірної земельної\~ділянки (а. с. 31-32). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07 червня 1994 року на 11% квартири; договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Білопільської державної нотаріальної контори Шамуковою Н.В. 12 вересня 2003 року за реєстровим номером 1638 на 78/100% квартири; договором купівлі-продажу частини квартири, посвідченим приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Шамуковою Н.В. 17 жовтня 2005 року за реєстровим номером 1705 на 11/100% квартири (а. с. 14-21). 06 лютого 2007 року на підставі договору купівлі-продажу №1723 ВСЕ 044649 від 19 жовтня 2005 року на ім`я [PERSON] Білопільською міською радою видано державний акт серії ЯБ №338124 на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель з кадастровим номером 5920610100:00:005:0313, площею 0,0615 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (на підставі розпорядження Білопільського міського голови №36-Од від 19 лютого 2016 року перейменована на [ADDRESS] (а. с. 22-23). Рішенням виконавчого комітету Білопільської міської ради №129 від 21 травня 2021 року уточнено адресу вищевказаної земельної ділянки: [ADDRESS] (а. с. 24). На підставі зазначеного вище державного акту в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Пєшковою О.М. 28 травня 2021 року здійснена державна реєстрація права власності відповідача на спірну земельну ділянку, номер запису №42264934 (а. с. 25). За інформацією приватного нотаріуса Білопільського районного нотаріального округу Сумської області Шамукової Н.В. від 13 грудня 2021 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 5920610100:00:005:0313, площею 0,0615 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] нею не посвідчувався (а. с. 49, 51). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на будівлю) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. За змістом положень ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, чинній на момент набуття позивачем права власності на будівлю), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 Земельного кодексу України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України 2001 року на підставі цивільноправових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі ст. 377 Цивільного кодексу України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року №997-V - і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється на принципах законності. В силу вимог ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства України. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною першою статті 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. За змістом пункту 9 частини першої статті 27, частини першої статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення, що набрало законної сили, про скасування рішення державного реєстратора є підставою для вчинення відповідної реєстраційної дії. Остання вчиняється будь-яким державним реєстратором, а не лише тим, який прийняв скасоване у судовому порядку рішення. Із набранням законної сили відповідним судовим рішенням виникає юридичний факт, з яким законодавство пов`язує юридичні наслідки, зокрема, обов`язок державного реєстратора вчинити відповідну реєстраційну дію. VІ. Висновки суду Вирішуючи справу по суті, суд враховує наступне. У зв`язку\~з придбанням\~ [PERSON] \~нерухомого майна,\~відповідно до\~положень ст.\~120\~ЗК України\~та ст.\~377\~ЦК України\~до нього\~перейшло право\~власності на\~частину земельної\~ділянки,\~на якій\~розміщене,\~це майно та на ту частину, яка є необхідною для його обслуговування за адресою: [ADDRESS] . Разом з цим, після набуття позивачем права власності на нерухоме майно за вказаною адресою, 16 лютого 2007 року Білопільською міською радою відповідачу видано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯБ №338124 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1723 ВСЕ 044649 від 19 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Шамуковою Н.В. У той же час, за інформацією приватного нотаріуса Шамукової Н.В. зазначений вище правочин нею не посвідчувався. Таким чином, враховуючи вищенаведене, оскільки спірна земельна ділянка передана у власність відповідачу [PERSON] на підставі неіснуючої цивільно-правової угоди, після набуття позивачем [PERSON] права власності на зведене на ній нерухоме майно, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved