Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

[PERSON] Американського обєднання комітетів для євреїв бувшого Радянського союзу звернулось до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним та скасування державного акту про право власності на земельну ділянку з покликанням на те, що рішенням 8 сесії 4 скликання Перемишлянської міської ради від 30.09.2003р. №215 було затверджено історичні межі стародавніх єврейських кладовищ по вул. Чуперносівська та вул. Франка в м. Перемишляни (ділянки пл. 1.0570га та 0.2678га, розташовані на частково забудованій території). Спірна земельна ділянка, кадастровий №4623310100:03:002:0201, на яку відповідач згодом незаконно набув право власності та отримав Державний акт ЯИ№226903, знаходиться в межах ділянки пл. 0.2678га по вул. Чуперносівська і на момент ухвалення рішення №215 від 30.09.2003р. не перебувала у приватній власності. Однак, незважаючи на законодавство України, що забороняє приватизацію та передачу в оренду, а також забезпечує охорону та збереження місць поховань, рішенням Перемишлянської міської ради №500 від 32.01.2009р. [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, який в подальшому був затверджений рішення №1106 від 14.01.2010р. Вищезазначені рішення, на підставі яких 27.04.2010р. [PERSON] отримав Державний акт серії ЯИ№226903 на право власності на земельну ділянку площею 0,0551га, кадастровий №4623310100:03:002:0201, були скасовані постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014р. Зважаючи на те, що відповідач набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі незаконних рішень Перемишлянської міської ради, які скасовані, вважають, що Державний акт ЯИ№226903 також є незаконним, а відтак підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені у ньому та просив його задоволити. Відповідач [PERSON] позов заперечив та зазначив, що земельна ділянка площею 0,0551га, отримана ним на законних підставах, а майно збудоване на ній ще до 1995р., тобто до винесення рішення №215, яким затверджені межі єврейських кладовищ по вул. Чуперносівська в м. Перемишляни. Низкою рішень органу місцевого самоврядування йому надано право на довгострокове користування земельною ділянкою, зокрема рішенням від 27.07.1996р. Рішення видавались на підставі містобудівної документації генплану, затвердженої ще у 1985р. Земельна ділянка, яка спочатку була надана йому під будівництво гаражу, являла собою пустир, де було лише сміття і будь-яких поховань на ній, при приведенні її до належного стану, виявлено не було. Земельна ділянка будь-яким органам культурної спадщини не належала і заборон щодо її використання не було, що підтверджується висновком Управління охорони культурної спадщини від 20.04.2010р., а відтак просить в задоволенні позову відмовити. Представник Перемишлянської міської ради в судовому засіданні позов заперечив та пояснив, що [PERSON] отримав земельну ділянку на законних підставах, на даний час існує діюче рішення про надання останньому земельної ділянки в користування і хоч скасовані рішення «Про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку» та «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Перемишляни», останнього не можна позбавляти права на земельну ділянку. Дійсно відповідно до рішення Перемишлянської міської ради від 30.09.2003р. №215 затверджено історичні межі стародавніх єврейських кладовищ по вул. Чуперносівська пл. 0,2678га, однак площа земельної ділянки [PERSON] становить 0,0551га. Згідно генплану м. Перемишляни її призначення є житлова забудова і входить до зовнішніх меж земельної ділянки старовинного єврейського кладовища. Представник відділу Держземагенства у Перемишлянському районі Львівської області в судове засідання не зявився, подав заяву з клопотанням розглядати справу у відсутності їх представника. Вислухавши пояснення та доводи сторін, проаналізувавши обставини та матеріали справи, дослідивши докази подані сторонами суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.1 ст11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.116 ЗК України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно ч.2 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, відповідно до ч.3 ст.152 Земельного кодексу України, здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. З огляду Державного акту ЯИ№226903 на право власності на земельну ділянку вбачається, що такий виданий [PERSON] на підставі рішення Перемишлянської міської ради 19 сесії 5 скликання №1106 від 14.01.2010р. на земельну ділянку площею 0,0551га, кадастровий №4623310100:03:002:0201, яка розташована в м. Перемишляни по вул. Чуперносівстька, 14«а» та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку. У своїй постанові від 19.06.2013р. Верховний Суд України зазначає, що державні акти на право приватної власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про визнання недійсним та скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014р., яка набрала законної сили, рішення Перемишлянської міської ради Львівської області від 23.01.2009р. №500 «Про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Перемишляни» та від 14.01.2010р. №1106 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Перемишляни» - скасовано. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зважаючи на те, що відсутня правова підстава, що передувала видачі Державного акту ЯИ№226903 від 27.04.2010р. на право власності на земельну ділянку, а саме рішення Перемишлянської міської ради Львівської області від 23.01.2009р. №500 «Про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Перемишляни» та від 14.01.2010р. №1106 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в м. Перемишляни», які були прийняті з рядом порушень, скасовані, суд, оцінюючи зібрані у справі та досліджені докази в їх сукупності суд приходить до висновку про підставність та законність позовних вимог позивача, а тому вважає, що позовні вимоги слід задоволити в повному обсязі, а саме: визнати недійсним та скасувати Державний акт ЯИ№226903 від 27.04.2010р. на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] та його державну реєстрацію. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, за якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивача [PERSON] Американського обєднання комітетів для євреїв бувшого Радянського союзу понесені ним судові витрати, а саме сплачений при подачі до суду заяви судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved