Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] 19 грудня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], що продовжує навчання. Позивач у своєму позові посилається на те, що у період з 08 вересня 1984 року по 29 лютого 2008 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] навчається на І курсі факультету суспільних наук і міжнародних відносин Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 1984 року по 29 лютого 2008 року /а.с. 5-6/. Від цього шлюбу вони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а.с.16/, який проживає разом з матір'ю /а.с.3/. Згідно довідки № 87-325-357 від 23 вересня 2014 року, виданої Дніпропетровським національним університетом імені Олеся Гончара, [PERSON] є студентом І курсу денно форми навчання факультету суспільних наук і міжнародних відносин Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара, строк навчання з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2018 року. /а.с.4/ Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина до досягнення [PERSON] 23 років, або до закінчення навчання щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 19 грудня 2014 року. На підставі п.7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст. 200 СК України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення останнім 23 років, або до закінчення навчання. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved