Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

[PERSON] 2 квітня 2019 року звернувся в суд із позовом до ДЗ «Вузлова лікарня станції Самбір» Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що з 1979 року працює ДЗ «Вузлова лікарня станції Самбір» на посаді лікаря денного стаціонару та з 1987 року за сумісництвом на посаді лікаря-ендоскопіста на 0,25 посадового окладу з оплатою праці згідно штатного розпису та тарифікаційного списку. Щорічно відповідач здійснював виплату заробітної плати [PERSON] за роботу по сумісництву. 3 січня 2018 року виплата заробітної плати, як лікаря-ендоскопіста, позивачу не проводилася. [PERSON] вважає, що так, як такі виплати йому здійснювалися до 2018 року і жодного наказу про припинення виплат заробітної плати не видавалось, і у штатному розписі посад є посада лікаря-ендоскопіста з посадовим окладом 0,25 на якій він фактично працював виконуючи роботу лікаря-ендоскопіста, то згідно наданого розрахунку йому не виплачено 15100 грн. 80 коп., які він просив стягнути із ДЗ «Вузлова лікарня станції Самбір» відповідно до наданої заяви про уточнених позовних вимог. Крім того, позивач просив стягнути 5000 грн. моральної шкоди, яка йому заподіяна внаслідок невиплати вказаних коштів. Під час судового розгляду [PERSON] та його представник Дахновський В.Т. підтримали заявлений позов покликаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Представник відповідача - голова комісії з реорганізації ДЗ «Вузлова лікарня станції Самбір» Сілецький О.О . позов визнав частково ствердивши, що йому відомо про те, що [PERSON] працював у 2018 році в ДЗ «Вузлова лікарня станції Самбір» за сумісництвом на посаді лікаря-ендоскопіста на 0,25 посадового окладу. Дана посада значиться у штатному розписі і в цьому році заробітна плата за посадою лікаря-ендоскопіста йому не виплачена. Згідно проведеного бухгалтером [PERSON] розрахунку за період 2018 року заборгованість перед позивачем становить 15100 грн. 80 коп. Позов в частині стягнення моральної шкоди представник відповідача не визнав. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, показання свідка, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Встановлено, що [PERSON] працює лікарем-терапевтом в ДЗ «Вузлова лікарня станції Самбір». Упродовж 2018 року позивач працював по сумісництву на посаді лікаря-ендоскопіста вищої категорії із заробітною платою - 0,25 посадового окладу. Оплату праці за сумісною посадою йому не проведено. Вказані обставини підтверджуються поясненням позивача, представника відповідача, показаннями свідка [PERSON] - виконувачки обов`язків головного бухгалтеру ДЗ «Вузлова лікарня станції Самбір», копіями штатного розпису відповідача на 2018 рік та тарифікаційного списку працівників ДЗ «Вузлова лікарня станції Самбір», в яких [PERSON] значиться як лікар-ендоскопіст вищої категорії з оплатою праці 0,25 посадового окладу, а також є наявною посада медичної сестри ендоскопічного кабінету. Із показань свідка [PERSON] , розрахунку заробітної плати 0,25 ставки лікаря-ендоскопіста, вбачається, що разом із [PERSON] працювала медичною сестрою ендоскопічного кабінету [PERSON] , яка отримала заробітну плату за 2018 рік, заборгованість невиплаченої заробітної плати позивачу за виконану роботу на посаді лікаря-ендоскопіста у 2018 році становить 15100 грн. 80 коп. Згідно ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 39-1 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що оскільки позивач в 2018 році виконував роботу за сумісництвом на посаді лікаря-ендоскопіста і йому в установленому порядку не була виплачена заробітна плата з розрахунком 0,25 посадового окладу, що становить 15100 грн. 80 коп., то вказана сума грошових коштів підлягає стягненню у примусовому порядку. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 231-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, як [PERSON] не подані належні докази в підтвердження заподіяння моральної шкоди, то в частині позову про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. слід відмовити.

Outcome: partial