Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

[PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] ( [INFO] ; останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] ), якою просить розірвати шлюб зареєстрований між ними 19 вересня 1987 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району м. Донецька, актовий запис № 632. Підставою позову вважає те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивачка, через свого представника, просила розглянути справу за наявними у справі матеріалами, без її участі на підставі наявних у справі доказів. У випадку неявки відповідача, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позиція позивачки полягала у тому, що під час спільного проживання у неї з відповідачем не склались відносини, через розбіжність у поглядах на сімейне життя, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. У зв`язку із цим вони припинили шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство, а тому шлюб слід розірвати. Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. І на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, суд встановив наступні обставини: [PERSON] ( [INFO] ; РНОКПП: [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [INFO] ; останнє відоме місце проживання: [ADDRESS] ), зареєстрували шлюб 19 вересня 1987 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ворошиловського району м. Донецька, актовий запис № 632 (а.с.2 - свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Разом з цим, у зв`язку із розбіжністю у поглядах на сімейне життя, спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам [PERSON] , і вона подала позов про розірвання шлюбу (а.с.1). Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли шлюбні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду. Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує наступні норми матеріального права, виходячи при цьому із таких мотивів: Частина 1 статті 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). А частиною третьою статті 56 Сімейного кодексу України гарантується право кожного з подружжя на припинення шлюбних відносин. При цьому, одним із способів реалізації цього права, відповідно до положень частини другої статті 104, частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України, є припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки позивачка втратила бажання знаходитись у шлюбі з відповідачем, який ґрунтується на вільній згоді їх обох, суд вважає, що їх подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу є неможливими, позаяк у протилежному випадку це буде суперечити інтересу позивачки, що має істотне значення щодо знаходження у шлюбі при наявності вільної згоди, тобто у добровільному порядку, а тому позов про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем підлягає задоволенню. Таким чином,

Outcome: approved