Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 11.10.2014 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. В обґрунтування вимог представник зазначає, що приблизно рік тому позивач зрозумів, що їх з відповідачем подружнє життя не принесло щастя, почуття кохання зникло, між сторонами почали виникати з`ясування стосунків. Спільне проживання як чоловік та жінка сторони припинили з початку 2019 року та з того часу не ведуть спільного господарства і не спілкуються. На сьогоднішній день у позивача склалося своє особисте життя. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2020 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання призначене на 05.05.2020 року (а.с. 21-22). В судове засідання сторони не з`явились. Представником позивача [PERSON] до суду подано заяву з проханням розглянути справу у його відсутності та у відсутності позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до суду подала заяву в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, в заяві вказала, що позов визнає в повному обсязі. З урахуванням вищевикладеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, сторони уклали шлюб 11.10.2014 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2673 (а.с. 9). З пояснень представника позивача, спільних дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на задоволенні позову є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, взаєморозуміння між сторонами відсутнє, шлюб існує формально, позивач наполягає на розлученні, оскільки поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має і вважає, що збереження шлюбу бути не може, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, відповідач позов визнає, тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Як убачається із прохальної частини позову, судові витрати представник позивача просить покласти на позивача.

Outcome: approved