Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер чоловік та батько позивачів - [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з права на житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . 30 жовтня 2020 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Сердюк Ніни Іванівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 30 жовтня 2020 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 122/02-31, винесеної приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Сердюк Ніною Іванівною, [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що з поданих документів неможливо визначити склад спадкового майна, відсутні документи та відомості, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Позивачі просять визнати за [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у селищі міського типу Воронове міста Сєвєродонецька Луганської області. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, до суду подали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, до суду подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, просила вирішити дане питання на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Сєвєродонецького районного нотаріального округу Луганської області Сердюк Н.І. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, до суду подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 16.02.1998 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , уродженка селища Метьолкіне міста Сєвєродонецька Луганської області, зареєстрована з 10.11.1974 за адресою: [ADDRESS] . Згідно з копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , орган видачі - 4439 та копією довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 592411-2020, виданої 18.11.2020 Сєвєродонецьким МВ УДМС України в Луганській області, [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Сєвєродонецька Луганської області, зареєстрований з 24.11.1994 за адресою: [ADDRESS] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.03.1975 Сиротинською селищною радою міста Сєвєродонецька Ворошиловградської області вбачається, що [PERSON] (російською) народився [INFO] у місті Сєвєродонецьк Ворошиловградської області, про що 06.03.1975 зроблено відповідний актовий запис № 10. Батьком записаний [PERSON] (російською), матір`ю - [PERSON] (російською). Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 13.10.2020 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] та [PERSON] 31 серпня 1974 року зареєстрували шлюб, про що 31.08.1974 Виконавчим комітетом Сиротинської селищної ради міста Сєвєродонецька Луганської області складено актовий запис № 16. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловіку - [PERSON] , дружині - [PERSON] . Згідно з копією договору дарування, посвідченого 24.09.1975 державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І., зареєстровано в реєстрі за № 5926, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.02.2010 Сиротинською селищною радою міста Сєвєродонецька Луганської області, [PERSON] помер [INFO] у селищі міського типу Воронове міста Сєвєродонецьк Луганської області, Україна, про що 01.02.2010 зроблено відповідний актовий запис № 13. З копії довідки № 840, виданої 15.10.2020 Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» вбачається, що згідно обліку КП Сєвєродонецьке БТІ станом на 29.12.2012, домоволодіння [ADDRESS] зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] (російською) на підставі договору дарування, посвідченого 24.09.1975 Сердюк Н.І., державним нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори, реєстр № 5926. Згідно з копією Акту про пожежу, складеного 30.09.2020 Сєвєродонецьким МУ ГУ ДСНС України у Луганській області, підтверджено факт пожежі, яка виникла 30.09.2020 за адресою: [ADDRESS] , внаслідок якої було знищено житловий будинок, літня кухня, сарай та інше майно. 30 жовтня 2020 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Сердюк Ніни Іванівни із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. 30 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Сердюк Ніною Іванівною було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 122/02-31, а саме: відмовлено спадкоємцям [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] . Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що відсутні підстави для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , [PERSON] , оскільки з поданих документів неможливо визначити склад спадкового майна, відсутні документи та відомості, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права на спадкування за законом житлового будинку з надвірними побудовами, який був знищений пожежею. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленому законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника; визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. Отже, умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно відповідно до вимог ст. 349 ЦК України є наявність встановленого факту знищення майна. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна, тощо (Постанова Верховного Суду від 17.01.2019 по справі № 708/254/18). Ураховуючи наведене вище, оскільки житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , було знищено внаслідок пожежі, що підтверджується відповідним актом про пожежу, суд вважає, що визнання права власності на знищене нерухоме майно не відповідатиме вимогам закону, адже з моменту його знищення право власності на таке майно будь-якої особи припинено, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено повністю і відповідачем не заявлено клопотань про відшкодування будь-яких судових витрат, а отже у цій справі відсутні судові витрати, які підлягають розподілу.

Outcome: dismissed