overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

[PERSON] 19 грудня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником житлового будинку за адресою: вул. Шахтобудівельників, 20/1, м. Кремінна Луганської області. В цьому будинку зареєстрована її бабуся [PERSON], але не проживає в ньому з 2013 року, виїхала до Російської Федерації та проживає в. м. Санкт-Петербург. У добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 листопада 2017 року (а.с. 6-7) [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: вул. Шахтобудівельників, 20/1, м. Кремінна Луганської області. Відповідно до довідки про склад сімї (а.с. 8), акту на предмет фактичного проживання (а.с. 9) [PERSON] зареєстрована у якості члена сімї в будинку позивача за вищевказаною адресою, але фактично не проживає в ньому з 2013 року. Згідно копії виду на проживання (а.с. 19-21) відповідач має реєстрацію в Російській Федерації в м. Санкт-Петербург. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у будинку позивача більше одного року, але у добровільному порядку з реєстрації не знялася, має реєстрацію в Російській Федерації, у заяві на імя суду позовні вимоги визнає, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

[PERSON] 19 жовтня 2015 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 09 липня 1994 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають. З грудня 2011 року вони припинили шлюбні відносини, але відповідач на розірвання шлюбу через органи РАЦС не згоден. На даний час у кожного з подружжя фактично склалася інша сімя, на даний час вона вагітна від іншого чоловіка, тому просить суд розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з'явилася, в заяві на імя суду просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала та вказала, що батьком її майбутньої дитини є [PERSON], що підтверджено заявою останнього, наданою суду через електронну пошту (а. с. 13-14). Відповідач у судове засідання не з'явився, в заяві на імя суду просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав та вказав, що з позивачкою не проживає більше трьох років, до вагітності дружини відношення не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 110 цього Кодексу, чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Докази, які надано до суду, свідчать про наступне. Сторони з 09 липня 1994 року перебувають у шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають. З грудня 2011 року вони припинили шлюбні відносини. На даний час позивачка вагітна, батьківство майбутньої дитини визнано [PERSON], тому суд вважає, що задоволення позову відповідає інтересам сторін та майбутньої дитини, сім'я розпалася остаточно та відповідно до ст.112 СК України шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] 19 жовтня 2018 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 січня 2016 р. вони уклали шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкові Харківського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №38. Від проживання у шлюбі неповнолітніх дітей не має. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 22 січня 2016 р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкові Харківського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис №38. Від проживання у шлюбі неповнолітніх дітей не має. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб сторін Серії 1-ВЛ №276541 від 22.01.2016р. та визнаються відповідачем. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

[PERSON] 19 жовтня 2018 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її батько [PERSON] помер [INFO] року на тимчасово окупованій території в м. Луганськ, причина смерті невідома, оскільки медичне свідоцтво про смерть та довідка про причину смерті втрачені. Антрацитівський МРВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть батька на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території, тому з метою оформлення спадщини просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилася, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заперечень проти вимог не має. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є донькою громадянина України [PERSON], [INFO], який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Згідно свідоцтва про смерть, виданого «Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції», що знаходиться на тимчасово непідконтрольній українській владі території (а.с. 10), [PERSON] помер [INFO] року в м. Луганськ. Відомостей про причину смерті у суду немає. Факт смерті [PERSON] також підтверджується замовленням про надання ритуальних послуг та фотокартками з місця поховання (а.с. 11-12, 16). Антрацитівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території (а.с. 14-15). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

[PERSON] 19 квітня 2016 року звернулася до суду з заявою, в якій зазначає, що вона в теперішній час знаходиться у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON]. Заявник зазначає, що на даний час вона вагітна та батьком її дитини є [PERSON] На даний час що вони мають намір узаконити стосунки, щоб майбутня дитина виховувалась та зростала у повноцінній сімї, однак згідно ст.22 СК України шлюбний вік визначено у 18 років, у звязку з чим звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні заявник [PERSON] повністю підтримала вимоги, викладені в заяві та надала відповідні пояснення. Просить надати їй право на шлюб з [PERSON]. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області [PERSON], вимоги, викладені в заяві підтримала повністю, не заперечує проти надання [PERSON] дозволу на шлюб з [PERSON]. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] не заперечили проти надання [PERSON] права на шлюб. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, та вивчивши документи справи, прийшов до висновку, що прохання заявника підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом установлено, що згідно копії паспорта громадянина України заявник [PERSON], [INFO], уродженка та мешканка с.Ананьєва, Перша дільниця, вул. Леніна, 167, Ананьївського району Одеської області (а.с.4). Відповідно до копії паспорту громадянина України [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], мешканець с.Ананьєва, Третя дільниця, вул.Гагаріна, 11, Ананьївського району Одеської області (а.с.6). Відповідно до довідки поліклінічного відділення Ананьївської ЦРЛ від 04 квітня 2016 року [PERSON] знаходиться на обліку у жіночі консультації Ананьївської ЦРЛ з приводу вагітності. Строк вагітності 5-6 тижнів (а.с.5). Оскільки заявник перебуває у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], є вагітною і створення сімї відповідає інтересам даних осіб, то прохання заявника підлягає задоволенню. Всі судові витрати залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] 19 квітня 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 18 лютого 2003 року померла [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Гандрабури» с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину, однак йому біло відмовлено, оскільки ним пропущений строк для прийняття спадщини, та було рекомендовано з відповідним позовом звернутися до суду. Позивач вказує, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки при зверненні до нотаріальної контори йому також було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем. За час вирішення даного питання виявилось, що ним пропущений строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.12), відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.16), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області(а.с.4). Судом досліджені наступі матеріали справи: ксерокопія свідоцтва про смерть [PERSON]О.(а.с.5), ксерокопія сертифіката на право на земельну частку (пай) на імя спадкодавця(а.с.6), ксерокопії довідок Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області(а.с.7-8), ксерокопія витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи)(а.с.9), ксерокопія витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)(а.с.10), ксерокопія листа нотаріуса від 28 березня 2017 року на звернення позивача(а.с.11). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] 19 квітня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 3 лютого 1990 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вісім років тому назад відповідач поїхав на заробітки в Росію звідки не повернувся, хоча спочатку телефонував до неї та цікавився їхніми дітьми. Однак близько 5-6 років тому назад зв`язок з ним припинився повністю. Даний шлюб суперечить її інтересам, оскільки вона хоче вдруге укласти шлюб. Хоча неповнолітніх дітей від шлюбу у них немає, однак розірвати шлюб в органах ДРАЦС неможливо. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі розгляд якої призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 7 червня 2021 року на 10 год. 30 хв. та у зв`язку із неявкою сторін розгляд справи відкладено на 13 липня 2021 року на 10 год. та у зв`язку із відсутністю відомостей про вручення відповідачу судової повістки, розгляд справи відкладено на 22 вересня 2021 року на 10 год. Із свідоцтва про укладення шлюбу відомо, що сторони зареєстрували шлюб 3 лютого 1990 року від якого неповнолітніх дітей не мають ( а. с. 4, 15). Із заяви по суті справи видно, що сторони вісім років назад припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] 19 квітня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 8 лютого 2001 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що основною причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що відповідач не цікавиться вихованням дитини та матеріальним забезпеченням сім`ї, через що між ними почали виникати сварки та непорозуміння, які призвели до того, що вони перестали поважати один одного та повністю припинили подружні відносини, хоча й проживають в одному будинку. Під час розгляду справи по суті позивачка [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Із свідоцтва про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 8 лютого 2001 року від якого мають одну неповнолітню дитину (а .с. 3, 4 ). Із пояснень позивачки та заяви по суті справи видно, що сторони хоча й проживають в одному будинку, однак повністю припинили подружні відносини. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому право позивачки на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] 19 липня 2019 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи позов відсутністю взаєморозуміння між нею та чоловіком, розходженням поглядів на сімейні відносини, в зв`язку з чим спільне сімейне життя в них не складається та суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилася, в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 2010 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 192 (а.с. 7). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, можливості зберегти сім`ю немає. Відповідач позов визнав повністю, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд, враховуючи положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, приходить до висновку про задоволення позову. Після розірвання шлюбу позивач відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України просить повернути її прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до положень ст. ст. 141, 142 ЦПК України та враховуючи факт визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків сплаченого судового збору. На підставі положень ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 17,18, 141, 142, 200, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

Outcome: approved