overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

[PERSON] 10.08.2016 року звернулася до суду із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу, вказала, що 15.04.2014 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Журавської сільської ради Кіровського району АР Крим, актовий запис №04. Реєстрація шлюбу відбулася після окупації території АР Крим, та бланк свідоцтва про шлюб заповнено виключно російською мовою, тому на території України є недійсним і не створює правових наслідків. В судовому засіданні заявниця підтримала вимоги, дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила заяву задовольнити, встановити факт реєстрації шлюбу, укладеного між нею та [PERSON], зареєстрованого 15 квітня 2014 року виконавчим комітетом Журавської сільської ради Кіровського району АР Крим. Представник заінтересованої особи - Голопристанського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, в судове засідання не зявився, надав заяву, якою просив розглянути справу без нього, заяву [PERSON] визнав. [PERSON] в судовому засіданні заяву визнав, підтвердив обставини, викладені в заяві. Заслухавши сторони, проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються судами в порядку окремого провадження. Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається зокрема сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ст.9 Закону). З матеріалів справи вбачається, що 15 квітня 2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Журавської сільської ради Кіровського району АР Крим, актовий запис №04 (а.с. 5). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану інформація про актовий запис про шлюб [PERSON] відсутня. Встановлення даного факту заявниці необхідно для врегулювання сімейних відносин та визначення правового статусу у сфері шлюбно-сімейних правовідносин. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву про встановлення факту реєстрації шлюбу слід задовольнити. На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] 10.08.2017р. звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачкою [PERSON] Позовну заяву обґрунтовує тим, що шлюб між ними укладено 23.10.2010р. У них 28.05.2012р. народився син [PERSON], який проживає з відповідачкою. Подружнє життя не склалося. Вони люди різних характерів, поглядів на сімейне життя та обовязки. Між ними втрачені фізичні і духовні звязки, подружні відносини вони припинила в січні 2014р. Питання утримання та виховання дитини ними вирішено добровільно. Вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливим. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Заперечив будь-яку можливість примирення з відповідачкою. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася. В матеріалах справи наявна її заява, в якій вона не заперечила щодо розірвання шлюбу в разі недосягнення примирення та вказала про можливість вирішення справи у її відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані докази, зясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини та мотиви розлучення, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Сторони [PERSON] та КуманськаНор О.П. зареєстрували шлюб 23.10.2010р. Це їх перший шлюб. У них від шлюбу народилася дитина [PERSON], 28.05.2012р.н. (а.с.3,4). Сторони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо. Вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, наміру проживати разом та зберігати шлюб не мають. Позивач категорично заперечує можливість примирення з відповідачкою. Судом, за клопотанням відповідачки, надавався сторонам строк на примирення, однак за цей час примирення не відбулося. Суд вважає, що недоцільно повторно надавати сторонам строк на примирення, оскільки не бачить можливості такого примирення між ними. Цей строк не змінить відношення позивача до шлюбу, його небажання відновлювати подружні стосунки з відповідачкою. Згідно заяви відповідачки, вона не заперечуватиме проти розірвання шлюбу в разі не досягнення примирення з позивачем. Відповідно до ст.24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позивач [PERSON] не бажає перебувати у шлюбі з [PERSON] Встановлені судом обставини підтверджують, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, розпад шлюбу є безповоротним. Збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача. Тому шлюб між сторонами слід розірвати, задовольнивши позов. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] 10. 09. 2014 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 грудня 1997 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 2149. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначила, що протягом останніх років сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2011 року сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Сім'я розпалася і примирення не можливе. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, від отримання кореспонденції суду ухилився. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують з 2011 року і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідача. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON] 10.09.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває в шлюбі з 14.06.2008 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Коболчинської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №06. Спільним сімейним життям прожили до вересня 2014 року, оскільки зрозуміли, що у них з відповідачкою зовсім різні погляди на життя. У зв'язку з цим між ними почали виникати різного роду непорозуміння. З того часу вони перестали підтримувати їхні стосунки та проживають окремо. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Спір стосовно місця проживання дитини відсутній. Миритися не бажає та вважає, що збереження реєстрації шлюбу між ним та відповідачкою є неможливим та суперечитиме його особистим інтересам. Оскільки в даний час їхній шлюб носить формальний характер, просить його розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, просить прізвище не змінювати та справу розглядати без її присутності. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.06.2008 року виконавчим комітетом Коболчинської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №06. Спільним сімейним життям прожили до вересня 2014 року, оскільки зрозуміли, що у них з відповідачкою зовсім різні погляди на життя. У зв'язку з цим, між ними почали виникати різного роду непорозуміння. З того часу вони перестали підтримувати їхні стосунки та проживають окремо. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Спір стосовно місця проживання дитини відсутній. Не вбачають можливості примирення та збереження сім'ї. За таких обставин та у відповідності до положень ст.112 СК України, суд приймає визнання відповідачкою позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

[PERSON] 10. 09. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02. 11. 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 329. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина, Дмитра - 14. 04. [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з квітня 2014 року. Сімя розпалася і примирення не можливе, спільного господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат по сплаті судового збору становить 487,20 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON] 10. 09. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27. 06. 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Родаківській селищній раді Словяносербського району Луганської області, актовий запис № 13. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] 28. 10. [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені з травня 2015 року. Сімя розпалася і примирення не можливе, спільного господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач до судового засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач до судового засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та просив їх задоволити. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ч. 1 статті 161. СК України, передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд повинен взяти до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 153. СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Таким чином суд прийшов до висновку, про передчасність позовних вимог позивача про визнання місця проживання дитини, адже не надано будь-яких письмових доказів про звернення до органу опіки піклування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати. Позивачу після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON].

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

[PERSON] 10. 10. 2014р. звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 28.03.2007 року Соснівським районним судом м. Черкаси прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 01 серпня 2014 року заборгованість по аліментах становить 51484,53 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, виданого державним виконавцем Придніпровського ВДВС Черкаського міського управління юстиції. Зазначила, що сума пені щодо заборгованості по аліментах за період з червня 2008 року по липень 2014р. складає 15 813,10 грн. Просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у сумі 15813,10 грн. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився від отримання кореспонденції суду ухилився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2007 року Соснівським районним судом м. Черкаси прийнято рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до розрахунку державного виконавця Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ, станом на 01.08.2014 року заборгованість по аліментах у [PERSON] становить 51 484,53 грн. Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розрахунку, наданого позивачем, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі - 15813,10 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] 10.10.2014 року пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має повнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], котрий навчається у Львівському національному університеті ім. І. Франка, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги для підтримки нормальної життєдіяльності і належного навчання. Відповідач, з яким на даний час вона проживає окремо, добровільно не надає допомоги на утримання дитини на час навчання, а тому просить суд стягувати з нього аліменти на утримання сина, котрий продовжує навчання, у розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісячно і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Із копії свідоцтва про народження, виданого 26.04.1996 року Тухлянською сільською радою Сколівського району Львівської області, актовий запис № 8, на ім`я [PERSON], [INFO], вбачається, що його батьком є [PERSON]. Згідно довідки № 4891 від 02.09.2014 року, наданої Львівським національним університетом ім. І. Франка, [PERSON] є студентом ІІ курсу вказаного навчального закладу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини на період навчання не надає. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей до досягнення двадцяти трьох років, котрі продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів судом враховано матеріальне становище платника аліментів та можливість надання утримання другим з батьків. Ураховуючи наведене, є підстави стягувати з відповідача у користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дитини, котра продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісячно і до досягнення сином двадцяти трьох років або припинення ним навчання. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 243,60 гривень судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

[PERSON] 10. 11. 2014 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 грудня 2007 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 2570. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], згода про місце проживання дитини досягнута. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явилася причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть з серпня 2013 р., а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Відповідачу після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

[PERSON] 10.11.2014 р. звернулась до суду з позовом в уточненому варіанті якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду й до досягнення дитиною 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що є матір'ю неповнолітньою [PERSON], за її спільною з відповідачем заявою поданою до органів РАЦСу батьком у свідоцтві про народження дитини зазначений [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач не працює, має нерегулярний мінливий дохід, тому позивач просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved