Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - «Заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-КВ №045053. Заявник після смерті батька, у встановлений законом строк, прийняла спадщину, а її мати, дружина покійного батька - [PERSON] , відмовилась від прийняття спадщини на її користь. Після смерті батька, з метою оформлення спадкового майна та отримання свідоцтва про право на спадщину, заявниця звернулась до державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Карпусь І.О. з заявою про прийняття спадщини. 23.12.2020 року нотаріусом було відмолено у оформленні спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті її батька та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки існують розбіжності у прізвищі, а саме, у свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлого « [PERSON] », а у свідоцтві про народження заявника у графі батько « [PERSON] ». Посилаючись на приписи ст.4, 293, 315, 318, 319 ЦПК України заявник просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . 11.06.2021 року судом відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.20). У судове засідання заявник не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її присутності. Вимоги заяви підтримала у повному обсязі (а.с.42). Представник заінтересованої особи - Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про, що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини не явки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило (а.с.32). У судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її присутності, заяву просила задовольнити (а.с.41). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та матеріали спадково справи №85/2019, приходить до висновку про те, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Як убачається з свідоцтва про народження заявника [PERSON] серії [NUMBER] від 12.11.1957 року, виданого Фастівською сільською радою Білоцерківського району, актовий запис №29, батьком заявниці зазначений - [PERSON] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про одруження батька заявника від 23.02.1957 року серії [NUMBER] , виданого Фастівською сільською радою Білоцерківського району, актовий запис №10, його прізвище зазначено як - « [PERSON] » (а.с.14). Згідно з державним актом на право приватної власності на землю площею 2,740 га серії [NUMBER] , виданого на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 10.07.2002 року №183, прізвище батька заявника зазначено як - « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2009 року, виданого Виконавчим комітетом Фастівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, актовий запис №83, прізвище батька заявника зазначено як - « [PERSON] » (а.с.7). Заявниця звернулась до державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Карпусь І.О. з заявою про прийняття спадщини. 23.12.2020 року постановою №1964/02-31 нотаріусом було відмолено у оформленні спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті батька та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки існують розбіжності у прізвищі, а саме, у свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлого « [PERSON] », а у свідоцтві про народження заявника у графі батько « [PERSON] » (а.с.9). Таким чином, надані заявником докази у своїй сукупності підтверджують вказані нею обставини. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.5 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку з втратою годувальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що заяву [PERSON] необхідно задовольнити, оскільки вона обґрунтована, а її доводи не спростовані та підтверджені належним, достовірними та допустимими доказами. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved