Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

[PERSON] 12 грудня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] «Вересень» про визнання договору оренди земельної ділянки розірваним та зобовязання повернути земельну ділянку. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки № 40, розташованої на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:03:000:0122 загальною площею 4,19 га. 01 вересня 2008 року між нею та [PERSON] «Вересень» укладено договір оренди № 16 вищевказаної земельної ділянки, який зареєстрований у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що 16 липня 2010 року зроблено запис за № 041056700389, термін дії якого до 2018 року. Згідно п. 36 даного договору передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, без обумовлення такого розірвання настанням будь-яких подій та умов. У зв'язку з бажанням самостійно обробляти земельну ділянку вона письмово 20 листопада 2017 року звернулася до відповідача з питання розірвання договору та повернення земельної ділянки, який ними отримано 28 листопада 2017 року, але відповіді не отримала, земельну ділянку їй не повернуто, що свідчить про небажання відповідача виконати вимоги добровільно. Просила визнати розірваним в односторонньому порядку договір №16 оренди земельної ділянки, розташованої на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:03:000:0122, загальною площею 4,19 га, укладений 01.09.2008 року між нею та [PERSON] «Вересень», зареєстрований у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис №041056700389 від 16 липня 2010 року та зобов'язати відповідача повернути їй дану земельну ділянку. Від представника позивача [PERSON] за угодою адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] «Вересень» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовою розпискою про отримання судового повідомлення, з заявою про відкладення розгляду справи не зверталися, причини неявки не повідомили. В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] «Вересень» позов не визнали, в його задоволенні просили відмовити посилаючись, що позивач невірно розтлумачив зміст п. 36 договору оренди земельної ділянки. Вважають, що даний пункт договору не відповідає нормам цивільного законодавства та п. 39 Типового договору оренди землі, оскільки в ньому не вказаний перелік подій чи фактів з настанням яких стає можливим розірвання договору в односторонньому порядку. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 01 вересня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] «Вересень» укладено договір № 16 оренди земельної ділянки, розташованої на території Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер 5322480800:03:000:0122, загальною площею 4,19 га. Сторони, на час укладення правочину, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Договір укладений в письмовій формі, підписаний сторонами та зареєстрований у Кременчуцькому районному центрі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», запис №041056700389 від 16 липня 2010 року. Пунктом 36 вказаного договору передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається. Даний пункт договору містився в тексті договору на момент його підписання, а отже сторони на час укладення цього договору погоджувалися на таку умову щодо одностороннього розірвання будь-якою стороною договору. Даний пункт, виходячи з змісту та логіки інших пунктів договору від 01 вересня 2008 року, не пов'язаний, не суперечить та не спростовує їх. Так, п.п. 34, 35 договору передбачені підстави його припинення, а п.36 передбачено розірвання договору без обумовлення права на його застосування настанням будь-яких подій чи взаємозвязку з п.34 та п.35 договору. Таким чином, є мотивованим та обґрунтованим волевиявлення [PERSON], спрямоване у вигляді листа [PERSON] «Вересень» від 20 листопада 2017 року, про розірвання договору оренди в односторонньому порядку з вимогою про повернення їй земельної ділянки. Частинами 1,3 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Згідно ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» у редакції від 04.06.2008 p., яка була чинною на час укладення спірного договору оренди, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, тому їх задовольняє. Так як позов задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1409 грн. 60 коп., що підтверджується документально.

Outcome: approved