Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернулась до П'ятихатського районного суду з позовною заявою до відділу ДВС Пятихатського РУЮ в Дніпропетровській області про зняття арешту з майна позивача як боржника за виконавчим провадженням (квартиру [ADDRESS]), накладеного постановою державного виконавця ВДВС Пятихатського РУЮ у Дніпропетровській області від 19.10.2009 року та від 23.09.2015 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за виконавчим листом Пятихатського районного суду Дніпропетровської області №2-202 від 28.04.2009 року з позивача стягуються аліменти на утримання його дітей Віталіни, [INFO], та [PERSON], [INFO], на користь матері дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) позивача. Постановами державного виконавця від 19.10.2009 року та від 23.09.2015 року з метою забезпечення виконання виконавчого провадження накладено арешт на все майно позивача та заборонено здійснювати відчуження будь-кого майна. Проте оскільки [PERSON] сплатив всю заборгованість за аліментами згідно вищевказаного виконавчого листа та протягом останнього часу своєчасно здійснює усі платежі з виконання аліментних зобовязань, заявник вважає подальше накладення арешту безпідставним, у звязку з чим просить суд зняти арешт та заборону його відчуження на належне позивачеві нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представник та заявник позовної заяви [PERSON] позов підтримала на викладених в заяві обставинах та просила вимоги задовольнити. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги також підтримала, пояснивши, що позивач з 2014 року систематично та своєчасно здійснює платежі з оплати аліментів, на час подання позову та розгляду справи будь-яка заборгованість з оплати аліментів відсутня, навіть наявна передплата згідно з розрахунком державного виконавця, у звязку з чим відсутні підставі для подальшого арешту майна позивача та заборони на його відчуження, що позбавляє позивача належного йому права розпоряджатися своїм майном при повному виконанні аліментних зобовязань, у звязку з чим просила задовольнити позов у повному обсязі. Державний виконавець відділу ДВС Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що арешт на майно позивача накладено правомірно у відповідності з вимогами законодавства, в т.ч. нормами ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», зазначивши, що хоч станом на час подання позову та час судового розгляду позивач і не має заборгованості по аліментам за вищевказаним виконавчим листом від 28.04.2009 року, проте оскільки позивач офіційно не працює, з часу відкриття виконавчого провадження деякий час неналежним чином виконував зобовязання із сплати аліментів, арешт майна є єдиним дієвим засобом забезпечення виконання позивачем судового рішення по сплаті аліментів на майбутнє, з метою унеможливити виникнення заборгованості через несплату позивачем аліментів у майбутньому. Залучена в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявилась, про поважні причини неявки суд не повідомила, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, заперечень щодо позову до суду не надала. З урахуванням позиції представників позивача та державного виконавця, які в судовому засіданні одноголосно вказали на можливість судового розгляду справи за відсутності третьої особи, суд вважає за можливим провести судовий розгляд за відсутності третьої особи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. На виконанні державного виконавця відділу ДВС Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа Пятихатського районного суду Дніпропетровської області №2-202 від 28.04.2009 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання його дітей Віталіни, [INFO], та [PERSON], [INFO], на користь матері дитини [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) позивача, але не менш 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття. Постановою державного виконавця відділу ДВС Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, оригінал якого надано до матеріалів справи, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АМ №136942 від 19.10.2009 року, з метою забезпечення виконання виконавчого листа від 13.05.2009 року накладено арешт на все майно позивача та заборонено здійснювати відчуження будь-кого майна. За постановою державного виконавця відділу ДВС Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] від 23.09.2015 року накладено про арешт всього майна [PERSON] та накладено заборону на його відчуження. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №44393095 від 23.09.2015 року державним реєстратором на виконання постанови державного виконавця від 23.09.2015 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належить позивачеві на підставі договору дарування від 14.12.205 року. Згідно з договором дарування від 14.12.2005 року [PERSON] є власником вищевказаної квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.01.2006 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №44393095 від 23.09.2015 року та не оспорюється особами, які беруть участь у справі. 11.01.2016 року позивач звернувся до відділу ДВС Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області із заявою про зняття арешту з його майна, оскільки заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні відсутня, проте листом за вих.№02-40/222_В-2 від 21.01.2016 року відповідачем вказано на правомірне накладення арешту на майно позивача та заборону його відчуження, зазначено про відсутність підстав для його зняття та про можливість зняття арешту з майна у визначених законодавством випадках у незавершеному виконавчому провадженні за рішенням суду. З розрахунку заборгованості по аліментам від 22.12.2015 року та від 03.03.2016 року, здійснених державним виконавцем відділу ДВС Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] із розміру середньої заробітної плати в Пятихатському районі Дніпропетровської області за вищевказаним виконавчим листом від 28.04.2009 року, заборгованість позивача по сплаті аліментів у виконавчому провадженні станом на 01.12.2015 року та на 14.03.2016 року відсутня. В судовому засіданні державний виконавець відділу ДВС Пятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON] визнала факт відсутності заборгованості по сплаті аліментів позивача, зазначивши, що фактично арешт майна та заборона його відчуження забезпечують виконання аліментних зобовязань на майбутнє. Суд зазначає, що положеннями ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Вичерпний перелік підстав зняття накладеного державним виконавцем арешту передбачено в ч.ч.1-4 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», згідно ч.5 даної статті у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Виходячи з наведеного, оскільки заборгованість позивача з оплати аліментних зобовязань як на час подання позову, так і на час судового розгляду відсутня, накладеним арештом на майно позивача порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, арешт майна боржника повинен застосовуватися для забезпечення саме реального виконання рішення, проте не забезпечення можливості виникнення заборгованості у майбутньому (тобто відносно обставин, які можливо виникнуть у майбутньому), суд приходить до висновку, що підстави для подальшого арешту майна позивача, накладеного для забезпечення виконання аліментних зобовязань у виконавчому провадженні, відсутні, у звязку з чим вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наданими до суду доказами та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки представниками позивача в судовому розгляді вказано на відсутність у позові вимог до відповідача про стягнення судових витрат, понесені судові витрати позивача не стягуються з відповідача. В судовому засіданні за згодою всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно з ч.1 ст.218 ЦПК України проголошено вступну та резолютивну частину рішення. На підставі ст.319 ЦК України, ст.ст.19,57, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved