Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] 08.02.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позивач [PERSON] зазначав, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.01.2002 року; від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]; дитина проживає разом з позивачем (батьком); рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки згоди про добровільний поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя (сторін) між ними не досягнуто, тому він (позивач) вимушений був звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] зазначав, що спільним майном подружжя (сторін) є: однокімнатна квартира [ADDRESS] та автомобіль марки «Subaru Tribeka», номерний знак [NUMBER]; в період з березня 2005 року по лютий 2012 року він (позивач) періодично працював за кордоном; оскільки квартира була придбана за іпотечним договором, він пересилав кошти дружині (відповідачці), яка використовувала їх на погашення кредитної заборгованості, придбання майна, на своє утримання та утримання спільної дитини; за вказаних обставин, квартира та автомобіль були зареєстровані на ім»я [PERSON] (дружини). Також позивачем було виявлено факт відчуження відповідачкою автомобіля «Subaru Tribeka», номерний знак [NUMBER], без згоди позивача, після припинення між сторонами шлюбних відносин, кошти від продажу автомобіля було використано відповідачкою не в інтересах сім»ї сторін, тому з урахуванням подальших уточнень позовних вимог - в редакції заяви про зміну (уточнення) позовних вимог від 18.06.2015 року Позивач просив постановити судове рішення, яким поділити спільне майно подружжя - квартиру [ADDRESS] та вартість автомобіля марки «Subaru Tribeka», номерний знак [NUMBER], а саме: визнати за [PERSON] (позивачем) право власності на 3/5 частини квартири [ADDRESS], визнати за [PERSON] (відповідачкою) право власності на 2/5 частини зазначеної квартири, та стягнути з [PERSON] на користь Позивача грошову компенсацію 3/5 частини вартості спірного автомобіля - у розмірі 285782,64 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги в редакції від 18.06.2015 року підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі; відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, стверджуючи, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, зазначені квартира та автомобіль не є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому просили в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки - [PERSON] в судовому засіданні, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування). В судовому засіданні встановлено: [PERSON] і [PERSON] (сторони) перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.01.2002 року (а.с.15 т.1), від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]; рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.10.2013 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.16-17 т.2); рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2013 року, яким було змінено рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.10.2013 року, було встановлено факт припинення сімейних стосунків подружжя (сторін) - червень 2012 року (а.с.18-21 т.2). Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.07.2013 року (справа №2602/2899/12) постановлено: визначити місце проживання дитини - [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], [INFO] (позивачем); зазначене рішення набрало законної сили 16.10.2013 року (а.с.22-25 т.2). Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами. Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.68, 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно свідоцтва про право власності від 18.12.2006 року, виданого на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 07.12.2006 року №2268-С/КІ, квартира [ADDRESS] (загальна площа квартири - 43,00 кв. м, житлова площа квартири - 18,00 кв. м) зареєстрована на ім»я [PERSON] (відповідачки) - а.с.37 т.1. Згідно наданої копії Іпотечного договору від 21.03.2006 року - зазначена квартира №222 відповідачкою [PERSON] була передана в іпотеку АКБ «Аркада» з метою забезпечення виконання зобов»язань, що випливають з Договору про іпотечний кредит №49320 від 21.03.2006 року в сумі 188990,20 грн. (а.с.32-36 т.1). Як вбачається з наданої довідки №79-4/1 від 19.03.2012 року ПАТ «АКБ «Аркада», станом на 19.03.2012 року за кредитним договором №49320 від 21.03.2006 року на суму 188990,20 грн. кредит погашено повністю (а.с.166-213 т.1). Згідно наданої довідки форми №3 від 25.09.2013 року - [PERSON] (позивач) зареєстрований за адресою спірної квартири [ADDRESS] з 01.02.2008 року (а.с.165 т.1). Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.07.2104 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту окремого проживання та припинення шлюбних відносин між сторонами - у періоди з жовтня 2004 року по квітень 2014 року та з 03.03.2006 року по 16.07.2012 року; зазначене рішення набрало законної сили (а.с.27 т.2); у зв»язку з чим судом не береться до уваги встановлення в окремому провадженні рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2015 року (справа №753/2895/15-ц) як факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з січня 2007 року по вересень 2011 року (а.с.121 т.2). Ствердження позивача [PERSON] про те, що він в період з березня 2005 року по лютий 2012 року періодично працював за кордоном - на круїзному лайнері, підтверджуються матеріалами справи - посвідченням особи моряка тощо, показаннями свідка [PERSON] (а.с.16-31 т.1, 81-82, 116-117 т.2) і фактично не заперечуються в цій частині відповідачкою [PERSON]; крім того, відповідачка [PERSON] фактично не заперечує факт отримання від позивача грошових переказів в період виконання зобов»язань за кредитним договором по квартирі №222 (а.с.78-80 т.2). За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що твердження відповідачки [PERSON] щодо набуття права власності на квартиру [ADDRESS] нею особисто, під час окремого проживання сторін (подружжя) у зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин (ч.6 ст.57 СК України), не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні достатніми та належними доказами; за таких обставин показання свідків [PERSON] та [PERSON] в частині джерел доходів для придбання спірної квартири не можуть бути прийняті судом, тому квартира [ADDRESS] є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя (сторін). Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] (позивачем) має бути визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS], а за [PERSON] - право власності на іншу ? частину зазначеної квартири; при цьому вимога позивача щодо визначення часток сторін відповідно як 3/5 та 2/5 є необґрунтованою та недоведеною в судовому засіданні. Отже, в порядку поділу спільного майна подружжя (сторін) суд визнає право власності по ? частині квартири [ADDRESS] (загальна площа квартири - 43,00 кв. м, житлова площа квартири - 18,00 кв. м) за [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з інформаційної довідки УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 08.07.2013 року, автомобіль «Subaru Tribeka», 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] був придбаний на ім»я [PERSON] 12.06.2012 року; зазначений автомобіль знятий з реєстраційного обліку для реалізації та проданий третій особі 18.01.2013 року (а.с.138-139 т.1); позивачем не надано суду достатніх та належних доказів на спростування тверджень відповідачки [PERSON] про те, що зазначений автомобіль не є спільним майном подружжя (сторін); позивачем не підтверджено також вартість автомобіля станом на дату відчуження автомобіля, тому в задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (позивача) грошової компенсації 3/5 частини вартості автомобіля у розмірі 285782,64 грн. (за визначенням позивача) має бути відмовлено. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати в сумі 3219,00 грн. (а.с.1-2 т.1).

Outcome: partial