Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що від шлюбу з відповідачкою має сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання їх шлюбу залишився проживати з відповідачкою. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області позивач виплачує на користь відповідачки аліменти на утримання сина. З 22.04.2011 р. позивач уклав шлюб з [PERSON]; від даного шлюбу має двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], на утримання яких позивач також витрачає кошти. Розмір аліментів, який нараховується та стягується з нього на користь відповідачки, ставить позивача у скрутне становище, оскільки на даний час його стан здоров'я та матеріальне становище змінилися. Враховуючи викладене просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - [PERSON], просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.06.2009 р. у справі № 2-1690/2009 з [PERSON], [INFO], стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач 22.04.2011 р. уклав шлюб з [PERSON], [INFO]. Шлюб зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 90; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. У даному шлюбі у позивача народилось двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26.07.2011 р.; та син - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.03.2016 р. Позивач на час розгляду справи не працює, зареєстрований як безробітний в Первомайському МРЦЗ з 08.12.2015 р., що підтверджується довідкою № 1452-4877 від 25.10.2016 р.; є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 15.12.2015 р.; з жовтня 2014 р. по 07.03.2015 р. брав участь в антитерористичній операції, де 31.01.2015 р. отримав контузію, що спричинило погіршення його здоров'я, викладене підтверджується епікризом до стаціонарної історії хвороби № 1051/236 Миколаївської облпсихлікарні № 1, епікризом до стаціонарної історії хвороби № 2264/498 Миколаївської облпсихлікарні № 1, випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3642/610 хірургічного відділення № 1 Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні, випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1125 Первомайської ЦРБ, випискою з історії хвороби № 308 терапевтичного відділення № 2 Миколаївського обласного госпіталю ветеранів ВВВ, випискою із історії хвороби № 188 неврологічного відділення Первомайської центральної міської багатопрофільної лікарні. Син позивача та відповідача - [PERSON], [INFO], проживає разом із матір'ю - відповідачем у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною четвертою статті 223 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 184 СК суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року в справі за № 143цс13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Крім того, згідно із положеннями ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статтей СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Враховуючи те, що позивач не працевлаштований за станом здоров'я, не отримує регулярного доходу, має іншу сім'ю, в якій виховує двох малолітніх дітей, що у відповідності до вимог ст. 184 СК України є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі і свідчить про зміну матеріального стану та з урахуванням вищенаведеного рішення ВСУ, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу його присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.06.2009 р. у справі № 2-1690/2009 у частці від заробітку (доходу) на розмір аліментів, на визначений у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений позивачем у твердій грошовій сумі 400,00 грн. узгоджуються з нормами ч. 2. ст. 182 СК України, яка передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, під час захисту одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час зміни та визначення розміру аліментів суд враховує відповідно до частин 1, 2 ст. 182 СК України обставини, що мають істотне значення у справі: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, а також ту обставину, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як батька, так і матері та з метою забезпечення інтересів дитини та захисту її права на утримання батьками. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Отже, аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню від дня набрання рішенням суду законної сили. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі: розмір аліментів, що стягуються з позивача, слід змінити шляхом зміни способу їх присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.06.2009 р. у справі № 2-1690/2009 з ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 400,00 грн. (чотириста грн. 00 коп.) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, що визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Outcome: approved