Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON] в порядку ст.317 ЦПК України звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження, посилаючись на те, що 16.08.2018 у клінічній лікарні імені «Н. А. Семашко» м. Сімферополя вона народила дитину дівчинку. Про народження дитини заклад охорони здоровя видав відповідне медичне свідоцтво. На теперішній час вона з дитиною проживають у [INFO]. Вона позбавлена можливості зареєструвати народження дитини\~ у встановленому законом порядку через невідповідність форми медичного свідоцтва про народження, формі медичного свідоцтва, встановленій чинним\~\~ законодавством.\~\~ Просить\~\~ встановити\~\~ факт\~\~ народження\~ нею 16 серпня 2018 року дитини дівчинки. В судовому засіданні представник заявника за довіреністю [PERSON] заявлену вимогу підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просив її задовольнити. Скадовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Херсонській області представника в судове засідання не направив, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за відсутності представника або заперечень до суду не надано. Вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню, виходячи з наступного. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до п. 5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Судом встановлено, що [PERSON] є громадянкою України, зареєстрована та проживає в [INFO] (а.с.4, 4зв.). 16 серпня 2018 року\~ в м. Сімферополі\~ [PERSON]\~ народила дитину дівчинку, про що відповідним органом Міністерства охорони здоровя та соціального розвитку Російської Федерації видано медичне свідоцтво про народження серії 3512 №024457, яке відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Конвенцією про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Відповідно до\~ вимог Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Медичне свідоцтво про народження, видане [PERSON], не є підставою для\~ проведення державної реєстрації народження дитини в Україні, оскільки не відповідає встановленій формі первинної облікової документації, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Враховуючи викладене, заява про встановлення факту народження підлягає задоволенню, оскільки документи про народження дитини встановленого зразка відсутні, реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що має для заявника юридичне значення та надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

Outcome: approved