overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

[PERSON] 7 травня 2021 року пред`явив до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 травня 2016 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що підставою для розірвання шлюбу стало те, що відповідачка зраджувала подружній вірності, що призвело до того, що рік тому назад вони повністю припинили подружні відносини, відповідачка переїхала проживати до своїх батьків у с. Нересницю Тячівського району. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За наведеного\~суд постановив судовий розгляд справи здійснювати за відсутності\~всіх учасників\~справи на підставі наявних у суду матеріалів та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Із свідоцтва про шлюб та народження видно, що сторони зареєстрували шлюб 21 травня 2016 року від якого мають одну неповнолітню дитину ( а. с. 4, 6). Із заяви\~по суті\~справи видно,\~що у\~2020\~році \~сторони припинили\~подружні відносини,\~разом не\~проживають,\~відповідачка \~переїхала проживати\~окремо. При таких\~обставинах суд\~дійшов висновку,\~що примирення\~між сторонами\~не можливе,\~їх сім`я\~розпалася остаточно,\~а шлюб\~існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

[PERSON] 7 червня 2018 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 жовтня 1987 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні непорозуміння, різні погляди на життя та відсутність спільних інтересів, через що більше восьми років вони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, а тому їхня сімя перестала існувати, а шлюб існує формально. Під час судового розгляду представник позивача у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав, і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідка, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 24 жовтня 1987 року (а. с. 5). Від шлюбу дітей у сторін немає, що вбачається із заяв по суті справи. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Так, свідок [PERSON] показала, що сторони три роки тому назад припинили подружні відносини через неприязні стосунки та на даний час проживають окремо і спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

[PERSON] 8 вересня 2015 року пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 33 відсотків усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають цих двоє дітей, однак відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, а повнолітній син [PERSON] навчається на денній формі навчання в Інституті кримінально-виконавчої служби і теж потребує матеріальної допомоги. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу дітям, але свої доходи скриває. Під час судового розгляду [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути аліменти на кожну дитину в розмірі 400 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із свідоцтв про народження дітей та рішення суду відомо, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають двоє дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов'язку утримувати неповнолітню дитину, [PERSON] проживає окремо від дитини і тому є підстави присудити кошти на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі. Із довідки, виданої Інститутом кримінально-виконавчої служби, видно, що [PERSON] навчається у цьому інституті на денній формі навчання. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, наявності законні підстави для задоволення позову і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

[PERSON] 8 грудня 2015 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 вересня 2000 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що більше трьох років вони разом не проживають, від постійних суперечок та скандалів погіршилося її самопочуття та стан здоровя, вона перебуває у постійному стресі. Спроба примирення виявилася невдалою, їхні відносини стали нестерпними. На даний час відповідач перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Під час судового розгляду [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про одруження та свідоцтв про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2000 року, від якого мають двоє неповнолітніх дітей (а. с. 2, 3, 4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони визнали, що у січні 2015 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та неповнолітніх дітей. Наслідки визнання позову сторонам розяснено та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON] 8 грудня 2016 року пред'явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на двоє неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого має двоє неповнолітніх дітей: дочок - [PERSON] та [PERSON], [INFO], котрі проживають з нею, позивачем, та на утримання яких відповідач матеріальну допомогу не надає. Відповідач не приділяє уваги та не займається вихованням дітей, не надає коштів на їх утримання, не цікавиться взагалі їх життям та здоров'ям. Від позивача Позивач [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за своєї відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про народження та довідки відомо, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] та [PERSON], [INFO], котрі проживають з позивачем (а. с. 2, 3, 4, 7). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обов'язку утримувати дітей, [PERSON] на даний час проживає окремо від дітей, має регулярний дохід і тому, згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у частці від доходу відповідача, враховуючи вимогу позивача. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1355,00 грн. Урахувавши наведені обставини, суд дійшов висновку про присудження аліментів на двоє дітей в розмірі 1/3 частин заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

[PERSON] 8 жовтня 2019 року подала до суду заяву про надання їй права на шлюб із [PERSON] . У обґрунтування своєї заяви [PERSON] посилалася на те, що із [PERSON] вона познайомилася у 2019 року, після чого між ними склалися дуже теплі та щирі стосунки, виникли взаємні міцні почуття поваги та любові і вони мають намір зареєструвати шлюб, однак, при зверненні до Самбірськго міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області із спільною заявою про реєстрацію шлюбу отримали відмову, так як на даний час вона не досягла повноліття. Надання права на укладення шлюбу для неї є необхідним і відповідає її інтересам, оскільки вона перебуває в стані вагітності 8-9 тижнів. Будь-яких інших перешкод для реєстрації шлюбу не має. Під час розгляду справи по суті [PERSON] у підтримання заяви посилалася на викладені у ній обставини. Законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви [PERSON] та пояснила, що перешкод для реєстрації шлюбу немає. Заінтересована особа [PERSON] просив задовольнити заяву [PERSON] , так як він бажає з нею одружитися та створити сім`ю, перешкод у реєстрації їхнього шлюбу немає. Представник органу опіки та піклування пояснила, що надання права на шлюб відповідає інтересам неповнолітньої заявниці. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно ст. 22 Сімейного кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Із свідоцтва про народження, витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та паспорта громадянина України, відомо, що заявник [PERSON] народилася [INFO] , тобто не досягла шлюбного віку, але їй виповнилося сімнадцять років (а. с. 4, 6, 7). Відповідно до ст. 23 Сімейного кодексу України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Із пояснень [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони мають намір зареєструвати шлюб і створити сім`ю, [PERSON] в іншому шлюбі не перебуває. Обставин, які перешкоджали б укладенню між ними шлюбу, не встановлено. Із довідки № 229, виданої діагностичним відділенням жіночої консультації КНП СМР та СРР «Самбірська ЦРЛ», відомо, що [PERSON] вагітна 8-9 тижнів (а. с. 4). Отже, надання [PERSON] права на шлюб відповідає її інтересам та інтересам її майбутньої дитини. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

[PERSON] 8 квітня 2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 28.04.1999 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з грудня 2013 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 28.04.2012 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом №70 (а.с.4). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

[PERSON] 8 липня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 липня 2001 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, відповідач влаштовував скандали, пред`являв до неї необґрунтовані претензії, що зробило їхнє спільне життя нестерпним. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені близько трьох років, вважає, що їхній шлюб виявився невдалим, його збереження неможливе і недоцільне, а подальше формальне перебування у шлюбі лише шкодить їхнім інтересам та перешкоджає кожному із них влаштувати своє особисте життя. Вжиті ними заходи щодо збереження шлюбу не дали жодного результату. Від представника позивача [PERSON] адвоката Варги Д.Д. надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Із свідоцтв про шлюб та про народження видно, що сторони зареєстрували шлюб 20 липня 2001 року від якого мають двох неповнолітніх дітей ( а. с. 7, 8, 9). Із заяви по суті справи відомо, що близько трьох років сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову повністю необхідно із відповідача у користь позивачки стягнути судові витрати в сумі 908 грн., пов`язані зі сплатою судового збору, що підтверджені квитанцією (а. с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON] 8 серпня 2015 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 28.05.2005 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2012 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 28.05.2005 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м.Запоріжжя, за актовим записом №125 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved