Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 20 серпня 1998 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у них двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем у неї не склалось з причин відсутності взаєморозуміння, у звязку з чим більше року разом не проживають. Вона вважає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення та збереження родини неможливе та це буде суперечити її інтересам. Позивач позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не зперечувала, просила розглядати справу у її відсутність, про що подала до суду заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча повідомлений про слухання справи належним чином, до суду надійшло повідомлення про вручення йому судової повістки, а на перше судове засідання також не зявився, хоча у відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України він вважається повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи та її вирішення на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, зясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб сторін був зареєстрований 20 серпня 1998 року, актовий запис № 1154, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження. При цьому, судом також встановлено, що під час шлюбу між сторонами постійно виникали розмовності та сварки, з причин відсутності взаєморозуміння, у звязку з чим вони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та разом не проживають. За весь цей час сторони не досягли примирення. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Суд враховує, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через постійні розмовності та сварки, у звязку з чим сторони припинили подружні відносини, не ведуть спільного господарства та більше року не проживають разом, за весь цей час сторони не досягли примирення, шлюбні відносини між сторонами носять формальний характер. Примирення між подружжям не можливе та це буде суперечити інтересам та волі позивача, оскільки він у судовому засіданні пояснив про наявність постійних сварок та непорозумінь з відповідачем, які вона розцінює як обставини, що мають істотне значення при вирішенні питання про доцільність існування шлюбу. Позивач бажання для примирення та збереження сімї не проявила та більш того категорично наполягала на його розірванні, зазначаючи, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. З урахуванням того, що шлюб являється добровільним союзом чоловіка та жінки, а позивач бажає його розірвати і це являється її дійсною волею, збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved