Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) 15 липня 2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони із Відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі із 04 жовтня 1995 року, мають сина [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зауважує, що фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинені з з грудня 2014 року, та з липня 2015 року вони проживають окремо. Також зауважує, що сімейне життя із Відповідачем у неї не склалося через відсутність взаєморозуміння, принципово різне ставлення до життя. Вказує, що на даний час конфлікт між ними загострився, оскільки переконання Відповідача у тому, що він змінить своє відношення до сім'ї і, що їх взаємовідносини будуватимуться на ґрунті поваги одне до одного, виявилися голослівними, у зв'язку з чим вона вважає, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечитиме її інтересам та інтересам дітей. Зауважує, що з боку Відповідача лунають постійні приниження та образи, здебільшого в присутності дітей, що негативно відображується на її стані здоров'я та на психоемоційному стані дітей. Оскільки примирення між нею та Відповідачем, на її думку, неможливе, просила суд ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем та визначити місце проживання дитини із нею. Згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року, позов в частині щодо визначення місця проживання дитини судом було залишено без розгляду за клопотанням Позивача. Позивач у судовому засіданні факти і обставини, викладені у позовній заяві підтвердила, просила суд позов задовольнити. Також зауважила, що спір щодо поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, відсутній. Крім того, зазначила, що спір щодо визначення місця проживання дитини відсутній, та у разі розірвання шлюбу, дитина проживатиме із нею. Також у разі розірвання шлюбу, висловила бажання іменуватися шлюбним прізвищем. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги, що Позивач не заперечувала щодо розгляду справи у відсутність Відповідача, суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність останнього, на підставі зібраних у справі доказів, ухваливши у справі заочне рішення. Вислухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до твердого переконання про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння, шлюб фактично розпався, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Суд знаходить, що сім'я розпалася остаточно, примирення бути не може, шлюб носить формальний характер, тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, виходячи із вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі статей 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed