Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

[PERSON] 25.04.2018 року заявила позов, за яким просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно їх дочки [PERSON], та постановити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини в сумі 5000 грн., щомісячно, починаючи з 12.01.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 10.06.2018 року, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалами суду від 29.03.2019 року вимоги позову про позбавлення батьківських прав виділені в окреме провадження, підготовче провадження у справі за позовом про стягнення аліментів закінчене, справа призначена до розгляду по суті. Відзив на позов відповідач не подав, в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд відмовив, за необгрунтованістю. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, надала пояснення, що зводяться до викладеного в заяві. Треті особи своїх представників в суд не направили, пояснень на позов не надіслали. За таких обставин, з огляду на матеріали справи, суд знаходить за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач в суді пояснила, що перебувала в тривалих відносинах з відповідачем, після народження дочки з липня 2013 року вони проживали однією сім'єю, в жовтні 2015 року сім'я розпалась, відповідач проживає окремо, час від часу він надсилає певні кошти на утримання дитини, але не регулярно і в розмірі, визначенему на свій розсуд. Статтями 180, 181, 184 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та визначено способи утримання дітей, в тому числі і шляхом присудження аліментів на дитину, в твердій грошовій сумі. За таких обставин та вимог закону, суд вважає, що позивач вправі вимагати встановлення аліментних зобов'язань в судовому порядку. Позивач пояснила, що визначаючи розмір аліментів, вона виходила з реальних затрат на її утримання, даних про особу відповідача, та того, що відповідач взмозі надавати допомогу на утримання дитини, в заявленому розмірі. З огляду на роздруківку руху коштів на картковому рахунку позивача за період 2016-2018 років, вбачається, що заявлений до стягнення розмір аліментів для відповідача є необтяжливим, та реальним до виконання. Інших обставин, які могли б вплинути на визначення розміру аліментів, в судовому засіданні не встановлено. Тому суд приходить до висновку про обгрунтованість позову, та можливість задоволення його вимог. Разом з тим, позивачем фактично заявлено вимоги про стягнення аліментів за минулий час, а саме за час, що передував зверненню до суду, проте позивачем не надано суду, як того вимагає ст. 191 ч. 2 СК України, докази, що вона вживавала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Тому, за обставин справи, аліменти можуть бути призначені відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, а саме з дня звернення до суду з дійсним позовом. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених вище висновків суду. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Витрати у справі суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial