Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

[PERSON],, [PERSON] звернулися до суду із заявою про встановлення факту народження дитини дочки [PERSON], яка народилася 25.08.2015 року в м. Сімферополь АР Крим. Свої вимоги заявники мотивували тим, що вони з 15.09.2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Вказують, що дочку [PERSON], [PERSON] народила в пологовому відділені лікарні ім.. Семашко м. Сімферополь АР Крим та після повернення до України з метою реєстрації народження дитини звернулися до відділу РАЦСу Генічеського РУЮ для отримання свідоцтва про народження дитини. Однак у видачі вказаного свідоцтва їм було відмовлено з мотивів невідповідності медичного свідоцтва про народження вимогам національного законодавства. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги неможливість реєстрації народження дитини органами державної реєстрації актів цивільного стану, заявники просили суд встановити факт народження [PERSON] в пологовому відділені лікарні ім.. Семашко м. Сімферополь АР Крим 25 серпня 2015 року. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заяву з мотивів викладених у ній. Суду пояснив, що зареєструвати дитину на території України не має можливості оскільки медичні документи видані на тимчасово окупованій території АР Крим не визнаються державними органами України. Заявник [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності у звязку з доглядом за новонародженою дитиною. Представник третьої особи Відділу РАЦСу Генічеського РУЮ в судове засідання не зявився, подавши заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає встановленими слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії І-АП №010930, [PERSON] Сєран Рємзієвич та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 вересня 2005 року. Відповідно до медичного свідоцтва про народження серії 35 №007074 від 26.08.2015 року виданого в пологовому відділені лікарні ім.. Семашко м. Сімферополь АР Крим, [PERSON] 25 серпня 2015 року на тимчасово окупованій території АР Крим народила дівчинку. Відповідно до ст.144 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень заявника при зверненні до відділу РАЦСУ Генічеського районного управління юстиції Херсонської області з метою державної реєстрації дитини на території України, їм було в цьому відмовлено, з мотивів невідповідності медичних документів вимогам законодавства України. Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-У11 будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином судом встановлено, що медичне свідоцтво про народження, яке було видане в пологовому відділені лікарні ім.. Семашко м. Сімферополь АР Крим, а саме органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє [PERSON] та [PERSON], які є громадянами України, зареєструвати місце проживання дитини та реалізувати інші права та обовязки, повязані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану не має можливості зареєструвати народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року. Так п.2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше ; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що заявники не мають можливості надати документи, необхідні для проведення державної реєстрації народження дитини, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] та [PERSON], щодо встановлення факту народження їх дитини, оскільки реєстрація народження дитини не можлива без відповідного рішення суду, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved