Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення коштів в розмірі 174 005,88 грн., з яких: індекс інфляції у сумі 157 683,69 грн. та 3% річних у сумі 16 322,19 грн. Як на підставу своїх вимог Позивач посилається на ті обставини, що 07 травня 2012 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області у справі №2-2111/11 було винесено заочне рішення, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 01 березня 2013 року, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 148 198 грн. 96 коп. На підставі вищезазначеного рішення, Бахмутським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції було відкрите виконавче провадження за виконавчим листом №2-2111/11. Вважає, що має право на отримання індексу інфляції за весь час прострочення, починаючи з місяця наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, а саме з 01 квітня 2016 року та також 3% річних від суми боргу за рішенням суду за час прострочення зобовязань з 01 березня 2013 року по 02 грудня 2016 року, у звязку з чим просить стягнути з Відповідача індекс інфляції у сумі 157 683,69 грн. та 3% річних у сумі 16 322,19 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином шляхом, зокрема, оголошенням у друкованому виданні «Урядовий курєр». Відповідно до положень ч. 1\~ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України\~(даті -\~ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та, суд, на підставі ч.1 ст.224 ЦПК України та відповідно до ч.1\~ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заочного рішення Артемівського міськрайонного суду від 07 травня 2012 року у справі №2/2111/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошей та вартості ремонту квартири, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 148\~027, 86грн. витрат на ремонт квартири та безпідставно отриманих грошей; судові витрати в сумі: 51,00грн., 120грн. та 1419,27 грн. В частині стягнення процентів в сумі 19 200 грн. в якості сплати процентів за користування чужими грошовими коштами відмовлено. Заочне рішення набуло законної сили 01 березня 2013 року і був виданий виконавчий лист на його виконання (а.с.2-6, 62). Згідно з листом Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 23 листопада 2016 року №27580, станом на 23 листопада 2016 року будь яких коштів згідно виконавчого листа 2/503/134/2012 виданий артемівським міськрайонним судом 30 жовтня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 148 198,86 грн. не надходило (а.с.7). У зв'язку із тим, що відповідачем до цього часу не виконано рішення Артемівського міськрайонного суду Донецькій області, Відповідачем заявлено вимоги про стягнення з простроченої заборгованості індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 148 198,96 грн., що має відображення у розрахунку (а.с.50-53). При постановленні рішення суд ураховує наступне. Статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання, її дія поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. Дія статті поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина пята статті 11 ЦК України, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобовязальних правовідносин. З рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, оскільки вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Установлено, що стягнуті за рішенням Артемівського міськрайонного суду від 07 травня 2012 року у справі №2/2111/11суми складається з витрат на ремонт квартири в сумі 108 027,86 грн. та 5000 доларів США (40 000 грн.) в якості повернення безпідставно отриманих грошей. При цьому задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд керувався положеннями ч. 2 ст. 1212, ст.1213, 1214 ЦК України та визначив правову природу вказаних коштів (майна) як безпідставно набуте та визначив правову природу вказаних коштів (майна) як безпідставно набуті та встановлено, що передані [PERSON] [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 доларів США за правовою природою не є позикою, а договір купівлі-продажу квартири є неукладеним. При цьому також установлено, що сторони не досягли істотних умов договору купівлі-продажу квартири і він є неукладеним (рішення Апеляційного суду Донецької області від 27 квітня 2011 року у справі 22ц-3037). Отже зобовязальних (договірних) відносин між сторонами не виникло. Слід зазначити, що якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до статті 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року в справі №6-2491цс15. Разом з тим суд звертає увагу, що виключається застосування ст.\~625 ЦК України у тому випадку, коли ст.\~536 ЦК України застосовується за прямою вказівкою законодавця як спеціальна міра відповідальності за порушення грошового зобовязання. Така вказівка, зокрема, міститься у ч.\~2 ст.\~1214 (у разі безпідставного одержання чи збереження грошей) ЦК України. Крім того слід зазначити, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28\~березня\~2012\~р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч.\~2 ст.\~625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначене у гривні. Разом з тим ч.\~2 ст.\~ 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, а не на невиконання судового рішення. Прийняття судового рішення про стягнення коштів в національній валюті не змінює природу грошового зобовязання як такого, що визначене в іноземній валюті, і не є підставою для застосування положень ч.\~2 ст.\~625 ЦК України щодо сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Отже неправомірним є нарахування інфляційних на грошові кошти в іноземній валюті. Ураховуючи зазначене до правовідносин, що склалися між сторонами, правила статті 625 ЦК України застосуванню не підлягають, тому заявлені позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню. Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, обравши відповідний діючому законодавству спосіб захисту, зокрема про стягнення процентів за користування безпідставно одержаними чи збереженими грошами (ст. 536 ЦК України). Судові витрати підлягають віднесенню на позивача відповідно до \~ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed