Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] 10 грудня 2019 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстровані його невістка [PERSON] та малолітній онук /син відповідача/ [PERSON] . Відповідач з сином виїхали з його будинку та не мешкають більш чотирьох років, але у добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімаються, тому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за його відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, заявлені вимоги визнає. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації Мельник С.А. у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю та прийняти рішення на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За змістом ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням на рівні з власником або наймачем. У Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1386 (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року передбачено, що дитина повинна мати, у тому числі, право на житло. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» від 11 грудня 2003 року реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 04 серпня 1992 року (а.с. 6-7) [PERSON] є власником будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї (а.с. 4), акту про встановлення фактичного місця проживання (а.с. 5) у будинку позивача за вищевказаною адресою зареєстровані його невістка [PERSON] та малолітній онук [PERSON] , але не проживають в ньому більше чотирьох років. Згідно копії виду на проживання (а.с. 34-36, 38) відповідач [PERSON] та малолітній [PERSON] мають інше місце реєстрації та проживання в Російській Федерації. Будинок, в якому вони зареєстровані, належить чоловіку відповідача та батьку малолітнього [PERSON] - [PERSON] (а.с. 37, 39-42). Докази, які надані суду, свідчать про те, що [PERSON] набув право постійного користування іншим житлом за адресою: [ADDRESS] . Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 липня 2019 року у справі №465/7083/13-ц. Отже у судовому засіданні встановлено, що відповідач за адресою реєстрації по [ADDRESS] не проживають більше чотирьох років, мають інше місце реєстрації та проживання, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved