Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до\~Сєвєродонецького міського\~суду Луганської\~області із\~позовною заявою\~до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що позивач є власником житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В даному житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] . Представник позивача просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з тих підстав, що відповідач є колишнім власником житлового будинку з надвірними побудовами, не проживає у вказаному будинку та добровільно з реєстраційного обліку не знімається. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку\~з надвірними\~побудовами серії НРА № 969134, посвідченого 27.04.2021 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області Короткевич О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 521, який придбав у [PERSON] . Відповідно до п. 12 зазначеного договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними побудовами відповідач [PERSON] до 01.05.2021 повинен знятися з реєстрації місця проживання. Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 10180, виданої 24.05.2021 відділом адміністративних послуг Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано [PERSON] , 1980 року народження. З копії паспорта громадянина Російської Федерації № [NUMBER] , код підрозділу 020-006, виданого 03.04.2019 МВС по Республіці Башкортостан, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець міста Сєвєродонецьк Ворошиловградської області, зареєстрований з 03.02.2020 за адресою: [ADDRESS] . Отже,\~з досліджених\~в судовому\~засіданні фактичних\~обставин справи\~судом встановлено,\~що спір\~між сторонами\~виник з приводу\~захисту позивачем\~свого права\~власності,\~а саме\~права користування\~та розпорядження\~житловим приміщенням. Вказані правовідносини регулюються нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України та Цивільного кодексу України. Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не проживає у вказаному житловому будинку, не є його власником або членом сім`ї власника, існування реєстрації відповідача в будинку обмежує право власності позивача, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову адвоката Какулії Отарі Євгеновича в інтересах [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням житловим будинком з надвірними побудовами [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що позов\~адвоката Какулії\~Отарі Євгеновича\~в інтересах\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 9235-2495-2309-2717 від 10.06.2021 у сумі 908,00 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 454,00 грн.

Outcome: approved