Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 3 жовтня 2019 року між сторонами укладено договір позики відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти у розмірі 30000,00 (тридцять тисяч гривень 00 копійок) гривень, які зобов`язався повернути до 6 жовтня 2019 року. На момент подання позовної заяви до суду відповідач свої зобов`язання щодо повернення позивачу грошових коштів не виконав. У зв`язку з цим позивач, посилаючись на приписи чинного законодавства, просив суд стягнути з відповідача суму боргу, а позов розглядати за його відсутності. Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборонити відчуження та будь-якої іншої передачі прав на частку у статутному капіталі СТОВ «Лан», а також заборони вносити зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відчуження та будь-якої іншої передачі прав на частку у статутному капіталі СТОВ «Лан», оскільки виконання зобов`язання за договором позики забезпечено відповідачем заставою корпоративних прав. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено повністю. Іншою ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги визнав повністю та просив провести розгляд справи без участі відповідача. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 3 жовтня 2019 року між позивачем і відповідачем укладено договір позики (а.с. 3). Відповідно до п.п. 1 і 2 договору позики позивач (позикодавець) передає, а відповідач (позичальник) приймає у власність 30000,00 (тридцять тисяч гривень 00 копійок) гривень, які зобов`язується повернути в строк до 6 жовтня 2019 року. У п. 5 договору позики вказано, що його підписання позичальником, тобто відповідачем, підтверджує факт одержання ним від позикодавця, тобто позивача, позики. Частиною 1 ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 цієї статті Кодексу правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст.ст. 525-526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановленні строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач позичені грошові кошти позивачу не повернув, оскільки визнав позов. Таким чином позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 30000,00 (тридцять тисяч гривень 00 копійок) гривень підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень, а також сплачений під час подання заяви про забезпечення позову судовий збір у розмірі 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) гривень, що разом становить 1152,60 (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 копійок) гривень (768,40 + 384,20). У зв`язку з ухваленням судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2019 року, в силу вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved