Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги діє адвокат Ігнатов Євген Євгенович звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Свій позов позивач мотивував тим, що він згідно договору купівлі-продажу будинку від 18 травня 1982 року, зареєстрованого в Інвентар бюро м. Мелітополя 08.10.1981 року за № 4595, та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1138 є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS] а саме кімнати 2-1=11,15 м2, кімнати 2-2=4,89 м2, кухні 2/3=7,13 м2, сараю 13,50 м2, коридору а-1, сарай Б-1, 1/2 частини колодязю, 1/2 частини паркану. За його згодою, 15.07.1997 року, у належній йому на праві приватної власності 1/2 частині будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], був зареєстрований його рідний син - відповідач по справі [PERSON], який з 1998 року в будинку не проживає. У зв'язку з реєстрацією відповідача у належному позивачу будинку, у нього виникли труднощі щодо реалізації свого права власності, а саме: сплата додаткових коштів на утримання будинку та в майбутньому можуть виникнути труднощі при здійсненні права при відчуженні нерухомості, так як в будинку зареєстровані інші особи. Відповідач участі в підтриманні благоустрою будинку не приймає, а тому позивач просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач у судове засідання не з'явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Від представника позивача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, вислухавши пояснення позивача, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу будинку від 18 травня 1982 року, зареєстрованого в Інвентар бюро м. Мелітополя 08.10.1981 року за № 4595, та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1138 [PERSON] є власником 1/2 частини будинку [ADDRESS], а саме кімнати 2-1=11,15 м2, кімнати 2-2=4,89 м2, кухні 2/3=7,13 м2, сараю 13,50 м2, коридору а-1, сараю Б-1, 1/2 частини колодязю, 1/2 частини паркану/а.с.6/. За згодою [PERSON], 15.07.1997 року, у належній йому на праві приватної власності 1/2 частині будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], був зареєстрований його рідний син - відповідач по справі [PERSON] На запит суду 02.08.2018 року надійшла відповідь виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 4282 від 27.07.2018 року про те, що місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [ADDRESS] Відповідно до копії довідки квартального комітету № 82 від 09.07.2018 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], проте з 1998 року по теперішній час не проживає. В силу того, що відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), що вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою». Судом встановлено, що на теперішній час за адресою: [ADDRESS], залишається зареєстрованим [PERSON], що перешкоджає [PERSON], як співвласнику будинку користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому на підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved