Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

[PERSON] 23 червня 2020 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26 березня 2011 року між нею і відповідачем був зареєстрований шлюб Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 70. Від цього шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, подальше спільне сімейне життя є неможливим. На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено, проживають окремо, шлюбні відносини з відповідачем припинені. Тому позивач просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та вирішити питання щодо розподілу судових витрат (а.с.1-3). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.15). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.16). До суду 10 серпня 2020 року на запит надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (17). Ухвалою судді від 17 липня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 18-19). Від відповідача 25 серпня 2020 року до суду надійшов відзив на позов, у якому останній просив при вирішенні даної справи прийняти до уваги факти, викладені у відзиві та врахувати їх при ухваленні рішення, позов задовольнити. Так, відповідач вказує на те, що він погоджується з вимогами про розірвання шлюбу та вважає за необхідне додати, що шлюбні відносини та спільний побут між ними припинено в січні 2020 року, а різні погляди на сімейне життя, сварки та суперечки у них з`явилися ще в минулому році приблизно з вересня 2019 року. На думку відповідача, примирення між ними неможливе та суперечить їхнім інтересам. Також, відповідач звертає увагу, що з січня 2020 року він проживає разом з їхньою малолітньою донькою [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , а позивач проживає у місті Києві разом з їхнім малолітнім сином [PERSON] , а тому твердження позивача, що від відповідача не надходило жодної вимоги щодо зміни місця проживання спільної дитини, а тому спір відносно місця проживання дитини між сторонами відсутній, не відповідає дійсності з огляду на те, що у них не виникало питань щодо зміни місця проживання дітей (а.с.29-32). Також відповідачем надіслано на адресу суду заяву про виклик свідків (а.с.39-41). Представник позивача просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, про що надав 28 вересня 2020 року до суду відповідну заяву (а.с.44). Від відповідача до суду 28 вересня 2020 року надійшла заява про залишення без розгляду клопотання про виклик свідків (а.с.45), а також заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.49). Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необхідність задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 26 березня 2011 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 70 (а.с.9). Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Спільне життя у сторін не склалося, почуття любові та поваги між ними втрачене, сімейно-шлюбні стосунки згідно з доводами, наведеними позивачем та відповідачем, припинені, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України унормовано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Аналізуючи правовідносини, що існують між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити про те, що позивачем та відповідачем висловлено чітке рішення про бажання розірвати шлюбу та неможливості подальшого спільного проживання у поданих до суду документах при пред`явленні позову та розгляді справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що шлюб не може бути поновлено, а його подальше формальне існування суперечило б правам та інтересам сторін, в тому числі праву на вступ до іншого шлюбу. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved