Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) та просив припинити з 21.06.2019 стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON] , що стягуються на підставі судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2019 по справі № 753/12481/19. Позов обґрунтовано наступними обставинами. 04.09.2010 Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї було зареєстровано шлюб між позивачем, [PERSON] та [PERSON] . Від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька, [PERSON] . З 06.01.2019 позивач та відповідач стали проживати окремо. Донька залишилась проживати з позивачем (батьком дитини), а мати проживає окремо. Коштів на утримання дитини відповідачка не надає. Позивач самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини. Усі речі дитини знаходяться за місцем фактичного проживання та за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Незважаючи на те, що відповідач проживає окремо від дитини, у червні 2019 року вона звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь, нібито на утримання малолітньої доньки - [PERSON] . У вказаній заяві мати дитини неправдиво вказала, що з січня 2019 року дитина проживає разом із нею, вона самостійно виховує та утримує доньку [PERSON] , її заробітку (доходу) не вистачає на утримання дитини, а відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Як наслідок, судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2019 по справі №753/12481/19 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із дня пред`явлення заяви до суду - 21.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що дитина проживає разом із позивачем, як висновок - правова підстава для періодичних платежів відпала, їх здійснення не має правового підґрунтя, що й стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С. від 24.04.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01.07.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] не визнала вимоги позову. При цьому посилалася на те, що позивач мав повне право звернутися із заявою про скасування судового наказу про стягнення аліментів, водночас не скористався ним. Докази, що долучені до позову не доводять того факту, що дитина проживає разом з батьком. Вона, як мати постійно відвідує школу, де навчається дочка, бере участь у її навчанні та вихованні. Вказала, що жодного разу не отримувала аліменти на дитину від позивача, тому фактично не можливо припинити стягнення, якщо аліменти взагалі не надходять. Між нею та позивачем існувала домовленість, що позивач разом із своєю матір`ю, по можливості будуть забирати дитину зі школи, відвозити на гуртки та виконувати з нею домашнє завдання, а після роботи вона буде забирати дитину. 31.01.2020 до неї зателефонував класний керівник та повідомив, що дитина відсутня в школі, позивач на телефонні дзвінки не відповідав, що змусило її звернутися до правоохоронних органів. Заперечила ту обставину, що вона не приймає участі в утриманні дитини та зазначила, що влітку оплатила дитині відпочинок на морі, а позивач жодного разу не пропонував свою допомогу. Вважає, що позовні вимоги ґрунтуються лише на припущеннях та є надуманими, з цих підстав просила відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та просили задовольнити, посилаючись на доводи, що викладені у позові. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Пояснили, що на даний час між позивачем та відповідачем триває спір щодо визначення місця проживання дитини, який знаходиться на розгляді в суді. Позивач без згоди відповідача забрав дочку і перешкоджає матері у спілкуванні та вихованні дитини. Враховуючи, що спір між сторонами не вирішено, підстави для припинення стягнення аліментів відсутні. Третя особа в судове засідання явку представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши виступи сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Способами захисту сімейних прав та інтересів згідно ч. 2 ст. 18 СК України, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 04.09.2010 зареєстрованому Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, про що з книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №1812. Від спільного шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2019 було стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи із дня пред`явлення заяви до суду - 21.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Спір про визначення місця проживання дитини між сторонами не вирішено. Справа знаходиться на розгляді у Дарницькому районному суді м. Києва. В судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані свідки. Так, свідки [PERSON] , [PERSON] повідомили, що [PERSON] є їх сином, а [PERSON] - невісткою. В січні 2019 року їх син прийшов разом зі своєю дочкою на Святий Вечір та залишилися проживати разом з ними. Софія повідомила, що мати їх вигнала. З того часу вони з сином та онукою проживають разом за адресою: [ADDRESS] . Вони допомагають сину у вихованні онуки. Відповідач інколи забирала дочку до себе, коштів на утриманні дитини не надає. Одяг, взуття, продукти харчування, шкільне приладдя купує лише батько дитини. Свідки [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що дитина проживає з [PERSON] більше ніж півтора роки за адресою: [ADDRESS] . Батько займається вихованням та утриманням дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зазначили, що до зими 2019 року сторони проживали разом з дитиною, потім [PERSON] переїхав проживати до своїх батьків, [PERSON] залишилася проживати разом зі своєю матір`ю. Батьки рівною мірою приймали участі у вихованні дочки. Влітку батько забрав дочку до себе. Більше року вони не бачили [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила, що бачила дитину лише одного разу. В той час, коли дитина проживала із матір`ю, вона допомагала їй піклуватися про дитину, також [PERSON] допомагала її рідна сестра. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її рідною сестрою. Із позивачем вона раніше була в хороших відносинах. [PERSON] пішов із сім`ї в 2019 року. [PERSON] залишилася проживати разом із матір`ю. Після розлучення між сторонами, її сестра ніколи не заперечувала проти побачень батька з дочкою. В 2019 році вона возила дитину на море. В період карантину відповідач не працювала, займалася вихованням та навчанням дочки. В кінці липня 2020 року позивач забрав дитину до себе, і з цього часу зв`язок із дитиною обірвався. Вказала, що дитина не хоче спілкуватися із матір`ю, оскільки її налаштовують позивач та його батьки. Таким чином, в судовому засіданні свідки підтвердили, що на час розгляду справи дитина проживає разом із батьком, [PERSON] . Те, що дитина проживає разом з батьком підтверджується й письмовими доказами, зокрема: довідкою ГО «ОБ`ЄДНАННЯ «РАДА ГРОМАДСЬКОГО САМОВРЯДУВАННЯ МІКРОРАЙОНУ БОРТНИЧІ» від 05.11.2019, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживає разом зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] в [ADDRESS] ; листом-відповіддю Дитячої школи мистецтв № 9 від 15.10.2019 № 122, що на навчання у ДШМ № 9 приводить [PERSON] її батько, [PERSON] , який також її забирає після навчання, батьківські збори, концерти, конкурси відвідує батько [PERSON] ; листом-відповіддю Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Дарницького району м. Києва від 23.10.2019 № 1625, що декларацію з лікарем підписав батько [PERSON] . На прийом до лікаря малолітню [PERSON] , частіше всього, приводить бабуся [PERSON] (мама позивача). Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина проживає з батьком, беручи до уваги загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення аліментів на користь відповідачки. Вирішуючи спір, суд не приймає до уваги посилання відповідачки на те, що наявні підстави для відмови в задоволенні позову, оскільки місце проживання дитини не визначено. Дійсно, на час розгляду справи місце проживання дитини не визначено, водночас в судовому засіданні достовірно встановлено, що дитина проживає з батьком. Не ґрунтується на приписах закону й доводи відповідачки, що позивач міг звернутися із заявою про скасування судового наказу про стягнення з нього аліментів, оскільки ч. 1 ст. 170 ЦПК врегульовано, що заявник може звернутися із відповідною заявою, крім випадків видачі судового наказу за заявленою вимогою про стягнення аліментів. Суд відхиляє доводи відповідача, що відсутні підстави для припинення стягнення аліментів, оскільки позивачем такі аліменти не сплачувалися. З розрахунку заборгованості державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Манченко О.М. вбачається, що станом на 29.01.2020 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 30178,50 грн. Водночас за положеннями ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. За таких обставин, суд доходить висновку, що проживання дитини з батьком і перебування дитини на його утриманні свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивача і має тягнути за собою припинення стягнення аліментів з моменту набрання рішенням законної сили. Що стосується вимог позивача про припинення стягнення аліментів з 21.06.2019, то вони не грунтуються на приписах закону. Позивач не позбавлений права звернутися до суду, у разі порушення своїх прав, з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментам за вказаний період. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840,80.

Outcome: partial