Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON] 18.09.2016 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що під час перебування у зареєстрованому 22.05.1992 році шлюбі з відповідачем [PERSON], ними було придбано житловий будинок, який розташований за адресою: провулок Шкільний, буд. 4 с. Коболчин Сокиярнського району Чернівецької області. Даний будинок перебував у власності [PERSON]В, [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. До переоформлення права власності позивачка та [PERSON] передали відчужувачам грошові кошти у розмірі 6000 доларів США за купівлю-продаж даного будинку. Оформленням договору купівлі-продажу займався відповідач [PERSON] З часу придбання житлового будинку позивачка з [PERSON] проживали у придбаному будинку та вели спільне господарство. Однак, нещодавно між ними погіршилися відносини і [PERSON] повідомив, що має намір розірвати з позивачкою шлюб. Крім того, повідомив, що придбаний житловий будинок не є їхньою спільною власністю, оскільки право власності набуто на підставі договору дарування, укладеного 22.03.2002 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Про обставини укладення договору дарування позивачці не було відомо, а правовстановлюючі документи [PERSON] з моменту набуття у власність житлового будинку позивачці не показував. Вважає, що зазначений договір дарування є удаваним, оскільки між сторонами фактично були відносини купівлі-продажу: права і обов`язки, які випливали з даного договору підтверджуються передачею грошових коштів у розмірі 6000 доларів США, однак умисно оформлено договір дарування, щоб приховати відносини купівлі продажу. Просить визнати удаваним договір дарування житлового будинку, який розташований за адресою: провулок Шкільний, буд. 4 с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області, посвідчений 22.03.2002 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області та визнати дійсним договір купівлі-продажу даного житлового будинку. Позивачка у судовому засіданні підтримувала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Крім того, допитана як свідок в судовому засідання дала наступні пояснення. Після реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] вони спочатку вирішили будувати будинок, оскільки у них не було власного житла. Однак, пізніше вирішили купити будинок, на що складали кошти. Влітку 2001 року [PERSON] попросила [PERSON] виконати у неї певні сільськогосподарські роботи. Після чого позивачка дізналася від свого чоловіка, що [PERSON] продає будинок за 8000 доларів США. Пізніше [PERSON] пішов до [PERSON], і з його слів позивачці стало відомо, що він домовився про продаж будинку за ціною 6000 доларів США. Протягом наступних двох тижнів [PERSON] продавали майно, при цьому, позивачка та відповідач також купили у них деякі речі. Особисто вона не розмовляла з [PERSON], [PERSON] або [PERSON] щодо купівлі-продажу будинку та не була присутня під час таких розмов [PERSON] з попередніми власниками. Гроші за будинок було передано особисто [PERSON], оскільки [PERSON] не розумілася на доларах. При цьому була присутня мати позивачки. Будь-яких розмов щодо купівлі-продажу будинку в момент передачі грошей не було. До нотаріуса [PERSON] поїхав без позивачки, оскільки на той час вона йому довіряла. Коли [PERSON] повернувся від нотаріуса він не показував позивачки документи і їй невідомо, де саме він їх зберігав. Пізніше відповідач відмовлявся зареєструвати їхнього спільно сина в будинку і між ними виникли неприязні відносини. У листопаді 2013 року позивачка викрала у [PERSON] документи на будинок, з яких дізналася про укладення договору дарування. Вона подзвонила до [PERSON], яка сказала, що [PERSON] запропонував оформити договір дарування, про що вона може дати пояснення в суді. У судовому засідання представник позивача [PERSON], посилаючись на обставини, наведені у позовній заяві, підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнавали та заперечували щодо їх задоволення. Крім того, відповідачка [PERSON] надавала письмові та усні пояснення, згідно яких вона заперечувала обставини отримання нею будь-яких грошових коштів від [PERSON] або позивачки за відчуженння житлового будинку, який розташований за адресою: провулок Шкільний, буд. 4 с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області. Даний будинок вона отримала як спадкове майно після смерті свого батька разом з [PERSON] та [PERSON] З 1974 року вона постійно проживає в м.Чернівці та рідко навідувалася в с. Коболчин. Всіма питаннями щодо спадкового майна займалася її мама, яка проживала в даному будинку та брат. Рішення про відчудження будинку приймалося її матір`ю одноособово. Заперечує обставини отримання нею або [PERSON] коштів за відчуження будинку. Під час посвідчення угоди у нотаріуса був присутнім лише [PERSON] Після посвідчення договору вона особисто повідомила позивачку про те, що будинок подарований. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні не визнали та подали письмові заперечення, згідно яких відповідач під час перебування у зареєстрованому з позивачкою шлюбу в березні 2002 року набув право власності на підставі договору дарування на житловий будинок, який розташований за адресою: провулок Шкільний, буд. 4 с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області. Вважає необґрунтованими посилання позивачки щодо того, що їй не було відомо про укладення договору дарування, оскільки з моменту кладення договору всі документи на домогосподарство перебувають у неї, тому їй достовірно було відомо про наявність даного договору. Просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог та у зв`язку з пропуском позовної давності. Крім того, відповідач допитаний як свідок дав наступні пояснення. У 2002 році він пішов у гості до [PERSON] Після чого він постійно допомагав їй по господарству: рубав дрова, носив воду тощо. [PERSON] сказала йому, що подарує йому будинок. При цьому був присутній лише він та [PERSON] Згідно попередньої домовленості на нього були покладені всі витрати по оформленню договору дарування (витрати за приїзд [PERSON] та [PERSON] в село та проїзд до нотаріуса, а також та витрати за нотаріальне посвідчення договору). У нотаріуса були присутні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вони всі троє вирішили подарувати будинок. При цьому, позивачці було відомо чого він їде до нотаріуса і коли вони повернулися він показував їй договір дарування. У даний будинок вони переїхали у 2008 році. Заперечує передачу ним коштів за відчуження будинку [PERSON], [PERSON] або [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що позивачка [PERSON] є її рідною дочкою. Після одруження дочки з [PERSON] вони проживали у свідка, оскільки не мали власного житла. Зі слів дочки їй стало відомо, що вони домовилися з [PERSON] про купівлю-продаж будинку за 6000 доларів США. Під час даної домовленості свідок присутня не була. Взимку 2002 року (яке число та місяць свідок не пам`ятає) позивачка та [PERSON] винесли гроші, які передали [PERSON], оскільки та їм сказала, щоб гроші дали їй, бо баба не розуміється в доларах. Під час передачі коштів свідок стояла від автомобіля приблизно на відстані 1 метр. Потім [PERSON] сів до автомобіля, в якому були [PERSON], [PERSON] та [PERSON], і вони поїхали оформляти документи. Документи на куплений будинок були у свідка в будинку, однак вона їх не читала. Про те, що укладено договір дарування свідок дізналася недавно і порадила дочці розлучатися. На даний час з відповідачем [PERSON] свідок перебуває у неприязних відносинах. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що позивачка та відповідач [PERSON] є її сусідами, які проживають поруч з її будинком. Раніше у даному будинку проживали [PERSON]. Потім вони померли, а [PERSON] переїхали проживати в м. Чернівці до своєї дочки. Будинок виставили на продаж за ціною 20000 доларів, про що свідку відомо від [PERSON] Будинок більше року не могли продати. Свідок не пам`ятає хто саме їй сказав, однак свідку стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] вирішили купити даний будинок за 6000 доларів США. Свідок не була присутня під час передачі коштів за купівлю даного будинку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, що [PERSON] проживала по сусідству та товаришувала з свекрухою свідка. [PERSON] хотіла продати будинок спочатку за 20000 доларів, потім через півроку за 18000 доларів США, потім за 12000 доларів США і т.д. Зі слів [PERSON] свідку було відомо, що [PERSON] хотіла купити у неї будинок. Потім [PERSON] казала свідку, що продала будинок [PERSON] за 6000 доларів США і дані кошти поділила між дітьми та онуками: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Ірою. При цьому, найбільшу суму віддала [PERSON] Свідок не була присутня під час домовленості між [PERSON] та [PERSON] щодо купівлі будинку або під час передачі грошей. Грошей у [PERSON]в. свідок не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав показання, що позивачка та відповідач є його сусідами. Зі слів [PERSON] свідку стало відомо, що той хоче продати будинок [PERSON], бо мама [PERSON] вже стара і хоче переїжджати до дочки. Потім свідок від своєї дружини [PERSON] дізнався, що будинок проданий. На момент продажу у будинку проживала лише [PERSON], а [PERSON] лише інколи приїжджав. Свідку нічого не відомо про обставини передачі або отримання грошей за даний будинок Свідок [PERSON]. у судовому засіданні дав показання, що відповідачка [PERSON] є його рідною тіткою, а позивачка та відповідач [PERSON] були сусідами його бабусі [PERSON] про обставини укладення договору дарування житлового будинку, в якому проживала [PERSON] свідку нічого не відомо. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача [PERSON], допитаних як свідків, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно копії договору серії АЕВ №250263, 22.03.2002 року в м. Сокиряни Чернівецької області [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклали договір, згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв у дар житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: провулок Шкільний, буд. 4 с. Коболчин Сокирянського району Чернівецької області. Даний дар оцінено сторонам у сумі 10000 грн. Інвентаризаційна оцінка 23548 грн. Згідно умов договору всі витрати за складання та оформлення цього договору платить обдарований. Договір посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 62. 08.04.2002 року даний договір зареєстровано в Чернівецькому обласному бюро технічної інвентаризації. Суд вважає помилковим посилання позивачки у змісті позовної заяви та її представника під час судового розгляду щодо застосування до спірних правовідносин норм діючого Цивільного кодексу України, оскільки згідно ч.1 Прикінцевих та перехідних положень даний Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року, тоді як оспорюваний правочин вчинено 22.03.2002 року. При цьому, відповідність чи невідповідність оспорюваного правочину вимогам законодавства оцінюється судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину: відповідно до норм Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР) від 18.07.1963 року, який діяв з 01.01.1964 року до 01.01.2004 року. Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Частиною другою ст. 58 ЦК УРСР визначено, що якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонам в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, що яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Частиною першою та другою ст. 243 ЦК УРСР визначено, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Відповідно до ч.3 ст. 244 ЦК УРСР до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статі 227 і цього Кодексу (договір дарування повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією стороною є громадянин). Таким чином, правочин було укладено між сторонами щодо нерухомого майна з додержанням визначеної ЦК УРСР форми. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, основною відмінністю між договором дарування та договором купівлі-продажу є безоплатність першого та оплатність (за визначеною сторонами ціною) другого. Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 31.10.2015 року та 04.11.2015 року [PERSON] помер 27.08.2011 року в с. Коболчин Сокирянського району, а [PERSON] померла 25.12.2012 року в м. Чернівці. Таким чином, на час розгляду справи двоє з попередніх власників житлового будинку померли. Інші сторони правочину заперечують обставини надання відповідач [PERSON] та отримання відповідачка [PERSON] грошових коштів за відчуження житлового будинку на користь відповідача. Крім того, обставини щодо попередньої домовленості між [PERSON] та [PERSON] про продаж будинку заперечуються відповідачем, під час допиту його в якості свідка. Щодо показань свідка [PERSON] про продаж будинку [PERSON] за 6000 доларів США, то про наявність такої обставини їй відомо лише зі слів [PERSON] Аналогічно про обставини продажу будинку [PERSON] свідку [PERSON] відомо зі слів [PERSON] Однак, оскільки дані особи не були безпосередніми очевидцями домовленості про купівлю-продаж будинку або передачі коштів, відповідно суд не бере до уваги дані показання при встановленні обставин справи. Крім того, встановлення достовірності даних показань є неможливим у зв`язку зі смертю [PERSON] та [PERSON] Оскільки у показаннях свідок [PERSON] не змогла вказати звідки саме їй стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] вирішили купити у [PERSON] будинок за 6000 доларів США, відповідно суд не бере її показання до уваги під час встановлення обставин справи. Суд також не бере до уваги показання свідка [PERSON], оскільки йому не було відомо про обставини укладення оспорюваного договору дарування. Підставою звернення позивачки до суду з даним позовом є те, що вона на час укладення даного договору перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МИ №4246762, виданого 22.05.1992 року Коболчинською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області. Згідно рішення Сокирянського районного суду від 09.10.2015 року, яке 19.10.2015 року вступило в законну силу, шлюб між сторонами було розірвано, а тому у разі визнання оспорюваного договору дарування удаваним та визнання дійсним договору купівлі-продажу предмет оспорюваного договору згідно положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю буде вважатися спільною власністю подружжя. Таким чином, позивачка зацікавлена у вирішення даного спору на свою користь, а тому суд оцінює її пояснення та пояснення свідка [PERSON], яка є її матір`ю, як такі, що дані зацікавленими особами. Крім того, надані ними пояснення та показання щодо передачі грошових коштів [PERSON] за купівлю-продаж будинку не підтверджуються іншими належними та допустимими доказами. При цьому, згідно пояснень позивачки, допитаної як свідка, вона особисто не розмовляла з [PERSON], [PERSON] або [PERSON] щодо купівлі-продажу будинку та не була присутня під час таких розмов [PERSON] з попередніми власниками, тобто їй безпосередньо не було відомо щодо волевиявлення сторін договору. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про оплатну передачу майна у власність обдарованого, суду надано не було. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки, позивачкою та її представником у відповідності до положень ч.1 ст. 60 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами обставин, на які вони посилаються, як на підставу вимог щодо визнання удаваним оспорюваного правочину та визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі у звязку з їх безпідставністю. Щодо заяви відповідача та його представника про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, то вони не застосовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. На підставі ч.1 ст. 41, ст. 58, ч.ч.1, 2 ст. 153, ч.ч.1,2 ст.243, ч.3 ст. 244 ЦК УРСР від 18.07.1963 року та

Outcome: dismissed