Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з заявою, де заінтересовані особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції в Закарпатській області, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, відділ державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення. В письмовій заяві зазначили, що [PERSON], народився 21 березня 1961 року в с. Рожнатівка Томашпільського району Вінницької області. Його дід, [PERSON], (1894-1984 рр.), був поляком, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись традицій польської національності. Його бабка, [PERSON], (1899-1967 рр.), була полячкою, сповідувала римо-католицьку віру і проживала на території України, дотримуючись традицій польської національності. Його мати, [PERSON] (дівоче призвіще [PERSON]), (1925 - 2007 рр.), була полячкою, сповідувала римо-католицьку віру і проживала на території України, дотримуючись традицій польської національності. [PERSON] виховувався в своїй родині відповідно до польських традицій, святкував польські свята та вважає себе поляком. Його доньки, [PERSON], яка народилась 29 липня 1984 року в м. Харків та [PERSON], яка народилась 2 червня 1991 року в м. Тячів, Закарпатської області, також виховувались вдома в польських традиціях, вільно володіють польською мовою і спілкуються нею в побуті, вважають себе полячками за походженням. 11 квітня 1961 року Рожнатівським сільським ЗАГСом Томашпільського району Вінницької області йому було видане свідоцтво про народження серії ІІІ-УР № 622578, в якому зазначено, що [PERSON] українець. Єдині документи, які, на думку заявника, підтверджують походження з сімї польських римо-католиків є архівні довідки: № 07-2789/7 від 09.09.2015 про хрещення в римо-католицькому костелі його діда [PERSON] та № 07-54/10 від 22.09.2015 року про хрещення в римо-католицькому костелі його бабки [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). На той час в записах про хрещення національність не вказувалась. Записів про хрещення матері не збереглось, оскільки всі архівні костельні книги починаючи з 1918 року були знищені радянською владою і записів в костелі до 1991 року не велося. Заявник вважає, що українцями його пращури у свідоцтвах про народження та про смерть були записані зумисне помилково, щоб уникнути утисків радянської влади. А чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерства юстиції України N В-350-35 від 13.07.1999 року, а тому він не можу звернутись з такою вимогою до цих органів. В позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану неможливо. Також заявники посилаються на те, що згідно із ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із Законом України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність і примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Заявники відносять себе до польської національності і бажають відновити та підтвердити свою дійсну національність, як це передбачено ст. ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», щоб отримати карту поляка і мати змогу вільно відвідувати країну походження його предків. Також просить суд взяти до уваги історичну довідку «Поселення поляків на території України» як вагомий аргумент у даній справі. Враховуючи викладене, а також те, що, на їх думку, будь-яких спорів про право в звязку з поданням цієї заяви виникнути не може, просять встановити факт родинного звязку між [PERSON], [PERSON] (дівоче призвіще [PERSON]), [PERSON] (дівоче призвіще [PERSON]), [PERSON], [PERSON], [PERSON] (дівоче призвіще [PERSON]). Встановити юридичний факт і посмертно визнати, що: національність [PERSON], який народився 1 листопада 1984 року поляк, національність [PERSON], яка народилась 2 квітня 1899 року полька, національність [PERSON], яка народилась 13 квітня 1925 року полька. Встановити юридичний факт, що національність [PERSON], який народився 21 березня 1961 року поляк, національність [PERSON], яка народилась 29 липня 1984 року полька, національність [PERSON], яка народилась 2 червня 1991 року - полька. Зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції внести зміни до актового запису про смерть [PERSON], вказавши в графі про національність «поляк», внести зміни до актового запису про смерть [PERSON], вказавши в графі національність «полька», внести зміни до актового запису про народження, одруження та смерть [PERSON], вказавши в графі «національність» її батьків «полька». Зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції внести зміни до актового запису про народження [PERSON], вказавши в графі «національність» його матері [PERSON], національність - «полька» та вказавши національність [PERSON] - «поляк». Також зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження [PERSON], вказавши в графі «національність» її батька [PERSON] «поляк» та вказавши національність [PERSON] «полька». Також зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського міського управління юстиції внести зміни до актового запису про народження [PERSON], вказавши в графі «національність» її батька [PERSON] «поляк» та вказавши національність [PERSON] «полька». Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю посилаючись на викладені в письмовій заяві обставини і просить заяву задоволити. Заявники [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявилися, так як згідно до поданих письмових заяв просили розглянути справу у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали повністю, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Тячівського районного управління юстиції в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представники заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та відділу державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області в судове засідання не зявилися, так як згідно до надісланих письмових заяв просили суд розглянути справу у їх відсутності, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно до свідоцтва про народження та паспорту громадянина України заявники значаться як [PERSON], [INFO], уродженка м. Харків, України, [PERSON]( дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], уродженка м. Тячів, Закарпатської області, України, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] України. Батьками заявника [PERSON] є [PERSON] і [PERSON], а батьками [PERSON] та [PERSON]([PERSON]) Анастачії Юрієвни є [PERSON] і [PERSON]. Відповідно мати заявника [PERSON](дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] є [INFO], уродженка с. Рожнатівка Томашпільського району Вінницької області. Її батьками, згідно даних актового запису про народження, значаться [PERSON]( православний відповідник латинського імені Фелікс) та [PERSON]. Зазначені родичі заявників сповідували римо-католицьку віру і проживали на території України, дотримуючись традицій польської національності, а заявники продовжують дотримуватись традицій польської національності і вважають себе поляками. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Оскільки родичі заявників були поляками, а тому заявники також мають право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності, відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України «Про національні меншини в Україні». Встановлення факту польського походження заявникам необхідне для впорядкування документів для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження їх роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 2007 року [PERSON] громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація, що склалась, позбавляє заявників скористатись вказаними правами. Відповідно до вимог ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до абз. 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Статтею 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 3\~ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що обставини на які посилаються заявники у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому вимоги заявників, які викладені у заяві і стосуються їх особисто, підлягають до задоволення. Разом з цих, при вирішення заявлених вимог в частині визнання факту посмертно та внесення змін в актові записи предків заявників, суд бере до уваги, що останні при житті таких вимог про відновлення національності не заявляли, а тому в задоволенні заяви в цій частині слід відмовити. Крім цього, не підлягають до задоволення вимоги заявників про зобовязання заінтересованих осіб внести зміни до актового запису, оскільки таким чином заявники фактично просять суд зобовязати заінтересованих осіб здійснити певні дії, що неможливо за наслідками розгляду справ в порядку окремого провадження, так як згідно до норм ЦПК України лише на відповідача в позовному провадженні у справі можна покласти зобовязання на виконання певних дій. А в даному випадку заявники до заінтересованих осіб з вказаними вимогами не зверталися і їм в цьому не відмовлялося. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на заявників.

Outcome: partial