overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] 01.03.2017 року предявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.12.1988 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що шлюбні відносини між ними припинені спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, проживають вони окремо близько 20 років, спільне господарство не ведуть, збереження сімї неможливе, суперечить їхнім інтересам. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, витрати по розірванню шлюбу покласти на неї. Позивач у судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення. Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 20 грудня 1988 року(арк. справи 3). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Таким чином позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~[PERSON] 01.03.2018 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

\~ [PERSON] 01.03.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 07.06.2013 року, зареєстрованому відділом ДРАЦС РС Сокирянського РУЮ у Чернівецькій області за актовим записом №36. Позивачка та відповідач є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. З жовтня 2018 року сторони не підтримують подружніх стосунків та спільного господарства не ведуть. Причиною припинення подружніх відносин є те, що у сторін різні погляди на сімейне життя. Оскільки їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам, просить його розірвати. У судове\~засідання позивачка\~[PERSON]\~не з`явилася,\~однак подала\~до суду\~заяву про\~розгляд справи\~без її\~присутності,\~позовні вимоги\~підтримує та\~просить їх\~задовольнити,\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~бажає стягнути\~з відповідача,\~можливості примирення\~з відповідачем\~не вбачає,\~у разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, до суду не зявився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов.\~За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-МИ №086326, виданого 07.06.2013 року відділом ДРАЦС РС Сокирянського РУЮ у Чернівецькій області, 07.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Козак) [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №36. Позивач та відповідачка є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №185819, виданого 27.07.2013 року відділом ДРАЦС РС Сокирянського РУЮ у Чернівецькій області та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-МИ №215752, виданого 27.01.2015 року відділом ДРАЦС РС Сокирянського РУЮ у Чернівецькій області. З жовтня 2018 року сторони припинили подружні відносини та спільне проживання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості збереження сім`ї, а також вважає, що їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України,\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

[PERSON] 01.04.2014 р. звернувся до суду з цією заявою. У заяві зазначив, що його дружина [PERSON] померла [INFO]. Їм на праві спільної власності належала квартира по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло № 239 від 30.11.1998 р.. На даний час має намір оформити договір дарування квартири на онука [PERSON], однак в деяких документах неправильно зазначено написання «по батькові» його дружини. Згідно свідоцтва про народження правильно прізвище та по батькові його дружини - [PERSON]. У свідоцтві про право власності на житло № 239 від 30.11.1998 року прізвище, ім'я та по батькові дружини зазначено як [PERSON] вмісто «[PERSON]».У зв'язку з допущеною помилкою у документі виникають труднощі з оформленням договору відчуження житлового будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні заявник [PERSON] подану заяву підтримав, просить таку задоволити. Зацікавлена сторона приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши подані докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що у свідоцтві про право власності на житло № 239 дружину заявника зазначено як [PERSON]. Згідно поданих документів у справі, а саме: копії свідоцтва про народження, копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що по батькові дружини заявника має бути «[PERSON]». Згідно з ст. 256 ч.1 п. 6 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючих документів, якщо прізвище, ім'я, по батькові зазначено в документі не збігається з прізвищем, ім'ям, по батькові цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Вищезазначений документ є документом, що дає право розпоряджатися власністю і від встановлення цього факту залежить виникнення майнового права для заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] 01.04.2015р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини. Свій позов мотивує тим, що між нею та відповідачем 24.01.2004р. було зареєстровано шлюб, під час перебування в якому народилась дитина: син [PERSON], [INFO] народження, утриманням якого після розірвання шлюбу займається тільки вона. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина у добровільному порядку не надає . Посилаючись на наведене, просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження, в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] в дохід держави судові витрати по справі. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві . В судовому засіданні відповідач позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] народився син [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22 квітня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 755 (а.с.6). Судом встановлено, що дитина на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач є батьком дитини, однак в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти присуджується у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З довідки серії ВЛН №0004862 від 29.05.2014р. та пенсійного посвідчення [NUMBER] серії [NUMBER] від 25.06.2014р. вбачається, що відповідач є інвалідом другої групи внаслідок трудового каліцтва, йому протипоказана робота з фізичним перевантаженням, отримує пенсію. При визначенні розміру аліментів, у відповідності до ст.182 СК України, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище сторін і приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача, щомісячно, слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). В зв'язку з тим, що спір доведено до суду з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору (державного мита) в розмірі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави у відповідності до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] 01. 04. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що з 2004 року вона виїхала на постійне місце проживання до Республіки Кіпр. Третя особа по справі [PERSON] є братом позивача, про те Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 10. 09. 2010 року він відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. В кінці серпня 2014 року, позивачці стало відомо, що її батько [PERSON] 24. 04. 2013 року помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді будинку № 35/1 з господарськими спорудами по вул. Ціолковського в м. Черкаси. Однак у визначений законом 6-ти місячний строк спадщину вона не прийняла, оскільки не знала про смерть батька. До подання позову до суду в телефонній розмові відповідач відмовилась надати письмову згоду на прийняття частини спадщини позивачем, а тому вона змушена в судовому порядку вирішувати питання про надання їй додаткового строку на прийняття спадщини. Просить суд, визначити їй додатковий строк, що достатній для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 24. 04. 2013 року. Представник позивача до судового засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач до судового засідання не зявилась, від отримання кореспонденції суду ухилилась, причину не явки суду не повідомила. Представник третьої особи до судового засідання не зявився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що позивач є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 397992 від 06. 06. 1976 року. 24. 04. 2013 року помер батько позивача [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді будинку № 35/1 з господарськими спорудами по вул. Ціолковського в м. Черкаси. З матеріалів справи вбачається, що в передбачений законом шестимісячний строк, відповідач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину, в результаті чого приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу [PERSON] було видано на її імя свідоцтво на право на спадщину за законом № 17-2013, зареєстровано в реєстрі за № 1397. Померлий [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач як дочка померлого є спадкоємцем першої черги і має право на оформлення спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

[PERSON] 01. 04. 2015 року звернулась до суду з позовом до Черкаської міської ради про визначення додаткового строку, для прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS]. За час життя, померла спадкодаець залишила заповіт відповідно до якого заповіла все своє майно чого воно не складалось їй. Інших спадкоємців у спадкодавця немає. Однак у визначений законом 6-ти місячний строк спадщину заявник не прийняла, у зв'язку з тим, що здійснює догляд за хворою матір'ю, яка проживає постійно в с. Яснозір'я, Черкаського району, Черкаської області та потребує догляду. Тому змушена в судовому порядку вирішувати питання про надання їй додаткового строку на прийняття спадщини. Просила суд, визначити їй додатковий строк в 3 місяці для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач до судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], у віці 58 років, про що 25. 11. 2014 року скдадено відповідний актовий запис № 2948 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді [ADDRESS]. За час життя померла [PERSON], 03. 04. 2014 року залишила заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Вороною О.О., відповідно до якого заповіла все своє майно і чого воно не складалось позивачу. Інших спадкоємців у спадкодавця немає. Однак у визначений законом 6-ти місячний строк спадщину заявник не прийняла, у зв'язку з тим, що здійснює догляд за хворою матір'ю, яка проживає постійно в с. Яснозір'я, Черкаського району, Черкаської області та потребує догляду, що підтверджується довідкою № 945 від 07. 07. 2015 року про постійне місце проживання без реєстрації в хворою матір'ю. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

[PERSON] 01.06.2016 предявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 4 лютого 2001 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що протягом останніх років шлюбні відносини між ним і відповідачем поступово погіршувалися. Вони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття поваги та любові та їхня сімя фактично розпалася і зберегти її неможливо. Під час судового розгляду [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи та пояснив, що з відповідачем із травня 2013 року не підтримує подружніх відносин, її місце перебування йому невідоме. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою, про що свідчить оголошення в пресі про розгляд справи, у судове засідання не зявилася, від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Вислухавши пояснення позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із свідоцтв про одруження, зміну імені та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 4 лютого 2001 року, від якого мають одну неповнолітню дитину, котра проживає з позивачем (а. с. 3, 4, 5). Сторони навесні 2013 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сімя розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

[PERSON] 01.06.2016 р. звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У заяві зазначено, що [PERSON] є рідним внуком померлого 02.11.2015 року [PERSON]. Після смерті [PERSON] була відкрита спадкова справа. Дружина померлого [PERSON] померла 24.01.2005 року. Єдиний син [PERSON] [PERSON] рідний батько заявника, помер 22.01.2011 р.. Таким чином єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON] є заявник, його внук [PERSON], проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку є неможливим, оскільки в особистих документах спадкодавця, а також його сина [PERSON], рідного батька заявника, допущені помилки у прізвищах, що стало причиною звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Представники зяавника [PERSON] та [PERSON] при розгляді справи вимоги заяви підтримали, просять такі задоволити. Заінтересована особа приватний норіус [PERSON] подала заяву про розгляд сприви у її відсутності , заперечень до поданої заяви не має. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовму засіданні підтвердили факт родинних відносин, а саме те що [PERSON] є рідним дідом заявнику [PERSON], а [PERSON] є рідним батьком заявнику. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які заявник посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає заяву задовольнити, виходячи з наступного. Згідно з п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом зясовано, що метою встановлення заявнику факту родинних відносин між фізичними особами є можливість отримання спадщини. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Як вбачається із доданих до матеріалів справи копій документів, а саме із свідоцтва про народження заявника [PERSON], вбачається, що батьком такого є [PERSON]. Із свідоцтва про народження померлого [PERSON] вбачається, що батьками такого є [PERSON] та [PERSON], де прізвища батьків записано як «Мелник». Заявник [PERSON] являється спадкоємцем після смерті [PERSON] і юридично оформити спадщину за законом у нього немає можливості через розбіжності запису прізвища його діда та батька у документах. Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин необхідно для юридичного оформлення спадщини. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт родинних відносин знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, як показами свідків, так і доданими документами у матеріалах справи, а отже заяву [PERSON] про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити. Судових витрат не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

[PERSON] 01.06.2016 р. звернулася до Московського райсуду м. Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені, почуття любові та поваги одне до одного ними втрачені; подальше спільне життя й збереження шлюбу неможливо. Оскільки, з червня 2016 р. вони проживають окремо один від одного, сім*я фактично розпалась, просить розірвати шлюб. Відповідач позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу, підтвердив, що з червня 2016 р. він та позивачка проживають окремо один від одного. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. 21.01.2000 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, якій зареєстрований Московським відділом реєстрації актів громадського стану м. Харкова, актовий запис №53, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей- [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Як встановлено судом, подружжя [PERSON] почуття любові та поваги одне до одного втратили; подружніх стосунків не підтримують з червня 2016 р., сім*я фактично розпалась та подружжя наполягає на розірванні шлюбу. Приведене дає суду можливість зробити висновок, що збереження шлюбу між подружжям суперечить їх інтересам, та шлюб належить розірванню.

Outcome: approved