Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 26.09.1992 р. по 18.03.2003 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. За час шлюбу, 16.12.1996 р., за спільні кошти вони придбали житловий будинок № 14, що розташований по пров. Єрьоменка в м. Первомайськ Миколаївської області. Після розірвання шлюбу вона з [PERSON] домовились, що він переїде на інше місце проживання, а їй із сином залишить для проживання з подальшим переоформленням права власності вищезазначений будинок. 12.12.2010 р. [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняла його мати [PERSON], яка померла 24.07.2016 р.; заповіту не залишила. Після її смерті спадщину прийняла донька [PERSON] (далі відповідач). Добровільної згоди на поділ вищезазначеного будинку з відповідачем не досягнуто. Тому просить позов задовольнити. Позивач та її представник в судове засідання не зявились; представник позивача надав суду заяву, про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась; від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі; позов визнають частково. При винесенні рішення просить витрати за послуги оцінювача в розмірі 600,00 грн., за проїзд з м. Новий Буг до м. Первомайськ в розмірі 248,64 грн. покласти на позивача. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 26.09.1992 р. Виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Первомайського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу «Левицька»; 18.03.2003 р. шлюб розірвано; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00017314771 від 11.11.2016\~р. Згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку від 16.12.1996 р., посвідченого державним нотаріусом Першої первомайської держнотконтори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-3726, [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок, що розташований в м. Первомайськ Миколаївської області по вул. Єрьоменка, 14. 12.12.2010 р. [PERSON] помер, свідоцтво про смерть серії 1-ФП № 134980 від 14.12.2010 р. Відповідно до будинкової книги [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровані [INFO]. Згідно з листом Другої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 431/02-14 від 14.03.2017 р., після смерті [PERSON], який помер 12.12.2010 р., була заведена спадкова справа № 39/2011р. З заявою про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON]. Інших заяв до держнотконтори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. [PERSON] померла 24.07.2016 р., свідоцтво про смерть серії І-ФП № 245052 від 26.07.2016 р. Відповідно до спадкової справи № 297/2016, заведеної після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини звернулась її донька [PERSON]. Відомостей про видачу свідоцтва про право на спадщину матеріали спадкової справи не містять. Згідно з довідкою Первомайського РВ УМВС України в Миколаївській області № 53/1809 від 24.06.2011 р., [PERSON], [INFO], уродженець р-п Приморський Кваркенського району Оренбурзької області, значився зареєстрованим за адресою: Україна, Миколаївська область, м. Первомайськ, провулок Єрьоменко, будинок № 14, з 14.01.2000 р. та був знятий з реєстраційного обліку у звязку зі смертю в м. Первомайськ Миколаївської області, актовий запис № 970 від 14.12.2010 р. Відповідно до звіту про вартість майна від 22.05.2017 р., вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, пров. Єрьоменка, 14, становить 62\~100,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 60 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійно заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно\~ст. 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України передбачено, що \~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 22\~Постанови пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно з приписами\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, нерухоме майно, розташоване за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, пров. Єрьоменка, 14, набуто позивачем та [PERSON] під час перебування у шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] помер 12.12.2010 р., спадщину після його смерті прийняла його мати [PERSON], яка померла 24.07.2016 р.; спадщину після смерті [PERSON] прийняла її донька [PERSON] відповідач у справі. Ураховуючи що, спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя, позивач має намір поділити зазначене майно, виділивши у власність його ідеальні частки, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн. Приписи ст. 88 ЦПК України не передбачають стягнення з позивача витрат, понесених відповідачем, у разі задоволення позову.

Outcome: approved