Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

[PERSON] 29.12.2015 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON], 09.02.2016 подала уточнену позовну заяву про стягнення аліментів на її користь як матері дитини на власне утримання в твердій грошовій сумі розміром 400 гривен щомісячно, з дня подання позову та до досягнення дитиною трьох років. В позовній заяві зазначено, 22.01.2013 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції. Від цього шлюбу в сторін є спільний син [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом з матірю, та знаходиться на її повному забезпеченні. Відповідач не бере участі у вихованні дитини, не надає жодної матеріальної допомоги, проживає окремо від сина. Окрім того в позивача відсутня можливість працювати та отримувати постійний заробіток, так як вона доглядає за малолітнім сином, який не досяг трирічного віку. На підставі цього [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на власне утримання в твердій грошовій сумі 400 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною трьох років. Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про те, що вона підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглянути справу за її відсутності, у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224\~ЦПК України. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 22.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладення шлюбу було змінено на [PERSON], про що 22.01.2013 року складено відповідний актовий запис № 75, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 184140 від 22.01.2013. 13.11.2014 року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], про що 27.11.2014 року складено відповідний актовий запис № 522, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 405843 від 27.11.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області. Згідно довідки № 2051/02.01.23 від 01.12.2015 року, виданої Виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Кілійського району Одеської області, [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та до складу її сімї входить: син [PERSON], [INFO]. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ч.2 ст. 91 Сімейного кодексу України\~передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини відповідно до частин 2- 4\~ст. 84 СК України Відповідно до\~ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4\~ст. 84 Сімейного Кодексу України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та отримання позивачем державної допомоги по догляду за дитиною. На підставі досліджених письмових доказів суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В ст. 79 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанція звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищезазначене суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір в розмірі 487,20 гривень в дохід держави.

Outcome: approved