Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

[INFO] помер брат позивачки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 листопада 2017 року, виданим Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №321 (а.с.8). Після смерті померлого відкрилася спадщина на належну йому земельну ділянку площею 8,3705 га кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 17.12.2007 року зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010716000297 (а.с.13). Позивачка по справі є спадкоємцем другої черги, спадкоємці першої черги відсутні, звернулася до державного нотаріуса з заявою на прийняття спадщини після смерті брата. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 червня 2018 року державним нотаріусом Другої покровської державної нотаріальної контори Радочиною О.І. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки спадкоємцем нотаріусу надані документи, які не підтверджують право власності на земельну ділянку, так в державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 17 грудня 2007 року та виданий відділом у Красноармійському районі Донецької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру» на прізвище [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] прізвище вказано «[PERSON]» (а.с.19). Листом Міськрайонного управління у Покровському районі та м. Мирнограді Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 06.06.2018 року позивачці повідомлено, що у зв'язку зі змінами у законодавстві, з 01.01.2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а отже і помилку в самому державному акті, який був виданий раніше, виправити неможливо (а.с.17). У відповідності з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до свідоцтва про народження, мовою оригіналу - [PERSON] народився [INFO] в селі Срібне, в графі батьки вказані батько - [PERSON] (мовою оригіналу), мати - [PERSON] (мовою оригіналу) (а.с.9). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: земельна ділянка площею 8,3702 га кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Срібненської сільської ради Покровського району Донецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на праві приватної власності належить спадкодавцю прізвище, ім'я та по батькові якого вказано як [PERSON]. Документ, що посвідчує право: Державний акт від 17.12.2007 року [NUMBER] (а.с.14-15). 25.11.2009 року спадкодавець уклав договір оренди землі, відповідно до умов якого надав в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку №010716000297 від 17.12.2007 року (а.с.20-21). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту належності [PERSON], [INFO], який помер [INFO], державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 17.12.2007 року зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010716000297 на ім'я «[PERSON]», оскільки встановлення цього факту надає право позивачу реалізувати права спадкоємця і відсутній інший порядок його встановлення. У відповіді Другої покровської державної нотаріальної контори від 26.06.2018 року зазначається, що спадщина після смерті [PERSON], померлого [INFO], згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52431855 від 26.06.2018 року, відкривалась. Заяву про прийняття спадщини за законом подала сестра спадкодавця - [PERSON]. Згідно даних Спадкового реєстру заповіти від імені [PERSON] в Другій покровській державній нотаріальній конторі не посвідчувались (а.с.32-35). Згідно статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачка не має іншої можливості визнати право власності на майно, окрім як в судовому порядку, позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved