Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] 23 лютого 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1 200 грн. щомісяця та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 800 грн. Позивач у своєму позові посилається на те що, 20 липня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON]. Дитина проживає разом з позивачем, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, але не погодився із сумою, яка підлягає стягненню. Визнав 300 грн. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено в судовому засіданні, 20 липня 2013 року між сторонами Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 453. [INFO] у них народився син - [PERSON] /а.с.6/. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року шлюб між[PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с.5/. Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 2 ст. 91 СК України встановлено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.2-ч.4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу. Враховуючи, те що відповідач має на утриманні малолітню дитину [PERSON], [INFO], позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трирічного віку, відповідно до вимог ст. 184 СК України, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, на користь його матері [PERSON], в розмірі 700 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500 грн. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягувати аліменти на утримання дитини з відповідача на користь позивача з 23 лютого 2016 року. На підставі п.7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та матері дитини в такому вигляді ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню частково. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial