Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ) про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 16 700 грн. Позов обґрунтований тим, що в жовтні 2020 року позивач звернувся до Інтернет магазину «RichAUTO», який розташований в м. Ківерці Волинської області, з метою придбання автозапчастин для свого автомобіля. Менеджером зазначеного Інтернет магазину був [PERSON] . Відповідач повідомив, що загальна сума за замовлення автозапчастини складає 16 700 грн. На прохання [PERSON] позивач перерахував зазначені кошти на особистий рахунок відповідача двома транзакціями. Після сплати коштів відповідач товар не відправив та не повернув кошти. Враховуючи наведене, просить стягнути з [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 16 700 грн. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Вказаною ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач зазначену ухвалу отримав 04.11.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Жодних заперечень, клопотань про розгляд справи з викликом сторін, а також відзиву відповідачем до суду подано не було. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Судом встановлено, що [PERSON] 27.10.2020 та 18.11.2020 перерахував грошові кошти у загальному розмірі 16 700 грн. на рахунок № [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] , що підтверджується копіями платіжних доручень №Р24А823724048А37882 від 27.10.2020 та № Р24А829769852А22231 від 18.11.2020 (а.с.11-12). Як зазначено представником позивача у позовній заяві, товар, який мав намір придбати позивач, відповідач йому не відправив. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів про те, що він виконав зобов`язання та відправив товар, який мав намір придбати позивач, не надав. Також не надав доказів, що кошти він набув на передбачених законом підставах. Таким чином, оскільки відповідач не надав суду доказів правомірності отримання грошових коштів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 16 700 грн. Окрім цього, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, оскільки судом задоволено позовні вимоги [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним відповідно до квитанції від 26.08.201 №0.0.2245382609.1 судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.1). Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне. Згідно із частинами першою, другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду наступні документи: 1) договір про надання професійної правничої допомоги від 01.08.2021 №01/08/2021; 2) додаток №1 до договору №01/08/2021 про надання правової допомоги адвокатським об`єднанням від 01.08.2021, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 5500 грн; 3) акт прийому-передачі наданих адвокатським об`єднанням послуг за Договором №01/08/2021 про надання правової допомоги адвокатським об`єднанням від 01.08.2021; 4) рахунок на оплату №13 від 01.08.2021 за надання професійної правничої допомоги розмірі 5500 грн.; 5) прибутковий касовий ордер №37 від 01.08.2021 про оплату за надану правову допомогу (а.с.55-63). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді в розмірі 5500 грн., а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved