overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

[PERSON] 12 березня 2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 23.06.2007 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем з лютого 2014 р. відсутні тому, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 23.06.2007 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом №155 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

[PERSON] 12 березня 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 21.11.2015 р. він перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Одруження з відповідачкою виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з серпня 2017 року, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачкою не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Позивач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заявою просить суд розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 21.11.2015 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 301 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] 12 березня 2018 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 12 грудня 2012 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. З 11 липня 2017 року вони припинили шлюбні відносини, з цього часу проживають окремо. Спору про поділ майна немає, діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з нею. Вважає подальше збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб з відповідачем, залишивши прізвище «[PERSON]». Позивач у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно судовими повістками, направленими рекомендованим листом з повідомленням та оголошеннями на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю суду не надав, тому суд вирішив справу розглянути за його відсутності заочно. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 12 грудня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3), від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 6) та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З 11 липня 2017 року сторони припинили шлюбні відносини і з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спори про поділ майна немає, діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] 12 вересня 2014 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обгрунтування позову посилається на те, що з 21 січня 1989 року перебуває з відповідачем у шлюбі, у якому народилося троє дітей – сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, з червня 2014 року сімейні відносини припинені, неповнолітні діти перебувають на її утриманні, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов’язку утримувати дітей, матеріальної допомоги не надає, а тому вона змушена звернутися до суду для вирішення питанння про примусове стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі. [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечив. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов”язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 січня 1989 року Торунською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження дітей, видані Щуровецькою сільською радою Ізясласького району Хмельницької області 24.07.2007 року та 04.02.2009 року відповідно. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] на даний час проживаються разом із позивачкою [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно довідки про доходи, виданої за місцем роботи відповідача - приватним підприємством «Ізяславмолокопродукт» 12.09.2014 року, вбачається, щ о заробіток [PERSON] є незначним, а тому, суд приходить до висновку, що розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

[PERSON] 12 вересня 2016 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що він є опікуном малолітньої онуки [PERSON], мати якої [PERSON] 17 жовтня 2011 року було засуджено Кремінським районним судом за ч.ч. 2,3 ст. 185, ст.ст. 70, 75, 76 КК України до 3х років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; постановою того ж суду від 02 серпня 2012 року іспитовий строк скасовано та направлено засуджену для відбуття призначеного покарання. Кінець строку покарання - 24 квітня 2016 року. Покарання [PERSON] відбувала у Червонопартизанській виправній колонії № 68, яка з 2014 року перебуває на тимчасово окупованій території. Після обстрілів колонії наприкінці 2014 року зв'язок з [PERSON] було втрачено. У місті постійного проживання [PERSON] відомостей про її місцезнаходження немає більше двох років, тому для встановлення дитині статусу сироти просить визнати [PERSON] безвісно відсутньою. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали. Представник заінтересованої особи Черкашина Т.П. проти задоволення заяви не заперечувала. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 6) матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON], яка згідно повідомлення начальника Червонопартизанської виправної колонії № 68 (а.с. 12) з 24 квітня 2013 року відбуває покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі, призначеного вироком Кремінського районного суду від 17 жовтня 2011 року, кінець строку покарання становить 24 квітня 2016 року. Розпорядженням голови районної державної адміністрації Яворського П.М. від 27 лютого 2014 року (а.с. 16) опікуном малолітньої [PERSON] призначено [PERSON] Заочним рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 08 жовтня 2014 року з [PERSON] на користь позивача стягнуті аліменти на утримання [PERSON], а ухвалою того ж суду від 15 жовтня 2015 року [PERSON] оголошена у розшук і до теперішнього часу її не знайдено (а.с. 8, 9, 10, 13, 14, 15). Згідно відповіді начальника УДПС України в Луганській області С.О. Олейнікова від 03 жовтня 2016 року (а.с. 35) під час бойових дій у м. Червонопартизанську Луганської області 2014 року з колонії № 68 до Качанівської ВК № 54 Харківській області евакуйовані більшість жінок, серед яких [PERSON] відсутня, місце її знаходження не відоме. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що з 2014 року їм не відоме місце перебування [PERSON] Тому суд погоджується з вимогами заявника про визнання [PERSON] безвісно відсутньою. Оскільки в місці постійного проживання [PERSON] немає відомостей про неї з кінця 2014 року, більш точна дата не відома, суд вважає за необхідне таку дату визначити з 01 січня 2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

[PERSON] 12 вересня 2016 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка на тимчасово окупованій території в пологовому будинку м. Краснодону Луганської області [INFO] народила сина. Сєвєродонецький МВ ДРАЦС відмовив йому у видачі свідоцтва про народження дитини у зв'язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт народження дитини. Заявник у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту народження. Згідно з ч. 1 ст. 257-1 цього Кодексу заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про шлюб (а.с. 8) та копій паспортів (а.с. 4-6, 10-11) громадяни України [PERSON] та [PERSON] з 20 серпня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до медичного свідоцтва про народження №329 від 11 серпня 2016 року (а.с. 7) та обмінної карти (а.с. 9) [PERSON] [INFO] о 18-40 годині в «Державній установі «Краснодонський пологовий будинок» так званої «Луганської народної республіки» на 40 тижні вагітності народила хлопчика вагою 4 000 грамів, зростом 55 см. Головний спеціаліст Сєвєродонецького МВ ДРАЦС Вакало О.І. 07 вересня 2016 року відмовила [PERSON] у державній реєстрації народження його дитини на підставі видачі медичного документу на непідконтрольній українській владі території. У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, звернутися за захистом своїх невизнаних прав щодо встановлення факту народження дитини. Згідно приписів п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

[PERSON] 12 вересня 2016 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 01 листопада 2008 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. Вони припинили шлюбні відносини з листопада 2015 року у звязку з непорозуміннями та постійними сварками. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, але відповідач не згоден на розірвання шлюбу через РАЦС. Спору про поділ майна немає. Вважає збереження сімї неможливим,\~тому просить розірвати шлюб, залишивши їй дошлюбне прізвище «Самойлова». Позивач [PERSON]\~у судове засідання не з'явилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач\~ [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 01 листопада 2008 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5), від якого неповнолітніх дітей не мають. З листопада 2015 року вони припинили шлюбні відносини у звязку з непорозуміннями та сварками, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна немає. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу дошлюбне прізвище. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

[PERSON] 12 вересня 2017 року звернувся до суду із позовною заявою, в якій зазначає, що\~30 березня 2012 року помер його батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай). Позивач вказує, що 17 серпня 2017 року звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.21), згідно з якою просить справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує(а.с.25). Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.29). Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши документи справи (а.с.1-20), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Так, згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права на зазначену земельну частку (пай).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

[PERSON] 12\~вересня2018 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що зареєстрували шлюб з відповідачем 25 червня 2005 року в Ленінському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 369. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини та ведення сумісного господарства припинено в 2011 році. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, непорозуміння, внаслідок чого були припинені шлюбні стосунки, ведення спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя з відповідачем як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 25 червня 2005 року в Ленінському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 369 (а.с. 6). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства в 2011 році внаслідок відсутності взаєморозуміння. Почуття любові втрачено, примирення та подальше подружнє життя між ними неможливе. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, оскільки вважають, що шлюб існує лише формально і збереження їх сімї неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких встановлених обставин справи слід вважати, що сім'я розпалась остаточно, примирення сторін неможливо і шлюб необхідно розірвати. Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати повязані з розглядом справи покладаються на відповідача, а отже з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved