Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] 31.07.2019 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання неповнолітній дитині дозволу на виїзд за кордон без згоди та супроводу батька, вказавши третьою особою у справі орган опіки та піклування Кам`янець-Подільської міської ради. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в період з 2008 по 2010 р. перебували з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Через неправильний спосіб життя відповідача і його небажання ставати на шлях виправлення в судовому порядку розірвала з відповідачем шлюб. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з нею в м.Кам`янець-Подільський. Дитина відвідувала дошкільний навчальний заклад, а потім здобувала освіту в ЗОШ І-ІІІ ступенів №8. Певний час самостійно опікувалась та виховувала дитину оскільки відповідача в силу певних життєвих обставин (відбував покарання), не було поряд. Його участь в житті дитини обмежувалась сплатою аліментів, присуджених судом. Коштів, які заробляла коли працювала в м.Кам`янець-Подільський не вистачало для повного та гармонійного розвитку дитини, а тому в 2014 р. поїхала на заробітки в місто Москву, Російської Федерації. Два роки працювала в Москві, систематично приїжджаючи до доньки. В 2016 р. за згоди з відповідачем, оформила доньці паспорт громадянина України для виїзду за кордон, перевезла на законних підставах доньку в Російську Федерацію, де вони вдвох почали проживати в орендованій позивачкою квартирі в м.Подольськ Московської області. Дитина у вересні 2016 р. пішла навчатись в середню загальноосвітню школу №27, де навчається і до сьогодні. В подальшому попіклувалась і про здоров`я дитини, оформила як того вимагає законодавство цієї іноземної держави, свідоцтво обов`язкового страхування. Відповідач вдруге одружився, після чого змінив прізвище. Відповідач надавав свою згоду на переїзд доньки в Російську Федерацію, протягом 2016-2018 років надавав нотаріально посвідчені заяви з цього приводу. За спільною домовленістю з відповідачем останній планував оформити в нотаріуса нову заяву, але не встиг цього зробити, оскільки наприкінці 2018 року був взятий під варту по кримінальному провадженню, на цей час він перебуває під вартою. 10.07.2019 р. поїхала в м. Іллічівськ, Одеської області, знайшла там нотаріуса, привела його в Іллічівський міський суд, який в той день розглядав кримінальну справу щодо відповідача, але як вже з`ясувалось в суді - паспорта громадянина України відповідача немає, а без паспорта нотаріус відмовився вчиняти нотаріальну дію і оформляти заяву-згоду на виїзд дитини в Російську Федерацію. Повернутися в Російську Федерацію дитина, в якої у вересні 2019 р. розпочинається новий навчальний рік, не може у зв`язку з неможливістю отримати (за вищеописаних обставин) нотаріально посвідченої згоди батька на її виїзд за кордон. Тому вимушена пред`явити позов для захисту прав дитини. Позивач просить суд винести рішення яким: надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Російської Федерації неповнолітньої дитини (громадянки України) - [PERSON] , [INFO] , у супроводі її як матері без згоди та супроводу батька дитини - відповідача по справі на строк із дня набрання рішенням законної сили і до 31 липня 2020 року, включно. В суді представник позивача позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, направив суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, просить відеоконференцію по справі не призначати, позов визнав повністю, не заперечив щ0одо його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебували в шлюбі який розірвано 14.07.2010 р., що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с.11). В шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.10).. Після розірвання шлюбу донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач 18.03.2014 р. зареєстрував новий шлюб в зв`язку з чим змінив своє прізвище, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб(а.с.28). В зв`язку з життєвими обставинами позивач вимушена була періодично виїжджати на заробітки в Російську Федерацію де офіційно працевлаштувалася, що підтверджується копіями патентів Федеральної міграційної служби РФ від 24.04.2014 р.(а.с.12), від 25.08.2014 р.(а.с.13), від 21.04.2016 р.(а.с.14); від 20.04.2017 р.(а.с.15); від 28.05.2018 р.(а.с.16). Позивач має постійне житло в м.Подільськ Російської Федерації, що підтверджується копією договору найму жилого приміщення № 3 від 15.08.2016 р. строком дії до 15.08.2021 р.(а.с.18-21). Донька проживає разом з позивачем в м.Подільськ Московської області. Дитина у вересні 2016 року пішла навчатись в 3-ій клас середньої загальноосвітньої школи №27, де навчається до цього часу, що підтверджується характеристикою навчального закладу від 16.07.2019 р.(а.с.22-23). Факт навчання дитини та її здобутки в цьому також підтверджуються копіями грамот за участь в конкурсах(а.с.26-27). На доньку позивачкою оформлено свідоцтво обов`язкового пенсійного страхування від 27.08.2018 р., що підтверджується копією свідоцтва(а.с.24). В 2016 р. сторони оформили дитині паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджується копією паспорту від 22.03.2016 р.(а.с.25). Відповідач надавав протягом 2016-2018 років згоду на переїзд доньки в Російську Федерацію, що підтверджується копіями нотаріально посвідчених заяв від 30.05.2016 р.(а.с.29), від 25.03.2017 р.(а.с.30), від 20.04.2018 р. (а.с.31) якою він надав згоду на виїзд дитини до цієї країни на період з 20.04.2018 року по 20.10.2018 року. Відповідач в зв`язку із вчинення злочину перебуває під вартою, кримінальне провадження перебуває на розгляді в Іллічівському міському суді Одеської області, що підтверджується довідкою суду від 10.07.2019 р. (а.с.32). В зв`язку із відсутністю паспорта громадянина України відповідача не може бути оформлено нотаріальна згода відповідно до вимог діючого законодавства. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. 14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», які набрали чинності з 01 жовтня 2016 року,вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків. З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Разом із тим, за змістом статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини. Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18). Враховуючи обставини справи, визнання відповідачем позову, відсутності заперечень з боку органи опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку, що задоволення позову буде відповідати найкращим інтересам дитини, в зв`язку з цим позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved