Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, в якому вказує, що неподалік від будинку його батьків, який знаходиться в [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок [ADDRESS] , в якому до 1993 року проживав [PERSON] . [INFO] господар двору [PERSON] помер, після чого особовий рахунок № [NUMBER] був закритий в зв`язку зі смертю останнього. На час смерті [PERSON] в будинку [ADDRESS] ніхто не проживав, а після його смерті будинок залишався пустувати. В 2008 році, позивач, за згодою сина [PERSON] - [PERSON] , вселився в житловий будинок [ADDRESS] , з домовленістю в подальшому його придбати. Однак з того часу [PERSON] позивач не бачив, до будинку ні він, ні інші його родичі не навідувались, чи є вони на даний час йому не відомо. З 2008 року позивач відкрито, безперервно володіє житловим будинком [ADDRESS] , проживає там разом зі своєю сім`єю, робить поточні та капітальні ремонти будинку, обробляє земельну ділянку. Дії позивача щодо проживання у вказаному будинку та проведення постійних ремонтів, взагалі допомогли зберегти житловий будинок, так як за спливом часу та впливом погодних умов, він став би непридатним для проживання та взагалі розвалився б. До 2012 року позивач користувався електроенергією в даному будинку, приєднавши її від сусіднього будинку за адресою: [ADDRESS] , та сплачував за власника того будинку [PERSON] , а 21 червня 2012 року він уклав договір на користування електричною енергією № 045-0270, за адресою: [ADDRESS] , після чого користувався електроенергією на підставі вказаного договору та сплачував за використану електроенергією. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, спадщина після його смерті ніким із спадкоємців не приймалась. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 13.07.2020 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстровано. Заволодівши житловим будинком позивач не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, так як між ним та спадкоємцем господаря двору була домовленість про придбання будинку, однак в подальшому позивач втратив з ним зв`язок, за певної інформації він помер. Це також стало причиною, що будинок він не зміг оформити. За вказаних обставин позивач вважає, що є достатньо підстав для визнання за ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] , за набувальною давністю. Позивач просить визнати за ним право власності, за набувальною давністю, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами виготовленого 09 червня 2020 року ФОП [PERSON] , замовником технічної інвентаризації будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , вказаний [PERSON] . Загальна площа приміщень 96,6 кв.м /а.с. 7-9/. Довідкою № 39 від 11 червня 2020 року виданою ФОП [PERSON] визначено, що інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням діючої індексації станом на 11.06.2020 року становить - 72 797 гривень 00 копійок /а.с. 10/. Відповідно до Витягу № В-210/02-39-П від 09 липня 2020 року Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, з погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки Квітневої сільської ради с. Почуйки, Попільнянського району, Житомирської області. Згідно записів в погосподарській книзі особовий рахунок № [NUMBER] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , будинок рахувався за [PERSON] , який помер, актовий запис № 7 від 10.03.1993 року, особовий рахунок був закритий з причин смерті /а.с. 11/. Згідно довідки № В-209/02-39-П від 09 липня 2020 року Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] з 2008 року по даний час постійно та безперервно, разом з родиною, проживають у житловому будинку по [ADDRESS] , обробляють земельну ділянку, роблять поточний ремонт та капітальний ремонт (що допомагає збереження будинку по даний час) сплачують комунальні послуги /а.с. 12/. Як вбачається з Договору про користування електричною енергією № 045-0270 від 21.06.2012 року, [PERSON] споживає електроенергію за адресою: [ADDRESS] /а.с. 13-15/. Відповідно наданих ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» квитанцій за електроенергію, користувачем електроенергії за адресою: [ADDRESS] , вказаний [PERSON] /а.с. 16-21/. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 13 липня 2020 року, відомості відносно житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно, з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру Іпотек, відсутні /а.с. 22/. Як вбачається з Запису акта про смерть № 7 від 10 березня 1993 року складеного Почуйківською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] /а.с. 39/. Відповідно до повідомлення № 585 від 12 жовтня 2020 року КП «Бердичівське МБТІ» Житомирської обласної ради, станом на сьогоднішній день КП «Бердичівське МБТІ» не має доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку із чим не мають можливості надати вичерпну інформацію щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно наявних паперових носіїв, станом на 31.12.12 право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано не було /а.с. 40/. Згідно повідомлення № 86/01-16 від 20 жовтня 2020 року Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області, після смерті [INFO] [PERSON] , Спадкова справа Попільнянською державною нотаріальною конторою не заводилась, на що надали Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) виданого 19 жовтня 2020 року, у Спадковому реєстрі інформація щодо [PERSON] відсутня. За змістом статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як вбачається з п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Отже позивач добросовісно з 2008 року заволодів майном, а саме: житловим будинком, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , понад десять років відкрито, безперервно ним володіє, а відповідач не заявляв вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому за ним може бути визнано право власності на житловий будинок за набувальною давністю. Нормами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на житловий будинок.

Outcome: approved