Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] 09.07.2021 року звернулась до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогою розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрованого 30.08.2008 року виконкомом Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, за актовим записом №4. У позовній заяві [PERSON] викладена наступна позиція. Від зареєстрованого шлюбу з відповідачем сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Прожили з відповідачем у спільному шлюбі з 2008 року, але останнім часом їх взаємини настільки погіршилися, що вони стали фактично чужими один для одного людьми та мають різні погляди на життя і майбутнє сім`ї. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, та щодо місця проживання дітей на день подання позовної заяви немає. Строк на примирення просила не надавати, так як вони з відповідачем неодноразово намагалися примиритися, проте взаємовідносини лише погіршилися. Вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати (а.с.1-2). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 15.07.2021 року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Заперечень проти вказаного порядку розгляду справи сторонами не подано. Відповідачу [PERSON] вручено копію ухвали про відкриття провадження, включно із матеріалами позовної заяви 16.08.2021 року, за наслідком чого у визначений судом строк сторони клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.4,5) вбачається, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані в [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорта громадянки України серії [NUMBER] (а.с.7) позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; за даною адресою також зареєстровано місце проживання неповнолітніх діти сторін у справі. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі; дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] (а.с.9). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно вимог ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спору про майно чи щодо утримання і виховання дитини між сторонами за змістом заявлених позовних вимог не заявлено. Викладені позивачем обставини щодо припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам позивача та неповнолітніх дітей сторін, відповідачем наразі не заперечені та не спростовані ні в який спосіб. Обставин, які з визначених законом підстав унеможливлюють звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, ніким не повідомлено. Як встановлено судом, сторони певний час не підтримують шлюбних стосунків, у їх сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Позивач має стале бажання щодо розірвання оспорюваного шлюбу. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. З урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача стягненню на її користь з відповідача підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 908 грн (а.с.10) згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved