Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

[PERSON] 16.04.2021 звернулась в суд з позовом до Великолюбінської сільської ради Городоцького району Львівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації Львівської області, Державного акта на право приватної власності на землю та державної реєстрації ділянки, визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, просила: Визнати недійсним розпорядження голови Городоцької РДА №855 від 28.11.2005 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 3.0213 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а також Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА № 736186 виданий на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Городоцької РДА № 855 від 28.11.2005 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за № 01:06:950:01453, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності. Визнати за нею, [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 2.97 умовних кадастрових гектари, що належало [PERSON] на підставі Сертифікату ЛВ №138570 виданого 17.03.1997 та зареєстрованого за №62 в порядку спадкування за заповітом, що посвідчений від імені Ковалишин Ксенії 01 квітня 2005 року секретарем Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 34 після смерті [PERSON] що померла [INFO] . Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 20 квітня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою підготовчого засідання від 07.06.2021 справу призначено до розгляду на 02 серпня 2021 року . Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник у заяві від 02.08.2021 просила про розгляд справи за її відсутності та про задоволення позову, у разі неявки відповідача просили ухвалити заочне рішення. Представники відповідача та третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, заперечень, відзиву не подали (а.с. 28). Вивчивши заяви, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.280 ЦПК України , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. ст.\~4,\~12,\~13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , відтак до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті, слід застосовувати положення\~Цивільного Кодексу України\~в редакції 2004 року.(а.с.10) Згідно норм гл. 84\~ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із Заповіту складеного в селі Коропуж Львівської області, 01 квітня 2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті все майно належне їй на день смерті, заповіла своїй племінниці [PERSON] (а.с.11). За вимогами ст.ст. 373 ЦК України,\~ст. 81 ЗК України\~право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Відповідно до пункту 1\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пункт 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7\~передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Із матеріалів справи, та довідки Великолюбінської селищної ради, убачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті проживала та була зареєстрована в с. Коропуж Городоцького району Львівської області, разом з нею без реєстрації місця проживання , проживала племінниця [PERSON] (а.с.14). 21.02.2020 нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Муха М.Т. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3.0213 га, що на території Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯА №736186 виданий Городоцькою райдержадміністрацією на ім`я уже померлої [PERSON] , тобто після смерті спадкодавця (а.с. 12). Згідно зі\~статтею 125 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, а відповідно до\~статті 126 ЗК України\~право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Як встановлено, Державний акт серії ЯА № 736186 виданий 19.11.2006 на підставі розпорядження голови Городоцької райдержадміністрації №855 від 25.11.2005 на ім`я [PERSON] , тобто після її смерті (а.с. 13). Відповідно до\~ст. 210 ЦК України\~правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав), згідно положень абзацу першого ч. 1\~ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~- це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до\~глави 16 Цивільного Кодексу України\~правочин може бути визнано недійсним з підстав, визначених законом. У разі визнання недійсним правочину може бути визнано недійсним і правовстановлюючий документ, який посвідчує право власності на майно. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватись як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів на право власності може мати місце в разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішенням чи угодам. У цьому разі таке визнання є належним та самостійним способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно положень\~ст. 236 ЦК України\~правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. З огляду на вищенаведене та ураховуючи, що розпорядження голови Городоцької районної державної адміністрації і Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON] , видані після смерті [PERSON] тобто в порушення вимог закону, суд визнає недійсними розпорядження в частині передачі в натурі у приватну власність [PERSON] середньої земельної частки (паю), що на території Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області та Державний акт серія ЯА № 736186 на право приватної власності на землю, скасувавши в Поземельній книзі запис про державну реєстрацію права власності на означену земельну ділянку. Із матеріалів справи убачається, що 17.03.1997 на ім`я [PERSON] на підставі рішення Городоцької РДА № 589 від 22.07.1996, видано Сертифікат серії ЛВ №138570 на середню земельну частку (пай), що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) за № 62 (а.с.15). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин і досліджені судом під час розгляду справи докази, суд доходить висновку, що [PERSON] при житті, набула, у встановленому законом порядку, право на середню земельну частку (пай) площею 2, 97 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що на території Коропузької сільської ради Городоцького району Львівської області, згідно Сертифікату серії Сертифікат серії ЛВ № 138570 на середню земельну частку (пай), що зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) за № 62, а отже, таке право є об`єктом прав та обов`язків, що входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , відтак є підстави для визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) згідно означеного сертифікату, в порядку спадкування за заповітом. З огляду на положення\~ст. 141\~\~ЦПК України, суд залишає за позивачкою судовий збір.

Outcome: approved