overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

[PERSON] 18.07.2014 р. звернулась до суду з позовом в уточненому варіанті якого просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON] [INFO] в розмірі по 1/4 частині усіх видів заробітку на кожну дитину, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Сторони до суду не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (а.с.6) та [PERSON], [INFO] (а.с.7), які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

[PERSON] 18.07.2017 року звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що він є співвласником (разом зі своєю дружиною та сином) квартири №3, яка знаходиться у чотириквартирному будинку (домоволодінні) [ADDRESS] . Будинок поділений на 4 квартири, і знаходиться на земельній ділянці площею 0,279 га, яка перебуває у користуванні власників багатоквартирного будинку, на підставі ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України. Однак, його сусідами [PERSON] та [PERSON] , які проживають у квартирі № 1 , було самовільно встановлено металевий паркан на самовільно зайнятій земельній ділянці, що призначена для спільного користування власників будинку (домоволодіння), а саме для проходу інших співвласників до своїх квартир. Підтвердженням того, що земельна ділянка (прохід), який веде до їх квартири № 3 , призначена для спільного користування є план земельної ділянки з надвірними будівлями, а також зведений план земельної ділянки, з яких вбачається, що між земельними ділянками [PERSON] знаходиться прохід шириною 1,5 м, який призначений для спільного користування, і який незаконно перекрито парканом, шляхом його самовільного встановлення. Враховуючи те, що паркан встановлений між земельними ділянками [PERSON] , де знаходиться прохід шириною 1,5 метри, який призначений для спільного користування і не може належати якійсь одній особі, а перебуває у користуванні всіх власників квартир, тому вважає, що відповідачами порушене його право, як власника майна.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

[PERSON] 18.08.2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.10.2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1710. Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину: [PERSON] [INFO] . Подружнє життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, а тому спільне проживання виявилось неможливим, шлюбні відносини фактично припинені з квітня 2014 рокуі існують формально. Спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на життя та сімейні цінності, проживають окремо. Просив шлюб між ним та [PERSON] розірвати. В судове засідання сторони не з»явились, але скерували до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 18.10.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1710. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини припинені з квітня 2014 року, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально, сім'я розпалася остаточно. Питання виховання та утримання дитини між сторонами вирішено, спору про поділ майна немає. Примирення не можливе. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] 18.08.2016р. звернулася до суду з\~\~позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 09.06.2007р. вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку -\~\~[PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинені у сторін з початку 2016 року, через те, що у них несумісний характер. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена\~\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутністю наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 09 червня 2007\~\~року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 192. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з початку 2016 року припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог\~\~частини 8\~статті 235 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу -\~\~«Роєнко».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

[PERSON] 18.08.2016 року звернулася до суду з заявою про надання права на шлюб, в якій зазначає, що вона народилася [INFO] в с.Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області. Хоче вступити в шлюб із [PERSON], мешканцем с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області, з яким фактично проживає спільно з березня 2016 року. Однак, на даний час вона не досягла шлюбного віку, оскільки їй виповнилося 17 років 5 місяців 11 днів. Станом на 12.08.2016 року є вагітною терміном 23 тижні. Її мама - [PERSON], та батько - [PERSON], не заперечують про надання їй права на шлюб. Просить надати їй право на шлюб з [PERSON], мешканцем с.Гуманець Старосамбірського району Львівської області. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву і пояснила суду, що бажає зареєструвати шлюб з [PERSON], [INFO], оскільки вона вагітна від нього та любить його. Представник заінтересованої особи - органу опіки та піклування Сусідовицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області, [PERSON] проти вимог заяви не заперечив. Заінтересована особа - [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що бажає одружитися з заявницею, просить надати їй право на шлюб. Заінтересована особа - [PERSON], мати заявниці, не заперечувала проти заяви [PERSON] Заслухавши заявницю, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Неповнолітня [PERSON], [INFO] (а.с.3), отже на день розгляду справи їй виповнилося 17 років. Згідно довідки від 12.08.2016 року №141, виданої лікарсько-консультаційною комісією комунального закладу Старосамбірської районної ради «Старосамбірська центральна районна лікарня» [PERSON] є вагітна 23 тижні (а.с. 5). Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 22 СК України особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу - 18 років.. Згідно зі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцятирічного віку, рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Відповідно до абзацу третього пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Заінтересовані особи не заперечують проти надання заявниці права на шлюб. За встановлених обставин, що заявниця не досягла шлюбного віку, перебуває в стані вагітності, має намір зареєструвати шлюб, чого не заперечують її батьки, а тому в її інтересах та інтересах сім'ї, суд вважає, що заяву слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

[PERSON] 18. 09. 2014 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.01.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 34. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], питання про виховання та утримання якої вирішено в добровільному порядку. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть, і не бажають підтримувати подружні стосунки. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Позивачці після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

[PERSON] 18.09.2014 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на повнолітню дитину в розмірі ? частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду й до закінчення дитиною навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем, у 2008 році шлюб було розірвано. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки оскільки навчається у Запорізькому національному університеті на денному відділенні, тому самостійного заробітку не має. Відповідач здоровий, працює офіційно у ЦХП-3 на комбінаті «Запоріжсталь», матеріально досить забезпечений, має можливість надавати матеріальну допомогу на навчання дитини тому що має постійний заробіток, тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти у

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] 18.09.2015 р. звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання,в обґрунтування позовних вимог вказавши наступне. 29.04.2015 р. вона уклала договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО, відповідно до якого передала у власність відповідачки належну їй ? частку квартири [ADDRESS], взамін чого, [PERSON] зобов*язалась довічно її утримувати, забезпечувати доглядом, надавати послуги з ведення господарства, тощо. Однак, з травня 2015 р. відповідачка не виконує свої обов*язкі, поводиться з нею грубо, матеріальної допомоги не надає. Тому, просить суд розірвати угоду. Відповідачка в судове засідання не з*явилась, надала письмові заперечення, де зазначила, що позов визнає та не заперечує розірвати договір довічного утримання, але з обставинами, які приведені позивачкою у позові,- не згодна. Вказує, що належним чином виконувала свої обов*язки, надавала останній допомогу в розмірі та об*ємі, визначеному договором. Суд, вислухавши з*явившихся сторін, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. Згідно ст. 755 «договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов*язків, незалежно від його вини...» Як встановлено судом, 29.04.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання, якій посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Карафеиовою К.В. та зареєстровано у реєстрі за №1367. Згідно умов Договору позивачка передала у власність [PERSON] належну їй ? частку квартири [ADDRESS], взамін чого, [PERSON] зобов*язалась надавати [PERSON] довічно матеріальне забезпечення в розмірі 300 гр. та усі види догляду (піклування): забезпечувати харчуванням, необхідним одягом, медикаментами, залучати кваліфікованих спеціалістів для надання медичної допомоги, тощо. З умовами договору сторони погодились, про що свідчить їх особистий підпис та посвідчення Договору нотаріусом. Свідки [PERSON], яка є працівником територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Московському районі м.Харкова та [PERSON], яка є знайомою позивачки, пояснили суду, що відповідачку в квартирі [PERSON] не бачили, про укладання договору довічного утримання, того, що хто-небудь надає позивачки допомогу- не знали. Відповідно до ст.174 ЦК України ч.1 «… відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Ч.4 У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.» [PERSON] не заперечувала проти розірвання договору довічного утримання, що позивачка не допускає її в квартиру та приймати від неї утримання не бажає. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належать задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] 18.09.2015 року звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] по стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначла, що 23.08.1997 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня дитина-Супруненко [PERSON], [INFO], який проживає з нею. На даний час проживає окремо від відповідача. Дитина повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає за бажанням. На підставі викладеного просить стягувати щомісяця з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі ? частини з усих видів заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] 16.11.2015 року звернулась до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з заявою про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився. Про день, час та місце судового засідання сповіщався належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв. На підставі ст..224 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом шлюб між сторонами зареєстровано 23.08.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис №32 /а.с.8/. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], 08 травня 2002 рку народження /а.с.9/. В травні 2014 року сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина [PERSON] надає не регулярно. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір*ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст..180 СК України батьки зобов*язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведенити та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] 18.09.2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 13.08.2010 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №09. Позивач та відповідачка є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачкою. На даний час сторони подружніх стосунків не підтримують та спільно не проживають. Причиною припинення подружніх відносин є те, що у них різні погляди на життя, вони перестали розуміти та поважати один одного, у зв`язку з цим між ними почали виникати різного роду непорозуміння та сварки. Можливості примирення та збереження сім`ї не вбачає. Оскільки їх шлюб носить формальний характер та суперечить їхнім інтересам, просить його розірвати, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору з відповідачки на свою користь не бажає стягувати. На підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо їх задоволення, можливості примирення з позивачем не вбачає, розгляд справи просить проводити без її присутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин визнаних сторонами, судом встановлено, що 13.08.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб за актовим записом №09. Позивач та відповідачка є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони подружніх стосунків не підтримують та спільно не проживають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості збереження сім`ї, а також вважає, що їх шлюб суперечить їхнім інтересам. Відповідачка також не вбачає можливості примирення та спільного проживання з позивачем. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приймає визнання відповідачкою позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач не бажає стягувати з відповідачки на свою користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі наведеного та

Outcome: approved