Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ «Мобіллак.нет» (далі - відповідач) на свою користь: - суму сплаченого товару в розмірі 12 429 грн., - суму моральної шкоди в розмірі 12 571 грн. Також позивач просить прийняти окрему ухвалу щодо повідомлення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів (адреса: 01001, м.Київ, вул.Б.Грінченка, ЄДРПОУ 39924774) про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Мобіллак.нет» (ЄДРПОУ 40045623) вимог ст.9 та ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» з метою притягнення до відповідальності у встановлений Законом спосіб. В обґрунтування позову позивач посилається на приписи Закону України «Про захист прав споживачів» та зазначає, що з 2017 р. він зареєстрований на сайті інтернет-магазину Мобіллак, режим доступу до якого: https://www.mobilluck.com.ua. 10.05.2018 на вказаному сайті позивач зробив замовлення на товар - відеокарту Palit GTX 1060 Dual 3GB GDDR5 (NE51060015F9-1061D) в загальній кількості 3 одиниці на суму – 12 429 грн. і цього ж дня оплатив товар на рахунок, виставлений сайтом Мобіллак. Проте досить тривалий строк замовлений товар йому не відправляли, в телефонній розмові представники інтернет-магазину постійно казали, що треба декілька днів почекати. Через порушення продавцем умов договору у вигляді ненадання оплаченого товару, позивач зробив заявку на повернення коштів, яке за інформацією сайту повинно було відбутись 23.08.2018. 23.08.2018 позивачу повідомили про необхідність надання виписки по рахунку для повернення коштів та цього ж дня зобов’язали надати заявку на повернення коштів. Заявка та виписка по рахунку були відправлені ним 23.08.2018. Оскільки по теперішній час кошти за сплачений товар позивачу не повернуті, йому довелось застосовувати зусилля для відновлення нормальних життєвих зв’язків, невиконання відповідачем свого обов’язку щодо повернення сплачених за товар коштів викликав у позивача безсоння, зайві хвилювання та стреси, позивач звернувся до суду з даним позовом про захист прав споживачів. Повідомлений належним чином позивач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судової повістки та позовних матеріалів засобами поштового зв’язку на адресу такої юридичної особи, відповідні поштові відправлення повернуті на адресу суду із зазначенням «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній». В силу приписів ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 10.05.2018 позивачем через Інтернет, а саме на сайті інтернет-магазину Мобіллак - https://www.mobilluck.com.ua, було оформлено замовлення за №185760039 на придбання товару - відеокарта Palit GTX 1060 Dual 3GB GDDR5 (NE51060015F9-1061D) в загальній кількості 3 одиниці, на загальну суму – 12 429 грн. Того ж дня позивачем було проведено оплату за замовлений товар, про що в статусі вищевказаного замовлення зроблено відмітку «Оплачено» та в історії замовлення зазначено, що 10.05.2018 товар готується до відправки. Наступна відмітка в історії замовлення була зроблена 22.08.2018 про його відміну. Згідно з відповідної заявки оплата за замовлення №185760039 належала поверненню 23.08.2018, з коментарем про повернення коштів на картку, з якої була проведена оплата, сума повернення – 12 429 грн. За змістом повідомлення, яке надійшло на поштову скриньку позивача 23.08.2018 йому запропоновано надати виписку по платежу на zv@mobilluck.ua для підготування документів, із зазначенням номеру замовлення та телефону для зв’язку. За випискою, наданою позивачем, з його картки ПриватБанку 10.05.2018 було переведено суму в розмірі 12 429 грн. на придбання техніки. 23.08.2018 позивач за запропонованим зразком заповнив заяву на повернення грошових коштів, адресовану Інтернет-магазину Mobilluck.ua, та того ж дня надіслав її на електронну пошту вказаного Інтернет-магазину. Як вбачається з роздрукованого скріншота екрана із зображенням особистого кабінету позивача на сайті Інтернет-магазину mobillack.com.ua, дата повернення коштів позивачу за товар за замовленням №185760039 - до 09.11.2018 та до 30.11.2018. За твердженням позивача кошти в розмірі 12 429 грн. йому відповідачем не повернуті. Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. За змістом п.8 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв'язку (зокрема Інтернету) є договором, укладеним на відстані. Приписами ст.13 вказаного закону визначено, що перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов'язання та інші послуги, пов'язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб'єкт господарювання несе відповідальність згідно із ст.15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв'язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг. Споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару ч.4 ст.13 Закону). Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. Якщо підтвердження інформації не відповідає вимогам частини третьої цієї статті, строк, протягом якого споживач має право розірвати договір, становить дев'яносто днів з моменту одержання такої інформації, або у разі продажу матеріальних речей - з моменту одержання товару або першої поставки товару. Якщо протягом цього строку підтвердження інформації було виправлене, споживач має право розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту одержання виправленого підтвердження. Якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Продавець може використовувати стандартну умову у договорі про можливість заміни товару в разі його відсутності іншим товаром. Така умова вважатиметься справедливою, якщо: 1) інший товар відповідає меті використання замовленого товару; 2) має таку ж або кращу якість; 3) його ціна не перевищує ціни замовленого товару. Про наявність такої умови у договорі споживач повинен бути повідомлений перед укладенням договору в порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені ч.ч.5-9 ст.12 цього Закону. Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв'язку з поверненням продукції. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на сайт інтернет-магазину Мобіллак - https://www.mobilluck.com.ua. Суд відмічає, що з вказаного позивачем сайту вбачається, що продавцем товарів є ФОП [PERSON] (ЕДРПОУ [NUMBER]). За даними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань дата та номер запису про проведення державної реєстрації вказаної фізичної особи-підприємця - 26.02.2018. Вказані дані та надані позивачем докази не дають суду підстави для висновку, що продавцем товару за номером замовлення 185760039 є саме відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мобіллак.нет». Як вбачається з виписки по платежу ПриватБанку, копія якої надана позивачем, сума в розмірі 12 429 грн. сплачена за покупку товару – техніку, «ВМ Фактор Бытовая», що також не надає можливості суду дійти висновку, що отримувачем коштів в означеному розмірі є саме юридична особа – відповідач. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Приписами статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Жодним наданим позивачем доказом не доведено факту виникнення між позивачем та відповідачем взаємовідносин споживача та продавця з приводу придбання позивачем на сайті інтернет-магазину Мобіллак, а саме https://www.mobilluck.com.ua, товару за номером замовлення №185760039 та сплати позивачем саме відповідачу за такий товар коштів в розмірі 12 429 грн. Отже, доказів порушення відповідачем прав позивача як споживача останнім до суду не надано, між тим судом були створені всі умови для реалізації позивачем свого права надання доказів, заявлення клопотання про витребування певних доказів тощо, в тому числі шляхом відкладення чергового судового засідання за клопотанням позивача для надання часу з метою з’ясування кінцевого отримувача грошових коштів в розмірі 12 429 грн. згідно з чеком від 10.05.2018. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ТОВ «Мобіллак.нет» не є належним відповідачем по справі. Суд враховує приписи ч.2 ст.51 ЦПК України, за якими, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Позивачем у визначені законодавцем процесуальні строки не було заявлено відповідне клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем. За викладених обставин, в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed