Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися з позовною заявою в якій просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідачка є донькою [PERSON] і не проживає більше п'яти років, точного місце проживання відповідачки не відомо, зв'язку з нею не підтримує. Відповідачка до суду не з'явилася про час розгляду справи належно за місцем реєстрації повідомлялася та повідомлялася про розгляд справи на сайті суду. Ухвалою судді від 29.03.2018 року відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження. Заслухавши пояснення позивачів, свідка, дослідивши матеріали справи суд находить позов, який підлягає задоволенню. Встановлено, що позивачі є співвласниками квартирою [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22.11.2006 року (а.с.10 ) та договору дарування від 18.11.2016 року (а.с.8). Відповідно до довідки КП «ЖЕО№ 3» № 939від 15.03.2018 року за адресою по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] , [PERSON], [PERSON](а.с.6). Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Будь-яких витрат на утримання квартири відповідач не несе, комунальні послуги не сплачує, що створює нам перешкоди у користуванні власністю. В зв'язку з тим, що за адресою власника зареєстрований відповідач тому позивачі в повній мірі не можуть розпорядитися своєю власністю, що обмежує їх право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, призводить до втручання в їх особисте життя. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст. 41 Конституції України громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому на праві особистої власності майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Право власника квартири використовувати помешкання для власного проживання закріплене у ст. 383 ЦК України. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право громадянина на користування належною йому квартирою закріплене і в ст. 150 ЖК України. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), як вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Факт відсутності відповідача в житловому будинку [ADDRESS] без поважних причин підтвердив свідок [PERSON] та зазначено в акті про не проживання завіреного начальником КП «ЖЄО №3» від 13.03.2018 року(а.с.5). Суд находить за можливе визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням . У відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачку. На підставі ст.ст. 310,317,319,383,ч.2 ст.386 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved