Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON], Головного управління національної поліції в Луганській області про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2870 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн., завданої внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.01.2017 року приблизно 16 години 00 хвилин шляхом обману у [PERSON] було викрадено мобільний телефон торгівельної марки «Microsoft» моделі «lumia 535». За даним фактом на підставі заяви позивача було відкрито кримінальне провадження № 12017130370000237 від 24.01.2017 року. Слідство проводилось слідчим ВП ГУНП в Луганській області [PERSON] Як встановлено слідством злочин було скоєно відповідачем [PERSON], [INFO], його провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, доведено. Під час судового розгляду справи № 428/7297/16-к було проведено товарознавчу експертизу № 36 від 24.01.2017 року (висновок знаходиться в матеріалах кримінальної справи) згідно якому злочинними діями [PERSON] було завдано матеріальну шкоду [PERSON] у сумі 2000 грн. Вказана шкода відшкодована не була. На теперішній час такий телефон коштує 2870 грн. Під час досудового слідства позивач неодноразово зверталася до слідчого Аббасової Ю.Ю. з заявою про те, що їй достовірно відомо, що викрадений телефон знаходиться у ломбарді та просила провести дії, направлені на вилучення телефону. Усі звернення слідчим були проігноровані. Тому позивач вважає, що бездіяльність слідчого призвела до втрати мобільного телефону. Крім того, неправомірними діями відповідача також було завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначились як негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання щодо збереження свого майна. Син позивача - [PERSON] пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення. Разом з тим, задля відновлення свого порушеного права, позивач була вимушена звернутись за правовою допомогою за правовою допомогою, сплативши за послуги суму 1500 грн. З огляду на викладене, позивач звернулася з даним позовом до суду. Сторони, повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не зявилися. Представника позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача ГУНП в Луганській області надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ГУНП в Луганській області матеріальної та моральної шкоди. Причини неявки відповідача [PERSON] суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно копії вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.04.2017 року у справі №428/7297/16-к [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1, 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України. Даний вирок набрав законної сили 23.05.2017 року. З тексту вказаного вироку вбачається, що 18 січня 2017 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, [PERSON], маючи раптово виниклий намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, повторно, під приводом тимчасового використання, попросив у [PERSON] мобільний телефон торгівельної марки «Microsoft», моделі «lumia 535», на, що останній погодився та передав, вказаний мобільний телефон [PERSON] В подальшому реалізуючи свій злочинний намір [PERSON] розпорядився мобільним телефоном на власний розсуд, а саме продав зазначений мобільний телефон, вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи № 36 від 24.01.2017 року, 2000 грн. Таким чином, своїми протиправними діями, [PERSON] завдав неповнолітньому потерпілому [PERSON]. майнову шкоду на суму 2000 гривень 00 копійок, а майном потерпілого розпорядився на власний розсуд. [PERSON], [INFO] є матірю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД №280197. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Аналізуючи викладене, вбачається, що неправомірними діями відповідача [PERSON] позивачу була заподіяна майнова шкода у сумі 2000 грн. Вказана сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з відповідача [PERSON] як з особи, яка своїми неправомірними діями, завдала шкоду майну позивача. Щодо стягнення моральної шкоди в сумі 1000 грн. суд зазначає наступне. Як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Разом з тим, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді. Аналізуючи викладене, вбачається, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] неповнолітньому сину позивача була спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості та образи. З огляду на викладене, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань позивача та її неповнолітньої дитини,

Outcome: partial