Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] селищної ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування. Позивачі свої вимоги обґрунтовують тим, що 30.04.2013 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться у смт. Цумань по вул. Б. Хмельницького, 14 Ківерцівського району Волинської області, який був побудований за час перебування його у шлюбі із позивачем по справі [PERSON], а тому належить їм на праві спільної сумісної власності. Позивачі є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON]. На даний час позивачі вирішили оформити право на спадщину належним чином. Однак нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Просять суд визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: смт. Цумань по вул. Б. Хмельницького, 14 Ківерцівського району Волинської області, як частку спільної сумісної власності, та на 1/4 його частини в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 30.04.2013 року, а за [PERSON] право власності на 1/4 частини вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 30.04.2013 року. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, згідно поданих заяв просять проводити розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у відсутності їх представника до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 квітня 2013 року помер [PERSON], що стверджується відповідним свідоцтвом серія І-ЕГ №143786 від 03.05.2013 року (а.с. 6), який перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачем по справі [PERSON] з 13.02.1972 року, відповідно до свідоцтва про одруження серія V-УР №241223 від 13.02.1972 року, актовий запис № 2 (а.с.7). З представлених документів, зокрема довідки виконавчого комітету [PERSON] селищної ради Ківерцівського району Волинської області № 1212 від 09.11.2016 року (а.с. 9), договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності (а.с. 13), проекту забудови земельної ділянки індивідуальним житловим будинком (а.с. 12) вбачається, що житловий будинок із господарськими будівлями був побудований позивачем [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі і являється спільною сумісною власністю подружжя. Згідно ст. 22 ч. 1 Кодексу про шлюб та сімю України та ст. 368 ЦК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Зі змісту ст. 1273 ч. 1 вбачається, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачі звертались до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця (а.с. 10). Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у смит. Цумань вул. Б. Хмельницького, 14 Ківерцівського району Волинської області, як частку спільної сумісної власності подружжя, та на 1/4 його частини в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 30.04.2013 року; а за [PERSON] право власності на 1/4 частини вищевказаного житлового будинку в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], який помер 30.04.2013 року.

Outcome: approved