Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

[PERSON] 04.04.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що 06.07.2015 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб та під час цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Повідомила, що на її утриманні також перебуває син від попереднього шлюбу [PERSON], тому їй одній важко утримувати двох дітей, забезпечувати їх всім необхідним. Пояснила, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, знаючи, що дитина потребує постійної батьківської уваги і допомоги, у тому числі значних коштів на його утримання. Зазначила, що відповідач офіційно не працевлаштований, хоча їй відомо, що він працює та має щомісячний дохід, отже він матеріально спроможний утримувати сина. Зауважила, що у [PERSON] немає інших утриманців, він є молодою, здоровою людиною, тому він може утримувати свою дитину. У звязку із тим, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 800 грн. на місяць, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення ним повноліття, а саме до 23.07.2033 року. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, однак подала попередньо до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність, у якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем його проживання (а.с.10), вдруге не зявився в судове засідання, причин своєї повторної неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи заперечень проти позову до суду не представив. Виходячи з наведеного суд дійшов висновку про можливість постановлення рішення в порядку заочного розгляду справи, так як згідно вимог ч.3 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши позовну заяву, дослідивши докази, суд доходить висновку, що спірні правовідносини врегульовані чинними на час їх виникнення та пред'явлення позову такими нормами закону. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Так, з копії свідоцтва про народження серії І-АМ №318575 (а.с.4) вбачається, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], на утримання якого позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача. Згідно довідки виконавчого комітету Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області від 03.04.2017 року №1281 (а.с.5) позивач [PERSON] проживає за адресою: [INFO], та до складу її сімї входить: син [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але проживає без реєстрації за вказаною адресою; та син [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], але проживає без реєстрації за вищевказаною адресою; діти знаходяться біля матері. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. На підставі наведених доказів в судовому засіданні встановлено наявність визначених матеріальним законом зобов'язань відповідача [PERSON] щодо надання утримання своїй неповнолітній дитині [PERSON], вказане позивачем невиконання у добровільному порядку яких відповідачем ні в який спосіб не спростовано, не представлено заперечень стосовно батьківства по відношенню до малолітнього [PERSON], а також відповідачем не повідомлено про незадовільний стан власного здоров'я чи про наявність у нього інших утриманців. За таких обставин вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своїй неповнолітній дитині, надто з огляду на відсутність будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно незадовільного стану власного здоров'я чи наявності на його утриманні інших осіб. Надаючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у заявленому розмірі в твердій грошовій сумі 800 грн. щомісяця, що на думку суду становитиме належне забезпечення потреб неповнолітнього сина з боку батька за відповідного обов'язку сторін щодо спільного надання утримання їх неповнолітній дитині, перевищуючи наразі половину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, серед іншого з огляду на обставини перебування малолітнього сина, вік якого наразі потребує постійного догляду за ним, саме на утриманні позивача разом з іншою неповнолітньою дитиною, що істотно обмежує її можливості у самостійному отриманні доходу, відтак визначаючи потребу збільшення обсягу участі відповідача у наданні утримання малотіньому сину, та не порушуватиме прав самого відповідача, перебуваючи в межах прожиткового мінімуму доходів працездатних осіб, яким той є, та вочевидь не перевищуючи половини встановленого законом розміру мінімальної заробітної плати, визначаючи відповідну спроможність відповідача до їх сплати. У відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору з розрахунку його початкової ставки щодо вимог майнового характеру на час пред'явлення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved