Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] 02. 04. 2015 року звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки по аліментних зобов'язаннях, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 15.07.1989р. по 05.12.1995р. Від спільного проживання у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 02 червня 1997 року Соснівським районним судом м. Черкаси прийнято рішення по справі № АЕ-155-97, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 20.05.1997 року до досягнення дитиною повноліття. 16 лютого 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси прийнято рішення по справі 2-173/11, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання повнолітніх дітей: доньки [PERSON], 1991 р.н. та сина [PERSON] 1990 р.н. починаючи з 10.08.2009 року і до закінчення навчання, але не більше як до 23 років. Зазначила, що з 01.09.2012 року по 31.05.2014р. відповідач має заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом АЕ-155 від 16.02.2010 року в розмірі 21 081,52 грн. та за виконавчим листом № 2-173 від 04.04.2011 року у розмірі 30553,36 грн., що підтверджується довідками Соснівського відділу ДВС Черкаського МУЮ. Заборгованість по аліментах за виконавчим листом АЕ155 від 16.02.2010 за період з 01.09.2012 р. по 31.05.2014р. з урахуванням неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення становить 30132,64 грн. та за виконавчим листом 2-173 від 04.04.2011р. за період з 01.09.2012 р. по 31.05.2014р. становить 81 164,10 грн. Враховуючи викладені обставини, посилаючись на положення статей 194, 196 СК України просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей у сумі 111 296,74 грн. за період з 01.09.2012 р. по 31.05.2014р. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання повторно за викликом суду не з'явився, не використавши наданого законом права на участь у судовому засіданні. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні посилаючись на тяжке матеріальне становище відповідача, наявність заборгованості по декільком виконавчим листам про стягнення аліментів, не погодилась зі способом обрахування пені, які застосувала позивачка, зазначала, що розмір неустойки за кожен місяць несплачених аліментів нараховується лише за 30 днів, а не за весь період несплати. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України), встановив наступне. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] в період з 15.07.1989р. по 05.12.1995р перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 05.12.1995р. актовий запис №911. Від шлюбу подружжя має дітей: сина [PERSON] [INFO], дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що 02 червня 1997 року Соснівським районним судом м. Черкаси прийнято рішення по справі № АЕ-155-97, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 20.05.1997 року до досягнення дитиною повноліття. 16 лютого 2011 року Соснівським районним судом м. Черкаси прийнято рішення по справі 2-173/11, яким вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на утримання повнолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO] починаючи з 10.08.2009 року і до закінчення навчання, але не більше як до 23 років. Судові рішення набрали законної сили та виконавчі листи по ним надіслані на примусове виконання до органу державної виконавчої служби. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки мають такі зобов'язання: виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної освіти, готувати їх до самостійного життя. Передача дітей на виховання одного із батьків не звільняє іншого від обов'язку батьківського піклування щодо них. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З розрахунків заборгованості, виданих державним виконавцем Соснівського ВДВС Черкаського МУЮ Петраковою В.А. слідує, що відповідач має заборгованість по аліментам за виконавчим листом АЕ-155 від 16.02.2010 року, станом на 23.10.2014 року (день повноліття дитини) 13 508,07 грн. за виконавчим листом № 2-173 від 04.04.2011 року заборгованість станом на 06.07.2013 року (день закінчення навчання дітей) становить 21 508,80 грн., загалом заборгованість за двома виконавчими листами складає 35 016,87 гривень. Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом № 2-173 від 04.04.2011 року в розмірі - 81164,10 грн., за виконавчим листом № АЕ-155 від 16.02.2010 року в розмірі 30 132,64 грн. За приписами закону пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати. Розрахунок пені вірно проведено позивачем за наступною формулою: (розмір заборгованості за аліментами за відповідний місяць х на 1% х на кількість днів прострочення). Згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Враховуючи, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального стану платника аліментів, суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, який не працює, має не сплачену заборгованість по аліментам, приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню до 35 000 гривень. Позивач за законом звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, тому згідно до вимог частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню 350 грн. 00 коп.

Outcome: partial