Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 22 листопада 2018 року звернулася до суду із вказаним позовом,в обґрунтування якої посилається не те, що останньому та його батькам [PERSON] та [PERSON] належить житлова квартира за адресою: [ADDRESS], по 1/3 частці кожному. Батьки [PERSON] 14 жовтня 1997 року розірвали шлюб, після чого батько виписався з квартири за вищевказаною адресою, але фактично продовжив в ній проживати. [PERSON] тимчасово перебуваючи на заробітках в с. Гнилиця перша Великобурлуцького району Харківської області [INFO] помер, після чого відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини житлової квартири за вищевказаною адресою, яку заявник фактично прийняв. На даний час заявник бажає оформити спадщину, але у зв'язку з тим, що батько на момент смерті не мав реєстрації, просить встановити факт спільного проживання з ним на час смерті останнього. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримала. Представник третьої особи [PERSON] у судове засідання не з'явився, у заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю. Вислухавши представника позивача, свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкоємцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с.8), рішення Кремінського районного суду Луганської області від 11 лютого 2016 року (а.с.12), свідоцтва про смерть (а.с.15) заявник [PERSON] є сином померлого [INFO] [PERSON]. Після смерті останнього спадкова справа не заводилася (а.с. 16). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19 вересня 2001 року (а.с. 13), технічного паспорту (а.с. 18-19) заявнику, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належить право власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS]. Шлюб між батьками заявника розірвано 14 жовтня 1997 року (а.с. 14). Актом встановлення фактичного місця проживання від 21 вересня 2018 року (а.с. 17) підтверджено, що станом на [INFO] [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS], разом з сином [PERSON] та колишньою дружиною [PERSON] Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що після розірвання шлюбу з чоловіком вони фактично продовжили спільно мешкати за адресою: [ADDRESS]. Чоловік працював на будівництві та часто виїжджав на заробітки в с. Гнилиця перша Великобурлуцького району Харківської області, де [INFO] помер. Вона з сином [PERSON] їздила його ховати. Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні також підтвердили факт проживання заявника та [PERSON] на час смерті останнього. Таким чином суд вважає встановленим факт постійного сумісного проживання заявника із [PERSON] на час смерті останнього в с. Гнилиця перша Великобурлуцького району Харківської області.

Outcome: approved