Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON], 14.09.2015 року звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Південспецатоменергомонтаж», Страхової компанії «Статус», Моторно-транспортного бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно якої просив стягнути солідарно з Страхової компанії «Статус», Публічного акціонерного товариства «Південспецатоменергомонтаж», Моторно-транспортного бюро України на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП 12.12.2013 року грошову суму в розмірі 27\~816,15 грн.; відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП 12.12.2013 року у розмірі 120\~000 грн. (а. с. 1-4) 01.12.2015 року позивач надав уточнену позову заяву, відповідно до якої просить стягнути солідарно з Страхової компанії «Статус», Публічного акціонерного товариства «Південспецатоменергомонтаж», Моторно-транспортного бюро України на його користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП 12.12.2013 року грошову суму в розмірі 40912,34 грн.: 1596,19 грн. витрати на лікування; 11500,00 грн. витрати на допомогу психолога; 27\~816,15 грн. витрати на відновлення автомобіля; відшкодування моральної шкоди, завданої ДТП 12.12.2013 року у розмірі 120\~000,00 грн.; судові витрати в розмірі 1000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 12.12.2013 року йому, водію автомобіля [NUMBER] було спричинено тілесні ушкодження в ДТП за участю вантажного автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] До ЄРДР 13.12.2013 року було внесено матеріали № 12013220280002411 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. На час скоєння ДТП власником автомобіля [NUMBER] було ПАТ «Південспецатоменергомонтаж». [PERSON] був робітником ПАТ «Південспецатоменергомонтаж». Як йому стало відомо, до подання позовної заяви, [PERSON] помер. Згідно страхового поліса № АС \\ 7320505 відповідальність власника автомобіля ПАТ «Південспецатоменергомонтаж» застрахована СК «СТАТУС». Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обєднанням страховиків, які здійснюють обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно висновку експерта № 3993-ая/14 від 10.12.2014 року у нього встановлено закрита тупа травма шиї з наслідками травма середньої тяжкості; закрита черепно-мозкова травма легке тілесне ушкодження. Після отриманих в ДТП травм, які були спричинені джерелом підвищеної небезпеки стан його здоровя істотно погіршився: на момент 16.06.2015 року лікарем встановлено, що стан його здоровя не покращується та його направлено для госпіталізації до Інституту патології хребта і суглобів імені проф. [PERSON] АМН України. Він продовжує лікування до цих пір: 05.02.2015 року його було оглянуто невропатологом та встановлено наслідки ЗЧМТ; 16.06.2015 року лікарем встановлено, що стан його здоровя не покращується та його направлено до госпіталізації до Інституту патології хребта і суглобів імені проф. [PERSON] АМН України. За час його лікування ним було витрачено грошову суму в розмірі 1596,19 грн., що підтверджується чеками на придбання ліків та медичними документами за призначенням лікаря. Розмір матеріального збитку, спричиненого належному йому автомобілю склала 27\~816,15 грн. згідно Висновку автотоварознавчої експертизи від 09.12.2014 року. Відповідачі СК «Статус» та ПАТ «Південспецатоменергомонтаж» відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатили. Внаслідок ДТП він не тільки зазнав матеріальної шкоди, а й моральної. У звязку з ДТП він потрапив до лікарні де проходив лікування наслідків аварії (на лікарняному після ДТП він перебував більше місяця, та потім ще постійно проходить лікування, зараз на жаль із скрутним фінансовим становищем не має змоги продовжити лікування). Наслідки ДТП погано вплинули на робочій процес та становлення колективу до нього, так як його роботу прийшлось виконувати іншим співробітникам. Після виходу з лікарняного, йому прийшлось заново адаптуватись в колективі та роботи яку він у звязку з отриманням травми не міг виконувати в повному обсязі якісно. За що неоднократне мав зауваження від начальників. До травми у нього таких зауважень не було. Що призвело до того, що він не отримав запропонованого до ДТП підвищення на посаду керівника супермаркету, ця посада була ним дуже очікувана та заробітна плата значно більше той, що він отримував. Йому потрібно санаторно-курортне лікування. Його автомобіль досі не відремонтований та зберігається на вулиці, що псує його та ще більше ускладнює його моральне становище. Моральну шкоду яку він зазнав оцінює в 120\~000,00 грн. Окрім цього, він був змушений звернутись за допомогою до психолога [PERSON], вартість послуг якого склала 11\~500,00 грн., що підтверджується прибутковими чеками. Для складання позовної заяви він звертався до юриста Авілової О.М., якій він сплатив грошову суму в 1000,00 грн., що підтверджується договором та копією квитанції. Оскільки йому завдано тілесні ушкодження джерелом підвищеної небезпеки під керуванням [PERSON] на автомобіль [NUMBER], який належить ПАТ «Південспецатоменергомонтаж», як наслідок завдано матеріальної та моральної шкоди, просить позов задовольнити. (а. с. 129-132) Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказавши, що доповнень до викладеного в вимогах немає та крім того пояснив, що в 2014 році він приїжджав до філії СК «Статус», де працівники компанії повідомили, що вони здали всі справи та СК «Статус» не має, у звязку з чим, листи, які він надсилав до СК «Статус» повертались із зазначенням «відсутність адресата за вказаною адресою». Представник відповідача ПАТ «Південспецатоменергомонтаж» вимоги не визнала, підтримала, викладені в письмових запереченнях пояснення, вказавши також, що вина водія [PERSON] не доведена. Вона не згодна з висновками трасологічної та товарознавчої експертиз. Автомобіль підприємства був застрахований в СК «Статус», та після ДТП вони звертались із заявою до СК «Статус», проте письмових доказів немає. (а. с. 111-114). Представник відповідача СК «Статус» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник МТСБУ в судове засідання не зявилась, надавши суду письмові заперечення проти позову, зазначивши про розгляд справи за її відсутності (а. с. 178-183). Суд, вислухавши пояснення зявившихся сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] є законними та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.12.2013 року близько 11-30 години, [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ-33023-418», д.р.н. АХ 7915 ВН завантажений, який належить ПАТ «Південспецатоменергомонтаж», рухався зі швидкістю 10 км/год. по проїзній частині по а/ш Київ-Харків-Довжанський в напрямку розташування м. Київ без пасажирів, допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21150 д.р.н. АХ 5305 АЕ під керуванням [PERSON] в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] тілесні ушкодження. Відповідно до повідомлення про підозру від 28.05.2015 року винесеної слідчим СВ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області [PERSON], [INFO] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 38) Постановою від 28.07.2015 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у звязку зі смертю підозрюваного (а. с. 42-43) Відповідно до відповіді з Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУ ДМСУ в Харківській області від 11.06.2015 року № 20/3822, [PERSON], [INFO], згідно інформації наданої ВДРАЦС по м. Харкову Харківського МУЮ значиться померлим (актова запис про смерть від 31.03.2015 року № 5330) (а. с. 39 зворотна сторона) Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.12.2013 року близько 11-30 год. [PERSON] працював водієм 2 класу в управлінні механізації ПАО «Південспецатоменергомонтаж» з 02 липня 2012 року по 31 березня 2014 року. На підставі ст. 38 КЗпП України був звільнений за власним бажанням (а. с. 39). Транспортний засіб, керування якого здійснював [PERSON] на момент ДТП, а саме ГАЗ 33023-418, д.р.н. АХ 7915 ВН, на праві приватної власності належить ВАТ «Південспецатоменергомонтаж», відповідно до свідоцтва про реєстрації ТЗ від 05.03.2008 року (а. с. 40 зворотна сторона) Полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.10.2013 року - ТЗ ГАЗ 3302314, д.р.н. АХ 7915 ВН був застрахований ПрАТ «СК «Статус» (а. с. 40). Судом встановлено, що жодна із сторін, а саме позивач та підприємство після ДТП із заявою про настання страхової події до СК «Статус» не звертались. Частиною 1\~ст.1187 ЦК України\~визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.ч. 2 і 5\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~\~\~\~\~\~ Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Посилання представника відповідача ПАТ «Південспецатоменергомонтаж» на те, що вина [PERSON] у скоєнні ДТП, яка мала місце 12.12.2013 року, не доведена оскільки належним доказом вини є вирок суду, а не постанова про закриття провадження, та підприємство під час розгляду кримінального провадження зовсім не було залучено до участі, тим самим останні не мали права на участь в проведених експертизах є безпідставними та судом до уваги не приймаються з огляду на наступне. Пунктом 4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 61\~ЦПК\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами\~Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року\~чи закриття кримінального провадження за правилами\~Кримінального процесуального кодексу України 2012 року\~не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 4155 від 21.05.2015 року зазначено, що в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля ГАЗ-33023-418 [PERSON] не відповідали вимогам п. п. 10.1 та 10.4 ПДР України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. В діях водія автомобіля ВАЗ-21120 [PERSON] в даній дорожньо-транспортній ситуації не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди(а. с. 32-37). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. Таким чином, судом встановлено, що вимога [PERSON] до ПАТ «Південспецатоменергомонтаж» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди є законною та обґрунтованою. Натомість, вимоги позивача про відшкодування шкоди з МТСБУ задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 41 п. 41.2 п. п. «а» Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі. Тобто, з аналізу даних приписів закону вбачається, що МТСБУ відшкодовує шкоду за водія (власника) транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, тобто на момент ДТП не мав чинного полісу страхування, що не відповідає дійсним обставинам справи. ПАТ «Південспецатоменергомонтаж» на момент ДТП мав договір страхування серії АС № 7320505, ПАТ «СК «Статус» існує, не виключена з реєстру ЄРДПОУ, відносно страхової компанії не порушена справа про банкрутство в силу приписів ст. 41.3 підстав для стягнення з МТСБУ матеріального збитку не вбачається (а. с. 40). Також, вимога позивача про стягнення з ПАТ «СК «Статус» матеріальних збитків задоволенню не підлягає, у звязку з не виконанням самим позивачем та ПАТ «Південспецатоменергомонтаж» вимог ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто несповіщення страховика про настання страхового випадку. Що стосується суми матеріального збитку, нарахованого [PERSON], суд виходить із наступного. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 12049 від 09.12.2014 року сума матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля ВАЗ-21150, д.р.н. АХ 5305 АЕ, на момент ДТП (12.12.2013 року), складає 23\~369,70 грн. (а. с. 17-26) Викликаний в судове засідання експерт [PERSON] пояснив, що в висновку експертизи та калькуляції вартості ремонту транспортного засобу маються розбіжності, однак вірною сумою слід вважати саме суму зазначену в висновках експертиз, яка складає 23\~369,70 грн. Відповідно до копій чеків (а. с. 44-48), виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] з діагнозом наслідки сочетанної черепно-мозкової травми (12.12.2013 року) був виписаний з подальшим курсом лікування (а. с. 140, 141, 142, 143, 144, 145, 146, 147) позивачем на лікування було витрачено 1596,19 грн. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №4, №16, № 32, №11 від 17.03.2014 року, 21.07.2014 року, 03.11.2014 року, 14.04.2015 року [PERSON] сплатив 11\~500,00 грн. на допомогу психолога, у звязку з поганим сном, головними болями, постійним відчуттям тривоги, тремтінням рук, депресією, переживання відносно втрати автомобіля та складнощі в особистому житті, та йому було надано 46 годин терапії (а. с. 135-138) Загальна сума матеріальної шкоди, завданої [PERSON] склала 36\~465 грн. 89 коп., яку необхідно стягнути з ПАТ «Південспецатоменергомонтаж» на користь позивача. Що стосується розміру моральної шкоди, суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~- моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується\~особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 30.04.2015 року № 3993-ая/14, позивачу внаслідок ДТП були заподіяні закрита тупа травма шиї з її наслідками це середнього ступеню тяжкості тілесне ушкодження; закрита черепно-мозкова травма це легке тілесне пошкодження (а. с. 27-31). Також судом встановлено, що внаслідок ДТП відбулось тимчасове порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, пов'язаних з необхідністю прибуття до лікаря, заподіяння позивачу ушкоджень здоров'я, які могли погіршити стан його здоров'я, що свідчить про заподіяння позивачу з вини відповідача моральної шкоди. При визначенні розміру такої шкоди суд враховує, надані докази про стаціонарне та амбулаторне лікування позивачем (а. с. 140-146) Обговорюючи доведеність позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди на суму 120 000 грн., суд, враховуючи наведені обставини та наявні докази на підтвердження заподіяної моральної шкоди, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині у розмірі 20 000 тисяч гривень, які підлягають стягненню з відповідача ПАТ «Південспецатоменерногомонтаж», вина якого у вчиненні ДТП встановлена в судовому засіданні та яке є заподіювачем цієї шкоди позивачу та повинен ії відшкодувати відповідно до положень ч.1\~ст. 1167 ЦК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК\~-\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому, з відповідача ПАТ «Південспецатоменергомонтаж» на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимоги щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 846,98 грн. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial