Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[PERSON] 16.11.2016 року звернулась із позовом до суду до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про поновлення її порушеного права користування житловим будинком шляхом припинення діяльності притулку по утриманню собак. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2016 року було відкрито позовне провадження та призначено судове засідання. 14.03.2017 року до суду подані заперечення відповідача [PERSON], в яких вона просить залучити до участі у справі як належного відповідача [PERSON], позов задовольнити частково та зобов*зати припинити порушення щодо утриманні собак відповідачів [PERSON] та [PERSON], в задоволенні позову до інших відповідачів відмовити, оскільки причетність їх для влаштування незаконного притулку для тварин відсутня. В обґрунтування своїх заперечень [PERSON] вказує, що [PERSON] орендує частину будинку, і він та [PERSON] тримають велику кількість в будинку собак та кішок, чим порушуються права сусідки [PERSON] В судовому засіданні 14.03.2017 року було залучено в якості відповідача [PERSON] та в якості третьої особи: комунальне підприємство «Центр поводження з тваринами», вирішено питання про виклик свідків, залучення доказів. 14.06.2017 року було прийнято уточнену позову заяву [PERSON], направлено сторонам копію позову. 20.10.2017 року до суду подана уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з-я особа: КП «Центр поводження з тваринами» про поновлення порушеного права, зобов*язання відповідачів припинити діяльність по утриманню собак, звільнення території, передачі тварин до центру про утриманню тварин. (а.с. 174-176 т.1). Ухвалою судді від 23.10.2017 уточнену позовну заяву [PERSON] залишено без руху. В судовому засіданні 29.11.2017 року було вирішено питання про прийняття уточненої позовної заяви [PERSON], направлено її копії сторонам. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2017 року у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору оренди та виселення відмовлено, позовна заява передана на реєстрацію. В обґрунтування своїх первісних та уточнених вимог позивач [PERSON] посилається на те, що на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 16.08.2006 року вона є власником 437/1200 частин житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], та проживає в даному будинку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а [PERSON] орендував цей будинок. В зазначеному вище домоволодінні відповідачі організували притулок для тварин, який є незаконним та існує з 2013 року. Протягом всього цього часу з домоволодіння відповідачів постійно чути собаче виття, скиглення, лай, шум, поблизу будинку та на всій вулиці відчувається неприємний запах, який виходить саме з зазначеного домоволодіння, від тварин. В даному домоволодінні постійно з'являються нові собаки, кішки. Відповідачі - мешканці будинку [ADDRESS], які утримують собачий притулок поводять себе агресивно, на запитання та зауваження погрожують фізичною розправою, незаконну діяльність не припиняють. Відповідно до висновку Київського ВП ГУНП в Харківській області від 30.06.2016 року за вказаною адресою знаходиться більше 100 собак та 70 кішок. Поблизу даного притулку на всій [ADDRESS] постійно чути неприємні запахи, атмосферне повітря забруднене, поруч з будинками на вулиці екскременти тварин, всюди наявний бруд, таким чином на сьогодні створені умови непридатні для проживання як в будинку [ADDRESS], так і на всій вулиці, в будинках, розташованих поруч. Відповідачі своїми діями порушують Наказ Державного комітету Ветеринарної медицини України №439 від 15.10.2010 року «Про затвердження Положення про притулок для тварин», відповідно до якого - Притулок розташовують від житлових будинків та будівель іншого призначення на відстані не менше ніж 300 м. Територія притулку має бути огороджена. У своїй діяльності Притулок повинен дотримуватися встановлених ветеринарно-санітарних, протипожежних вимог. Позивач зазначає, що вона неодноразово, протягом тривалого часу зверталась у різні інстанції з питанням щодо заборони притулку для тварин, до теперішнього часу питання жодним чином не вирішено, проблема й досі існує, що підтверджується письмовими відповідями на її адресу. За таких обставин, позивачка була вимушена звернутися з даним позовом до суду та просить поновити її порушене право на користування домоволодінням, оскільки не може ним користуватись із-за шуму, гаму, лаю, сморіду, який створюють собаки та кішки в домоволодінні за адресою: [ADDRESS]. В судовому засідання позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, для підтвердження обставин, на які вони посилаються, просили суд викликати та допитати свідків, надали фототаблицю, копію Положення, затвердженого Наказом №439 Державного комітету ветеринарної медицини від 15.10.2010 та інші докази. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні подала заперечення проти позовної заяви, в якій зазначає, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.05.2012, вона є опікуном недієздатного [PERSON] Між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди частки будинку від 04.03.2016 року, який станом на момент розгляду справи розірваний рішенням суду від 10.05.2018 року та згідно цього рішення постановлено виселити [PERSON], із її домоволодіння. Вказує, що вона ніякого відношення до собак та кішок, які знаходяться в будинку [ADDRESS] не має, і всіх тварин утримують [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник проти позовних вимог до даного відповідача заперечували, вказуючи про те, що [PERSON] є співвласником домоволодіння [ADDRESS] і її частка власності не є виділеною в натурі, і про укладення [PERSON] договору оренди вона не знала і дозволу не надавала. Пояснювала [PERSON], що ніякого відношення до утримання собак та кішок не має, і сама не може зайти в свій будинок, оскільки [PERSON], [PERSON] та інші особи, які там перебувають, їх не пускають у двір. Представник третьої особи - КП «Центр поводження з тваринами» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказуючи про те, що за зверненням [PERSON] вони неодноразово виходили до цього домоволодіння для перевірки стану тварин, яких там перебуває велика кількість, однак їх не пустили у двір і перевірити тварин вони не можуть, однак згодні їх взяти до Центру для належного утримання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та пояснював, що він є власником частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] з 2013 року, і в нього на утриманні в цьому домоволодінні знаходяться три його собаки та інші 16 собак та кішок, які утримуються в вольєрах в будинку та на подвір*і. Під час судового розгляду відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечував та вказував, що він орендує частину домоволодіння [ADDRESS] у [PERSON] згідно договору оренди від 04.03.2016 року. Станом на теперішній час за наявності рішення суду про розірвання договору оренди та його виселення, він з тваринами не виселився з домоволодіння, оскільки вважає, що в них з [PERSON] не завершені майнові відносини. Також, в судовому засіданні [PERSON] підтвердив про наявність на території домоволодіння [ADDRESS] 18 собак та 12 котів, які йому належать та яких він утримує у вольєрах та на території будинку та подвір*я у клітках. Проти вимог щодо порушення санітарних норм та неможливості проживати по сусідству із-за шуму, бруду, лаю, різкого неприємного запаху заперечував, вказуючи, що з собаками гуляє і вони не створюють неприємностей для позивача та сусідів по вулиці. Допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача на підтвердження вимог свідки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], підтвердили обставини, наведені в позовній заяві щодо наявності бруду, шуму, неприємного запаху від тварин з домоволодіння по [ADDRESS]. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником без реального виділу 437/1000 частки житлового будинку [ADDRESS], а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками без реального виділу сусіднього домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (а.с. 5-7). Згідно встановлених даних під час судового розгляду, [PERSON] уклав з [PERSON] договір оренди частки будинку без виділення в натурі за адресою: [ADDRESS] 04 березня 2016 року на 1 рік. Відповідно до представленого суду рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.05.2018 року договір оренди від 04.03.2016 року розірвано за позовом [PERSON] та виселено [PERSON] з частини будинку по [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Дане рішення набуло чинності 11.06.2018 року, звернуто [PERSON] до примусового виконання. Також, під час розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що в домоволодінні [ADDRESS] з 2016 року та по теперішній час знаходиться велика кількість собак та кішок, яких утримують відповідачі [PERSON] та [PERSON], що ними не заперечувалось і в судовому засіданні. Так, [PERSON] не заперечував в домоволодінні наявності його особистих 3 собак та інших 16 собак та кішок, а [PERSON] в судовому засіданні підтвердив про наявність в цьому домоволодінні його особистих 18 собак та 12 котів. Однак, як вбачається з наданих до суду доказів, у домоволодінні за адресою буд. [ADDRESS] знаходиться інша велика кількість собак та кішок. Так, відповідно до висновку Київського ВП ГУНП в Харківській області від 30.06.2016 року за адресою буд. [ADDRESS] знаходиться більше 100 собак та 70 кішок, контактна інформація щодо притулку знаходиться в мережі Інтернет на сторінці соціальної мережі «Фейсбук».(а.с. 8) Згідно з відповіддю Департаменту житлового господарства,№1573/0/90-15 від 17.04.2015, та №474/0/267-16 співробітниками КП «Центр поводження з тваринами» за даною було виявлено притулок домашніх тварин, встановити їх кількість та належність не виявилося можливим, оскільки власників будинку не має вдома, а реєстрація тварин (кішок та собак) за даної адресою взагалі відсутня, з боку домоволодіння відчувається неприємний запах, чутно гавкіт собак. (а.с. 9-10) Згідно відповіді Адміністрації Київського району Харківської міської ради №К-2-844/0/177-16-2165/0/189-16 від 20.05.2016 власники домоволодіння [ADDRESS] не допускають співробітників виконавчого комітету, уповноважених спеціалістів КП «Центр поводження з тваринами» на територію утвореного ними притулку для тварин для вивчення умов та законності їх тримання, у зв*язку з чим, було вжито заходів для вирішення питання про притягнення винних осіб за ст. 154 КУпАП за порушення Правил благоустрою у м. Харкові.(а.с. 11) Відповідно до листа Головного управління ветеринарної медицини у Харківській області №02.1-15/Д-10 від 05.04.2016 співіввласником домоволодіння [PERSON] не допущено уповноважених працівників до огляду умов тримання домашніх тварин за адресою буд. [ADDRESS], однак з його слів відомо, що утримується 16 голів собак різних порід в домоволодінні. (а.с.12) Згідно наданих до суду фотографій вбачається про наявність на подвір*ї домоволодіння [ADDRESS] великої кількості воль*єрів в декілька рядів вверх, в яких знаходяться собаки, клітки знаходяться більше ніж паркан з домоволодінням [ADDRESS]. Частиною 3 ст. 13 Конституції України встановлено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Відповідно до ч. 1 ст.50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров*я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Нормами ст.41 Конституції України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.293 ЦК України, передбачено право особи на повагу до житла і приватного життя, на безпечне для життя і здоров'я довкілля. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка порушує ці права особи, є незаконною і може бути припинена за рішенням суду. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Згідно до ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров'я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Стаття 152 ЗК України встановлює, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 15 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни при розробленні і використанні нових технологій, проектуванні, розміщенні, будівництві, реконструкції та технічному переобладнанні підприємств, виробничих об'єктів і споруд будь - якого призначення, плануванні та забудові населених пунктів, курортів, проектування і будівництві каналізаційних, очисних, гідротехнічних споруд, інших об'єктів зобов'язані дотримувати вимоги санітарного законодавства. Згідно п.3.25а, п.3.26 Державних будівельних норм «Містобудування. Планування і забудова міських сільських поселень» ДБН 360-92» (примітка5) вигрібні ями дворових вбиралень повинні бути виконані з конструкцій, які запобігатимуть фільтрації фекальних стоків у ґрунті; відповідно до санітарних вимог дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб. Відповідно до статті 3 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» - основними принципами охорони навколишнього природного середовища є: а) пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов'язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності; б) гарантування екологічно безпечного середовища для життя і здоров'я людей. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник квартири, житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При здійсненні права власності згідно із ст.319 ЦК України власник зобов'язаний дотримуватися вимог закону і моральних засад суспільства і не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Стаття 293 ЦК України гарантує право фізичної особи на безпечне для життя і здоров*я довкілля, на належні, безпечні і здорові умови проживання. Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду. Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови проживання. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» громадяни при здійсненні ,, будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров'я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов'язані вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в жилих будинках і прибудинкових територіях. Згідно ст. 22 Закону України згаданого Закону - забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення громадяни зобов'язані утримувати надані в користування чи належні їм на праві власності жилі, виробничі, побутові та інші приміщення, земельні ділянки і території відповідно до вимог санітарних норм. У процесі експлуатації виробничих, побутових та інших приміщень, споруд, обладнання, устаткування, транспортних засобів, використання технологій їх власник зобов'язаний створити безпечні і здорові умови праці та відпочинку, що відповідають вимогам санітарних норм, здійснювати заходи, спрямовані на запобігання захворюванням, отруєнням, травмам, забрудненню навколишнього середовища. Як передбачено статтею 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. Стаття 10 ЖК України визначає житлові обов'язки громадян, зокрема: громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Правила користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572. Як значено у п. З вказаних Правил використовувати житлові приміщення для провадження господарської діяльності промислового характеру заборонено. Згідно п. 13 Правил спори, що виникають під час користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, розв'язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку. Також, Правилами утримання домашніх тварин у м. Харкові, затверджених рішенням 14 сесії Харківської міської ради 5 скликання №164/07 від 04.07.2007 року встановлено, що власники тварин зобов*язані дотримуватись правил громадського порядку, норм співіснування, не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози безпеці людей, дотримуватись вимог Закону «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про ветеринарну медицину», «Про тваринний світ». У силу ст.ст.386, 391 ЦК України власник, права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов'язані з порушенням права володіння, та право на відшкодування заяв даної йому майнової та моральної шкоди. Під час розгляду даної справи, судом встановлено, що права позивача [PERSON] на користування своїм домоволодіння та на належні умови проживання з дотриманням всіх екологічних та санітарних норм були порушені з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON], які утримують в сусідньому домоволодінні [ADDRESS] велику кількість собак та кішок. Так, судом встановлено, що внаслідок перебування в цьому домоволодінні та на подвір*ї великої кількості тварин у відкритих воль*єрах та у вільному доступі порушені санітарні та екологічні норми, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Управління Держпродспоживслужби в м. Харкові № К/33/29-17 від 27.07.2016 року було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] утримується велика кількість собак, подвір*я між домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS] розділені глухим парканом, який має в деяких місцях діри, через які можуть проникати щури, миші, з-за паркану доносяться запахи, характерні для утримання м*ясоїдних тварин, привертають міх та інших тварин. Також, відповіддю Державної установи «Харківський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров*я України» № 31/5937 від 19.08.2016 року підтверджено, що в пробах атмосферного повітря біля території домоволодіння по [ADDRESS] та у дворі домоволодіння по [ADDRESS], де мешкає позивач [PERSON] вміст аміаку в 1,05-1,1 рази перевищує «Гранично допустимі концентрації хімічних і біологічних чинників в атмосферному повітрі населених місць»; виміряні значення еквівалентного рівня звуку перевищують гранично допустимі рівні (ГДР) на 2-7 дБА, максимального рівня звуку в одній точці (внутрішнє подвір*я, біля хвіртки житлового будинку) перевищують ГДР на 2 дБА, що не відповідає вимогам СН №3077-84 «Санитарные нормы допустимого шума в помещениях жилых и общественных зданий и на територии жилой настройки». Згідно відповіді Головного Управління ветеринарної медицини в Харківській області Управління ветеринарної медицини в м. Харкові №1279/29-11 від 21.11.2016 року при перевірці домоволодіння [ADDRESS] власники домоволодіння не вийшли, до домоволодіння не допустили, під час знаходження біля будинку було чутно собачий гавкіт від значної кількості тварин та відчутно різкий специфічний запах. Допитані в судовому засіданні свідки - сусіди по [ADDRESS] підтвердили також обставини щодо різкого запаху від тварин по [ADDRESS], значного шуму та лаю, як вдень та і вночі, неможливість відкрити вікна із-за запаху та лаю, неможливості гуляти з дітьми у дворі, наявність бруду та мишей і інших гризунів, які з*явились із-за собак біля домоволодіння [ADDRESS] та по всій їх вулиці. Таким чином, враховуючі всі ці встановлені судом обставини про наявність на території домоволодіння [ADDRESS] великої кількості тварин (собак та кішок), яких утримують саме відповідачі [PERSON] та [PERSON], що ними і не оспорюється та встановлені судом обставини щодо порушення санітарних, екологічних норм внаслідок утримання такої кількості тварин, суд приходить до висновку про порушення прав позивача на безпечне для життя і здоров*я довкілля, на належні, безпечні і здорові умови проживання саме діями цих відповідачів, а тому, в межах заявлених позовних вимог суд поновлює її право на користування своїм майном шляхом зобов*язання відповідачів [PERSON] та [PERSON] припинити діяльність по утриманню собак в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] та звільнення території домоволодіння від усіх собак, які знаходяться в даному домоволодінні та передачі вилучених собак до комунальне підприємство «Центр поводження з тваринами». В задоволенні позовних вимог [PERSON] до інших відповідачів - співвласників домоволодіння [ADDRESS]: [PERSON], [PERSON], [PERSON] суд відмовляє, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача діями цих відповідачів. Дані відповідачі не проживають в будинку [ADDRESS], не утримують тварин в цьому домоволодінні, і ці обставини не оспорюються іншими учасниками судового розгляду. У зв*язку з задоволенням позовних вимог з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial