overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернувся до суду з позовом, за яким, просив стягнути з ПАТ «Аеробуд» на свою користь заборговану заробітну плату в сумі 45213,88 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з роботи в сумі 31663,99 грн. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав пославшись на доводи і підстави викладені в заяві, та збільшив розмір вимог про стягнення середнього заробітку до 65732,84 грн. Відповідач свого представника в суд не направив, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень до позову не надіслав. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження, постановивши рішення на наявних доказах. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечував. Судом встановлено таке. З огляду на трудову книжку, [PERSON] з 14.09.2016 року працював в ПАТ «Аеробуд» на посаді начальника відділу інженерної підготовки будівництва. Наказом товариства від 10.02.2017 року № 31-К його було звільнено з роботи на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. На день звільнення ПАТ «Аеробуд» заборгувало позивачу заробітну плату за період з 14.09.2016 року по 10.02.2017 року в загальній сумі 45213, 88 грн., що підтверджено довідкою про доходи. Наявність цього спору вказує на те, що заборгованість не погашена. Тому, суд приходить до висновку, що ПАТ «Аеробуд» при звільненні [PERSON] з роботи порушено вимоги ст.ст. 47,116 КЗпП, за якими при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, а тому позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. Разом з тим, статтею 117 КЗпП України встановлено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Підпунктом 2 п.8 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995, встановлено, що у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на кількість робочих днів у розрахунковому періоді. Середньоденна заробітна плата [PERSON], відповідно до розрахунків, становить 400,81 грн., а кількість календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком становить 164 днів. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 65732,84 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку (400,81х164), без вирахування обов'язкових податків та зборів. Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю. За такого рішення, витрати у справі суд покладає на відповідача відповідно і на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. [PERSON] в суд не прибула, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки не повідомила, заперечень до позову не надходило. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 26 березня 2005 року, на що вказує свідоцтво про шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], яка народилася [INFO] року (див. свідоцтво про народження). За позовною заявою, шлюб розпався через несумісність характерів та поглядів на життя, з цієї причини сторони понад рік проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, майнового спору не має, поновлювати відносини сторони не бажають. Даних щодо спорів про місце проживання дитини, утримання дитини позовна заява не містить. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 квітня 2012 року між ними було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №47. Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю, просить його задовольнити з вищенаведених підстав. Відповідач, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України: суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 29 квітня 2012 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №47. Від шлюбу є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення та збереження сімї не можливе. Дані обставини підтверджуються: даними свідоцтва про шлюб сторін Серії І-БВ №103023 від 29.04.2012р., даними свідоцтва про народження дитини Серія І-БВ №184875 від 02.10.2012р. та визнаються сторонами. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх дитини [PERSON], [INFO], в сумі 3000 грн., щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, просила їх задовольнити за підстав викладених в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень до позову не надходило. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2010, в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. За поясненнями позивача, відповідач має мінливий але стабільний заробіток, проте останні два роки фактично не надає коштів на утримання сім'ї, в тому числі і на утримання дитини, сімейні заощадження, майно, зароблені кошти витрачає на азартні ігри та на задоволення власних потреб, що в кінцевому призвело до розпаду сім'ї (в провадженні суду перебуває позов [PERSON] про розірвання шлюбу). Статтями 180, 181, 184 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття та визначені способи утримання дітей, в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань в твердій грошовій сумі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів. Погоджується суд і з заявленим до стягнення розміром аліментів, оскільки він визначений з урахуванням вимог ст. 182 СК України. Таким чином, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить вимоги позивача обґрунтованими, їх розмір реальним і таким, що не суперечить закону, а тому позов підлягає задоволенню. За такого висновку суду, судові витрати у справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в сумі 3500 грн., щомісячно, з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] в судовому засіданні уточнила вимоги позову і просила визначити аліменти в сумі 1750 грн. на кожну дитину, на вимогах позову наполягала, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Позивач проти такого порядку розгляду справи не заперечувала. Судом встановлено таке. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з січня 2005 року по червень 2015 року, в шлюбі у них народилося двоє синів: [PERSON] - [INFO]., та [PERSON] - [INFO] За поясненнями позивача, відповідач вкрай рідко надає кошти на утримання дітей і в недостатньому розмірі, при цьому має хоч і мінливий проте стабільний заробіток, інших осіб якими має опікуватись не має, а відповідно має можливість надавати допомогу в заявленому розмірі. Статтями 180, 181, 184 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття та визначені способи утримання дітей, в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань в твердій грошовій сумі. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів. Погоджується суд і з заявленим до стягнення розміром аліментів, оскільки він визначений з урахуванням вимог ст. 182 СК України. Таким чином, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить вимоги позивача обґрунтованими, їх розмір реальним і таким, що не суперечить закону, а тому позов підлягає задоволенню. За такого висновку суду, судові витрати у справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулася до суду з позовом, за яким просила визнати свого сина та онуку [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Позов мотивовано тим, що відповідачі, хоч і зареєстровані за адресою квартири, проте з вересня 2003 року в ній не проживають, що в свою чергу створює позивачу, як наймачу, перешкоди в праві власності. Позивач вважає, що відповідачі втратили право на користування спірним жилим приміщенням, оскільки понад шість місяців не проживають в квартирі без поважних причин на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року відкрито провадження у даній справі. В зв'язку з відстороненням судді Святошинського районного суду м. Києва [PERSON]. було призначено проведення повторного автоматичного розподілу судової справи. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 28 вересня 2017р. за вказаний позов прийнято до провадження суддею Сенько М.Ф. Представники позивача [PERSON], [PERSON] на вимогах позову наполягали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] від себе та дочки [PERSON]проти позову заперечував, і пояснив, що вони не можуть користуватись квартирою через перешкоди з боку позивача. Представник третьої особи в суд не з'явилася. Судом встановлено таке. [PERSON] разом з членами своєї сімї: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - син , та [PERSON] - дочка на підставі ордеру № 6357 від 05.11.1987 року, виданого за рішенням виконкому Ленінградської районної ради м. Києва від 04.11.1987 № 605, вселились у трикімнатну квартиру [ADDRESS], житловою площею 42,98 кв.м. На даний час в квартирі проживають наймач [PERSON], [PERSON], та дитина останньої. [PERSON] зареєстрований за адресою квартири з 12.08.1993 року, а [PERSON] з 20.09.2001 року. Всупереч твердженню позивача на виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13.06.2017 р. відповідачів було вселено в спірну квартиру. Крім того, [PERSON] надав доказ сплати ним частини витрат на утримання житла. Разом з тим, пояснення відповідачів проте, що вони проживають в спірній квартирі не відповідає дійсності. Про це в судовому засіданні пояснили свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Проте, з огляду на пояснення свідків, попередні рішення у спорах між цими ж сторонами про той же предмет, вбачається, що відповідачі не можуть фактично користуватись квартирою через тривалий конфлікт [PERSON] з матірью та сестрою, заснований на особистій неприязні. За таких фактів, суд вважає, що застосувати до спору наслідки, передбачені ст.ст. 71, 72 ЖК України не вбачається за можливе, а тому в задоволенні слід відмовити, за необгрунтованістю. Судові витрати, за вказаного рішення, перерозподілу не підлягають.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений нею з [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, клопотала після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем проживання, заперечень до позову не надходило. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 25.08.1984 року, на що вказує свідоцтво про шлюб, (а.с. 4), від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони понад два роки шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відповідач розірвати шлюб через органи РАГСу не бажає, позивач поновлювати шлюбні відносини відмовляється. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Підлягає задоволення і клопотання позивача після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «[PERSON]», відповідно і на підставі ст. 113 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений нею з [PERSON] Ухвалою суду, на задоволення клопотання відповідача, сторонам було надано час на примирення. [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала і заявила, що примирення з відповідачем не досягнуто. Відповідач в суд не з'явився, про причини неявки не повідомив. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 13.10.2006 року, на що вказує свідоцтво про шлюб (а.с. 6), від шлюбу мають дочку [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с.7). За поясненнями позивача, сторони з грудня 2016 р. проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, майнового спору не має, спорів щодо місця проживання, утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Судові витрати у справі, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] Сторони подали заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому позивач на вимогах позову наполягав, а відповідач їх визнала і не заперечувала проти їх задоволення. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 29 вересня 2006 року, на що вказує свідоцтво про шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], яка народилась [INFO] (див. свідоцтво про народження). За позовною заявою, сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з матір'ю, спору щодо утримання, виховання дитини, майнового спору не має. Крім того, позивач вказав, що і він і відповідач фактично створили нові сім'ї. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Судові витрати позивач просив залишити за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

[PERSON] в травні 2018 року заявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 24.05.2018 року. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, а відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти задоволення його вимог. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 24.09.2014 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дитина за домовленостю сторін залишилась з матір'ю, спору щодо утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Судові витрати позивач залишив за собою, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] в травні 2018 року заявила позов до [PERSON], за яким просила розірвати шлюб, що був укладений між сторонами, та ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини сторін: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Провадження у справі відкрито відповідно до ухвали судді від 07.05.2018р. [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала заяву, в якій на вимогах позову наполягала просила слухати справу у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзив на позов не надав. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.07.2014 року, на що вказує свідоцтво про шлюб. (а.с. 6) В цьому шлюбі у них [INFO] року народився син [PERSON] (див. свідоцтво про народження). За позовною заявою, сторони близько двох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, син залишився з матір'ю та перебуває на її повному утриманні. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Згідно зі статтями 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, в тому числі і шляхом сплати аліментів визначених в частці від доходу платника аліментів. Наведене дає суду підстави прийти до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки. Тому, виходячи з віку дитини, того, що її мати не має самостійних доходів, та даних про особу їх батька, визнає, що розмір аліментів на утримання дітини позивачем визначено вірно. Отже, позов підлягає задоволенню відповідно до наведених вище висновків. Витрати у справі, за прийнятих рішень, суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] в травні 2018 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 11.05.2018 року. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, а відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення його вимог. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 19.03.2016 року, в цьому шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дитина за домовленостю з відповідачем залишилась з матір'ю, спору щодо утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Крім того підлягає задоволенню клопотання позивача про зміну прізвища на дошлюбне. Судові витрати позивач залишила за собою, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] в травні 2018 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, що був укладений між ними. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 08.05.2018 року. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій позов визнала, просила розглянути справу без її участі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву в якій позов визнав, просив розглянути справу без його участі. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в шлюбі з 06.10.2001 року, на що вказує свідоцтво про шлюб (а.с. 4), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, діти залишились проживати з матір'ю. Даних про наявність спору щодо утримання, місця проживання дітей, майнового спору, заява не містить. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання перерозподілу судових витрат не порушувались.

Outcome: approved