overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

[PERSON] 08.11.2016р. звернулася до суду з\~\~позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 18.08.2001р. вона\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають доньку -\~\~[PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинені у сторін з 30 жовтня 2016 року, через те, що відповідач зловживав спиртними напоями, порушував подружню вірність, часто був відсутній дома по декілька днів. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена\~\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутністю наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечую проти ухвалення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 18 серпня 2001\~\~року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 243. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з 30 жовтня 2016 року припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог\~\~частини 8\~статті 235 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу -\~\~«Вакулова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] 08.11.2017 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 1987 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 651. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалося. Сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. В сім'ї немає порозуміння. Сім'я розпалася і примирення не можливе. Позивач скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. За приписами статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Громадяни України [PERSON] та [PERSON] 25 квітня 1987 року зареєстрували шлюбу у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 651. Після одруження дружина змінила прізвище на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В судовому засіданні встановлено, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини, не проживають однією сім'єю та не ведуть сумісне господарство. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

[PERSON] 08.11.2017 року звернувся в суд з вищезазначеним позовом. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на пять днів з дня закінчення розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] 08.11.2019 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи позов тим, що відновлення шлюбних стосунків з відповідачем та подальше спільне з нею життя є неможливим. 22 листопада 2019 р. ухвалою Роменського міськрайонного суду було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 17 грудня 2019 р. ухвалою суду закрите підготовче провадження по цивільній справі і справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, в позові просив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, клопотань не заявляв. Відповідачка в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надіслала. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 04 жовтня 1997 року між сторонами Зарудянською сільською радою Роменського району Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , актовий запис № 2 (а.с. 4). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі зазначеного та враховуючи, що відповідач не направив до суду заперечень проти позову, суд приходить до висновку про його задоволення. Після розірвання шлюбу відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України відповідачці залишити прізвище « [PERSON] ». Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачену останнім суму судового збору 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] 08.11.2019 р. заявила позов, за яким просила стягнути з [PERSON] на її користь аліментів на утримання їх дитини [PERSON] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано тим, що відповідач всупереч закону не приймає участі в утриманні дитини. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 15.11.2019 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву відповідач не надав. Відповідач відзив на позов не надіслав, клопотання про розгляд справи в іншому порядку не надходило. За таких обставин, з урахуванням того, що у справі достатньо даних про та взаємини сторін, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах. Від позивача заперечень проти ухвалення такого рішення не надходило. Судом встановлено таке. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. За позовною заявою, сторони проживають окремо, дитина проживає з матір`ю і перебуває на її повному утриманні. Статтями 180, 181, 184 СК України встановлено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та визначено способи утримання дітей, в тому числі і шляхом присудження аліментів на дитину, в твердій грошовій сумі. За таких обставин та вимог закону, суд вважає, що позивач вправі вимагати покледення на відповідача аліментних зобов`язань в судовому порядку. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених вище висновків суду. Витрати у справі суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст.141 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

[PERSON] 08.12.2014 р. звернулась до Московського райсуду м. Харкова із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], вказавши в обґрунтування наступне. Вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від котрого мають дитину сина [PERSON]. Рішенням Московського районного суду м.Харкова 02.02.2011 р. шлюб між ними розірвано. З 2010 року син проживає разом з нею; батько дитини протягом цих років життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватись з ним та приймати участь у його вихованні; фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов*язків. Весь цей час син знаходиться на її утриманні. Тому, з посилкою на приписи Сімейного Кодексу України просить позбавити батька батьківських прав. Просила справу розглянути у її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; надав суду нотаріальну посвідчену заяву, в якої він позовні вимоги визнає та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Також просив розглянути справу у його відсутності. Представник Служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради позовні вимоги підтримав надав суду висновок про доцільність позбавлення батька батьківських прав та просив розглянути справу у його відсутності. Тому, суд розглянув справу у відсутності сторін, на підстави наданих доказів. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини … Як встановлено судом, [PERSON], [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2004 р. по 02.02.2011 р., від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджуються рішенням Московського райсуду м.Харкова №2-17516/10 про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини, які містяться в матеріалах справи. На цей час дитина проживає разом з матір*ю, що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервис». Як впливає з довідок Московської державній виконавчій служби ХМУЮ з 2011 р. по теперішній час відповідач аліментів на утримання сина не сплачує, від їх сплати ухиляється, має заборгованість по аліментам. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради №97 від 11.02.2015 р. визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні сина [PERSON], [INFO] Сам батько дитини (відповідач по справи) надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою. Відповідно статті 61 ЦПК України «обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.» З урахуванням викладеного, суд має підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

[PERSON] 08.12.2017 р. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду й до досягнення дитиною 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 22.11.2012року, який було зареєстровано Кам*яною селищною радою Вільнянського району, Запорізької області, України, актовий запис №36. Згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 червня 2017року, яке набуло чинності 13.06.2017року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач здоровий, офіційно ніде не працює, має мінливий і нерегулярний дохід, тому позивач просить стягнути з нього аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

[PERSON] 08 вересня 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що після смерті 06 грудня 2015 року її тітки [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: вул. Донецька буд. 115 м. Кремінна Луганської області, який тітка за життя заповіла їй. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але останній відмовив у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому просить визнати за нею право власності на вказане домоволодіння. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, в заяві на імя суду просять розглянути справу за їхньою відсутністю, проти позовних вимог не заперечують. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, проти позовних вимог не заперечує. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до\~ ч.1 ст. 1269\~ ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п. 23 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. . Докази, які надані до справи, свідчать про наступне. [PERSON], яка померла 06 грудня 2015 року (а.с. 5), на праві власності належав житлового будинку з будівлями та спорудами за адресою: вул. Донецька буд. 115 м. Кремінна Луганської області (а.с 10-13), який відповідно до заповіту (а.с. 6) за життя вона заповіла [PERSON] [PERSON] 10 червня 2016 року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]С, але того ж дня постановою приватного нотаріуса [PERSON] (а.с. 7-9) позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, тому її вимоги про визнання права власності на будинок є такими, що заслуговують на увагу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] 08 грудня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 17 грудня 2012 року помер його дядько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,70 га, що розташована на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, так як ним пропущений строк для прийняття спадщини. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин, дядько за життя не повідомив його про намір скласти заповіт на його користь, а тому йому не було відомо про те, що він є спадкоємцем померлого за заповітом. Крім того, з урахуванням того, що на час відкриття спадщини були спадкоємці за законом ближчого ступеня в порівнянні з ним, він вважав, що не має права претендувати на спадкове май но померлого. Про існування заповіту на його користь він дізнався лише через два роки після смерті дядька, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.14), відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.18), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області (а.с.4-5). Судом досліджені наступні матеріали справи: копія свідоцтва про смерть [PERSON]Й.(а.с.6), копія заповіту [PERSON] від 15 листопада 2012 року(а.с.7), копія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 27 листопада 2012 року(а.с.8), копія державного акта на право власності на земельну ділянку та додатків до нього(а.с.9-11), копії довідок Гандрабурівської сільської ради(а.с.12), лист нотаріуса від 06 грудня 2016 року на звернення позивача(а.с.13). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

[PERSON] 08 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи вимоги неможливістю відновлення шлюбних стосунків та збереження шлюбу з відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, в заяві до суду просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги визнала, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Мариненко». У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2014 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Сумській області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 091094, актовий запис № 245 (а.с.5). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені. Відповідач позов визнала повністю, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити «Мариненко».

Outcome: approved