Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] 12.10.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала наступним. [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], належний спадкодавцю на праві власності. Позивач є спадкоємцем майна померлої за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформила правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом померлої [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, представник третіх осіб - Глобинської районної державної адміністрації Полтавської області, Градизької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник третьої особи - відділу держгеокадастру у Глобинському районі в судове засідання не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направив. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв'язку встановив наступне. [INFO] померла [PERSON]. За життя - 12 травня 2010 року, вона склала заповіт, посвідчений секретарем Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за реєстровим № 60, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на день смерті, заповіла - [PERSON] (позивачу у справі). Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи №104/2016, заведеної після померлої [INFO] [PERSON], позивач прийняла спадщину за заповітом, в установлений законом строк, подавши до державної нотаріальної контори відповідну заяву. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Захарова О.Д постановою від 04 жовтня 2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту за адресою: [ADDRESS], було побудовано: житловий будинок літ. «А», веранду літ. «а», сарай літ. «Б», літню кухню літ. «В», сарай літ. «г», сарай літ «Г» - в 1950 році, колодязь питний літ. «К» - у 1955 році, сарай літ. «Д» - у 1970 році, огорожу №1. На час будівлі спадкодавцем будинку питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно до довідки №978, виданої 11.10.2016 року виконкомом Поргебівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідок № 979 та № 980 від 11.10.2016 року, виданої виконкомом Погребівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] належить житловий будинок з погосподарськими будівлями згідно запису в погосподарській книзі за №9 номер об'єкта погосподарського обліку 790-1 за адресою: [ADDRESS] і розташований на не приватизованій земельній ділянці розміром 0,25 га.. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в зв'язку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Глобинської РДА від 10.10.2016 року № 1217/02-04, будівлі розташовані в [ADDRESS], збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пп.10) п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року №868 підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду про визнання права власності на об'єкт нерухомого майна. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч.5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS], суд прийшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем, та не порушує прав чи інтересів інших осіб, зокрема, спадкоємців, які мали спадкове право на інше нерухоме майно. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved