Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі - «Відповідачі») про стягнення аліментів на непрацездатних батьків. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим управлінням пенсійного фонду України в м.Біла Церква №1958617266 та має посвідчення особи яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] . Єдиним доходом Позивача є пенсія за віком, яка станом на серпень місяць 2020 року складає 4 027,98 грн., що підтверджується довідкою про доходи №3774 2176 1552 5715, виданою Білоцерківським управлінням ПФУ в Київській області про те, що Позивач отримує пенсію в разі втрати годувальника. Станом на день звернення до суду інших джерел доходу у Позивача немає. Чоловіка, який би міг допомагати та підтримувати матеріально у Позивача немає оскільки, він помер. Позивач має: дочку [PERSON] , [INFO] , яка працездатна, дієздатна; сина [PERSON] , [INFO] , який працездатний, дієздатний; дочку [PERSON] , [INFO] , яка працездатна, дієздатна; дочку [PERSON] , [INFO] , яка працездатна, дієздатна. 18.01.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом було ухвалене рішення у справі №357/10220/20 за позовом [PERSON] , відповідно до якого Позивач визнана такою, що втратила право на корисування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , рішення суду набрало законної сили 19.02.2021 року. На даний час Позивач проживає у родича її покійного чоловіка - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Проте, за даною адресою Позивач не зареєстрована, у шлюбі з власником не перебуває, а тому юридично не має право на користування житлом за вказаною адресою, а проживає там виключно зі згоди [PERSON] . Отже, з огляду на те, що відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду 18.01.2021 року Позивач втратила право проживати за адресою [ADDRESS] , жодного іншого житла у власності не має і зважаючи на те, що за адресою [ADDRESS] проживає лише за доброї волі [PERSON] вона є такою, що не забезпечена житлом та не має упевненості, що у будь-який час вона не залишиться без постійного місця проживання. У такому разі змушена буде орендувати житло, але розмір пенсії не дозволить їй нести витрати по оренді житла, вартість якого у Білій Церкві становить від 2 500,00 грн. і вище (без урахування комунальних послуг). Окрім цього, Позивач має ряд важких захворювань, які потребують постійного лікування. Крім переліченого вище Позивач повинна забезпечувати себе достатнім харчуванням, купувати предмети одягу та взуття. Таким чином, зважаючи на відсутність у Позивача на правах власності чи правах користування житла, наявність захворювань, які потребують постійного лікування, відсутність інших доходів, окрім пенсії, вона потребує матеріальної підтримки та допомоги дітей, яку добровільно вони надавати не бажають. За таких обставин Позивач була вимушена звернутися до суду та просила стягнути з кожного з Відповідачів на утримання її, як непрацездатної матері, аліменти в розмірі по 500,00 грн. щомісячно. Ухвалою суду від 22.03.2021 року було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.40). У судових засіданнях Позивач свій позов підтримала. Пояснила, що до грудня 2016 року вона була співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . 28.12.2016 року вона подарувала свою 1/4 частку квартири дочці [PERSON] . Одночасно її покійний чоловік подарував свою 1/4 частку своєму пасинку, тобто сину Позивача - [PERSON] . Вони з чоловіком залишались там зареєстрованими та фактично проживали до смерті чоловіка - [INFO] . Після цього вона опинилася в скрутному матеріальному стані, оскільки після похорон чоловіка діти її покинули. Діти приходили сварилися з нею, говорили, що вона не має права проживати в квартирі, казали щоб вона вибиралась з квартири. Створювали складні умови проживання, казали, що квартира не її і вона не має права там жити. Діти не надавали і не надають її допомоги. Вона дізналася, що було рішення суду яким визнано її такою, що втратила право користування даною квартирою. Вимушена була неофіційно працевлаштуватися на роботу, втім, за станом здоров`я не змогла працювати. Вимушена була залишити свою квартиру та пішла жити до родича [PERSON] . Просила її позов задовольнити. У судових засідання представник Позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснила, що Позивач проживає у квартирі родича свого покійного чоловіка без будь-яких підстав, лише за усною згодою власника. Той у будь-якій момент може її виселити. Іншого житла не має, і змушена буде винаймати. При цьому вона приймає участь у витратах на утримання цього житла. Також Позивач має захворювання серця, гіпертонічну хворобу тощо. Перебуває під наглядом сімейного лікаря, кардіолога та невропатолога. Вона потребує на лікування, реабілітацію, вартість одного лікування приблизно 1 000, 00 грн. На одяг та харчування коштів не вистачає, оскільки пенсію вона отримує в розмірі лише 4 000,00 грн. на місяць. З часу як подано було позовну заяву деякі обставини змінились: Позивач знята з реєстрації за вказаною адресою по вулиці Грибоєдова , згідно з рішенням суду, іншого житла вона немає. Оскільки повнолітні діти зобов`язані утримувати своїх непрацездатних батьків, просила позов задовольнити повністю. У судових засіданнях Відповідач [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що він одружений, працює у ПП «ДАСК - центр» верстатником з 01.03.2017 року по цей час. Дійсно у 2016 році вітчим подарував йому свою частку квартири [ADDRESS] . При цьому, він сам оплатив всі витрати у нотаріуса. Крім того, за життя батька він кілька разів давав гроші на його лікування та давав продукти харчування. Після смерті батька він рік не міг потрапити до квартири, Позивач змінювала замки, з`ясувалося, що у неї є борги по оплаті комунальних послуг за квартиру. Коли вони дізналися, що мати вже не проживає у квартирі, вони вирішили здати квартиру. Він має на утриманні сина, який у цьому році поступив до вищого навчального закладу. У задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі, оскільки вважає, що позивачу він нічого не винний. У судових засіданнях Відповідач [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що працює в ТОВ «СільпоФуд» продавцем з листопада 2018 року, отримує заробітну плату 9000,00 - 10000,00 грн. на місяць. Вона проживає у квартирі, власником 1/2 якої вона є (придбала у 2016 році на свої кошти). Її шлюб було розірвано у 2016 році. Вона має двох дітей: сина, 2005 року народження, який проживає з батьком та дочку, 2012 року народження, яка проживає з нею. Її колишній чоловік аліменти на утримання дочки сплачує їй добровільно. У задоволенні позову просила відмовити, оскільки Позивач на такі аліменти не заслужила. У судових засіданнях Відповідач [PERSON] позов не визнала, у задоволенні просила відмовити в повному обсязі. Пояснила, що працювала в аптеці ФОП [PERSON] маркувальником, її заробітна плата складала близько 4800,00 грн. Позивач дійсно подарувала їй ? частину квартири у 2016 році, це було за її бажанням, але потім вона дізналась, що у Позивача великі борги. Коли помер вітчим вони поховали його за власні кошти в 2019 році. У неї є троє дітей: дочка, 2001 року народження, яка навчається у Білоцерківському аграрному університеті на 4 курсі; син, 1999 року народження, який закінчив навчання у виші та проживає окремо; син, 2006 року народження, який навчається в школі та проживає з нею. Один з дітей хворіє, вони зробили декілька обстежень, здають аналізи двічі на місяць, але хвороба не лікується, а її потрібно лікувати. В 2019 році Позивач пішла жити до іншої людини. Борги виросли, тому квартиру продали в лютому місяці 2021 року. Продавши квартиру, вони купили кімнату в гуртожитку, але оформили на себе. Позивачу було запропоновано жити в цій кімнаті, але вона відмовилась. Вона перебуває у шлюбі, чоловік працює охоронником у магазині у с.Чабани «Нова лінія». Проживає у квартирі, яку вони купили у 2001 році. У задоволенні позову просила відмовити, оскільки позивач як мати не дала їй нічого материнського. У судовому засіданні 20.09.2021 року Відповідач [PERSON] повідомила, що у зв`язку з продажем аптеки, де вона працювала, 31.08.2021 року її було звільнено. Наразі, вона не працевлаштована та доходу не має. На підтвердження вказаної обставини надала суду завірену копію трудової книжки, із якої убачається відповідний запис про звільнення. У судових засіданнях Відповідач [PERSON] позов не визнала. Пояснила, що проживає у квартирі, яка була придбана у 2016 році ї є її власністю. Має на утриманні сина 2009 року народження, але вже 6 років як розлучена. Колишній чоловік аліменти не сплачує. Вона працювала в теплиці ТОВ «Спецвод» на посаді подсібний робітник з окладом 3 050,00 грн., але вимушена була звільнитися. Стояла на обліку у міському центрі зайнятості. У судовому засіданні 20.09.2021 року Відповідач [PERSON] пояснила, що з обліку у центрі зайнятості була знята у зв`язку з тим, що відмовилася від двох запропонованих їй робіт. На цей час у неї є пропозиція по роботі, але вона офіційно ще не працевлаштована. У задоволенні позову просила відмовити з тих же підстав що й іншим відповідачам. 15.06.2021 року допитаний в судовому засіданні за клопотанням Позивача у якості свідка [PERSON] , пояснив, що знає Позивача, вона жінка його покійного брата [PERSON] , який помер в 2018 році. Вона залишилась без засобів для існування, потребує коштів. Також вона залишилась без житла, оскільки подарувала його дітям. Він прийняв її бо в неї немає де жити. У нього 1/2 частки в приватному будинку 29,6 кв.м., яка належить йому на праві власності, дві кімнати і кухня. Проживає Позивач тимчасово, без реєстрації, поки не знайде собі інше житло. Вона оплачує за комунальні послуги, за газопостачання, електроенергію в опалювальний період приблизно 400,00 грн. на місяць, а в неопалювальний 150, 00 грн. на місяць. До нього вона приїхала бо її вигнали з хати діти. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника Позивача та свідка, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим управлінням пенсійного фонду України в м.Біла Церква, серії [NUMBER] та має посвідчення особи яка постійно проживає на території зони посиленого радіологічного контролю, що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] від 13.07.1991 року (а.с.7, 8). Позивач отримує пенсію за віком, яка станом на серпень місяць 2020 року складає 4 027,98 грн., що підтверджується довідкою про доходи №3774 2176 1552 5715 від 15.12.2020 року, виданою Білоцерківським управлінням ПФУ в Київській області про те, що Позивач отримує пенсію в разі втрати годувальника (а.с.11). Позивач має дітей - Відповідачів: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] . [INFO] помер чоловік Позивача - [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 114). Позивач була зареєстрована та мала право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м.Біла Церква, індексний номер витягу 15.2-03/19613 від 24.11.2020 року (а.с.10). 18.01.2021 року Білоцерківським міськрайонним судом було ухвалене рішення у справі №357/10220/20 за позовом [PERSON] , відповідно до якого Позивач визнана такою, що втратила право корисування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , рішення суду набрало законної сили 19.02.2021 року. (а.с.111-112). Оскільки у відповідності до приписів ч.1 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, судом встановлено наступне. Відповідач [PERSON] працює у ПП «ДАСК - центр» верстатником з 01.03.2017 року по цей час. Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки про доходи від 27.04.2021 року, його заробітна плата за період з жовтня 2020 року по березень 2021 року склала 32700,00 грн. У 2016 році покійний чоловік Позивача - вітчим, подарував йому свою частку квартири [ADDRESS] . Відповідач одружений та має на утриманні неповнолітнього сина. Відповідач [PERSON] працює в ТОВ «СільпоФуд» продавцем з 01.112018 року. Відповідно да наявної у матеріалах справи довідки про доходи, заробітна плат за період з січня 2021 року по червень 2021 року склала 67766,11 грн. Вона проживає у квартирі, власником 1/2 якої вона є. Її шлюб було розірвано у 2016 році. Вона має двох дітей: сина, 2005 року народження, який проживає з батьком та дочку, 2012 року народження, яка проживає з нею. Її колишній чоловік аліменти на утримання дочки сплачує їй добровільно. Відповідач [PERSON] працювала в аптеці ФОП [PERSON] , санітаркою. Втім, 31.08.2021 року вона була звільнена з роботи за угодою сторін, що підтверджується належним доказом - копією трудової книжки, яку було надано у судовому засіданні 20.09.2021 року. Крім того, у неї на утриманні є троє дітей: дочка, 2001 року народження, яка навчається у Білоцерківському аграрному університеті на 4 курсі; син, 1999 року народження, який закінчив навчання у виші та проживає окремо; син, 2006 року народження, який навчається в школі та проживає з нею. Вона перебуває у шлюбі, чоловік працює охоронником у магазині у с.Чабани. Наразі, вона не працевлаштована, доходу не має. Відповідач [PERSON] має на утриманні сина 2009 року народження, шлюб розірвано. Її колишній чоловік аліменти не сплачує. Вона працювала в теплиці ТОВ «Спецвод» подсобним робітником з окладом 3 050,00 грн., але вимушена була звільнитися. На дату ухвалення рішення у справі вона не працевлаштована, доходу не має. Відповідно до приписів ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судових засіданнях вищевказані обставини не оспорювалися, визнавалися в поясненнях учасників справи, а суд не має сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. А тому, наведені вище фактичні обставини вважаються встановленими, не спростованими та доказуванню не підлягають. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» непрацездатними громадянами є особи, які досягли пенсійного віку. Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку. Позивач по справі досягла пенсійного віку, а тому є непрацездатною особою. Згідно з ч.1 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно з ч.2 ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Оскільки Позивач є пенсіонером - непрацездатною особою, не має власного житла, отримує символічну пенсію, то вона потребує матеріальної допомоги від своїх повнолітніх дітей. Втім, в силу приписів ч.1 ст.205 СК України суд має враховувати й матеріальний та сімейний стан сторін. А тому, суд приходить до висновку, що такі аліменти на користь Позивача можуть сплачувати лише відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] самі відносяться до соціально вразливої категорії осіб, оскільки втратили постійну роботу, мають на утриманні дітей, а тому сплата аліментів була би для них непосильним тягарем. У той же час, у випадку зміни їхнього майнового стану Позивач не буде позбавлений права звернутися до суду з аналогічним позовом до них, змінивши його підстави. У судовому засіданні 20.09.2021 року Позивач та його представник наполягали на ухваленні рішення за наявними у справи матеріалами. Таким чином, позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути з Відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Позивача аліменти на утримання у розмірі по 500,00 грн. з кожного. У частині позовних вимог до Відповідачів [PERSON] та [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» убачається, що від сплати судового збору звільняються Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з приписами ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стягнути з Відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі по 908,00 грн. з кожного. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права та на підставі поданих сторонами доказів. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial