Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позову зазначили, що 21.07.1998 року між [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідачами по справі було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , який було посвідчено на Одеській універсальній біржі «Вітязь». [PERSON] [INFO] помер. Після звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини, позивачам стало відомо, що договір купівлі-продажу не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак вони змушені звернутись до суду з позовом про визнання його дійсним. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 серпня 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачам право подати відзив на позов, а позивачам відповідь на відзив. В судове засідання позивачі не з`явились, разом з цим звернулась на адресу суд з заявою про слухання справи за їх відсутності, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та у разі відсутності відповідачів не заперечують з приводу заочного розгляду справи (а.с.40) Відповідачі в судове засідання також не з`явились, судом вживались заходи щодо їх належного та своєчасного сповіщення про час та місце розгляду справи, зокрема шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Заяв від відповідачів про розгляд справи за її відсутності або відзиву суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного. Згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98-535 від 21.07.1998 року укладеного на Одеській універсальній біржі «Вітязь» [PERSON] , що діяв також від імені та в інтересах [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] , що також діяла від імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] (а.с.10-11). Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований на Одеській універсальній біржі «Вітязь» відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу». В подальшому, позивачі зазначений договір купівлі-продажу квартири зареєстрували в КП ОМБТ та РОН про що зроблено запис 238-стр 54-кн 292 від 30.07.1998 року, що підтверджується відповідною відміткою на договорі купівлі-продажу. Згідно довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та прописку) № 715 від 24.04.2017 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 1998 року (а.с.14). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , свідоцтво про смерть видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 24.10.2019 р. (серія [NUMBER] ) (а.с.15). Судом встановлено, що позивачі проживають в спірній квартирі, сплачують комунальні послуги, що підтверджується квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг (а.с.16-27). Оскільки сторони виконали всі обов`язки за договором, позивачі просять визнати у судовому порядку правочин дійсним, оскільки позасудовому порядку вирішите це питання не можливо, зокрема, дана обставина перешкоджає позивачам здійснити дії пов`язані зі спадкуванням після смерті [PERSON] . Враховуючи те, що правовідносини між сторонами виникли під час дії Цивільного кодексу України 1963 року, тому мають регулюватися саме його нормами. Відповідно до ст. 153 ЦК Української РСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Разом з тим, згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» № 1957 XII від 10 грудня 1991 року в редакції, яка діяла на час укладання договору купівлі-продажу в 1998 році, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Угода вважалась укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та всі істотні умови даного договору сторонами були виконані, що підтверджується фактом проживання за зазначеною адресою саме позивачів по справі та те, що відповідачі за вказаною адресою зняті з реєстраційного обліку. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1998 році. При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги правомірні, підтверджені нормами ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року, що регулювала дані правовідносини на час укладення договору купівлі-продажу і підлягають задоволенню, оскільки позивачі придбали квартиру [ADDRESS] у свою власність у відповідачів, виконавши взяті на себе зобов`язання за договором купівлі продажу, а відповідачі в свою чергу виконали зобов`язання по передачі квартири позивачам та виїхали з житлового приміщення, знявшись за вказаною адресою з реєстраційного обліку. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. У зв`язку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення угоди, і така можливість фактично втрачена, правочин підлягав державній реєстрації і така реєстрація була проведена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивачів шляхом задоволення позову.

Outcome: approved