Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/9 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття, починаючи від дня пред`явлення позову до суду. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач проживає з позивачем та дітьми мінливо й так само бере участь у вихованні сина [PERSON] , матеріальну допомогу на його утримання надає неохоче, зазначає, що тих аліментів, які стягуються з нього за рішенням суду у справі №235/6961/15-ц на користь двох інших дітей, достатньо і для матеріального забезпечення сина [PERSON] . Ухвалою суду від 12.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.18). Позивач до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, на позові наполягає (а.с.29). Відповідач надав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/9 частини доходів не заперечує, просить справу розглянути за його відсутністю (а.с.30). Третя особа [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду не прибула, письмові пояснення не надала. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю її учасників. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.07.2010 (а.с.7); мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8-10). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.10.2008 у справі №2-3348/08 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , 2005 року народження, стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (а.с.11). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 09.09.2015 у справі №235/6961/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей, починаючи з 25.08.2015 (а.с.12). Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч.1 ст.180 СК України). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ст.182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182) Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.3 ст.182). Приписами ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Судом при розв`язанні спору враховується, що відповідач проти стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] не заперечує, про незадовільний стан свого здоров`я суд не повідомив, доказів на підтвердження того, що син [PERSON] проживає окремо від позивача і не знаходився/не знаходиться на її утриманні відповідачем не надано. Також суд враховує приписи ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», за якими загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на наведене, враховуючи рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, виходячи із зазначених у ст.3 ЦК України засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/9 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд зауважує, що відповідно до ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини; той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини; неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Рішення суду у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Враховуючи приписи ст.141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 908 грн.

Outcome: approved