Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (далі - відповідач, ПАТ «Єврогазбанк»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 20 000,00 дол. США та суму процентів за користування банківським вкладом в розмірі 498,70 дол. США. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 22.05.2012 року він уклав договір банківського вкладу № 286494 з ПАТ «Єврогазбанк», згідно умов якого відповідач відкриває позивачу депозитний рахунок та приймає від позивача грошові кошти на строк 371 день. Вказаний договір був пролонгований до 03.06.2014 року. Згідно умов договору позивач вносить готівкою або перераховує безготівковим шляхом, а відповідач приймає на відкритий позивачу рахунок грошові кошти в розмірі 20 000,00 дол. США. За використання грошових коштів відповідач сплачує позивачу проценти з розрахунку 10 % річних. На виконання умов договору 22.05.2012 року позивач вніс в касу ПАТ «Єврогазбанк» 20 000,00 дол. США. 30.05.2014 року позивач звернувся до ПАТ «Єврогазбанк» з письмовою вимогою про отримання вкладу та відсотків у зв'язку із закінченням строку дії договору, із зазначенням кореспондентських рахунків на які слід перерахувати грошові кошти. Проте, вимога залишена відповідачем без виконання. Станом на дату звернення з позовом депозитний вклад не повернуто та заборгованість відповідача по процентам становить 498,70 дол. США. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2014 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» про повернення банківського вкладу та процентів та справу призначено до судового розгляду. Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2014 року позов [PERSON] до ПАТ «Єврогазбанк» про повернення банківського вкладу та процентів задоволено повністю. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.10.2014 року заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2014 року було скасовано та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених в позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, зазначивши, що предмет спору відсутній, оскільки розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Єврогазбанк» та виплату вкладів здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 22.05.2012 року на між ПАТ «Єврогазбанк» (Банк) та [PERSON] (Вкладник) було укладено договір № 286494 банківського вкладу з фізичною особою, згідно умов якого Банк відкриває Вкладнику депозитний рахунок та приймає на зберігання грошові кошти в іноземній валюті, що надійшли від Вкладника, на строк 371 день (тобто до 28.05.2013 року). Згідно п. 1.2 та п. 1.3 договору, Вкладник вносить готівкою або перераховує безготівковим шляхом з власних поточних та/або депозитних рахунків, а Банк приймає на відкритий Вкладнику рахунок грошові кошти в розмірі 20 000,00 дол. США. За використання грошових коштів Банк щомісячно нараховує і щомісячно сплачує Вкладнику проценти із розрахунку 10 процентів річних. Як визначено у п. 2.1 договору, Банк зобов'язується по закінченню строку вкладу або в день повернення вкладу з інших підстав, передбачених цим договором та чинним законодавством України, повернути вклад через касу банку готівкою або перерахувати безготівковим шляхом на рахунок Вкладника згідно письмової заяви. Нараховувати та сплачувати Вкладнику проценти у відповідності до умов цього договору шляхом видачі готівкою через касу банку або перерахувати безготівковим шляхом на рахунок Вкладника згідно письмової заяви. Згідно п. 2.4 договору, Вкладник має право на отримання процентів по вкладу згідно умов договору. Відповідно до п. 3.6 договору, у випадку використання Вкладником свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1060 ЦК України, після подовження договору - проценти на вклад нараховуються, виходячи з процентної ставки за дострокове розірвання депозитного договору, що встановлена Банком на момент пролонгації договору для вкладів відповідного типу та на відповідний строк з дня останнього подовження строку договору. Згідно п. 3.5 договору, у випадку використання Вкладником свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1060 ЦК України, до закінчення строку дії договору, зазначеного в п. 1.1 договору, проценти на вклад нараховуються з розрахунку 1 процент річних за весь строк дії договору. Як визначено у п. 6.2 договору сторони дійшли згоди, що якщо Вкладник в день закінчення строку вкладу, визначеному у п. 1.1 цього договору, не з'явився до Банку для отримання вкладу (особисто або через уповноваженого представника) та/або не надав заяву про перерахування коштів з вкладного рахунку, договір продовжує свою дію на той самий строк і на тих самих умовах (вклад вважається пролонгованим) з нарахуванням відсотків за ставкою, що була встановлена Банком на момент пролонгації для вкладів відповідного типу та на відповідний строк. Подальше подовження договору здійснюється в тому самому порядку. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини. Згідно ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як визначено у ч. 1 та ч. 5 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивач на виконання умов договору № 286494 банківського вкладу з фізичною особою від 22.05.2012 року вніс грошові кошти в розмірі 20 000,00 дол. США, що підтверджується квитанцією від 22.05.2012 року № 61699 (а. с. 6). 29.05.2014 року [PERSON] направив на адресу ПАТ «Єврогазбанк» заву про повернення суми вкладу та виплату процентів шляхом перерахування на рахунок. Вказана заява була одержана ПАТ «Єврогазбанк» 30.05.2014 року (а. с. 7). Так, оскільки строк дії договору № 286494 банківського вкладу з фізичною особою від 22.05.2012 року становить 371 день та діє до 28.05.2013 року, враховуючи, що він автоматично продовжується на цей же строк на цих же умовах, якщо [PERSON] не одержить вклад на свою заяву, то станом на 30.05.2014 року договір продовжив свою дію та діяв до 03.06.2014 року. Проте, після звернення із заявою про повернення суми вкладу та виплати процентів, ПАТ «Єврогазбанк» умови договору не виконав та суму вкладу з нарахованими відсотками не виплати позивачу. Станом на 30.05.2014 року заборгованість ПАТ «Єврогазбанк» перед [PERSON] за договором № 286494 банківського вкладу з фізичною особою становить 20 498,70 дол. США, з яких 20 000,00 дол. США - сума вкладу, а 498,70 дол. США - проценти за користування вкладом за період з квітня по червень 2014 року, що підтверджується випискою по депозитному рахунку. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. ПАТ «Єврогазбанк» не надало належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе зобов'язань за договором № 286494 банківського вкладу з фізичною особою в повному обсязі. Твердження відповідача, що виплату коштів здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки запроваджено процедуру ліквідації ПАТ «Єврогазбанк», відтак, відсутній предмет спору, не приймаються судом до уваги, зважаючи на те, що на час розгляду справи запис про припинення ПАТ «Єврогазбанк» до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не внесено, кошти позивачеві відповідачем не виплачено, а порядок виконання рішення визначається на стадії виконавчого провадження. При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Разом з тим, згідно п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, а сторонами у договорі № 286494 банківського вкладу з фізичною особою визначено валютою договору долар США, відтак, позивач має право просить стягнути грошові кошти в валюті вкладу. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ «Єврогазбанк» на користь [PERSON] 20 000 дол. США депозитного вкладу та 498,70 дол. США процентів по вкладу, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як визначено у ст.. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а суд задовольняє позов повністю, то з відповідача в дохід Держави підлягають стягненню 2 847,47 грн. у відшкодування судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved