Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що 07.10.1992 року [PERSON] було видано ордер на сім'ю з чотирьох осіб (на [PERSON], дружину - [PERSON], двох дітей - [PERSON], [PERSON].) на право зайняття жилого приміщення в квартирі [ADDRESS]. У 2000 році [PERSON] забравши свої речі пішов з квартири, що призвело до розірвання шлюбу в 2001 році між останнім та [PERSON] Оскільки з 2000 року відповідач [PERSON] спірною квартирою не цікавиться, утриманням квартири займаються позивачі, а тому останні звернулися до суду та просять припинити право власності [PERSON] на ? частку квартири [ADDRESS] та визнати за набувальною давністю за позивачами право спільної сумісної власності на ? частку спірної квартири, яка належить [PERSON], витребувати з Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права на об'єкти нерухомого майна відомості щодо реєстрації права власності на [PERSON] квартири [ADDRESS]. 07.12.2015 року в судовому засіданні позивачами було подано уточнену позовну заяву, в якій останні просять припинити право власності [PERSON] на ? частку квартири [ADDRESS] та визнати за набувальною давністю за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на ? частку спірної квартири, яка належить [PERSON] і має наступні технічні характеристики: загальною площею 79,1 кв.м, жилою площею 44,2 кв.м, з яких 1а кімната - 12,6 кв.м (за планом 4), 2а кімната - 17,7 кв.м (за планом 3), зя кімната - 13,9 кв.м (за планом 2), кухня - 8,5 кв.м (за планом 5), ванна кімната 2,6 кв.м (за планом 7), вбиральня - 1,0 кв.м (за планом 6), коридор - 16,4 кв.м (за планом 1). В судовому засіданні представник позивачів підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] та її представник проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, місце судового розгляду судом повідомлявся за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення друкованого оголошення у пресі - газеті «Урядовий кур'єр», у зв'язку з чим, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Від представника третьої особи в особі голови ЖБК «Шовковик-13» надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи - Державної реєстраційної служби України до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 21.11.1982 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після чого прізвище «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]» (а.с.10). 07.10.1992 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів на підставі рішення загальних зборів ЖБК «Шовковик-13», було видано ордер [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб на право зайняття жилого приміщення, яке складається з трьох кімнат в квартирі [ADDRESS] (а.с.5). Пайові внески за спірну квартиру були внесені [PERSON] та [PERSON] в 1993 році, що підтверджується копією довідки від 19.08.2014 року (а.с.13). Частиною 6 пунктом «а» Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» №9, передбачено, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а після повної спати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 30.10.2001 року (а.с.11). В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] з 2000 року в спірній квартирі не проживає. Даний факт підтверджується складеними актами від 17.01.2001 року, 19.08.2014 року та копією справки від 26.03.2007 року (а.с.8,9,15). Згідно довідки форми №3 від 18.08.2014 року в квартирі [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (дочка) (а.с.7). Фактично в спірній квартирі проживають - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актом від 19.08.2014 року (а.с.9). В судовому засіданні представник позивачів та відповідач - [PERSON] просили суд звернути увагу на те, що заборгованість за житлово комунальні послуги повністю була сплачена [PERSON], [PERSON], [PERSON] Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.08.2015 року встановлено, що спірна квартира є спільною сумісною власністю [PERSON], [PERSON] та за останньою визнано право власності на ? частину квартири [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.40-42). Частиною 1 ст. 344 ЦК України, передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Таким чином, в судовому засіданні судом було встановлено, що позивачі більше десяти років добросовісно володіють спірною квартирою, сплачують за комунальні послуги, утримують її в належному стані. Більш того, відповідач - [PERSON] не цікавиться спірною квартирою, не сплачує комунальні платежі та не заявляє про порушення свого права на користування даною квартирою, а тому фактично відмовився від права власності на свою частку квартири. Таким чином, враховуючи, що в даному випадку наявні умови набуття права власності за набувальною давністю, а саме: добросовісність заволодіння майном, відкритість, безперервність та тривалість володіння, на підставі цього, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved