Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі - відповідач - 1), Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - відповідач - 2), в якому просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 65 521, 58 грн., витрати на проведення експертного автотоварозначого дослідження у розмірі 2 500, 00 грн. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 13.01.2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ-2103», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, [PERSON] . Винним у даній ДТП постановою Московського районного суду м. Харкова від 12.02.2019 у справі № 643/1015/19 визнано [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» згідно з полісом № АМ 2970233. Позивачем було направлено повідомлення про ДТП та заяву щодо здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП до ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», проте вказані вимоги позивача задоволені не були. У зв`язку з відсутністю будь-якої реакції страховика ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» на повідомлення про ДТП, [PERSON] з метою визначення розміру шкоди, завданої у наслідок ДТП, було укладено з суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] договір № 35/19 про надання послуг з автотоварознавчого дослідження від 21.03.2019 року. Про проведення огляду пошкодженого автомобіля експертом повідомлялися обидва відповідача. МТСБУ на своїй офіційній інтернет - сторінці розміщувало інформацію про те, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» позбавлено членства в МТСБУ та про можливість отримати в МТСБУ страхове відшкодування за зобов`язаннями цього страховика. [PERSON] після отримання від МТСБУ інформації про можливість отримати від МТСБУ страхове відшкодування за зобов`язаннями ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» 10.09.2019 р. подав заяву до МТСБУ щодо сплати страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс № АМ 2970233, виданий ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» разом з необхідним пакетом документів. Однак, 01.11.2019 року МТСБУ на своєму офіційному веб-сайті повідомило, що ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» розпочато процедуру ліквідації, відтак МТСБУ не має правових підстав для виплати будь-яких коштів за зобов`язаннями цього страховика до проведення процедури його банкрутства або ліквідаційної процедури у повному обсязі. Враховуючи викладене, на цей час жодної компенсації збитків, понесених у результаті ДТП, [PERSON] не було отримано ані від [PERSON] , ані від ТДВ «Страхове товариство «Домінанта», ані від МТСБУ. 01.02.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшов відзив від відповідача-1, відповідно до якого він просить суд відмовити у задоволені позовних вимог до нього у повному обсязі, оскільки 19 січня 2019 року між [PERSON] та ТДВ «СК «Домінанта» укладено поліс № АМ/2970233 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За цим полісом страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Цим полісом забезпечений транспортний засіб «ВАЗ-2103», реєстраційний номер [NUMBER] , та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 100 000, 00 грн. Згідно висновком експертного дослідження № 21 С від 17.04.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 13.01.2019 року, складає 65 521, 58 грн. Відтак, ліміт відповідальності перевищує вартість відновлювального ремонту. За таких обставин, саме відповідач-2 несе відповідальність перед позивачем з відшкодування завданих збитків. 08.02.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що відповідач-2 перебуває у стані ліквідації, має величезні заборгованості, у тому числі й перед бюджетом. З огляду на викладене, шанси отримати страхове відшкодування з відповідача-2 практично відсутні. У зв`язку з цим, позивач наполягає саме на солідарному стягненні з відповідачів завданої шкоди. У судовому засіданні року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та відповіді на відзив, просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача-1 заперечував щодо заявлених позовних вимог щодо відповідача-1 з підстав викладених у відзиві на позов. Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Статтею 223 Цивільного процесуального кодексу України визначені наслідки неявки учасника справі у судове засідання. Зокрема, згідно з частиною 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Відповідно до частини 2 статті 191 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. При цьому, відповідно до частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача-2. При цьому, судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі. Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. У судовому засіданні 19.05.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Фактичні обставини, встановлені судом. 13.01.2019 року у м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ-2103», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який виїжджаючи з дворової території на головну дорогу, не надав перевагу в русі автомобілю «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по ній та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. заподіяно матеріальну шкоду. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 12.02.2019 у справі № 640/1015/19 [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на 13.01.2019 року була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», що підтверджується відповіддю від НПУ та учасниками справи. Власником пошкодженого автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 21 С від 17 квітня 2019 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , 1996 року виготовлення, номер кузову [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП 13.01.2019 року, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та складає - 65 521, 58 грн. Вартість робіт з експертного автотоварознавчого дослідження складає 2 500, 00 грн., що підтверджується Договором № 35/19 від про надання послуг з автотоварознавчого дослідження від 21.03.2019 року та актом прийому-передачі робіт від 17.04.2019 року. Відповідно до полісу № АМ/7944792, код страховика 3, укладеного між ПАТ «НАСК «Оранта» та [PERSON] , страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 100 000, 00 грн., розмір франшизи 2 000, 00 грн., забезпечений транспортний засіб - «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , рік виписку 1996 року. 14.01.2019 року [PERSON] звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про отримання страхового відшкодування. Крім того, 21.01.2019 року [PERSON] звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» з повідомленням про ДТП. 21.01.2019 року [PERSON] звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» із заявою, в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 13 січня 2019 року у м. Харкові по вул. Валентинівська, буд. 40, за участю транспортного засобу «ВАЗ-2103», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Opel Astra», реєстраційний номер [NUMBER] , під керування м водія [PERSON] ПАТ «НАСК «Оранта» листом № 09-02-09/69-04 від 11.02.2019 року повідомила [PERSON] , що відповідно до наданих документів було з`ясовано, що цивільно-правова відповідальність винного в даній ДТП водія транспортного засобу «ВАЗ-2103», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована в ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» згідно з полісом № АМ 2970233, у зв`язку з чим страхове відшкодування він має право отримати в страховій компанії винної особи в даній ДТП. МТСБУ на своєму офіційному сайті повідомило, що компанія ТДВ СТ «Домінанта» втратила право укладати договори ОСЦПВ у зв`язку із втратою статусу асоційованого члена МТСБУ. Крім того, у своєму листі МТСБУ зазначило, що відшкодування за невиконаними зобов`язаннями страховика буде здійснюватися в межах залишку коштів компанії в фондах МТСБУ та згідно Порядку повернення гарантійних внесків страховиків до фонду захисту потерпілих у ДТП шляхом врегулювання страхових випадків. Прийом документів для отримання відшкодування за зобов`язаннями СТ «СК «Домінанта» буде здійснюватися в період з 15 червня 2019 року по 30 вересня 2019 року. 10.09.2019 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою, відповідно до змісту якої останній просив сплатити йому страхове відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Поліс № АМ / 2970233, термін дії з 20.01.2018 по 19.01.2019 року, виданий «СК «Домінанта». Листом № 3.1-04/38860 від 22.11.2019 року МТСБУ повідомило [PERSON] , що засновниками (учасниками) Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» прийнято рішення щодо припинення юридичної особи шляхом ліквідації. МТСБУ згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виконує зобов`язання страховика за внутрішніми договорами страхування у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований. За таких обставин МТСБУ на наразі не має правових підстав для повернення залишків коштів гарантійних внесків у Фонд захисту потерпілих шляхом врегулювання страхових випадків, оскільки стосовно ТДВ « СТ «Домінанта» здійснюється процедура ліквідації. У випадку, якщо ТДВ «СТ «Домінанта» буде визнано у встановленому Законом порядку банкрутом або до Єдиного державного реєстру буде внесено запис про припинення ТДВ « СТ «Домінанта», коштів та майна страховика не вистачить для задоволення зазначених вище вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика, МЬСБУ за вашою заявою поновить розгляд щодо здійснення регламентованої виплати. Крім того, на своєму офіційному сайті, у розділі «Новини», 01.11.20219 МТСБУ повідомило, що ТДВ «СТ «Домінанта» прийняло рішення про припинення своєї діяльності шляхом ліквідації. У зв`язку з чим зазначений колишній учасник МТСБУ перебуває у процесі припинення. У разі, якщо ТДВ «СТ «Домінанта» буде ліквідовано, то МТСБУ набуде повноважень з проведення регламентних виплат зі сплати страхового відшкодування за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених ТДВ « СТ «Домінанта». 17.07.2020 року [PERSON] звернувся до [PERSON] з вимогою щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» з 13 червня 2019 року перебуває в стані припинення, однак не ліквідовано. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Абзацом 2 пункту 22.1, пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з підпунктом «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на викладене, позивач повинен вимагати кошти за майнову шкоду зі страхової компанії, а у разі завершення процедури ліквідації Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» та внесення до реєстру відомостей про припинення товариства - від МТСБУ. Враховуючи викладене, а також те, що на даний час ще не завершена процедура ліквідації та не внесено до реєстру відомостей про припинення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», суд дійшов висновку, що позивач повинен вимагати страхову виплату лише з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 127/12199/15-ц (провадження № 61-30204св18), від 24 липня 2019 року у справі № 12722011/15-ц (провадження № 61-19440св18), від 14 серпня 2019 року у справі № 761/36287/16-ц (провадження № 61-34178св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 381/1625/14-ц (провадження № 61-25678св18). Щодо вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів суми витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 500, 00 грн., суд зазначає наступне. Пунктами 34.2, 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] повідомив Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про дорожньо-транспортну пригоду, однак страхова компанія не виконала вимоги вказаного Закону, у зв`язку з чим позивачем самостійно обрано експерта для визначення розміру шкоди, тому саме з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» підлягає стягненню ці витрати. Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи, не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18). За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача-2 пропорційно задоволеній частині позову. Що стосується витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Статтею 246 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. У резолютивній частині рішення суду вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат (пункт 5 частини 7 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України). За таких обставин, оскільки позивач відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України зробив заяву про те, що докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу будуть подані ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про витрати позивача на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial