Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання розпоряджень органу місцевого самоврядування нечинними, свідоцтв про право власності на домоволодіння недійсними та визнання права власності на майно, зобов'язання не перешкоджати в користуванні земельною ділянкою. В подальшому позивачі частково змінили предмет позову, заявивши вимоги про відновлення порушеного права та визнання права власності на нерухоме майно. Справа неодноразово розглядалась судами. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.03.2012 р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2010 р. та рішення апеляційного суду Одеської області від 24.11.2011 р. скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи позивачі частково змінили раніше заявлені позовні вимоги. Просили суд поновити їм строк позовної давності за заявленими позовними вимогами, захистити порушене право власності шляхом визнання недійсними примірників свідоцтв № 9 і № 10 про право власності на домоволодіння, виданих Приморською районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради 06.02.2001 р. на ім'я відповідачів та [PERSON] і [PERSON], які померли на час розгляду справи судом, у зв'язку із внесення в оспорювані примірники свідоцтв недостовірних відомостей щодо складу домоволодіння, на яке ці свідоцтва видані. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що вони, відповідачі та третя особа [PERSON] є співвласниками домоволодіння по [ADDRESS], що складається з двох багатоквартирних будинків літ. «А» і «Б», квартири в яких приватизовані наймачами і членами їх сімей відповідно до закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Розмір часток сторін в домоволодінні є наступним: позивачам на праві спільної власності належить 183/1000 частки, відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і третій особі [PERSON], яка є правонаступником [PERSON], - 127/1000 часток, [PERSON], [PERSON], [PERSON] - 127/1000 часток. Решта домоволодіння належить іншим співвласникам. Незадовго до звернення до суду з первинною позовною заявою у цій справі їм стало відомо із копій документів, виданих Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради і КП «Одеське міське агентство з приватизації житла» в іншій цивільній справі, що в примірники свідоцтв про право власності на домоволодіння від 06.02.2001 р. за №9 і №10, які знаходяться на руках у відповідачів і підтверджують їх право власності на частки в домоволодінні за вищеназваною адресою, неправомірно включено самочинно збудовані надвірні споруди: «ГДсарай, ЗМсарай, ВЛуборная, Жгараж, Нгараж и душ». Позивачі вважають, що у такий спосіб відповідачі намагаються незаконно закріпити за собою право власності на самочинно побудовані ними будівлі і споруди та право користування землями міста, на яких ці будівлі і споруди розташовані, чим порушують законні права позивачів на користування прилеглими до багатоквартирних будинків змеленими міста та власністю: 183/1000 частками домоволодінні, до яких входить розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку квартира під [ADDRESS], оскільки самочинно побудованими спорудами перекрито проїзд до будинку. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка одночасно на підставі довіреностей є представником інших позивачів, та її представник підтримали уточнені позовні вимоги. Просили суд поновити позивачам строк позовної давності для захисту порушених прав та задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, вказаних в позовній заяві, зазначивши, що відповідачі здійснили самочинне будівництво на землях комунальної власності, призначених для обслуговування багатоквартирних будинків по [ADDRESS]. Включення в оспорювані свідоцтва шляхом додрукування до первинного тексту самочинного побудованих споруд і будівель відбулось вже після видачі відповідачам органом місцевого самоврядування цих свідоцтв. Проти проведення заочного розгляду справи заперечували . Представник третьої особи «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради проти задоволення вимог позивачів не заперечував, надав суду для дослідження у судовому засіданні інвентаризаційну справу на домоволодіння по [ADDRESS], у якій зберігаються оригінали других примірників свідоцтв про право власності на дане домоволодіння, виданих Приморською райадміністрацією м. Одеси його співвласникам, зокрема, оригінали примірників свідоцтв про право власності на домоволодіння від 06.02.2001 р. під № 9 і під № 10. Відповідачі, інші треті особи без самостійних вимог, їх представники в судове засідання не з'явились , про час і місце слухання справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі і третя особа [PERSON] є співвласниками домоволодіння по [ADDRESS], яке згідно з правоустановчими документами в цілому складається з двох багатоквартирних житлових будинків літ. А, Б та надвірних споруд: К1 - сарай, К2 - літня кухня, К3 - баня. Квартири у вказаних багатоквартирних будинках приватизовані наймачами і членами їх сімей відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» . Розпорядженням Приморської райадміністрації Одеської міської ради від 18.09.2000 року за № 952 затверджено розрахунок ідеальних часток всіх власників квартир в домоволодінні по [ADDRESS], викладений у довідці ОМБТІ та РОН, та вирішено видати вказаними в цьому розпорядженні власникам квартир свідоцтва про право власності на частки в домоволодінні, яке в цілому складається з двох житлових будинків літ. А, Б та надвірних споруд: сараю літ. К1, літньої кухні літ. К2, бані - літ. К3. На підставі зазначеного розпорядження на ім'я позивачів Приморською райадміністрацією виконкому Одеської міської ради 21.09.2000 року видано свідоцтва про право власності на домоволодіння №?20, яким посвідчується їх право «спільної сумісної власності в рівних частках» на 183/1000 частки домоволодіння по [ADDRESS]. Відповідно до довідки ОМБТІ та РОН від 26.10.2000 року 183/1000 частки домоволодіння складаються з приміщень розташованої на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку квартири під [ADDRESS] і побудованих позивачами надвірних споруд К1, К2 , К3. Другого лютого 2001 р. Приморською райадміністрацією виконкому Одеської міської ради на підставі поданих від імені [PERSON] і [PERSON] (помер [INFO]) заяв, датованих 05.12.2000 р., прийнято розпорядження № 83 про видачу відповідачам та [PERSON] і [PERSON] ( померла [INFO]) замість свідоцтв про право власності на житло свідоцтв про право власності на частки в домоволодінні по пров. [ADDRESS], що складається з двох житлових будинків літ. А, Б і надвірних споруд: сараю літ. К1, літньої кухні літ. К2, бані літ. К3. Відповідно до вказаного розпорядження Приморською рай адміністрацією виконкому Одеської міської ради 06.02.2001 р. на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво № 9, яким посвідчено, що названим особам на праві «спільної сумісної власності в рівних частках кожному» належить 127/1000 часток домоволодіння за вищевказаною адресою. Згідно з дослідженим у судовому засіданні оригіналом другого примірника свідоцтва № 9 від 06.02.2001 р., який знаходиться в інвентаризаційній справі на домоволодіння по [ADDRESS] (аркуш 256), свідоцтво № 9 видано на домоволодіння за цією адресою, яке в цілому складається з двох житлових будинків літ. А, Б та надвірних споруд: сарай - літ. К1, літня кухня - літ. К2, баня - літ. К3 . На оригіналі другого примірника свідоцтва № 9 від 06.02.2001 р. проставлено запис про реєстрацію права власності за переліченими в ньому особами 08.02.2001 р. в кн. 347 пр-61-р 1042. Також на підставі розпорядження № 83 від 02.02.2001 р. Приморською райадміністрацією виконкому Одеської міської ради 06.02.2001 р. на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] видано свідоцтво № 10, яким посвідчено, що вказаним особам «в рівних частках кожному на праві спільної сумісної власності» належить 127/1000 часток домоволодіння по [ADDRESS], яке в цілому складається з двох житлових будинків літ. А, Б та надвірних споруд: сарай - літ. К1, літня кухня - літ. К2, баня - літ. К3. Зазначена обставина підтверджується оригіналом другого примірника свідоцтва про право власності на житло № 10 від 06.02.2001 р., дослідженого в судовому засіданні, який знаходиться в інвентаризаційній справі на домоволодіння по пров. [ADDRESS] ( аркуш 257). На цьому примірнику свідоцтва проставлений запис про реєстрацію права власності за вказаними в ньому особами 07.02.2001 р. в кн. 347 пр-61-р 1042. В той же час в копіях свідоцтв за № 9 і № 10 від 06.02.2001 р., які містяться в матеріалах даної цивільної справи і надані відповідачами на підтвердження права власності на домоволодіння, серед надвірних споруд, що входять до складу домоволодіння по [ADDRESS], вказані «ГДсарай, ЗМсарай, ВЛуборная, Жгараж, Нгараж и душ». Згідно з висновком №14917/03 експертного дослідження свідоцтв про право власності на домоволодіння від 26.10.2011 р., наданого Одеським НДІСЕ Мін'юсту України, первинний текст у свідоцтвах про право власності на домоволодіння № 9 від 06.02.2001 р. і № 10 від 06.02.2001 р., підписаних головою Приморської райадміністрації виконкому Одеської міської ради Олійником О. І., якими, відповідно, посвідчується право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 127/1000 часток домоволодіння по [ADDRESS] та право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 127/1000 часток цього ж домоволодіння, електрофотографічні копії яких надані для дослідження, був змінений шляхом додрукування до первинного тексту у графі «…складається» слів: «ГДсарай, ЗМсарай, ВЛуборная, Енавес, Жгараж, Нгараж и душ». Зазначений висновок експертного дослідження відповідно до ст. ст. 57, 58, 59, 64 ЦПК України є належним і допустимим письмовим доказом в цивільній справі. Відповідачі, не зважаючи на ухвалу суду, якою їх було зобов'язано надати суду оригінали свідоцтв про право власності на домоволодіння від 06.02.2014 р. за № 9 і № 10, фотокопії з яких знаходяться в матеріалах справи, вимоги суду не виконали, що дає підстави вважати поведінку відповідачів недобросовісним виконанням процесуальних обов'язків. Факт самовільного будівництва відповідачами у 2006 році на землях комунальної власності поряд з багатоквартирними будинками по [ADDRESS] перелічених вище надвірних споруд, а також факти зміни первинного тексту примірників свідоцтв № 9 від 06.02.2001 р. і № 10 від 06.02.2001 р., що були ними надані суду, шляхом додрукування до первинного тексту цих свідоцтв самочинно збудованих надвірних споруд встановлені рішеннями Приморського районного суду м. Одеси від 13.11.2012 р. в цивільній справі №2-415/11 та від 30.04.2013 р. в цивільній справі № 2-424/11 за позовами [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] та інших осіб про визнання права власності та встановлення порядку користування земельною ділянкою по пров. [ADDRESS]. Вказані рішення суду набрали законної сили. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За приписами ч. 1 ст. 376 ЦК України господарські та побутові будівлі і споруди, возведенні громадянином без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з грубим (істотним) порушенням будівельних норм і правил, є самочинним будівництвом. Особи, які здійснили таке будівництво не набувають права власності на самочинно побудовані господарські та побутові будівлі і споруди. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 09.06.1998 року №121, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02.07.2012 р. №327, та Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року N 7/5, яке втратило чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, встановлювали, що оформлення права власності фізичних осіб на об'єкти нерухомого майна провадиться з видючою свідоцтв про право власності місцевими органами державної влади або місцевими органами самоврядування на підставі встановленого законодавством переліку документів. Зазначені нормативні акти, Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин ( ч. 3 ст. 20 Закону), та в нині діючій редакції (ч.1 ст.17 Закону) не допускали і не допускають можливості внесення в правоустановчі документи на об'єкти нерухомого майна не обумовлених в них змін. Відповідно до ч. 1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що примірники оспорюваних позивачами свідоцтв про право власності на домоволодіння суперечать актами цивільного законодавства і порушуються цивільні права та інтереси позивачів. Відповідачі, використовуючи примірники свідоцтв № 9 і № 10 від 06.02.2001 р. про право власності на домоволодіння по [ADDRESS], в яких неправомірно додруковані самочинно побудовані ними надвірні споруди, перешкоджають позивачам в користуванні землями комунальної власності, розташованими за цією адресою і призначеними для обслуговування багатоквартирних будинків, в одному з яких находиться житлове приміщення (квартира [ADDRESS]), що входить до складу 183/1000 часток домоволодіння, належних позивачам, а також створюють їм перешкоди у користуванні цим житловим приміщенням. Згідно зі ст. 13 Конституції України кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу, до яких належить також земля, відповідно до закону. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною першою ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Суд вважає, що ефективним засобом захисту порушеного права позивачів є визнання недійсними оспорюваних ними примірників свідоцтв про право власності на домоволодіння від 06.02.2001 р. під № 9 і під № 10, які знаходяться у відповідачів і використовуються ними з метою підтвердження прав на нерухоме майно, в тому числі і самочинно побудовані надвірні споруди, неправомірно включені в ці свідоцтва шляхом додрукування до первинного тексту. Визнання судом недійсними примірників свідоцтв №9 і №10 від 06.02.2001 р. у зв'язку із внесенням в них недостовірних відомостей щодо складу домоволодіння, на яке видані ці свідоцтва, не порушує прав відповідачів. Вони на підставі оригіналів других примірників даних свідоцтв, що зберігаються у КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, можуть отримати їх дублікати, які не містять неправомірно додрукованого тексту. Суд також приходить до висновку, що вказані позивачами в позовній заяві причини пропуску строку позовної давності є поважними, тобто такими, що не давали їм змоги раніше звернутися до суду за захистом порушеного права власності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, що підлягає застосуванню у даному випадку відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Outcome: approved