Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

[PERSON] 08.04.2020 р. звернувся із позовом до відповідачів, просить стягнути за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання суми у розмірі 83 523,00 грн на відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що неправомірною бездіяльністю Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, правонаступником якого є Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), йому завдано моральної шкоди, що встановлено рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2019 р. у справі № 361/4506/19 за його скаргою на бездіяльність державного виконавця. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.06.2020 р. відкрито провадження в справі. Відповідачем Державною казначейською службою України подано відзив на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, надані в справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що протягом червня-листопада 2019 р. у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала справа № 361/4506/19 за скаргою [PERSON] на бездіяльність державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області та зобов`язання усунути порушення. [PERSON] звернувся із скаргою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Марченко Я.В., а також зобов`язати усунути порушення шляхом винесення постанови про зняття арешту з майна боржника та оголошення дозволу на його відчуження, посилаючись на те, що у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області перебуває виконавче провадження № 52266286 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2352/10, виданого 25.08.2010 р. Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення на користь [PERSON] на утримання [PERSON] аліментів; постановою державного виконавця від 04.10.2016 р. накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження через наявну, починаючи з березня 2014 р., заборгованість. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2019 р. скаргу задоволено, визнано протиправною бездіяльність державного виконавця Марченко Яни Володимирівни у відмові у скасуванні арешту, зобов`язано Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області усунути порушення шляхом винесення у виконавчому провадженні № 52266286 постанови про зняття арешту на все майно, яке належить [PERSON] , накладене на підставі постанови від 14.11.2016 р. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2019 р. внесені виправлення в абзац 3 резолютивної частини ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2019 р., зобов`язано Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області усунути порушення шляхом винесення у виконавчому провадженні № 52266286 постанови про зняття арешту на все майно, яке належить [PERSON] , накладене на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.11.2016 р. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт третій постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Згідно статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб. Означеною вище постановою Пленуму Верховного Суду України визначено, що відповідно до положень Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, та роз`яснено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, з яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставин, що мають значення для вирішення спору (пункти, третій, четвертий постанови). Позивач, звертаючись до суду із вимогами до відповідачів про стягнення 83 523,00 грн моральної шкоди, в позовній заяві стверджує, що моральна шкода полягає у погіршенні стану здоров`я, що негативно позначається на його функціональному стані під час виконання своїх службових обов`язків на службі та в повсякденній діяльності. Звертаючись з даним позовом, позивач посилається на те, що судовим рішенням встановлено факт протиправної бездіяльності Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, правонаступником якого є Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), втім вказаним судовим рішенням встановлено, що 04.10.2016 р. постановою старшого державного виконавця Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Гордієнко Н.І. накладено арешт на все майно, що належить боржнику, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу; що станом на день розгляду справи в суді підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, та на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду в якості письмових доказів: копії довідок Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 02.11.2018 р., 25.10.2019 р., які свідчать про проходження у означені дати обстеження у відповідному відділенні. Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 8 статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про стягнення за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання суми у розмірі 83 523,00 грн у відшкодування моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами, оскільки неможливо встановити причинний зв`язок між задоволенням скарги [PERSON] , поданої у порядку розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», і моральними стражданнями позивача (підвищення артеріального тиску, наявність головного болю, соціальна напруга в сім`ї). Надані довідки не можуть слугувати належними та обґрунтованим доказами, оскільки не підтверджують вимоги позивача, лише констатують факти проходження медичного обстеження [PERSON] . З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed