overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

[PERSON] 29 травня 2019 року звернулась до суду з вказаним позовом, у якому зазначала, що вона є власником квартири [ADDRESS] ; у якій зареєстрована її донька [PERSON] , але фактично з 1996 року не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, тому позивач просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування зазначеним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 18 липня 2019 року судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином через оголошення на офіційній сторінці Березанського районного суду Миколаївської області веб-порталу судової влади України та шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суду не повідомла. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 25 березня 1994 року (а.с.7), реєстрового напису БТІ від 25 березня 1994 року (а.с.7 на звороті), технічного паспорта на квартиру (а.с.8-9), довідки Березанської селищної ради від 15 травня 2019 року (а.с.10) позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , у якій зареєстрована [PERSON] , яка не проживає у вказаному житлі з 1996 року без поважних причин, що підтверджується актом обстеження Березанської селищної ради від 15 травня 2019 року (а.с.11) та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили обставини, викладені у позовній заяві. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач не проживає за адресою реєстрації більше одного року без поважних причин, вона втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] 29 травня 2019 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її батько [PERSON] помер [INFO] на тимчасово окупованій території в м. Луганську, причина смерті - дисциркуляторная енцефалопатія, атеросклероз сосудів головного мозку. Кремінський РВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території, тому з метою оформлення спадщини просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] . Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить справу розглянути за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 317 цього Кодексу заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] . є донькою громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця села Половинкине Старобільського району Луганської області (а.с. 4-11, 17). Згідно лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №20 від 19 січня 2019 року, виданої «Державною установою «Луганська міська багатопрофільна лікарня №3 «поліклінічне відділення» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 10), [PERSON] помер [INFO] , вдома за адресою: [ADDRESS] України, причина смерті - дисциркуляторная енцефалопатія, атеросклероз сосудів головного мозку. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим «Артемовським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції так званої «ЛНР», що знаходиться на тимчасово окупованій території (а.с. 11). Кремінський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі видачі медичного документу про смерть невстановленої форми на непідконтрольній українській владі території (а.с. 12). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, підтвердити наявність юридичного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав. Згідно приписів ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

[PERSON] 29 травня 2019 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстрований її син [PERSON] , але не проживає в ньому з 2010 року. У добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в заяві на ім`я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 травня 2019 року (а.с. 8-9), [PERSON] є власником будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 20 травня 2019 (а.с. 11), акту про встановлення фактичного проживання (а.с. 12) копії паспорту відповідача (а.с. 24-29) [PERSON] зареєстрований у якості члена сім`ї в будинку позивача за вищевказаною адресою, але фактично не проживає в ньому з 2010 року, є громадянином Російської Федерації. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у будинку позивача більше одного року, є громадянином Російської Федерації та має інше місце реєстрації в м. Норильськ Красноярського краю РФ, але у добровільному порядку з реєстрації у будинку позивача не знявся, у заяві на ім`я суду позовні вимоги визнає, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] 29 червня 2017р. звернулася з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі з 600 грн. на кожну дитину на 1200 грн. на кожну дитину. В обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Старокостянтинівського райсуду від 2015р. стягнуто аліменти на утримання спільних з відповідачем дітей у твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину. Разом з тим, вказана сума аліментів є недостатньою для утримання дітей та враховуючи збільшення розміру мінімальної заробітної плати -3200 грн. та середньої заробітної плати - 5519 грн., тому слід збільшити суму стягнення аліментів. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою до суду проте, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності. Відповідач звернувсь до суду з письмовою заявою до суду проте, що позовні вимоги визнає повністю, просить справу слухати у його відсутності. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Рішенням Старокостянтинівського райсуду від 22.04.2015р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у аліменти твердій грошовій сумі по 600 грн. на кожну дитину. Ці обставини визнані відповідачем, а тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Разом з тим, відповідно до положень ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин та відповідно до положень ст.192 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю та слід збільшити розмір стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] з 600 грн. на кожну дитину на 1200 грн. на кожну дитину та до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

[PERSON] 29 червня 2017 року звернувсь до суду з заявою про встановити факту смерті [INFO] року в м. Шахтарськ Донецької області її чоловіка [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що її чоловік помер на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати меддокумент про смерть та свідоцтво про смерть, які можуть бути прийняті відповідним відділом держреєстрації актів цивільного стану. В судовому засіданні заявниця підтримала заяву та просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - Старокостянтинівський РВДРАЦС Головного ТУЮ у Хмельницькій області звернувсь до суду з заявою про розгляд заяви у його відсутності, не заперечує проти її задоволення. Суд, заслухавши заявника, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 257 -1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. В судовому засідання встановлено, що [INFO] року в м. Шахтарськ Донецької області помер чоловік заявниці - [PERSON], [INFO]. Був похований [PERSON] в м. Шахтарськ Донецької області. Дані обставини підтверджуються поясненнями заявниці, показів свідка [PERSON], даними лікарського свідоцтва про смерть № [NUMBER] від [INFO] року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила, що чоловік її сестри [PERSON], [PERSON], помер [INFO] року в м. Шахтарськ Донецької області і там же був похований. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ [PERSON] 29 червня 2021 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи позов тим, що збереження та подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, сім`я розпалася, проживають окремо, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться, спору відносно майна немає. Позивач в судове засідання не з`явилась, в заяві до суду позов підтримала, просила його задовольнити, розглядати справу за її відсутності. Відповідач позов визнав, просив шлюб розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку відповідача, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26 січня 2013 року між сторонами Роменським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 10. В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені близько чотирьох років, спору про поділ майна немає, дитина проживає з позивачем. Відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

[PERSON] 29 червня 2021 року пред`явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 квітня 2007 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що спочатку вони жили непогано, у них народилося троє дітей, вони вели будівництво будинку у с. руське Поле у який згодом переїхали, однак, за останні роки відповідач почав поводитися безвідповідально, почав погано до неї відноситися, часто зловживав алкогольними напоями, влаштовував сварки під час яких ображав та принижував її, неодноразово намагався застосувати до неї фізичну силу та виганяв її з будинку. На її неодноразові пропозиції змінити свою поведінку та перестати зловживати алкогольними напоями не реагував, що призвело до того, що у січні 2021 року вона разом із дітьми була змушена переїхати проживати до своїх батьків. Фактично як сім`я вони більше двох років не проживають, так як у кожного була своя кімната, їхнє спілкування обмежене питанням виховання та утримання дітей, вони припинили ведення спільного господарства, що призвело до стійкого розладу подружніх відносин. Під час розгляду справи по суті позивачка [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за його відсутності. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі розгляд якої призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 23 вересня 2021 року на 13 год. 30 хв. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 21 квітня 2007 року від якого мають троє неповнолітніх дітей ( а. с. 4, 15). Із пояснень позивачки та заяви по суті справи видно, що сторони у січні 2021 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, позивачка із дітьми переїхала проживати до своїх батьків у м. Хуст. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON] 2 березня 2015р. звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебували у шлюбі і мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO].н., однак відповідач дочку не утримує, тому слід стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою проте, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, з вищенаведених підстав, справу слухати у її відсутності, проти заочного розгляду справи - не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явивсь хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних, доказів та за згодою позивача, ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO].н., однак батько матеріальної допомоги на її утримання не надає. Данні обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 18.10.2006р., даними свідоцтва про народження [PERSON], [INFO].н. [NUMBER] від 18.10.2006р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 180, 182, 183, 191 СК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

[PERSON] 2 жовтня 2017 року подала до суду заяву про визнання недієздатною її тітку [PERSON], [INFO]. У обгрунутування своєї заяви посилалася на те, що її тітка є інвалідом другої групи та протягом багатьох років страждає психічним захворюванням, через що потребує постійного стороннього догляду, оскільки не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними і тому над нею необхідно встановити опіку, призначивши їй опікуна. Під час судового розгляду заявник [PERSON] у підтримання заяви посилалася на викладені у ній обставини. Вислухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування про підтримання письмового подання, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 296 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Із свідоцтв про народження, паспортів громадянина України, довідки про склад сімї відомо, що [PERSON] є тіткою [PERSON] та членом її сімї (а. с. 3-4, 5, 6, 7). Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Із висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним захворюванням і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними та потребує опіки (а. с. 29-30). Згідно ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Орган опіки та піклування виконавчий комітет Чуквянської сільської ради внесла до суду подання про призначення опікуном [PERSON] її племінниці [PERSON] (а.с. 54). Призначення [PERSON] опікуном не суперечить інтересам [PERSON], так як вони перебувають у родинних відносинах і [PERSON] має можливість виконувати обовязки опікуна, оскільки має повну цивільну дієздатність та згідна на призначення її опікуном [PERSON] Обставин, які б виключали можливість призначення [PERSON] опікуном її тітки [PERSON], не встановлено. Згідно частин 6 та 7 статті 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за пятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

[PERSON] 2 квітня 2014 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що 20 січня 2014 року він придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], про що є відповідна розписка про отримання відповідачем коштів за будинок. Але до теперішнього часу нотаріально оформити договір купівлі-продажу сторони не оформили, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення та відсутній кадастровий номер на земельну ділянку і державний акт на право власності на неї, тому просить задовольнити його вимоги, визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на будинок. У судове засідання позивач не з'явився, в заяві на ім'я суду просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просила справу розглянути за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Згідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.16-20). [PERSON] згідно до розписки від 20 січня 2014 року отримав від [PERSON] гроші у розмірі 100 000 грн. за проданий ним житловий будинок [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] ухилилася від нотаріального посвідчення договору та не оформлено право власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, позивач не має можливості на теперішній час зареєструвати право власності на нього, тому суд не бачить підстав за яких не можливо задовольнити його вимоги.

Outcome: approved