Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] в лютому 2017 року заяви позов про стягнення з ФОП [PERSON] пені за неналежне виконання договору про надання послуг з розробки та впровадження інтернет-орієнтованого программного забезпечення № 08/19/02 від 19.08.2016 року, в сумі 12700 грн. [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач свого представника в суд не направив, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень до позову не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд знаходить за можливе постановити заочне рішення за наявних доказів. Судом встановлено таке. 19.08.2016 року [PERSON] (Замовник) уклав з ФОП [PERSON] (Виконавець) договір №08/19/02, за умовами якого Виконавець зобов'язався надати Замовнику послуги з розробки та впровадження інтернет-орієнтованого програмного забезпечення, а Замовник зобов'язався прийняти та оплати надані послуги. Додатком №1 до договору сторони визначили перелік послуг та термін їх надання в 40 календарних днів. На забезпечення договору з гідно з п. 3.2. договору позивачем сплачено відповідачу аванс в сумі 3000 грн. Факт передачі коштів оформлено розпискою, що долучена до договору. Оскільки послуги за договором в обумовлений строк не були надані позивач через свого представника адвоката Солдаткіна О.С. 06.02.2017р. надіслав на адресу відповідача вимогу про розірвання договору та про повернення авансового платежу і сплату 12700 грн. пені за порушення умов договору. Відповідач 10.02.2017 року повернув позивачу аванс, що підтверджується випискою з рахунку останнього., а від сплати пені відмовився. Наведене вказує на те, що сторони фактично розірвали договір, у звязку з тим, що відповідач не приступив до виконання договору, тобто у звязку з суттєвим порушенням умов договору. Разом з тим, в п. 7.3 договору сторони оговорили, що у випадку порушення виконавцем термінів надання послуг, він зобовязаний повернукти замовникові вартість сплачених коштів в якості авансу та сплатити штрафні санкції в розмірі 1% від суми договору за кожен день прострочення, тобто визначили неустойку (пеню) за спрострочення зобовязання в розумінні ст.ст. 549-551 ЦК України. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України). За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати від відповідача сплати пені відповідно до п.7 договору. Тому, перевіривши розрахунки позивача і знайшовши їх правильними, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню повністю. За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи мають бути компенсовані йому відповідачем, відповідно і на підставі ст.ст. 84, 88 ЦПК України. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved