Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

[PERSON] вернувся до суду з цим позовом мотивуючи тим, що 30.01.1996 року помер його батько [PERSON], у звязку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) площею 3,41 в умовних кадастрових гектарах, право на яку було підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0114204. Спадщину після смерті батька він прийняв, однак оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не може, оскільки нотаріус звернув увагу, що вказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після смерті спадкодавця. Просив визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 07.04.2016 року до участі в справі якості співвідповідача було залучено Буринську районну державну адміністрацію Сумської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, пояснивши, що позивач на день смерті проживав разом із спадкодавцем і прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, а інших спадкоємців немає. Разом з тим, при оформленні спадщини було встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай), з якоїсь причини був виданий вже після смерті батька позивача. У звязку з цим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Просив позов задовольнити. Представники відповідачів в задоволенні позову не заперечували, просили справу розглянути без їх участі, про що повідомили суд відповідними листами. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені докази та давши їм оцінку приходить до наступних висновків. Так, в судовому засіданні встановлено, що 30.01.1996 року помер батько позивача [PERSON], який мешкав в с. Бошівка Миколаївської сільської ради , Буринського району, Сумської області, у звязку з чим відкрилася спадщина, до якої ввійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності САПТЗТ «Прогрес» розміром 3,41 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку посвідчено сертифікатом серії СМ №0114204, яку прийняв його син [PERSON] - позивач по справі, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується показами представника позивача, свідоцтвом про смерть серії І-БП №314344, сертифікатом на право на земельну частку пай, інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю), рішенням Буринського районного суду від 04.03.2016 року, довідкою Миколаївської сільської ради (а.с.5-10). Разом з тим, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0114204 виданий Буринською районною державною адміністрацією 29.01.1997 року, тобто після смерті спадкодавця, що вбачається з листа нотаріуса направленого на звернення позивача (а.с.13). Однак право останнього на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON], будучи членом КСП, був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Прогрес» (а.с.11-12), але з невідомих причин вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий вже після його смерті. Так як право спадкоємця є похідним від права спадкодавця, з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог і необхідності захисту його права шляхом визнання за ним права на зазначену земельну частку (паї), що було посвідчено за спадкодавцем сертифікатом серії СМ №0114204.

Outcome: approved