Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

[INFO] помер [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4765 га, що знаходиться на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак із об'єктивних причин пропустив строк для прийняття спадщини, у зв'язку з чим нотаріус не може прийняти від нього заяву про прийняття спадщини, а тому за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом [PERSON] 22 січня 2018 року звернувся до суду. Ухвалою від 22 січня 2018 року (а.с. 19) відкрито підготовче провадження у справі. Позивач у підготовче засідання не з'явився, у п. 3 позовної вимоги просив розглядати справу за його відсутності (а.с. 4). Представник відповідача - сільський голова Морозівської сільської ради 05 лютого 2018 року подала до суду заяву (а.с. 21) про розгляд справи за її відсутності та про визнання позовних вимог. З врахуванням положень ч. 1 ст. 198, ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи обставину, що відповідач визнає позовні вимоги, і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд вважає за можливе на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у цій справі. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити, виходячи з наступного: [PERSON] помер [INFO] в с. Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 7). Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка, яка розташована на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 10). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч. 1 ст. 1223 ЦК України). Заповітом, вчиненим 26 жовтня 2007 року, [PERSON] земельну ділянку площею 2,4765 га, призначену для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що знаходиться на території Морозівської сільської ради, майновий пай заповів [PERSON] (а.с. 8). За даними сільської ради (зворот а.с. 8) та як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50897160 від 13.02.2018 (а.с. 29) заповіт від імені [PERSON] не змінено і не скасовано. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори своїм роз'ясненням № 461 від 16 листопада 2017 року (а.с. 11) відмовив [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через пропущення строків, встановлених для подання такої заяви. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). З довідки Морозівської сільської ради (а.с. 9) слідує, що на день смерті разом із спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки про наявність заповіту на своє ім'я дізнався лише у листопаді 2017 році, у зв'язку з чим звернувся до нотаріуса. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 50897148 від 13.02.2018 (а.с. 30) вбачається, що спадкові права після смерті [PERSON] ніхто не оформляв (спадкова справа не заведена). Суд вважає, що вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, практику Верховного Суду України, зокрема, постанову від 15 вересня 2017 року у справі 315/765/14-ц, а тому приходить до висновку, що відповідно до ст. 1272 ч. 3 ЦК України, а також враховуючи, вищевикладені докази та обставину, що відповідач визнав позовну вимогу і таке визнання позовних вимог відповідає закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Outcome: approved