Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

[PERSON] 19.09.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, при цьому зазначала, що 19.02.2016 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, в період шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. З часу розпаду сімї відповідач матеріальної допомоги на тримання доньки не надає, а тому просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач надала письмову заяву в якій уточнила позовні вимоги, та просила стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття дитини. Додатково повідомила, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, її середньомісячний дохід становить близько тисячі гривень, стан здоровя її та дитини задовільний. При цьому просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Справу розглянуто за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого про час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ч.5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Суд оголосивши заяву позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, - [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Курган) [PERSON], [INFO], уклали шлюб 19.02.2016 року, про що зроблено актовий запис № 99 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції (а.с. 5). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов'язаний нести витрати на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин [PERSON] зобовязаний утримувати доньку [PERSON] до досягнення нею повноліття. Вказаний обовязок є безумовним. Враховуючи, що фактично піклуванням дитини займається позивачка, то вона має право на отримання від відповідача аліментів на утримання їх доньки. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічні розяснення містить п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вимог статей 182 СК України та обставин встановлених під час судового розгляду суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2017 року і до її повноліття, тобто до 24.08.2034 року. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» складає 640 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 141, 150, 180-183, 184 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 224-225 ЦПК України, суд

Outcome: approved