Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що між ним, [PERSON], та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено договір позики, згідно якого він передав останньому грошові кошти у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп., про що було 01 липня 2011 року видано письмову розписку у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON]. Строк повернення позики відповідно до розписки зазначався до 31 жовтня 2011 року. З метою досудового врегулювання даного питання, позивач неодноразово вимагав повернення боргу, однак відповідач тільки обіцяв повернути борг, але до цього часу так його і не повернув. У зв'язку з невиконанням Відповідачем зобов'язання щодо повернення грошових коштів позивачу, останній вимушений звернутись до суду із вимогами про повернення боргу у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. та судового збору у розмірі 800(вісімсот) грн. 00 коп. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить здійснити розгляд справи без його участі за наявними матеріалами, а позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.11). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить його підпис в рекомендованому повідомленні підприємства поштового зв'язку про вручення поштового відправлення (а.с.10). У відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлені такі обставини справи та визначені виниклі відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 01 липня 2011 року відповідач - [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошову суму у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп., про що склав власноруч написану розписку у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON]. Зі змісту вказаної розписки вбачається, що відповідач зобов'язався повернути вказану грошову суму до 31 жовтня 2011 року (а.с.5). За змістом ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути пред'явлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено договір позики, за умовами якого відповідач зобов'язувалася прийняти позику, та повернути позику у визначений договором строк. Доказів повернення вказаної грошової суми позивачеві матеріали справи не містять. За правилами ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, встановленому договором. У відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За вказаних обставин та вимог чинного законодавства, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача суми грошових коштів, що були отримані відповідачем згідно вказаного договору позики у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з'явився, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Також, на підставі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, присуджує з другої сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved