Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернулася до Кремінського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви зазначається, що заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак фактично постійно проживав зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] чоловік заявника [PERSON] помер і після його смерті залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 23.04.2019 заявник, яка є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки вона пропустила передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини і водночас нею не було надано документів, які б підтверджували факт сумісного проживання з чоловіком на час його смерті. У зв`язку з цим заявник просила суд встановити факт його постійного проживання на час відкриття спадщини зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що необхідно заявнику для оформлення спадщини після смерті останнього. У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заявлені вимоги та надали суду пояснення, зміст яких повністю збігається зі змістом заяви. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, т.в.о. старости с. Бараниківка - спеціаліст Красноріченської селищної ради Кремінського району Луганської області Харламова І. надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що проти заяви не заперечує та просить розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що із заявником вони перебувають у дружніх стосунках. Починаючи з 1976 року заявник та її чоловік [PERSON] до смерті останнього весь цей час проживали за однією адресою: [ADDRESS] . Заявник та [PERSON] від цього шлюбу мали сина, який помер в ранньому віці невдовзі після смерті чоловіка заявника. Заслухавши заявника, її представника та свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Перевальськ Луганської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .27 грудня 1975 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у віці 56 років в с. Бараниківка Кремінського району Луганської області (а.с. 5-7, 9, 10). Із пояснень заявника та свідків у судовому засіданні вбачається, що від цього шлюбу вони з чоловіком [PERSON] мали сина [PERSON] , який помер [INFO] у віці 29 років у с. Бараниківка Кремінського району Луганської області (а.с. 9). Із акту щодо місця реєстрації померлого [PERSON] від 27.05.2019, складеного депутатом Красноріченської об`єднаної територіальної громади с. Бараниківка Кремінського району Луганської області Давиденко А.О. за участю свідків-сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак зі слів свідків проживав разом зі своєю дружиною у спільній квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Зазначені обставини також підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] проживав за вказаною адресою разом зі своєю дружиною [PERSON] з 1976 року і по день смерті чоловіка останньої. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.08.1994 квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (а.с. 13). Таким чином, після смерті чоловіка заявника [PERSON] відкрилася спадщина на зазначену житлову квартиру. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Із постанови державного нотаріуса Рубіжанської державної нотаріальної контори Коваленко Г.П. № 149/02-31 від 23.04.2019, яка діє у порядку заміщення державного нотаріуса Кремінської державної нотаріальної контори, про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер, [INFO] , оскільки спадкоємець пропустила передбачений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини і нею не надано документів, які б підтверджували факт спільного проживання та реєстрації за однією адресою із [PERSON] на час відкриття спадщини. У постанові нотаріуса також зазначається, що спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита 23.04.2019 за заявою [PERSON] , інформація щодо заповітів від імені спадкодавця у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 12). Таким чином, судом встановлено, що перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на житлову квартиру заявнику є відсутність документів, що підтверджують факт спільного проживання [PERSON] з його жінкою [PERSON] . У той же час, зазначений факт знайшов своє підтвердження з досліджених у судовому засіданні письмових доказів та показань свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч. 3 ст. 1258 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Отже, відсутність реєстрації місця проживання особи за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц, який суд враховує під час розгляду та вирішення цієї цивільної справи з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини після смерті чоловіка заявника має для [PERSON] юридичне значення для реалізації її спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину (у вигляді 1/2 частини житлової квартири), що залишилася після смерті [PERSON] . За таких обставин, оскільки факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини знайшов підтвердження у судовому засіданні з досліджених письмових доказів та показань свідків, а видача свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я заявника не може бути проведена на загальних підставах, які зазначені у Законі України «Про нотаріат», суд вважає за необхідне задовольнити заяву повністю та встановити факт постійного проживання [PERSON] зі своїм чоловіком [PERSON] на час смерті останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved