overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] 17.02.2014 р. звернувся в суд з позовом, в якому просить винести рішення про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] Позовну заяву обгрунтовує тим, що шлюб між ними укладено 12.06.1981 р. Від даного шлюбу у них з відповідачем народилось двоє дітей, які на даний час вже повнолітні. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з постійними непорозуміннями, сварками та різними поглядами на життя. Вони не підтримують подружніх стосунків, не спілкуються та не ведуть спільного господарства. З 2005 року позивач постійно проживає на території Чеської республіки та підтримує стосунки з іншою жінкою. У нього відсутні почуття до відповідача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та шлюб розірвати. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відомостей про причину її неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, фактичні взаємини подружжя, причини розлучення, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. Сторони зареєстрували шлюб 12.06.1981 р. Цей шлюб для них є першим. За час спільного проживання у них народилось двооє дітей, які на даний час вже є повнолітніми. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків та не бажають надалі вживати заходів для примирення, відновлення подружніх стосунків та збереження шлюбу. Це не відповідає їх інтересам. Сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Відтак встановлені судом обставини підтверджують, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, розпад шлюбу є безповоротним. Спроби примирення були би неможливі і не відповідають інтересам обох сторін. А тому шлюб між сторонами слід розірвати, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] 17.02.2014 р. звернувся до суду з цією заявою. У заяві зазначив, що на підставі рішення виконкому Міжгірської районної ради від 25.07.1973 р. за № 202 йому як забудовнику в с. Колочава Міжгірського району виділено земельну ділянку під забудову площею 0,07 га. видано свідоцтво за № 13 на забудову садиби та виготовлено на його прізвище [PERSON] будівельний паспорт земельної ділянки на забудову одноповерхового індивідуального житлового будинку в с. Колочава. Рішенням виконкому Колочавської селищної ради за № 42 від 18.08.1986 року на його прізвище [PERSON] видано дозвіл на перебудову літньої кухні та сараю по [ADDRESS] на виділеній земельній ділянці. На приміщення житлового будинку, літньої кухні та сараю по [ADDRESS] Виноградівським міжміським бюро технічної інвентаризації на його прізвище виготовлена інвентаризаційна справа від 02.11.1977 року. [PERSON], яка було його мамою, та разом з ним мешкала у вищезазначеному будку, померла [INFO]. Після її смерті він звернувся до КП «Міжгірське БТІ» про виготовлення на його прізвище технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок. Однак при видачі технічного паспорта КП «Міжгірське БТІ» власником зазначена його померла мати. При зверненні до КП «Міжгірське БТІ» йому відмовлено у виправленні даної помилки і тому його позбавлено можливості визнання на його прізвище првав приватної власності на житловий будинок та реєстрації в Державній реєстраційній службі Міжгірського РУЮ. В судовому засіданні заявник [PERSON] просить заяву задоволити. Зацікавлені сторони у судове засідання не з'явилися, державна реєстраційна служба подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, вимоги заяви не заперечили. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши подані докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ст. 256 ч.2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, заміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Від встановлення цього факту залежить виникнення спадкового права для заявника. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що висновок про технічний стан житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, зведений акт вартості будівель та споруд, експлікація виданий на прізвище [PERSON]. Перевіривши інші документи подані в справу, а саме: копію будівельного паспорта земельної ділянки, копію свідоцтва на забудову садиби, акт передачі і зазначення границь земельної ділянки, копію рішення № 25, копію плану забудови земельної ділянки, рішення № 42, копію акта обстеження від 10.09.1986 року, копію інвентаризаційної справи у суда не виникає сумніву щодо належності висновку про технічний стан житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та зведеного акту саме заявнику [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

[PERSON] 17.02.2014 р. звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Сторони до суду не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.ст.182, 184 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, наявність у платника аліментів непрацездатних батьків та інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

[PERSON] 17.02.2016 р. звернувся до Московського суду м.Харкова суду із позовом до [PERSON], яка дії в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO] про визнання втратившими право користування житловою площею в квартирі №130 по Салтівському Шосе, буд.73-А в м. Харкові та зняти їх з реєстрації. В обґрунтування позову вказав наступне. Він є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2010 р. 18.06.2010 р. він уклав шлюб з відповідачко. У справі, після чого, остання разом з дитиною [PERSON] зареєструвалась у цієї квартирі. Рішенням Московського суду м.Харкова від 15.10.2014 р. шлюб між ними розірвано. Починаючи з грудня 2014 р. відповідачка разом з дочкою у квартирі разом з ним не проживають, залишили квартиру добровільно, витрат по утриманню квартирі не несе, своїх речей в ній не має та увісь цей час проживає у квартирі №74 по Салтівському Шосе, буд.73-А в м. Харкові. Представник позивача в суді позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнала та підтвердила суду, що з грудня 2014 р. (після розірвання шлюбу) проживає разом з дочкою в іншому житловому приміщенні- в квартирі №74 цього ж будинку. 3-ї особи в судове засідання не з*явились, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили і суд розглянув справу за їх відсутності, на підставі наданих доказів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного. Квартира №130 по Салтівському Шосе, буд.73-А в м. Харкові на підставі договору купівлі-продажу від 10.02.2010 р. на праві власності належить [PERSON] та зареєстрована за ним у встановленому законодавством порядку. У зазначеної квартири, крім власника, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [INFO] За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; та своїми правами щодо предмету спору розпоряджається на власній розсуд. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Під час судового розгляду відповідачка повністю визнала позовні вимоги та не заперечувала про визнання її з дочкою втратившими право користування вищевказаною квартирою. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України « У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову». З оглядом на вишевикладене, суд має правові підстави для задоволення позову, оскілки, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб: [PERSON] разом з дитиною проживає в іншому житловому приміщенні та в квартирі позивача проживає понад установленого законом строку без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] 17.02.2016 р. звернулась до Московського суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання,в обґрунтування позовних вимог вказавши наступне. 19.09.2009 р. між нею та [PERSON] укладено договір довічного утримання. Відповідно умов Договору вона передала у власність відповідачки належну їй квартиру №109 по пр.Ювілейному (колишній пр.50 річчя ВЛКСМ), буд.68, в м.Харкові, взамін чого, [PERSON] зобов*язалась довічно її утримувати, забезпечувати доглядом, надавати послуги з ведення господарства, тощо; вартість матеріального забезпечення ними була визначена в розмірі мінімальної пенсії щомісячно. Однак, в листопаді 2015 р. між ними виник конфлікт з приводу її захворювання, відповідачка заперечувала проти її госпіталізації. З цього часу, в порушення Договору, [PERSON] не виконує свої обов*язкі, матеріальної допомоги не надає. Тому, просить суд розірвати угоду. В суді представник позивача позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності, про що надав суду письмову заяву. Відповідачка в судове засідання не з*явилась, причин неявки суду не повідомила. Тому суд, за згодою позивача, розглянув справу в порядку, передбаченому ст.224-226 ЦПК України, заочно, на підставі наданих доказів. Суд, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. Згідно ст. 755 «договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов*язків, незалежно від його вини...» Як встановлено судом, 19.09.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом 3-ї Харківської нотаріальної контори. Відповідно умов Договору [PERSON] передала належну їй квартиру №109 по пр.Ювілейному (колишній пр.50 річчя ВЛКСМ), буд.68, в м.Харкові, у у власність [PERSON], взамін чого, [PERSON] зобов*язалась довічно утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення визначена в розмірі мінімальної пенсії щомісячно (п.4,5 Договору). З умовами договору сторони погодились, про що свідчить їх особистий підпис під угодою та посвідчення Договору нотаріусом. Відповідно п.9 Договору на квартиру накладена заборона, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об*єктів нерухомого майна, якій є в матеріалах справи. Відповідно статті 10 ЦПК України «1. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.2. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.3. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Під час розгляду справи відповідачкою доказів, які спростовують твердження [PERSON] щодо невиконання нею умов Договору довічного утримання не надано. Суд, з оглядом на приписи ст.60 ЦПК України, задовольняє позовні вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

[PERSON], 17.02.2016 року, звернувся в Шишацький районний суд з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, в заяві зазначив, що він звернувся в управління Пенсійного фонду України в Шишацькому районі для призначення пенсії за віком, але при підготовці документів виявилося, що в архівній довідці № 07-14-2/1-288, виданій Державним архівом Полтавської області 19.12.2011 року про стаж його роботи на посаді інспектора Шишацького районного комітету народного контролю за період з 15 жовтня 1984 року по 15 липня 1985 року, не вірно вказане його прізвище « [PERSON]» в той час як вірним є прізвище « [PERSON]» згідно паспорта та трудової книжки, серія [NUMBER] виданої 15.10.1981 року. Оскільки зацікавлена організація - управління Пенсійного фонду України в Шишацькому районі Полтавської області, посилається на те, що відомості, внесені до вказаної архівної довідки, не підтверджують факт належності йому відомостей про стаж роботи за період з 15 жовтня 1984 року по 15 липня 1985 року на посаді інспектора Шишацького районного комітету народного контролю, які можливо використати при призначенні пенсії за віком, заявник [PERSON] просив суд винести рішення, яким встановити факт належності йому - [PERSON], [INFO], відомостей про стаж роботи на посаді інспектора Шишацького районного комітету народного контролю за період з 15 жовтня 1984 року по 15 липня 1985 року, який значить за [PERSON] та занесений до архівної довідки, виданої Державним архівом Полтавської області 19.12.2011 року за № 07-14-2/1-288. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, звернувся до суду з заявою, в якій підтримав свою заяву, просила суд задовольнити його вимог, а справу просив розглянути у його відсутність.. Представник зацікавленої організації - управління Пенсійного фонду України в Шишацькому районі Полтавської області, в судове засіданні не з'явився, в надісланому до суду клопотанні просив суд розглянути справу без участі представника управління, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши та оцінивши письмові докази, що є в справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Підтвердженням того, що заявник [PERSON]. дійсно працював на посаді інспектора Шишацького районного комітету народного контролю в період з 15 жовтня 1984 року по 15 липня 1985 року, є трудова книжка [NUMBER] заповнена 15 жовтня 1981 року на « [PERSON]», [INFO], в зв'язку з цим суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

[PERSON] 17.02.2016 року звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказавши, що вона з відповідачем є батьками [PERSON], [INFO]. Вона проживає з дитиною, а [PERSON] проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини доходів відповідача до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Також [PERSON] суду пояснила, що на даний час доходів вона не має, стан здоров'я та розвиток дитини задовільний і відповідає його віку, син відвідує дитячий дошкільний заклад. Питання про утримання сина за лютий та березень 2016 року вони з відповідачем вирішили в добровільному порядку, тому і просить стягувати аліменти починаючи з 01.04.2016 року. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суду пояснив, що він офіційно працює і отримає заробітну плату в розмірі 7000 грн., інших утриманців немає, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, а тому не заперечує проти стягнення з нього на утримання позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини свого доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 01 квітня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Також підтвердив, що питання утримання їхнього сина за лютий та березень 2016 року вирішено в добровільному порядку. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому прийнято судом. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 3) [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням суду від 22.12.2015 року (а.с. 2). [PERSON] та [PERSON] проживають разом, а відповідач проживає окремо. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст. 182 СК України та обставин встановлених під час судового розгляду суд вважає необхідним визначити аліменти, які підлягають стягненню із [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 01.04.2016 року (дата погоджена сторонами) і до повноліття дитини, тобто до [INFO]. Судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

[PERSON] 17. 03. 2014 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 листопада 2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований у Черкаському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 1741. Шлюбні стосунки припинені 3,5 років тому. Сім'я розпалася і примирення не можливе, спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спільних дітей не мають. Спору про розподіл спільного майна подружжя немає. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують з березня 2010 року і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, спільних дітей не мають, а тому суд вважає за необхідне шлюб між сторонами - розірвати . Відповідачці після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

[PERSON] 17.03.2014 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Посилається на те, що, починаючи з 10.02.2011 року за виконавчим листом № 2-592/09, виданого 08.02.2011 року на підставі рішення Сокирянського районного суду, з відповідача стягувались аліменти на користь позивачки на утримання їхнього спільного сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 250 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Даний виконавчий лист знаходився до 01.07.2012 року на виконанні відділу ДВС Сокирянського РУЮ. 03.06.2012 року [PERSON] став повнолітнім і відповідно 01.07.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно даної постанови та довідки відділу ДВС Сокирянського РУЮ від 24.02.2014 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає 5500 грн. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 5500 грн., а також судові витрати по справі. У судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнає, з тих підстав, що не вважає [PERSON] своїм рідним сином, а також у нього відсутні кошти на погашення даної заборгованості. Розмір заборгованості по аліментам ним не оспорюється. Судом встановлено, що згідно довідки від 24.02.2014 року за вих. № 164/02/15 на виконанні ВДВС Сокирянського РУЮ перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-592/09, виданого 08.02.2011 року Сокирянським районним судом Чернівецької області про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 250 грн. щомісячно на утримання сина - [PERSON], [INFO]. Станом на 24.02.2014 року заборгованість по сплаті аліментів складає 5500 грн. 01.07.2012 року державним виконавцем ВДВС Сокирянського РУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з закінченням терміну для даного виду стягнення. Відповідно до частин першої та четвертої ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнені за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо відмови у задоволенні позовних вимог у зв'язку з тим, що [PERSON] не є його рідним сином, оскільки суду не було надано копію рішення суду, яке набрало законної сили на підтвердження даної обставини. Крім того, безпідставними є і доводи про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у зв'язку з відсутністю у відповідача коштів на погашення заборгованості. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат по сплаті судового збору. На підставі ч.ч.1,4 ст.194 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved