Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

[PERSON] 08 вересня 2014 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свій позов мотивує тим, що 20 грудня 2013 року між ним, як позикодавцем, та відповідачем [PERSON], як позичальником, було укладено договір безпроцентної позики №20/12/13, за яким остання взяла у нього в борг , в присутності двох свідків, в розмірі 1300,00 грн. , що на день підписання договору в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складало 162 долари США 70 центів. Відповідно до п.4.1. Договору, відповідач зобов'язалася повернути суму позики у строк до 19 січня 2014 року, однак, порушила взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення отриманих в позику коштів. Позику у строк, визначений договором, останньою не повернуто. На момент подачі позовної заяви відповідач грошових коштів в сумі 1300,00 грн. також йому не повернула. Частиною 2 ст.533 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, яка підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, що встановлений Національним банком України, станом на 08 вересня 2014 року, 100 доларів США = 1282.2200грн. Отже, станом на даний час сума основного боргу відповідача становить 2085,81 грн. (дві тисячі вісімдесят п'ять грн. 81 коп.). Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, відповідач за прострочення виконання грошових зобов'язань за Договором повинна сплатити в його користь 39,60 грн. (тридцять дев'ять грн. 60 коп.) трьох процентів річних та 237,29 грн. (двісті тридцять сім грн. 29 коп.) інфляційних нарахувань . Оскільки відповідач не повернула суму позики у строк, встановлений Договором, то в даному випадку має місце порушення зобов'язання зі сторони останньої. Пунктами 5.1 та 5.2. Договору встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання умов даного Договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України, у випадку неповернення позичальником суми позики у строк, передбачений п.4.1. даного Договору позичальник сплачує позикодавцю штраф у п'ятикратному розмірі від суми позики зазначеної в п.2.1. даного Договору. Вважає, що відповідач повинна сплатити в його користь штраф у розмірі 10 429,05 грн. (десять тисяч чотириста двадцять дев'ять грн. 05 коп.). Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 12 791,75грн. (дванадцять тисяч сімсот дев'яносто одна грн. 75 коп.), в тому числі 2085,81 грн. (дві тисячі вісімдесят п'ять грн. 81 коп.) заборгованості за договором, 39,60 грн. (тридцять дев'ять грн. 60 коп.) трьох процентів річних, 237,29 грн. (двісті тридцять сім грн. 29 коп.) інфляційних нарахувань та 10 429,05 грн. (десять тисяч чотириста двадцять дев'ять грн. 05 коп.) штрафу та судові витрати у справі в сумі 243,60грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок). В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності , в якій зазначив, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір безпроцентної позики №20/12/13. Як вбачається з матеріалів справи, 20 грудня 2013 року, на підтвердження укладення Договору та його умов, було складено боргову розписку, яка посвідчує передання позивачем грошових коштів відповідачу. З пунктів 1.1. та 2.1. Договору вбачається, що відповідач взяла у борг у позивача 1300,00 грн., що на день підписання договору в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складало 162 долари США 70 центів. Відповідно до п.4.1. Договору, відповідач зобов'язалася повернути суму позики у строк до 19 січня 2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення отриманих в позику коштів. На момент подачі позовної заяви відповідач грошових коштів в сумі 1300,00 грн. позивачу не повернула. Відповідно до ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, що встановлений Національним банком України, станом на 08 вересня 2014 року, 100 доларів США = 1282.2200грн. Отже, станом на даний час сума основного боргу відповідача становить 2085,81 грн. (дві тисячі вісімдесят п'ять грн. 81 коп.). Згідно ч.І ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач за прострочення виконання грошових зобов'язань за Договором повинна сплатити в користь позивача 39,60 грн. (тридцять дев'ять грн. 60 коп.) трьох процентів річних та 237,29 грн. (двісті тридцять сім грн. 29 коп.) інфляційних нарахувань . Згідно ч.І ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки відповідач не повернула суму позики у строк встановлений Договором, а тому має місце порушення зобов'язання зі сторони відповідача. Відповідно до п.3 ч.І ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Пунктами 5.1 та 5.2. Договору встановлено, що за невиконання чи неналежне виконання умов даного Договору сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України, у випадку неповернення позичальником суми позики у строк, передбачений п.4.1. даного Договору позичальник сплачує позикодавцю штраф у п'ятикратному розмірі від суми позики зазначеної в п.2.1. даного Договору. Згідно наданого позивачем і перевіреного судом розрахунку позивача, відповідач повинна сплатити в користь [PERSON] штраф у розмірі 10 429,05 грн. (десять тисяч чотириста двадцять дев'ять грн. 05 коп.). Приймаючи до уваги вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за договором позики, станом на день розгляду справи, становить 12791,75грн. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути сплачене позивачем державне мито (судовий збір) . Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з відповідача слід стягнути в користь позивача встановлену в судовому засіданні суму боргу за договором позики та судові витрати по справі.

Outcome: approved