Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

[PERSON] 30 травня 2018 року звернулася до суду з позовом, уточненим до початку розгляду справи, до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем 28 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб в Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківській області, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходяться на її утриманні. З грудня 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинили у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, не бажанням відповідача піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги, зловживання відповідачем алкогольних напоїв, непорозумінь та сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Крім того, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Просила суд шлюб розірвати, визначити місце проживання дитини з нею, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в наданому відзиву на позовну заяву позов визнав частково, згоден на розірвання шлюбу, в іншій частині просив відмовити посилаючись, що донька зареєстрована разом з ним за адресою [ADDRESS], то в силу статті 181 СК України позивач не має права звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Заперечував також щодо визначення місця проживання дитини з позивачем в зв'язку з тим, що це буде перешкодою для нього у побаченнях та спілкуванні з дитиною. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 28 жовтня 2016 року зареєстрували шлюб в Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківській області, актовий запис № 1492. З грудня 2017 року не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, не бажанням відповідача піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги, вчинення насильства в сім'ї, зловживання алкогольними напоями, на грунті чого постійно виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, відповідач має іншу сім'ю, проживають окремо, і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, визначити місце проживання дитини з позивачем та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Щодо стягнення аліментів судом встановлено наступне. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Так, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні позивача. Відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, інших утриманців немає. Відповідно до акту від 31 жовтня 2018 року складеного комісією в складі фахівця з соціальної роботи КРЦСССДМ [PERSON], працівника Кам'янопотоківської сільської ради, члена опікунської ради [PERSON], депутата Кам'янопотоківської сільської ради [PERSON] малолітня [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS], тому заперечення відповідача щодо неможливості стягнення аліментів позивачем, суд не приймає до уваги. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають суду підстави для висновку, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Так як позов про стягнення аліментів задоволено, то в відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved