Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

[PERSON] 20 вересня 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання посилаючись, що вона має на утриманні повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається на першому курсі Коледжу Кременчуцького національного університету ім. М. Остроградського на денній формі навчання і потребує матеріальної допомоги з боку батька відповідача [PERSON], яку він не надає, але має можливість надавати. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 ч. з усіх видів його заробітку до закінчення сином навчання, тобто до 30 червня 2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала та змінюючи розмір аліментів просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/10 ч. від його заробітку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відутність, позов визнав та погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/10 ч. від заробітку посилаючись, що на його утриманні перебувають донька [PERSON], [INFO] та дружина [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та він сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 ч. від заробітку. Оскільки заперечень до позову не надійшло, він визнаний відповідачем і це не суперечить закону і не порушує прав чи інтересів сторін та інших осіб, то в відповідності до ч. 4 ст. 130 ЦПК України суд ухвалює рішення в попередньому судовому засіданні. Суд, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Судом встановлено, що сторони: [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], який проживає з матірю позивачем [PERSON] та знаходиться на її матеріальному утриманні. Згідно довідки Коледжу Кременчуцького національного університету імені [PERSON] від 30 серпня 2016 року за № 8-535 [PERSON] є студентом І-го курсу денної форми навчання за спеціальністю «Зварювання», термін навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2018 року Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що повнолітній [PERSON] який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги і відповідач має можливість її надавати в погодженому сторонами розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved