Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Мотижинської сільської ради про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку, в якому вказала, що після смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,25 га, кадастровий номер 3222784800:00:005:0020, що розташована на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області. Спадщину після смерті матері вона прийняла, проте оформити на своє ім`я не має можливості, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку виданий після смерті матері, у зв`язку з чим нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач просить суд: визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 866419, виданий 25.11.2005 р. Макарівською районною державною адміністрацією Київської області на ім`я [PERSON] на земельну ділянку площею 3,25 га, що розташована на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в частині скасування його державної реєстрації; визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 3,25 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за [NUMBER], що розташована в межах Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області с. Мотижин. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 20.05.2019 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.06.2019 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 13.06.2019 р. в порядку ст. 84 ЦПК України витребувано з Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] . [PERSON] , яка в подальшому надійшла до суду та приєднана до матеріалів справи. Підготовче засідання відкладено на 25.07.2019 р. Ухвалою суду від 25.07.2019 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 11.09.2019 р. У судове засідання 11.09.2019 р. позивач не прибула, згідно наявного в матеріалах справи клопотання просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач Мотижинська сільська рада, подала суду письмову заяву про визнання позову, просили справу розглянути у відсутності представника сісльської ради. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Київській області у судове засідання свого представника не направив, подав відзив, яким заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, матеріали спадкової справи № 751 за 2004 р. до майна померлої [INFO] . [PERSON] суд встановив наступне. [INFO] р. померла мати позивача - [PERSON] , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] . Разом з нею проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] (а.с. 8, 9, 10, 55). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якої з-поміж іншого, увійшла земельна ділянка площею 3,25 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за [NUMBER], що розташована в межах Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області с. Мотижин. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла подавши до нотаріуса відповідну заяву (а.с. 54) та на частину спадкового майна, а саме на майновий пай КПСП «ім. Шевченка» отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 56 зворот) З матеріалів спадкової справи № 751 за 2004 р. до майна померлої [INFO] . [PERSON] встановлено, що із заявою про відмову від належної частки у спадковому майні звернувсь [PERSON] - чоловік покійної та батько позивачки (а.с. 53 зворот). Також, судом встановлено, що 25.11.2005 р. на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження Макарівської РДА від 18.07.2005 р. № 253 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 866419, а саме: на земельну ділянку площею 3,25 га, що розташована на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3222784800:00:005:0020 (а.с. 11). Проте, стосовно оформлення спадкових прав на згадану вище земельну ділянку державним нотаріусом Макарівської районної державної нотаріальної контори Київської області було надано роз`яснення за № 58/02-31 від 17.01.2019 року, з якого встановлено, що у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку видано після смерті спадкодавця, тому видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, дане питання підлягає вирішенню в судовому порядку (а.с. 17). При цьому, судом встановлено, що згідно довідки № 758 від 26.09.2018 р. земельна частка (пай) була виділена в натурі на місцевості в розмірі 3,25 га під [NUMBER] згідно карти розпаювання на ім`я [PERSON] (а.с. 12, 13). Розпорядження про передачу вказаної земельної ділянки видано 18.07.2005 р. № 253 (а.с. 14). З листа Відділу у Макарівському районі Головного управління держгеокадастру у Київській області встановлено, що в місцевому фонді документації із землеустрою наявна технічна документація із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на землю громадянам України- власникам земельних часток (паїв) в межах Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, в тому числі [PERSON] на земельну ділянку площею 3,25 га з кадастровим номером 3222784800:00:005:0020 (а.с. 16). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та Земельного кодексу України. Як встановлено ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, про що зазначено у ст. 1261 ЦК України. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як встановлено ст. 125 ЗК України, (в редакції станом на 04.06.2004 р.) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. А у відповідності до ст. 126 ЗК України (в редакції станом на 04.06.2004 р.) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Декретом Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року було визначено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництві обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівниці дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України (в редакції станом на 04.06.2004 року) «громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особа здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування». Розпорядження Макарівської районної державної адміністрації Київської області № 253, за яким набувалося право власності померлої [INFO] [PERSON] на вищезазначену земельну ділянку, винесено після її смерті - [INFO] . Згідно ст.ст. 3, 9 Закону України №899-IV від 05.06.2003 року «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власників земельних часток (паїв)» де вказано, що «Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості)», а « Розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування». Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. У витязі з Протоколу Загальних зборів власників земельних часток (паїв) с. Мотижин, Макарівського району, Київської області зазначено, що на Загальних зборах [PERSON] отримала земельну ділянку під номером [NUMBER] , площею 3,25 га, що підтверджується Довідкою Мотижинської сільської ради Макарівського району, Київської області та Викопіюванням з Карти розпаювання земель КСП «ім. Шевченка». Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції станом на 04.06.2004 року «право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації». А у відповідності до ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції станом на 04.06.2004 poку) «право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами». Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. З викладеного слідує, що державний акт було виготовлено та видано на ім`я [PERSON] з порушенням вимог законодавства, проте можна дійти висновку, що [PERSON] за життя розпочала процес приватизації земельної ділянки площею 3,25 га з кадастровим номером 3222784800:00:005:0020, проте не встигла отримати державний акт на вказану ділянку, тому спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач належить до спадкоємців за законом першої черги після смерті [INFO] її матері [PERSON] , спадщину прийняла, інших спадкоємців щодо спадкового майна, які б прийняли спадщину, ні за законом/заповітом не має, і оскільки спадкодавець за життя не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. ст. 125, 126 ЗК України, проте розпочав процедуру її приватизації, то до спадкоємців, тобто до позивача відповідно до ст. 1218 ЦК України переходить право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на земельну ділянку на її ім`я. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивач просила судові витрати не стягувати. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved