Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Агроторговий дім «Олевський» (далі відповідач) про визнання права власності на нежитлові приміщення другого поверху адміністративної будівлі загальною площею 280,4 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем була укладена біржова угода від 12.03.2003 року, умови якої сторони дотримались та повністю виконали, однак нотаріально не посвідчили, що на даний час унеможливлює [PERSON] здійснити державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з'явився та звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові і просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує про заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомленим належним чином про час, день і місце розгляду справи, тому суд на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України визнав за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів та доказів у заочному порядку. Суд, в судовому засіданні дослідивши та оцінивши докази по справі приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Біржова угода купівлі - продажу нерухомості являлася одним із видів правочинів відповідно до положень Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладення угоди. Згідно ст.224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З біржової угоди купівлі - продажу нерухомості від 12 березня 2003 року (а.с.7), укладеної між Товариством з обмежаною відповідальністю «Агроторговий дім «Олевський» та позивачем, вбачається, що позивач купив у відповідача приміщення другого поверху адмінбудівлі загальною площею 280,4 м.кв. у незадовільному стані, розташованого за адресою [ADDRESS] (п.2 Угоди). Розрахунки між продавцем і покупцем здійснені, відповідно до п.5 Угоди (а.с.7). Таким чином, сторонами всі вимоги, що ставилися до біржової угоди на момент її укладення, були виконані з дотриманням законодавства яке було чинним на час укладання правочину. На даний час позивач не може розпоряджатись належним йому майном, оскільки право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації (ч.4 ст.334 ЦК України) яку він не може здійснити у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення біржової угоди від 12.03.2003 року. Судом встановлено, що біржова угода купівлі-продажу нерухомого майна була укладена відповідно до вимог законодавства, що діяли на час її укладення. Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на час укладення угоди, Житомирська товарна аграрно-промислова біржа мала право посвідчувати угоди купівлі-продажу нерухомого майна і в подальшому вони нотаріальному посвідченню не підлягали, про що було зазначено в п.7 вказаної угоди. Покупець набував право власності на обєкт продажу з моменту укладення угоди і реєстрації її на біржі. Дана біржова угода була зареєстрована в Олевській філії ЖТАПБ 12.03.2003 року. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. За таких обставин суд вважає, визнати позивача власником вище зазначеного нерухомого майна і тим самим реалізувати його Конституційне право розпоряджатись власним майном на вільний розсуд.

Outcome: approved