Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] (далі-відповідач), в якому просить: збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Магдалинівського районного суду від 20.09.2017 року з [PERSON], [INFO] ([NUMBER]) на утримання доньки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] із 1500 грн. на Ѕ відсотка його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Збільшити зазначений розмір аліментів з 08.07.2017 року, з моменту прийняття Закону України № 4928. В обґрунтування позову зазначено, що від шлюбу з відповідачем мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюб було розірвано на підставі рішення суду від 16.04.2013 року. Рішенням Магдалинівського районного суду від 20.09.2017 року змінено розмір аліментів згідно рішення суду від 06.12.2013 року з 700 грн. до 1500 грн. на трьох дітей. На даний час неповнолітні діти потребуються потребують значно більшого матеріального забезпечення, відповідач не виконує своїх батьківських обовязків, всі витрати здійснюються за її рахунок. Відповідач офіційно не працюю, проте працює неофіційно від чого отримує дохід. Враховуючи те, що Законом України № 4928 від 08.07.2017 року внесено зміни та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку просить збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення суду від 20.09.2017 року. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просили їх задовольнити, з тих підстав, що 1500 грн. на трьох дітей на місяць є недостатньо для утримання дітей. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив що має можливість сплачувати 1500 грн. на місяць, отримує дохід біля 6000 грн. на місяць, оплачує оренду квартири, за можливості буде допомагати дітям. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши наявні в ній письмові докази, судом встановлено наступне. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 16.04.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу сторони по справі мають спільних дітей; [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження та не заперечується в даній справі. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 20.09.2017 року у справі № 179/1095/17 змінено розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] відповідно до рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2013 року на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] з твердої грошової суми 700 грн. на тверду грошову суму 1500 грн. Стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліменти на утримання: дочки [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1500 грн., стягнення робити щомісячно починаючи із 24.07.2017 року і до повноліття дітей. Згідно відомостей наданих Приорільською [PERSON] ступенів Магдалинівського району діти навчаються в даній школу в 3, 5 та 9 класах. [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO], має склад сімї: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Вирішуючи питання щодо наявності підстав для збільшення розміру аліментів з встановленими в ходів судового розгляду справи обставинами, наявними в ній доказами, суд виходить з наступного. Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1,2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Матеріалами справи підтверджено, що з відповідача стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на підставі рішення суду про зміну розміру аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням\~суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (частина 3 статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров'я. Суд наголошує на тому, що розмір аліментів визначений на підставі рішення суду може бути змінено лише у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або отримувача аліментів, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках передбачених СК України . У даному випадку відсутні будь-які підстави передбачені чинним законодавством для зміни розміру аліментів. Позивачем не наведено жодних підстав стосовно зміни матеріального, сімейного стану або змін, повязаних із здоровям. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року, який набрав чинності 08 липня 2017 року, збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і відповідно внесені зміни до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити\~\~їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 Сімейного кодексу України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Таким чином, збільшення мінімального розміру аліментів на одну дитину, який визначено законом, не є підставою для пред'явлення позову про зміну (збільшення) розміру аліментів, які вже присуджено до стягнення на підставі рішення суду, без належного обґрунтування такого збільшення, згідно ст. 192 СКУ. Такий правовий висновок викладно у Постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17, провадження №61-7584св18. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів. Позицію позивача про те, що внесення змін до СКУ щодо мінімального розміру аліментів є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів, суд вважає хибною та необґрунтованою. Надані позивачем чеки не свідчать про погіршення її матеріального положення, не є достатніми доказами, на підставі яких суд міг би дійти переконання погіршення матеріального становища позивача, недостатності присуджених до стягнення аліментів згідно рішення суду від 20.09.2017 року. Підстави для збільшення розміру аліментів підлягають доведення за загальними правилами доказування, належними та допустимими доказами. Інших обґрунтованим підстав, підтверджених документально для збільшення розміру аліментів позивачем не наведено. З урахуванням викладених обставин суд вважає позов необґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню з підстав його недоведеності. Водночас вказане не позбавляє сторін на реалізацію прав передбачених ст. 192 СКУ.

Outcome: dismissed