Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, стягнутих на користь [PERSON] (далі - відповідач) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/2 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову посилається на приписи ст.192 СК України та зазначає, що змінився його матеріальний стан - середньомісячний дохід збільшився до 40410,88 грн, тож середній розмір стягнутих аліментів дорівнює 20205,44 грн щомісячно, а також змінився його сімейний стан - він одружився, спільних дітей подружжя ще не має, але у дружини є дитина від першого шлюбу, аліменти на яку батько не платить. Ухвалою суду від 30.11.2020 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.17). 16.12.2020 до суду від відповідача в особі представника надійшов відзив на позов, за яким відповідач проти позову заперечує, просить відмовити в повному обсязі (а.с.32-35). Мотиви незгоди зводяться до такого. Позивач вже звертався до суду з позовною заявою з тих самих підстав та з того самого предмету, а саме про зменшення розміру аліментів, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.12.2017, залишеним без змін ухвалою суду апеляційної інстанції, в позові відмовлено. Зазначає, що матеріальний стан позивача лише покращився після укладення шлюбу, дружина працює, розмір заробітку позивача також підвищився. Вказує, що позивач ніякої іншої допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться життям дитини, участі у вихованні дитини не приймає, дитина потребує постійного піклування та лікування. Відповідач знаходиться в декретній відпустці по догляду за другою дитиною, на роботу після досягнення [PERSON] 3-річного віку не вийшла, оскільки [PERSON] постійно хворіє та потребує постійного нагляду та піклування. Позивач до суду не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.12). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові та відповіді на відзив. Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористалась, направивши до суду свого представника, яка просила відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позов, право надання заперечень на відповідь на відзив використати не побажала. В судовому засіданні 27.01.2021 представник позивача заявив клопотання про долучення до справи довідок про склад сім`ї позивача та невиплату аліментів на дитину його дружини, яке протокольною ухвалою суду залишено без задоволення, оскільки такі докази подані з порушенням приписів ст.83 ЦПК України щодо надіслання/надання копій таких доказів відповідачу та обґрунтування поважності причин пропуску строку їх подання. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач та відповідач (після укладення шлюбу 04.07.2020 змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , а.с.41) є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Красноармійського міськрайонного районного суду Донецької області від 17.03.2016 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/2 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.6). Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 17.10.2017 у справі №235/1621/16-ц (а.с.76). 10.10.2020 позивач уклав шлюб з [PERSON] (а.с.8). Позивач працює гірником очисного забою на ПрАТ «ШУ «Покровське», заробітна плата позивача за період квітень - вересень 2020 р. дорівнює 242 465,25 грн (а.с.7). Дружина позивача працює у Відділі освіти Мирноградської міської ради, загальна сума доходу за період з травня 2020 р. по жовтень 2020 р. складає 43686,82 грн, середньомісячна заробітна плата - 7281,14 грн (а.с.9). Відповідно до довідки від 12.11.2020 №1170 позивач зареєстрований в [ADDRESS] , у вказаному будинку проживають [PERSON] - батько та [PERSON] мати позивача (а.с.10). З довідки від 12.11.2020 вбачається, що [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , за станом здоров`я потребує довготривалого медикаментозного лікування та оперативного втручання (а.с.11). В судовому засіданні представник позивача зазначив, що стан здоров`я батьків позивача та їх матеріальне становище не є підставою звернення до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до свідоцтва про народження Серія [NUMBER] відповідач у шлюбі з [PERSON] народила сина [PERSON] , [INFO] (а.с.42). Відповідач проживає в с.Лисівка разом з [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син (а.с.40). З наявних копій медичних документів, наданих відповідачем, вбачається, що дочка сторін знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря з діагнозом Аденоїди ІІ ст, має постійні скарги на закладеність носа, кашель, призначення лікарів на протязі 2017 - 2020 років (а.с.43-72). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.12.2017 у справі №235/5799/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено в задоволенні позову. Підставою для зменшення розміру аліментів позивачем була визначена та обставина, що він, працюючи в ПАТ ШУ Покровське, став отримувати більше доходів - 17000-18000 грн, розмір аліментів на дитину становить в середньому 9000 грн. в місяць, що, на його думку, значно перевищує розмір коштів, які є необхідними та достатніми для нормального існування та розвитку дитини (а.с.73-74). Рішення набрало законної сили 10.01.2018 (http://reestr.court.gov.ua/Review/71062419). Вирішуючи спір, суд враховує такі норми права. Приписами ст.51 Конституції України та ст.180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної ради України від 27.02.1991 №789 (набула чинності для України 27.09.1991), держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ч.1,2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Положення ч.3 ст.181 СК України визначають, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним; у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, а значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відтак, внаслідок покращення матеріального становища позивача, про що він зазначає як про підставу для зменшення розміру аліментів, та те, що підтверджено матеріалами справи, один із батьків дитини (відповідач) може подати до суду заяву саме про збільшення розміру аліментів. Доводи ж позивача про наявність підстав для зменшення розміру аліментів в разі зміни майнового стану платника в бік збільшення, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на системному аналізі положень Сімейного кодексу України та принципах, закладених в Конвенцію ООН про права дитини від 20.11.1989. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13, як і у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним; у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів; значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Також суд враховує, що аналіз ст.192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану платника або одержувача аліментів як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому наведені положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною та незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК України). На підставі викладеного, суд доходить висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме укладення шлюбу з іншою жінкою, яка має дитину від іншого шлюбу, не є на теперішній час підставою для зміни розміру аліментів, оскільки позивач не довів належними та допустимими доказами погіршення у зв`язку з цим його майнового стану, а навпаки стверджує та надає відповідні докази про покращення свого матеріального стану - збільшення його доходу та отримання доходу його працюючою дружиною. За викладених обставин зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] не буде спрямовано на її належне забезпечення та суперечитиме її інтересам. Суд відмічає, що за приписами ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. З приводу доводів позивача про чималий розмір аліментів, який отримує його дочка [PERSON] внаслідок великої зарплати позивача суд звертає увагу, що законодавством України не визначено такої підстави для зменшення розміру аліментів як отримання дитиною аліментів в розмірі, що значно перевищує 50% чи 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, розмір аліментів, що стягується з позивача на підставі рішення суду від 17.03.2016, не перевищує 50% заробітної плати позивача. З огляду на викладене, правові підстави для задоволення позову відсутні. Судові витрати підлягають розподілу відповідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed