Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

[PERSON] 10 квітня 2014 року звернувся до суду з позовом до ПП «[PERSON]» про розірвання договору, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення неустойки. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2014 року зазначений позов було залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків, які ним було усунуто 5 травня 2014 року. Позивач у своєму уточненому позові посилався на те, що 6 жовтня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір про надання послуг № 610-R4, згідно умов якого відповідач прийняв на себе зобов'язання передати позивачу у власність (доставити) виріб - комплект меблів для кухні, вартістю 17 363 грн. Під час укладання договору відповідач 6 жовтня 2013 отримав від позивача передплату у розмірі 10 000 грн., 7 жовтня 2013 року було доплачено представнику відповідача [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 000 грн., а всього було сплачено 14 000 грн. Але відповідачем взяті на себе зобов'язання виконано не було, визначений обсяг робіт не виконано, грошові кошти не повернуто. Строк виконання зобов'язання складає 50 днів, однак на момент подання позову умови договору виконано не було. Від виконання зобов'язання за договором та будь-якого спілкування ПП «[PERSON]» ухиляється. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди, який було завдано відповідачами позивачу становить 16 172 грн. 89 коп., яка складається з передплати за договором у розмірі 14 000 грн., неустойки 0,1 % від загальної суми за період з 14 грудня 2013 року по 10 квітня 2014 року у розмірі 1 652 грн. та неустойки 3 % від загальної суми невиконаних робіт у розмірі 520 грн. 89 коп. Позивач у своєму уточненому позові просив суд солідарно стягнути з відповідачів на його користь матеріальну шкоду у розмірі 16 172 грн. 89 коп., яка складається з передплати за договором у розмірі 14 000 грн., неустойки 0,1 % від загальної суми за період з 14 грудня 2013 року по 10 квітня 2014 року у розмірі 1 652 грн. та неустойки 3 % від загальної суми невиконаних робіт у розмірі 520 грн. 89 коп. Позивач у своїй заяві до суду просив справу розглянути за його відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 6 жовтня 2013 року між ПП «[PERSON]» та [PERSON] було укладено договір № 610-R4 про надання послуг, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався виконати роботи по поставці виробу (а.с. 5). Ціна договору складала 17 363 грн., відповідачем було отримано від позивача передплату 6 жовтня 2013 року у розмірі, яка склала 10 000 грн. 7 жовтня 2013 року відповідно до розписки [PERSON] від [PERSON] було отримано грошові кошти у розмірі 4 000 грн. на виконання умов договору № 610-R4 від 6 квітня 2013 року (а.с. 7), щодо сплати суми у розмірі 3 363 грн., то її сплата була обумовлена після доставки товару. Пунктом 3.2 договору встановлений строк виконання робіт 50 робочих днів з моменту виконання п. 3.1 договору. Таким чином, позивачем його зобов'язання стосовно оплати передплати вартості послуг було виконано у повному обсязі. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, у встановлений п. 3.2 договору строк визначений обсяг робіт не виконав, чим порушив взяті на себе за договором про надання послуг зобов'язання. Після спливу строку виконання замовлення 14 лютого 2014 року [PERSON] відповідачу ПП «[PERSON]» було вручено заяву про досудове врегулювання спору, від підпису про отримання якої він відмовився (а.с. 8-9). До цього часу відповідачем ПП «[PERSON]» його зобов'язання за договором про надання послуг не виконано, визначені договором роботи не виконано, сплачені кошти у зв'язку з невиконанням зобов'язання не повернуто, а за таких обставин договір № 610-R4 від 6 жовтня 2013 року, який було укладено між сторонами, підлягає розірванню. На підставі абз. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Як вбачається з наданих позивачем доказів, ним його зобов'язання за договором про надання послуг від 6 жовтня 2013 року, щодо оплати передплати вартості послуг, виконані у повному обсязі, відповідач ПП «[PERSON]» свої зобов'язання, щодо виконання визначеного обсягу робіт, не виконав і до теперішнього часу. Будь-які докази стосовно поважності причин невиконання взятого на себе зобов'язання відповідачем ПП «[PERSON]» суду не надані, тому суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПП «[PERSON]» на користь позивача сплаченої вартості послуг у розмірі 14 000 грн. такими, що знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Реченням 1 абзацу 1 частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Таким чином, з відповідача ПП «[PERSON]» на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 520 грн. 89 коп. (17 363 грн. * 3 % = 520 грн. 89 коп.). Крім того, пунктом 4.2 договору визначено, що в разі невиконання виконавцем п. 3.2, з власної вини виконавця він зобов'язан сплатити неустойку в розмірі 0,1 % від вартості товару за кожен день прострочення. З відповідача ПП «[PERSON]» на користь позивача підлягає стягненню неустойка за період з 14 грудня 2013 року по 10 квітня 2014 року у розмірі 1 652 грн. (14 000 грн. * 0,1 % * 118 днів = 1 652 грн.). Таким чином, загальна сума матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача ПП «[PERSON]» на користь позивача, складає 16 172 грн. 89 коп. (14 000 грн. + 1 652 грн. + 520 грн. 89 коп. = 16 172 грн. 89 коп.). У задоволенні вимог позивача щодо солідарного стягнення суми боргу з відповідача [PERSON] слід відмовити, оскільки договір про надання послуг № 610-R4 від 6 жовтня 2013 року було укладено саме між позивачем та ПП «[PERSON]», будь-яких посилань у тексті договору на солідарну відповідальність [PERSON] та ПП «[PERSON]» за умовами цього договору перед позивачем не передбачено. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» був звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду. Таким чином, з відповідача ПП «[PERSON]» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 243 грн. 60 коп. - п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial