Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

[PERSON], [INFO], є власницею 1/4 частини земельної ділянки, розміром 6,3929 га (кадастровий номер: 2323655100:09:019:0006), цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 червня 2014 року № 262, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.06.2014 № 23156508. Із вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, а також з матеріалів спадкової справи № 65/2013 до майна померлої [INFO] року [PERSON] вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 вказаної земельної ділянки не видано. 05.11.2013 відповідач, [PERSON], [INFO], звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 14.07.2011, реєстровий № 468, після смерті матері, [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується його заявою, що міститься в матеріалах спадкової справи № 65/2013. Проте, станом на 21.08.2014, відповідачем не було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується відсутністю такого свідоцтва в матеріалах спадкової справи № 65/2013, та визнано відповідачем в судовому засіданні. Інших, крім сторін по справі, спадкоємців після смерті [PERSON], яка померла [INFO], згідно з матеріалами спадкової справи № 65/2013, немає. З технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки вбачається можливість поділу спірної земельної ділянки між сторонами, при цьому загальна площа земельної ділянки [NUMBER] що утворюється в результаті поділу становить 1,5981 га, а загальна площа земельної ділянки № 2 - 4,7948 га. Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, 3/4 частини спірної земельної ділянки належать відповідачу, який прийняв спадщину, з моменту відкриття спадщини, тобто з [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Частиною першою ст. 88 ЗК України визначено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. За правилом ч. 3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, та і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною четвертою статті 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До позовної заяви додано квитанцію № 13789.1276.1 від 25.07.2014, якою підтверджується сплата позивачкою судового збору у розмірі 332,42 грн., отже відповідна сума судових витрат підлягає стягненню на її користь з відповідача. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved