Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник адвокат [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2015 року; стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; також просить стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані із розглядом справи. В позовній заяві зазначено, що на підставі рішення Городенківського районного суду від 30 квітня 2015 року у цивільній справі № 2-308/11 з відповідача в користь позивачки стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON], [INFO] зародження, та [PERSON], [INFO]. У зв'язку із зростанням цін на продукти харчування, одяг, аліменти, що стягуються із відповідача, є недостатніми та не покривають мінімальних витрат для забезпечення повноцінного розвитку дітей. Позивачка не може самостійно забезпечувати дітей всім необхідним. Відповідач з власної ініціативи не бажає надавати аліменти в більшому розмірі, ніж в тому, що призначений рішенням суду. Мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2018 р. по 30.06.2018 року становить 1860 грн., з 01.07.2018 року по 30.11.2018 року - 1944 грн., з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року - 2027 грн. Відповідач офіційно не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків, - не має. Він має можливість матеріально допомагати сім'ї, проте всі кошти витрачає лише на власні потреби. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися. Від представника позивачки до суду поступила заява про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, позовну заяву просять задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно із невідомих суду причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що доводиться довідкою про доставку SMS. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Конституцією України визначено основні права й обов'язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 31.03.2015 р. сплачує в користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], присуджені Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2015 р. у цивільній справі № 342/345/15-ц (провадження № 2/342/256/2015), яке набрало законної сили 12 травня 2015 р. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», що набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає положенням частини 3 статті 181 СК України, яка визначає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 7 грудня 2017 року № 2246-VIII розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; від 6 до 18 років - з 1 липня 2018 року становить 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів з 1 липня 2018 р. не може бути менший, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на час розгляду справи становить: на одну дитину віком до 6 років - 779,50 грн.; на одну дитину віком від 6 до 18 років - 972 грн. Відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення. Враховуючи наведене, обставини, визначені ст. 182 СК України, суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Оскільки позивачкою не надано доказів щодо розміру отримуваного відповідачем заробітку (доходу), та можливості сплачувати відповідачем аліменти в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial