Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

[PERSON], 22.12.2015 року, звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 07.08.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 37. В обґрунтування позовних вимог вказує, що від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає з позивачкою і спір про її місце проживання вирішено. Шлюбні стосунки позивач з відповідачем припинили у вересні 2012 року. Причиною розпаду сімї є психологічна несумісність. Під час сумісного проживання позивач з відповідачем не знайшли загального порозуміння, у сімї відбувалися сварки та скандали. Збереження родини неможливо. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягала на розлученні. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, визнав позовні вимоги в повному обсязі. Оскільки особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-НО № 224620 від 07 серпня 2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Старобешівського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 37. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки сторони наполягають на розлученні. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час реєстрації шлюбу позивач [PERSON] змінила прізвище з Чембулат на Гвасалія. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так, судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved