Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

[PERSON] (далі- [PERSON] , позивач), в особі представника [PERSON] , звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), в якому просила стягнути з [PERSON] матеріальний збиток, в розмірі 10865, 90 грн., витрати понесені на проведення автотоварознавчого дослідження КТЗ, в розмірі 1700, 00 грн., судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 704, 80 грн., та витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 3000, 00 грн. 29 серпня 2018 року, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року, до Дарницького районного суду м. Києва надійшла дана цивільна справа за підсудністю, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2018 року була передана для розгляду судді Даниленку В.В. Позов обґрунтовано наступними обставинами. 23.04.2018, приблизно о 15 год. 45 хв. на вул. Братиславська, буд. 11, в м. Києві, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю авомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу, авомобіля «Chevrolet» д.н.з. [NUMBER] , автомобіля «КІА» д.н.з. [NUMBER] , автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу «BMW» д.н.з. [NUMBER] , який знаходився під керуванням відповідача. За результатами дорожньо-транспортної пригоди на [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, за п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України, тобто відповідач скоїла правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2018 [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. Внаслідок ДТП позивачу було спричинено матеріальну шкоду. Згідно звіту про оцінку автомобіля «Renault Laguna», д.н.з. [NUMBER] , №2171 від 21.05.2018, складеного ФО-П [PERSON] , на підставі Договору про оцінку автомобіля № 2171, укладеного 16.05.2018, вартість матеріального збитку становить 10865, 90 грн. Зазначена шкода відповідачем позивачу не відшкодована. Ухвалою суду від 18.09.2018 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач до суду не з`явилася, належним чином повідомлялась про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Відзив до суду не надала. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль «Renault Laguna», д.н.з. [NUMBER] (а.с.8). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2018 року [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили (а.с. 9-10). У відповідності до вказаної постанови, 23 квітня 2017 року о 15 год 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «BMW 320», [NUMBER] по вул. Братиславська, 11 в м. Києві (паркова ТЦ «Епіцентр»), не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималась безпечного інтервалу та дистанції, в результаті чого скоїла боковий наїзд на автомобіль марки «Renault», д/н д.н.з. [NUMBER] , після на автомобіль марки «Chevrolet», д/н [NUMBER] , після на автомобіль марки «KIA», д/н [NUMBER] , який у свою чергу зіткнувся з автомобілем марки «Ford», [NUMBER] , після чого автомобіль марки «BMW 320», д/н [NUMBER] допустив фронтальне зіткнення з вітриною ТЦ «Епіцентр», що призвело до пошкодження автомобілів. Своїми діями відповідач порушила пункти 2.3 (б), 12.1, 13.1 правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.05.2018 року. Згідно звіту № 2171 від 21.05.2018 про оцінку автомобіля Renault Laguna Grandtour 1.5dCi, д.н.з. [NUMBER] , складений ФО-П [PERSON] на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault Laguna Grandtour 1.5dCi, д.н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає - 10865, 90 грн. Позивачем було сплачено вартість виготовлення даного звіту № 2171 від 21.05.2018 в розмірі 1700, 00 грн., що підтверджується копією квитанції № ПН1254976 від 30.05.2018 (а.с. 11). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст. 1192 ЦК України визначає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо), як це зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1996 року. Згідно Постанови ВСУ від 20.01.2016р. у справі 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача - [PERSON] , на користь позивача вартість матеріального збитку в розмірі 10865, 90 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1700, 00 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог норм ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 704, 80 грн. на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Так, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. 20 червня 2018 року між позивачем та адвокатом Ратушним Сергієм Ігоровичем було укладено Угоду про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого позивач замовила надання юридичних послуг, які полягають в юридичному консультуванні, підготовці процесуальних документів та участі у судових засіданнях (а.с. 35). Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вартість витрат на професійну правничу допомогу позивач підтверджує розрахунком надання правової допомоги від 21.06.2018 (а.с. 40), актом від 21.06.2018 (а.с. 41) та квитанцією № 600339 від 21.06.2018 на суму 3 000,00 грн. (а.с. 42). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: approved