Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] 29 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що її дідусь [PERSON] багато років працював у шкідливих та тяжких умовах праці на вугільних підприємствах відповідача, що стало причиною його професійного захворювання, встановлення інвалідності та стійкої втрати працездатності. У зв'язку з погіршенням стану здоров'я та прогресування захворювання її дідусь потребував сторонньої допомоги та догляду. З цієї причини вони всією сім'єю, а саме вона, її мати - [PERSON] та її батько - [PERSON] оселилися в квартирі її дідуся за адресою [ADDRESS]. Вона згідно висновку ВК №9 від 16.04.2007 року є дитиною інвалідом до 18 років. При таких обставинах її мати [PERSON] не працювала, доглядала за нею та своїм батьком [PERSON], а тому не мала свого прибутку (доходу). Її батько [PERSON] працював в МНС України Головне управління МНС України в Дніпропетровській області Першотравенський міський відділ і його заробітна плата в середньому за період з липня по грудень 2010 року становила 1600 гривень. Вона, як інвалід дитинства отримувала допомогу та надбавку по догляду в розмірі 900 гривень, але враховуючи тяжкість її захворювання вся заробітна плата батька та державна допомога витрачалася на її лікування і без пенсії та страхових виплат, які отримував її дідусь, їх сім'я не змогла б вижити. З урахуванням всіх обставин вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Вважає, що вона та її сім'я фактично знаходились на утриманні дідуся. Крім того позивач, зазначила, що факт сумісного проживання та ведення спільного господарства підтверджено довідкою ПП «Комунальщик-4» та рішенням Першотравенського міського суду від 20 грудня 2011 року. [INFO] її дідусь [PERSON] помер, причиною його смерті стало професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, що підтверджується довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням від 19 вересня 2011 року. У зв'язку з втратою дідуся вона зазнала значного душевного болю, відчула сильний емоційний стрес, наслідком якого стала часткова втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, підвищена нервозність. Завдану їй моральну шкоду оцінює в 25000 гривень. Позивач прохала суд винести рішення, яким визнати факт її проживання однією сім'єю з [PERSON] на день його смерті - [INFO]. Стягнути з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на її користь 25000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та прохав їх задовольнити. Представник відповідача Єлістратов Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, та пояснив, що позивачем не надано жодних документів, які підтверджують факт проживання однією сім'єю, факту знаходження її дідуся у трудових відносинах з відповідачем та вини ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у виникненні у [PERSON] професійного захворювання, яке спричинило смерть. Крім того, вважає, що роботодавець не несе відповідальності перед членами сім'ї працівника за моральну шкоду з підстав передбачених главою 82 ЦК України. Оскільки страховий випадок із дідусем позивачки стався у грудні 2010 року, коли діяв Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату професійної працездатності», то питання відшкодування моральної шкоди повинно регулюватися саме цим Законом, який не містить положень, якими б передбачалося відшкодування родичам працівника моральної шкоди. За таких обставин у позивачки не має підстав для задоволення позовних вимог і відшкодування моральної шкоди за рахунок підприємства, вона помилково посилається на ст.1168 ЦК України, обґрунтовуючи це тим, що причинний зв'язок між смертю потерпілого та його професійним захворюванням встановлено у вересні 2012 року, а на цей період часу діють зобов'язання, які виникають із заподіяння позадоговірної шкоди, врегульовані ст.ст.1167,1168, 1187 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово. Рішенням Першотравенського міського суду від 04.03.2013 року на користь [PERSON] стягнуто з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданогю смертю [PERSON] в розмірі 10000 гривень на підставі ст.1168 ЦК України та виплачені відповідачем. Даний факт свідчить про те, що ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» відшкодувало завдану моральну шкоду в повному обсязі. Прохав суд відмовити в задоволенні позовних вимог, заявлених [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає встановленими наступні факти та обставини. [PERSON], при виконанні трудових обов'язків на підприємствах вугільної промисловості ДХК «Павлоградвугілля», правонаступник ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», захворів на професійне захворювання - хронічний бронхіт, пиловий бронхіт, емфізему легень про що було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання від 10 серпня 1999 року. [INFO] [PERSON] помер ( свідоцтво про смерть [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області 03 січня 2011 року). Згідно довідки КЗ «Обласної медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської області про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням ДНА-03 №000586 від 19 вересня 2012 року встановлено причинний зв'язок смерті потерпілого [PERSON] з раніше отриманим ним професійним захворюванням під час роботи на шахті «Дніпровській» правонаступником якої є ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» дія цього Закону поширюється на осіб які працюють в умовах трудового договору (контракту) на підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, а тому цей закон не регулює правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди членам сім'ї працівника, завданої його загибеллю в результаті професійного захворювання, отриманого на виробництві, і такі відносини регулюються ст.ст.1167,1168 ЦК України. Положеннями ст.1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 60 ЦПК України). Позивач по справі [PERSON] є онукою померлого [INFO] [PERSON], та донькою [PERSON] та [PERSON] [PERSON] на момент смерті [PERSON] була неповнолітньою, вона [INFO], інвалідом дитинства, потребувала постійного стороннього догляду та разом з батьками була зареєстрована за адресою [ADDRESS]. Про те, що сім'єю позивача були саме її батьки, [PERSON] зазначає в своїй позовній заяві, посилаючись на те що «вона та її сім'я фактично знаходились на утриманні дідуся». Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили суду, що позивач разом зі своїми батьками, [PERSON] та [PERSON], проживали в квартирі [PERSON], за адресою [ADDRESS], до його смерті, та не підтвердили суду своєї обізнаності про наявність спільного сімейного бюджету між [PERSON] та позивачем [PERSON], спільного ведення господарства, придбання спільного майна та наявність спільного побуту. Суд критично, відноситься до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили наявність спільного бюджету та спільного ведення господарства між позивачкою та померлим [PERSON], так як вони є батьками позивача, та на користь [PERSON] за рішенням Першотравенського міського суду від 04 березня 2013 року з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вже було стягнуто 10000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати по справі, суд вважає що їх необхідно віднести за рахунок держави з тих підстав, що [PERSON] є інвалідом другої групи, а тому у відповідність до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed