Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач 1), [PERSON] (далі Відповідач 2), [PERSON] (далі Відповідач 3), третя особа служба у справах дітей Рахівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Позов мотивував тим, що він є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Попереднім власником будинку була мати Позивача, [PERSON] , яка згодом подарувала його Позивачеві.Мати Позивача, як власник житла, дозволила проживати в будинку своїй доньці, [PERSON] , яка за згодою попереднього власника, зареєструвала своє місце проживання у ньому. Згодом [PERSON] , користуючись своїм правом користування житловим будинком, як член сім`ї попереднього власника, без реєстрації вселила в будинок матері свою доньку, [PERSON] з онуком [PERSON] . На даний час Відповідачі проживають у житловому будинку, який зайняли повністю та не надають можливості Позивачу користуватись своєю власністю взагалі. У зв`язку з цим Позивач із матір`ю змушені проживати у літній кухні, загальною площею 26,80 кв.м, при цьому [PERSON] та [PERSON] не позбавлені іншого житла, оскільки мають зареєстроване місце проживання за іншою адресою. Такі дії Відповідачів створюють Позивачу перешкоди у користуванні своїм майном та підлягають захисту в судовому порядку. У зв`язку з наведеним просить усунути [PERSON] перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування даним житловим приміщенням. Також ставить вимогу про стягнення судових витрат. Ухвалою Рахівського районного суду від 30.08.2018 року було відкрито провадження у даній справі та запропоновано Відповідачам протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, а також, відповідно до п.2 ч.5 ст.178 ЦПК Відповідачі повинні були подати докази надіслання відзиву та доданих до нього документів Позивачу. Копію ухвали [PERSON] та [PERSON] отримали 04.09.2018 року, що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення. Ухвалою Рахівського районного суду від 31.10.2018 року було закрито підготовче засідання у даній справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою Рахівського районного суду від 28 травня 2019 року дану справу було прийнято до провадження судді Ємчука В.Е. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 24.05.2019 року. Відповідно до ухвали Рахівського районного суду від 24.09.2019 року було залучено до участі в даній справі в статусі третьої особи без самостійних вимог орган опіки та піклування Рахівської РДА, оскільки даний спір стосується місця реєстрації неповнолітнього [PERSON] . Одночасно на орган опіки та піклування покладено обов`язок подати висновок щодо розв`язання спору. У судовому засіданні Позивач, [PERSON] , та його представник [PERSON] позов підтримали повністю, наполягали на задоволенні позовних вимог. Пояснили, що сестра Позивача [PERSON] вселилася в будинок з дозволу попереднього власника, яким була їх мама, тимчасово, поки вона не добудує власний будинок. До того вона проживала в будинку чоловіка. У сестри є будинок. Раніше мати написала заповіт на ім`я [PERSON] , сестра вигнала маму з будинку 5 років тому, після чого мати заповіт скасувала. Вона також постійно ображає маму. Позивач іншого житла не має, а оскільки сестра зі своєю донькою й онукою зайняли весь будинок, то він з матір`ю змушений проживати в літній кухні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона іншого житла не має, а тому звільнити будинок не бажає. В будинок її впустила проживати бабуся, а вона, у свою чергу, дозволила там проживати своїй дочці, [PERSON] з її сином [PERSON] , який є неповнолітній. Просить відмовити у задоволенні позову. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що у провадженні Рахівського районного суду знаходиться справа про оспорювання договору дарування, на підставі якого [PERSON] є власником спірного житлового будинку. Просить відмовити у задоволенні даного позову, оскільки [PERSON] іншого житла не має, вона зареєстрована була в будинку зі згоди його власника, тому має всі правові підстави для проживання та бути зареєстрованою у ньому. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що вона дійсно зі своїм сином [PERSON] проживає в будинку, який є предметом позову, зі своєю матір`ю. Вона іншого житло не має, тому просить відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Рахівської РДА Шмолнавер О.І. вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки спір стосується інтересів неповнолітнього [PERSON] , а отже інтереси дитини мають бути враховані, оскільки її мати не має свого житла, а отже й не може забезпечити дитину житловими умовами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України. Судом під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є власником на підставі договору дарування будинку від 09 серпня 2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 761, житлового будинку [ADDRESS] . Також, він є власником земельної ділянки, площею 0,15 га, яка була виділена для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на якій розташований будинок, що являється предметом даного позову (реєстраційний номер 1113464521236). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] - власник будинку, [PERSON] - мати власника, [PERSON] - брат власника, [PERSON] - сестра власника, [PERSON] - племінниця власника та [PERSON] - син племінниці. Відповідно до довідки виконавчого комітету Ясінянської селищної ради в житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, в житловому будинку, зі згоди [PERSON] проживає її донька з неповнолітнім онуком - [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що він, як власник будинку, не може використовувати його для особистого проживання, оскільки його сестра [PERSON] , зі згоди попереднього власника, зареєстрована в цьому будинку та ще й з нею проживають її донька [PERSON] зі своїм сином [PERSON] . Зазначені особи зайняли весь будинок, через що він зі своєю матір`ю змушений проживати в літній кухні. Водночас будинок потребує ремонту, оскільки зазначені особи, що проживають у ньому, взагалі не доглядаються за ним, жодних витрат по його утриманню не несуть, а він не має доступу до будинку, тому й відповідно не може провести такий необхідний ремонт. Зазначене підтверджується й актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 05.06.2018 року, складеним депутатом Ясінянської селищної ради В.Ю.Гиря, за участі свідків [PERSON] та [PERSON] . Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідач [PERSON] вселилась у спірний будинок зі згоди попереднього власника будинку, як член сім`ї власника житлового будинку, була зареєстрована у цьому будинку зі згоди попереднього власника й набула право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. Ба більше, за її згодою в будинок вселилася її донька [PERSON] зі своїм сином [PERSON] , який на даний час є неповнолітнім, та використовують разом з [PERSON] спірний будинок, створюючи при цьому перешкоди у користуванні його власнику [PERSON] . Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Як уже зазначалося, суд встановив, що Позивач є власником спірного житлового будинку. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд України вирішуючи справу № 6-709цс16 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, і зняття з реєстрації та вказав на те, що положення статей 383, 391, 405 ЦК України, статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, зокрема у випадку втрати власником права власності, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Тобто, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, як постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. У подібних правовідносинах слід застосовувати частину другу ст. 406 ЦК України «припинення сервітуту». Право на проживання колишнього члена сім`ї розглядається як сервітут, який припиняється судом за позовом власника житлового приміщення при наявності обставин, які мають істотне значення. Такі по суті висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-13113цс16 (753/481/15-ц) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року по справі № 695/2427/16-ц, провадження № 61-29520св18 (ЄДРСРУ № 85032630), від 09 жовтня 2019 року по справі № 523/12186/13-ц, провадження № 61-17372св18 (ЄДРСРУ № 85075275). Відповідачі спільним побутом із Позивачем не пов`язані, тому їх право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Суд не бере до уваги мотиви висновку органу опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації від 07.10.2019 року №01-3-18/658 про недоцільність виселення із житлового приміщення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки даний спір не стосується виселення із житлового приміщення [PERSON] , реєстрація останнього в житловому будинку, який належить [PERSON] , порушує право останнього вільно володіти та розпоряджатися своєю власністю, а відсутність житла у батьків дитини не підтверджена належними доказами та не може бути підставою для обмеження права [PERSON] на вільне володіння та користування належним йому будинком. Слід зазначити, що відповідно до цивільно-процесуального законодавства жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зазначений висновок органу опіки й піклування не може мати переваги над іншими доказами, а судом належно його оцінено в сукупності з іншими доказами. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що Позивач при подачі даного позову сплатив судовий збір в сумі 2114,40 гривні, Відповідач [PERSON] є неповнолітнтім, тому дана сума підлягає до стягнення з [PERSON] та [PERSON] порівну по 1057,20 гривні.

Outcome: approved