Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі - відповідач) про визнання права власності на земельну ділянку, в якому вказує, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Рішенням першої сесії 7 скликання Ставищенської сільської ради від 05 листопада 2015 року, вулицю «Леніна» в селі Ставище було перейменовано на вулицю «Миру». Позивач є спадкоємцем [PERSON] та спадщину після його смерті прийняла. За життя батьком позивача був складений заповіт, посвідчений 26 червня 2012 року, за умовами якого все належне йому на день смерті майно, батько заповів позивачу. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті батька, ввійшла земельна ділянка, загальною площею 0,67 га, що розташована у [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. Рішенням першої сесії сьомого скликання Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 05 листопада 2015 року [PERSON] було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0,2500 га та для ведення особистого селянського господарства - 0,4200 га. У 2015 році, за замовленням батька, було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), проте, зареєструвати право власності на земельні ділянки, за життя, батько не встиг. На момент смерті батька, право власності на вищевказані земельні ділянки залишилось не зареєстрованим. З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивач звернулась до нотаріуса, проте, отримала відмову, через відсутність реєстрації права власності на неї. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого нотаріусом, 29 листопада 2019 року, за реєстром № 787, за даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 190912246, позивач являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , номер запису про право власності: 34391354, дата реєстрації 29.11.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1974087118247. Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,25 га, виданої Відділом у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 33 623,01 гривень, а земельна ділянка площею 0,4200 га становить 45 213,00 гривень. Загальна грошова оцінка земельних ділянок становить 78836,01 гривень. Позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,6700 га, цільове призначення: 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,4200 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . Судові витрати покладає на себе. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2019 року Виконавчим комітетом Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 44. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 травня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 06 вересня 1994 року зроблено відповідний актовий запис за № 1662. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 19 квітня 2018 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] 19 квітня 2018 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище змінила на « [PERSON] », актовий запис № 19. Як вбачається з заповіту посвідченого 26 червня 2012 року секретарем Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] заповів все своє майно, яке на день смерті буде йому належати, своїй дочці [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першої сесії VII скликання Ставищенської сільської ради Попільнянського району Житомирської області «Про перейменування назви вулиць в с. Ставище» вирішено перейменувати назви вулиць в с. Ставище, Попільнянського району, Житомирської області: вулицю «Леніна» на вулицю «Миру». Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 29 листопада 2019 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з житлового будинку [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 29 листопада 2019 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, актуальна інформація про житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , власником даного будинку вказана [PERSON] . Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі наданого 29 листопада 2019 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкодавцем вказаний [PERSON] , спадкоємцем - [PERSON] , спадкове майно - житловий будинок, номер у Спадковому реєстрі: 64857250. Відповідно до Технічної документації із землеустрою щодо встановлення зовнішніх меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,6700 га [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , виготовленої в 2015 році Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру», [PERSON] розробив технічну документацію на земельну ділянку площею 0,6700 га, в тому числі 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,4200 га для ведення особистого селянського господарства. У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частин 1, 2 статті 78 Земельного Кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частина 1 статті 81 Земельного Кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до частини 1 статті 120 Земельного Кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Нормами статті 125 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації, цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 140 Земельного Кодексу України передбачено підстави припинення права власності на земельну ділянку, серед яких відповідно до п. б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 182 Цивільного Кодексу України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а згідно зі статті 334 того ж Кодексу, право власності на майно, яке підлягає державній реєстрації, виникає з моменту такої реєстрації. У відповідності до частини 1 статті 1225 Цивільного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Як вбачається з частини 1 статті 1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Як вбачається з статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка та враховуючи вимоги ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем, права власності на вищевказану земельну ділянку загальною площею 0,6700 га в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved