Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Канівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання [PERSON] добросовісним набувачем транспортного засобу марки BMW X 5, державний номер [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.04.2010 між сторонами була укладена біржова угода, згідно якої позивач придбав у [PERSON] автомобіль марки BMW X5. Відповідно до п. 4 біржової угоди, продавець гарантував, що в момент підписання угоди, транспортний засіб, який продається, нікому не продано, не подаровано, у спорі та під забороною (арештом) не перебуває. На момент укладання біржової угоди даний автомобіль був досліджений експертом Київського НДІ судових експертиз, який надав висновок 27.03.2010, що знаки «WBAFF4100LZ04716» на номерній площадці кузова наданого на дослідження автомобіля «BMW X5» є первинними, а також номерна площадка кузова та опорна чаша амортизатора, що містить її, від кузова не відокремлювалась. 16.01.2016 позивач дізнався від Головного управління Національної поліції України у Сумській області, що його автомобіль було незаконно викрадено в [PERSON] в 2010 року, у звязку з чим громадянин [PERSON] подав заяву і автомобіль знаходився у міжнародному розшуку «INTERPOL». Але станом на 16.04.2010, коли була укладена біржова угода купівлі-продажу, даний автомобіль в міжнародному розшуку вже не перебував, статус розшуку становив 0,0, що означає те, що громадянин [PERSON] більше не має претензій до автомобіля який був в розшуку, оскільки країна [PERSON] зробила страхову виплату. З часу придбання позивачем автомобіля протягом шести років жодної претензії від власника або торгівельної біржі ним не було отримано. Також зазначає, що станом на час укладання правочину щодо придбання автомобіля, він мав всі необхідні підстави для оформлення належним чином правовстановлюючих документів на вказаний автомобіль, а тому вважає, що визнання його добросовісним набувачем можливе в порядку визначеному ст.ст. 328, 334, ЦК України, яке необхідно йому для захисту його права власності та виключення можливих спорів з третіми особами у майбутньому. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримають, просять позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно біржової угоди № 007130, укладеної 16.04.2010 в м. Київ між відповідачем [PERSON], як продавцем та Брокерською конторою № 1 в особі брокера-покупця ФОП [PERSON], що діяв на підставі доручення від 16.04.2010 від імені та в інтересах [PERSON], позивач придбав транспортний засіб моделі BMW X5, 2008 року випуску, номер кузова: «WBAFF4100LZ04716», транзитний номерний знак: 24АЕ663 (а.с.17). Згідно п.4 біржової угоди від 16.04.2010, продавець гарантує, що в момент підписання Угоди, транспортний засіб, який продається, нікому не продано, не подаровано, у спорі та під забороною (арештом) не перебуває. Відповідно до висновку експерта №2072/10-13 від 27.03.2010, наданого після дослідження транспортного засобу моделі BMW X5, транзитний номерний знак: 24АЕ663, номер кузова: «WBAFF4100LZ04716», вбачається, що знаки «WBAFF4100LZ04716» на номерній площадці кузова наданого на дослідження автомобіля «BMW X5» є первинними, а також номерна площадка кузова та опорна чаша амортизатора, що містить її, від кузова не відокремлювалась ( а.с. 15). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САА 632035, виданого Лохвицьким ВРЕР УДАІ УМВС України в Полтавській області (а.с.14) [PERSON] на підставі біржової угоди № 007130 від 16.04.2010 є власником транспортного засобу моделі BMW X5, номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску, номер кузова: «WBAFF4100LZ04716», чорного кольору. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, при зверненні представника позивача [PERSON] до Територіального сервісного центру 5946 регіонального сервісного центру в Сумській області МВС України було повідомлено листами від 10.03.2016 за № 609 , від 15.03.2016 № 656 (а.с.46, 55), що згідно облікових даних АІПС «Автомобіль» та НАІС станом на 03.03.2016 будь-яка інформація стосовно автомобіля BMW X 5, номерний знак [NUMBER] відсутня. Згідно бази даних Відеоконтроль «Рубіж» автомобіль BMW X5 з номерним знаком ВІ 8050 ВЕ, номер кузову «WBAFF4100LZ04716» значиться в розшуку, яким незаконно заволоділи 22.01.2010 в [PERSON], заявник - УКП ГУНП в Полтавській області від 17.02.2016. Посилання представника позивача в позові на те, що станом на 16.04.2010, коли була укладена біржова угода купівлі-продажу, даний автомобіль не перебував в міжнародному розшуку, а також відсутність претензій громадянина [PERSON] до викраденого автомобіля суд вважає безпідставними, поскільки вони не підтверджені належними доказами в суді. Як вже зазначено судом, позивач просить визнати його добросовісним набувачем зазначеного автомобіля для захисту його права власності. З огляду на фактичні обставини справи, встановлені в ході судового розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Так, за змістом ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення. Положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч.ч. 9, 12 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили. З представлених суду матеріалів справи встановлено, що право власності позивача на автомобіль моделі BMW X5, номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску на даний час тимчасово обмежено шляхом оголошення в розшук. При цьому зняття таких обмежень відповідно до наведених вище норм права належить до компетенції слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду залежно від стадії кримінального провадження та в порядку визначеному КПК України, а у порядку цивільного судочинства може бути вирішено лише спір про право власності на вилучені речі. В той же час, як зазначено позивачем на даний час його право власності ніким не оспорюється. Враховуючи викладені вище обставини суд не вбачає з боку відповідача порушення прав позивача, як власника спірного автомобіля. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Умови за яких у власника майна виникає право на його витребування від добросовісного набувача визначені ст. 388 ЦК України. Згідно роз'яснень викладених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника (п. 25). Під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна (п. 24). Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові (п. 3). Таким чином, оскільки на час розгляду справи між позивачем та відповідачем спір про право власності на автомобіль, який перебуває в розшуку, відсутній, а обраний позивачем спосіб захисту прав за фактичних обставин справи є неналежним, законні підстави для задоволення позову відсутні, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed