Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіна Тетяна Василівна, Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.08.1985 року її мати, [PERSON], отримала обмінний ордер за № 3348, який надавав дозвіл на заняття в [ADDRESS] їй та членам її родини: чоловіку - [PERSON], та сестрі - [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті, її чоловік та її сестра звернулися до органу приватизації ВАТ «Дніпровськпромбуд» і 14.09.1998 року отримали свідоцтво про право власності на житло. Далі позивач зазначає, що [INFO] померла її тітка, [PERSON], а [INFO] помер її батько, [PERSON]. Після смерті батька позивач звернулася до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіної Т.В. і 07.08.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало її батькові, [PERSON], а саме: 1/2 частину в праві власності на квартиру [ADDRESS]. Також, позивач зазначає, що оскільки інших спадкоємців у її тітки не має, то вона, [PERSON], 14.10.2014 року звернулася до приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіної Т.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину в праві власності на квартиру [ADDRESS], яка належала її тітці [PERSON]. Однак, постановою приватного нотаріуса від 14.10.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини та відсутності документу, який би підтверджував родинні відносини між нею, [PERSON], та її тіткою, [PERSON]. У зв'язку з вищевикладеним позивач вказує, що вона змушена звернутися до суду та просити суд встановити факт того, що вона, [PERSON], [INFO], є рідною племінницею [PERSON], яка померла [INFO] та призначити їй, [PERSON], [INFO] р.н. додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її тітки [PERSON], яка померла [INFO]. Позивач (її представник) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити по мотивах, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні в частині позовних вимог про встановлення факту родинних відносин просили суд винести рішення відповідно до чинного законодавства, а в іншій частині позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини просили відмовити з огляду на їх безпідставність і необгрунтованність. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіна Тетяна Василівна, у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності та винести рішення відповідно до діючого законодавства. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комунального підприємства «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважаючи їх незаконними та просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на нижчевикладене. Так, судом встановлені наступні обставини і визначенні відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], а також, [PERSON], батькові позивача, на праві спільної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим ВАТ «Дніпровськпромбуд», згідно розпорядження від 14 вересня 1998 року за № 1458, зареєстрованого в реєстрову книгу за № 253п-64-127 ( а.с. 13). Матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.31). Як вбачається із матеріалів справи, 07.08.2014 року позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що належало її батькові, [PERSON], а саме: 1/2 частину в праві власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 32). Із матеріалів даної цивільної справи також вбачається, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 17). Судом також встановлено, постановою від 14.10.2014 року приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіної Т.В. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на 1/2 частину квартири [ADDRESS], з підстав пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини та відсутності документу, який би підтверджував родинні відносини між нею, [PERSON], та її тіткою, [PERSON] (а.с. 15). Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до Дніпропетровської міської ради, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіна Тетяна Василівна, Комунальне підприємство «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпропетровської міської ради, про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, частково суд виходив із наступного. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Та обставина, що позивач є племінницею померлої [PERSON]підтверджується зібраними в ході розгляду справи по суті доказами, саме: автобіографією померлої [PERSON] (а.с. 20), зі змісту якої вбачається наявність її рідного споріднення із матір'ю позивача, оскільки в додатку до такої автобіографії означений спадкодавець вказав [PERSON] (матір позивача) як рідну сестру. Окрім цього відповідно до змісту обмінного ордеру № 3348 від 30.08.1985 року де пред'явником вказана матір позивача [PERSON], серед осіб, які заселяються за таким ордером зазначена, у тому числі, сестра основного квартиронаймача [PERSON], (а.с 24). Також, у свідоцтві про народження матері позивача [PERSON], в графі батько записано «[PERSON]» а в графі матір записано «[PERSON]» (а.с. 29),і одночасно із цим архівною довідкою за № Б-51-14 від 31.03.2014 року, підтверджено, що у метричній книзі Успенської церкви м. Катеринослава (нині м. Дніпропетровськ) є актовий запис № 58 про народження [INFO] (за старим стилем) дитини жіночої статі, хрещеної 15.08.1912 року ім'ям «[PERSON]», де в графі батько записано «[PERSON]», а в графі матір записано «[PERSON]» (а.с. 19). За вказаних обставин, оскільки факт родинних відносин підтверджується вказаними письмовими доказами, а доказів, що свідчили б про протилежне судом не здобуто, та із врахуванням того, що даний факт має для позивача юридичне значення, та встановити його іншим шляхом, а ніж судовим неможливо, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] в цій частині задовольнити, та встановити факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON], яка померла [INFO], як племінницею та тіткою. Щодо позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд вважає, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити виходячи із наступного. Згідно з вимогами ч.ч. 1,2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). Таким чином, осіб, які спадкують за законом та черговість таких спадкоємців, слід визначати на день відкриття спадщини померлої [INFO] [PERSON], згідно із нормами діючого на той час нормами ЦК України у ред. 1963 року. Суд зауважує, що означений Цивільний кодекс України (ред. 1963 року) встановлював лише дві черги спадкоємців за законом. Зі змісту постанови від 14.10.2014 року приватного нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіної Т.В. про відмову у вчинені нотаріальної дії вбачається, що позивач звернулась до органу нотаріату із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї тітки саме в порядку спадкування за законом, документів про фактичне прийняття спадщини таким спадкоємцем не подавались. Так, відповідно до вимог ст. 529 ЦК України (ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Статтею 530 ЦК України (ред. 1963 року) було передбачено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Тобто за змістом вказаних ст.ст. 529, 530 ЦК України (ред. 1963 року), племінники не входили до кола спадкоємців за законом, отже позивач [PERSON] не є спадкоємцем за законом померлої [INFO] [PERSON], а відтак позивач безпідставно ставить перед судом питання по поновленню такого строку, оскільки для неї перебіг такого строку для прийняття спадщини взагалі не розпочинався. Посилання сторони позивача на положення п. 5 Перехідних положень ЦК України, відповідно до яких правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, котра відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом, не може бути прийнята судом до уваги, оскільки вказане стосується спадщини, шестимісячний строк на прийняття якої не закінчився станом на 01 січня 2004 року. Тому не мають правового значення для вирішення спору по суті посилання позивача на начебто об'єктивність та поважність причин пропуску такого строку. За вказаних обставин та приписів чинного законодавства України, суд доходить висновку, що у даному випадку відсутні правові підстави для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а відтак в задоволені позову в цій частині слід відмовити з огляду на його безпідставність. Також відповідно до приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial