overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] 09 серпня 2018 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником будинку за адресою: вул. Вишнева /колишня назва вул. Островського/, 9 в смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області. В цьому будинку зареєстрована його донька [PERSON], але не проживає в ньому з 2010 року. Тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася судовими повістками з повідомленням, телефонограмою та оголошенням на сайті судової влади, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутністю суду не надала. Тому суд вирішив справу розглянути за відсутністю відповідача заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 січня 2007 року (а.с. 9-10) [PERSON] є власником будинку 9 по вул. Островського (Вишнева) в смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області. Згідно відмітки у паспорті позивача (а.с. 6) відповідач [PERSON] є донькою [PERSON] Відповідно до копії домової книги (а.с. 11-13), на предмет фактичного проживання (а.с. 14), відповідач зареєстрована у якості члена сімї в будинку позивача за адресою: вул. Вишнева /колишня назва вул. Островського/, 9 в смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, але за вказаною адресою не проживає з 2010 року. Оскільки відповідач за адресою реєстрації не проживає більше року, але у добровільному порядку з реєстрації не знялася, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] 09 серпня 2018 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником будинку за адресою: вул. Підгорна /колишня назва вул. Горького/, 39 в смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області. В цьому будинку зареєстрований його син [PERSON], але не проживає в ньому з 2001 року, його місцезнаходження йому невідоме. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю та відсутністю позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою з повідомленням та оголошенням на сайті судової влади, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Тому суд вирішив справу розглянути за відсутністю відповідача заочно. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору дарування від 21 грудня 1992 року (а.с. 5), технічного паспорту (а.с. 6-9) [PERSON] є власником будинку 39 по вул. Горького (Підгорна) в сел. Красноріченське Кремінського району Луганської області. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 13) відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON] Відповідно до копії домової книги (а.с. 10-11), акта обстеження житлово-побутових умов. (а.с. 12), відповідач зареєстрований у якості члена сімї в будинку позивача за адресою: вул. Підгорна /вул. Горького/, 39 в смт. Красноріченське Кремінського району Луганської області, але за вказаною адресою не проживає з 2001 року. Оскільки відповідач у добровільному порядку з реєстрації не знявся, його місцезнаходження невідоме, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] 09 серпня 2018 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 серпня 2016 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що від шлюбу мають дочку-[PERSON], [INFO]. Тривалий час відповідач зловживає спиртними напоями, не дбає про матеріальне забезпечення сім'ї, не бажає змінювати свою поведінку, а тому вважає, що за таких обставин, збереження сім'ї є неможливиим, і просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали із підстав вказаних у позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] к судові засіданні позовні вимоги визнали. Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 25 серпня 2016 року, від якого мають дочку-[PERSON], [INFO]. (арк.справи 4,5). Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони у заявах по суті визнали, що вони припинили подружні відносини та спільного господарства не ведуть. За таких обставин суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Отже, визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

[PERSON] 09 січня 2014 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей - дочки [PERSON], [INFO], синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] . Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначала, що відповідач будучи батьком дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає в добровільному порядку. Проживаючи окремо від дітей, маючи нерегулярний мінливий дохід, задовільний стан здоров'я ухиляється від піклування та виховання дітей, тому просила стягнути з відповідача алыменти на утримання дітей, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину . Сторони в судове засідання не з'явилися, надали письмові заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги позивачка підтримує, відповідач визнав позов. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Із свідоцтв про народження дітей (а.с. 4-6) підтверджується, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON], [INFO], які проживають біля матері та знаходяться на її вихованні. Відповідач проживає окремо від дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від заробітку (доходу) і (або) в твердій грошовій сумі з того із батьків, який зобов'язаний сплачувати аліменти. Як передбачено ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком коли розмір аліментів визначено у твердій грошовій сумі. При визначенні способу виконання обов'язку утримувати дітей, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище не тільки дітей, а й відповідача, який працездатний, стан його здоров'я задовільний, інших утриманців не має, тому враховуючи встановлений законом мінімальний прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, суд вважає можливим стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно на кожну дитину , на підставі ст. 184 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору та на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

[PERSON] 09 січня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 07 грудня 2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають трьох малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], Мірослава, [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені з 01 січня 2018 року у звязку із зловживанням відповідачем спиртними напоями. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з нею. Має спір про поділ майна. Вважає збереження сімї неможливим, тому просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище чоловіка. Позивач\~\~у судове засідання не зявилася, у заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, у заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 07 грудня 2007 року перебувають\~ у зареєстрованому шлюбі (а.с. 6),\~від якого мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] [PERSON] Максимовича, [INFO] (а.с. 7), [PERSON] Мірослава Максимовича, [INFO] (а.с. 8), та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Подружні стосунки між сторонами припинені з 01 січня 2018 року у звязку із зловживанням відповідачем спиртними напоями. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з матірю. У позивача наявний спір про поділ майна. Клопотань про надання строку для примирення не надійшло, відповідач позов визнав, тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище «Дарічєва».\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

[PERSON] 09 червня 2016 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 18 жовтня 2008 року вступила в шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №12. Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].\~ Сімейне життя не склалось, останнім часом стосунки вкрай загострились, час від часу виникали конфлікти та непорозуміння, між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні відносини. З 2015 року вони з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам,\~ тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, в звязку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.7), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.12), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та на розірвання шлюбу згоден. Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, тоді суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], зареєстрованому Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №12 від 18 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Приймаючи до уваги, що збереження сімї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сімї та спільне проживання, всі спроби по збереженню шлюбу виявились безрезультатними, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому з урахуванням заявлених позовних вимог витрати по справі покласти на відповідача в порядку ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON] 09 червня 2017 року звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що 07 квітня 2017 року помер його батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,52 га, яка розташована на території Пасицелівської сільської ради Балтського району Одеської області. Заповіту [PERSON] не залишив. Заявник зазначає, що звернувся до нотаріуса з приводу належного прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його батька, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що відсутні документи, які можуть підтвердити факт родинних відносин між ним та його батьком, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Заявник вказує, що вказані обставини не дають йому можливості належним чином оформити спадщину, у звязку з чим він звернувся до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні під час розгляду справи представник заявника вимоги, викладені в заяві, підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Заінтересована особа не заперечив проти задоволення вимог заявника. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожен окремо пояснили, що заявника та його батька знають добре. Можуть підтвердити той факт, що [PERSON] дійсно є заявнику батьком. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, та їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд, взявши до уваги пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи (а.с.1-15), допитавши свідків, прийшов до висновку, що прохання заявника підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин має для заявника значення для вирішення питання належного оформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON]. Із матеріалів справи слідує, що [PERSON], який помер 07 квітня 2017 року, є рідним батьком [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Заявник є спадкоємцем померлого за законом, проте не може прийняти майно у спадщину внаслідок відсутності в повному обсязі документів, що підтверджують родинні відносини між ним та померлим, через що неможливо простежити лінію родинних відносин з [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення того факту, що [PERSON], який помер 07 квітня 2017 року, є рідним батьком [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

[PERSON] 09 червня 2017 року звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що 14 квітня 1998 року померла його двоюрідна баба [PERSON], яка була рідною сестрою його баби [PERSON], та проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Світлий шлях» с. Пасицели Ананьївського району Одеської області. Заявник зазначає, що як спадкоємець за законом звернувся до нотаріальної контори з приводу належного оформлення спадщини, однак йому було відмовлено, в звязку з тим,\~ що відсутні документи, які можуть підтвердити факт родинних відносин між ним та спадкодавцем, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою, тому заявник звернувся до суду та просить задовольнити заявлені вимоги.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні під час розгляду справи заявник вимоги, викладені в заяві, підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи не заперечив проти задоволення вимог заявника. Суд, взявши до уваги пояснення заявника та представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи (а.с.1-24), прийшов до висновку, що прохання заявника підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні кожен окремо пояснили, що заявника знають добре, а також знали його бабусю, а тому можуть підтвердити той факт, що померла [PERSON] дійсно була заявнику ріднею, сестрою його бабусі. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин має для заявника значення для вирішення питання належного оформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON]. Із матеріалів справи слідує, що [PERSON], яка померла 14 квітня 1989 року, дійсно являється двоюрідною бабою [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Заявник є спадкоємцем померлої за законом, проте не може прийняти майно у спадщину внаслідок відсутності в повному обсязі документів, що підтверджують родинні відносини між ним та померлою, через що неможливо простежити лінію родинних відносин з [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення того факту, що [PERSON], яка померла 14 квітня 1989 року, дійсно являється двоюрідною бабою [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

[PERSON] 09 червня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 06 вересня 2005 року він вступив у шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції України, актовий запис №32. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Позивач зазначає, що рішення про розірвання шлюбу він прийняв у зв'язку з тим, що між ними було повністю відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та сімейні стосунки. В їхній сім'ї виникали конфлікти, сварки та непорозуміння. В зв'язку з несумісністю характерів їхня сім'я розпалась. Позивач вказує, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому при вказаних обставинах він прийняв рішення про його розірвання. Вказане рішення є остаточним, примирення між ними неможливе, у зв'язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, на позовних вимогах наполягає(а.с.6). Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає(а.с.7). Взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя, тоді суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції України, актовий запис №32 від 06 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від вказаного шлюбу дітей не мають. Приймаючи до уваги, що збереження сімї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сімї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сімї та спільне проживання, постійно виникали сварки, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі залишити за позивачем, враховуючи її бажання.

Outcome: approved