Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 24.12.2015 року шлюб, укладений 15.06.2002 року між [PERSON] та [PERSON] у Копашнівській сільській раді Хустського району Закарпатської області за актовим записом №14 розірвано. [PERSON] [PERSON] являється власником цілого житлового будинку за адресою Закарпатська область, Хустський район, с. Нижнє Селище, вул. Центральна, 150, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок №300, виданого на підставі рішення Нижньоселищанської сільської ради 4 сесії 4 скликання від 08.11.2002 року. [PERSON] [PERSON] являється власником земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, що знаходиться за адресою: Закарпатська області, Хустський район, с. Нижнє Селище, 150, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2125386600:01:001:0018, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному житловому будинку з 29.11.2004 року. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з будинку та проживає окремо, будинок не утримує, не сплачує комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, чим порушує права позивачки на користування та розпоряджання житловим приміщенням, яке належить їй на праві приватної власності. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] просив визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №150 по вул. Центральній, Хустського району Закарпатської області. В судове засідання представник позивача [PERSON], позивачка [PERSON] не зявилися. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Розгляд справи проведено у відсутності позивачки, її представника та відповідача, відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України та поданої заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником цілого житлового будинку за адресою Закарпатська область, Хустський район, с. Нижнє Селище, вул. Центральна, 150, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок №300, виданого на підставі рішення Нижньоселищанської сільської ради 4 сесії 4 скликання від 08.11.2002 року та земельної ділянки на якій розташований житловий будинок, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2125386600:01:001:0018, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав. (а.с.7-8). У вказаному будинку зареєстрований колишній чоловік позивачки [PERSON], який з грудня 2015 року після розірвання шлюбу із позивачкою, виїхав із будинку та проживає окремо. Відповідач не оплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участь у спільному побуті. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. З огляду на наведене, реєстрація відповідача [PERSON] є перешкодою для користування і розпорядження власністю позивачки [PERSON] на власний розсуд, що є порушенням її конституційних прав на право вільного розпоряджання своєю власністю.

Outcome: approved