Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

[PERSON] (далі - Заявник) звернувся до суду з заявою заінтересовані особи: Квітнева сільська рада Попільнянського району Житомирської області, Попільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування своєї заяви, посилається на те, що його матір, [PERSON] , [INFO] , проживала в [ADDRESS] , в своєму житловому будинку одна. Останній час мати втрачала пам`ять, але виходила з дому. Жителі села про це знали і допомагали йому розшукувати матір. Часто бували випадки, що односельчани приводили матір додому то з поля, то зі станції, то з інших населених пунктів. За таких обставин мати була не агресивною і люди її приводили додому без будь-яких проблем. Одного разу, ще в червні місяці 2006 року, мати пішла з дому і не повернулася. Він просив людей, жителів села та всіх сусідів, знайомих і родичів, щоб допомогли розшукати матір та повернути додому. Це не дало позитивних результатів. Після цього заявник звернувся до Попільнянського відділу міліції із заявою, щоб допомогли розшукати матір, яка пішла із дому і пропала. Заявник надав працівникам міліції всю необхідну інформацію про матір та фотокарточки. Заявнику повідомили, що працівниками міліції Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області заведено розшукову справу та проводиться активний розшук. Заявник систематично звертався до працівників Попільнянського відділу міліції, які розповідали, що матір ще не знайшли, а коли знайдуть то повідомлять. Мати до цього часу додому не повернулася, а розшукові заходи теж не дали ніякого позитивного результату. У місці постійного проживання матері, [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на даний час немає відомостей про місце її перебування з 06.06.2006 року, тобто протягом 14 останніх років. Ніхто з односельчан, родичів та знайомих матері більше не бачив, і він ніякою інформацією відносно її місця перебування не володіє. Оголошення матері, [PERSON] , [INFO] , померлою, необхідне для оформлення спадщини на належний їй житловий будинок та земельну ділянку, на якій будинок розташований. Визнання особи померлою є крайньою мірою та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. На підставі вищевикладеного, Заявник просить оголосити матір, [PERSON] , [INFO] , уродженку села Мохначка Попільнянського району померлою; - Днем смерті матері, [PERSON] , [INFO] вважати день набрання законної сили рішенням суду про це. Заявник та його представник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі та вимоги заяви визнають в повному обсязі не заперечують проти їх задоволення. Представник заінтересованої особи Попільнянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення заяви не заперечують. Відповідно до частини третьої статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Правовідносини з приводу оголошення особи померлою регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З матеріалів справи, судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ) /а. с. 7/ Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 29 липня 2020 року, 1946 року виконавчим комітетом Кошляцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , яка після державної реєстрації змінила своє прізвище на « [PERSON] »./а.с.8/ Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] до 06 червня 2006 року була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області. /а.с.14/ Як вбачається з копії довідки Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області від 01 грудня 2009 року № 10307, [PERSON] , [INFO] , уродженка та жителя с. Кошляки, Попільнянського району, зникла 06 червня 2006 року . По факту безвісті зникнення [PERSON] , заведено ОРС «Розшук» № 1913001/07. На даний час місце знаходження [PERSON] , не відоме, заходи по встановленню її місця перебування тривають. /а.с.9/ Відповідно до копії довідки Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області від 21 жовтня 2011 року № 7310, невпізнаний труп виявлений 04 серпня 2007 року в смт. Калинівка Васильківського району Київської області являється трупом [PERSON] , 1922 року народження, уродженки с. Мохначка, Попільнянського району Житомирської області та жительки [ADDRESS] . /а.с.10/ Згідно листа Василівського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 09 грудня 2018 року № 5036/16.8-32, в архіві відділу відсутні відомості щодо реєстрації смерті невпізнаної особи, жіночої статі, яку було виявлено 04 серпня 2007 року в смт. Калинівка, Васильківського району Київської області, також відсутні відомості про смерть [PERSON] , 1922 року народження. Проведеною перевіркою по першим примірникам первинних актових записів про смерть за період з 04 серпня 2007 року по 04 серпня 2008 року, по перших примірниках поновлених актових записів про смерть за період з 05 серпня 2008 року по теперішній час. Актовий запис про смерть відсутній. /а.с.12-13/ Свідкок [PERSON] підтвердила той факт, що [PERSON] близько 14 років пропала та місце її знаходження невідоме. Свідок [PERSON] зазначив, що тривалий термін не бачив [PERSON] , знає, що вона має певні відхилення та тривалий час пропала безвісті. Суд не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення, що судам необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідомо. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у частини другій статті 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісті у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті, згідно статті 47 ЦК України. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки ставлячи вимогу про оголошення матері [PERSON] померлою, заявником викладено обставин та надано докази того, що у місці постійного проживання його матері немає відомостей про її перебування протягом тривалого часу. Окрім того, із наданих заявником доказів вбачається, що протягом всього періоду відсутності матері він вживав певних заходів щодо її розшуку - звертався з цього приводу до правоохоронних органів. Відповідно до положень статті 49 Цивільного кодексу України, смерть фізичної особи є актом цивільного стану та підлягає державній реєстрації відповідно до закону. За частиною 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Згідно частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні № 8-рп/2002 від 07.05.2002 визначив, що судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право, а за змістом частини 2 статті 4 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 та 13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76-77 та 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки відомості про місцезнаходження [PERSON] відсутні, за місцем останнього проживання вона не з`являється, тому у суду наявні підстави для визнання даної особи померлою з роз`ясненням заявникові, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з частиною 2 статті 308 ЦПК України після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, - відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. Відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved