Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом з урахуванням уточнень до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району (далі відповідач -1), Комунального підприємства «Наше місто» Запорізької міської ради (далі відповідач-2) про визнання наймачем житлового приміщення, укладення (зміну) найму договору житлового приміщення, визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 18.03.1999 р. він проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , у яку вселився в якості члена сім`ї наймача [PERSON] , яка була його тещою, та [INFO] померла, після її смерті він залишився проживати у цій квартирі. Дружина позивача [PERSON] , померла [INFO] . Після смерті дружини і тещі він продовжує проживати у спірній квартирі, інших осіб у квартирі не зареєстровано та не проживає. 10.06.2020 позивач отримав від КП «Наше місто» відмову в укладанні договору найму житлового приміщення, з підстав відсутності ордеру. 07.07.2020 позивач переоформив на себе особовий рахунок на сплату вартості комунальних послуг. В квітні 2020 позивач звернувся до відповідача -1 із питанням приватизації квартири, але йому було відмовлено у приватизації через відсутність ордера. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020 позивачу у позові було відмовлено. 17.07.2020 позивач звернувся до відповідача-1 з заявою про приватизацію квартири, але 03.08.2020 отримав відмову у зв`язку з відсутністю серед поданих документів копії ордеру на заселення у квартиру. Згідно з відповіддю Департаменту з управління житлово-комунальним господарством ЗМР з проханням надати копію ордеру на спірну квартиру, виданого на цю квартиру у 1974 р., не вбачається можливим, оскільки корінці ордерів зберігаються лише з 1984 року. 22.09.2020 позивач звернувся до відповідача -1 з заявою про прийняття останнім рішення про надання дозволу на внесення змін до договору найму. 22.10.2020 відмовлено у задоволенні заяви через відсутність ордеру. Посилаючись на положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просив визнати його наймачем житлового приміщення, за адресою: [ADDRESS] ; зобов`язати КП «Наше місто» ЗМР укласти договір найму житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним право на приватизацію зазначеної квартири та зобов`язати відповідача -1 прийняти пакет документів і провести приватизацію квартири на ім`я [PERSON] , за відсутністю копії ордеру та копії корінця ордера у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». 16.09.2020 надійшов відзив відповідача районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в особі представника Борзенко Г.В., в якому представник заперечувала проти задоволення позову з тих підстав, що 09.02.2018 позивач звернувся до районної адміністрації із заявою про зміну договору найму на квартиру за вказаною адресою, за результатами розгляду якої надана відповідь від 16.02.2018 № З-0106-В про необхідність зміни договору найму та необхідність звернення до КП «Наше місто». В той же час, КП «Наше місто» листом від 10.06.2020 № З-287-В відмовило позивачу в укладенні нового договору найму у зв`язку з відсутністю законних підстав (відсутність ордеру, виписаного на ім`я позивача та відсутністю розпорядження голови районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району «Про зміну договору найму житлового приміщення» за адресою: [ADDRESS] »). Відповідно до п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі Положення № 396), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Позивач не є наймачем квартири та договір найму на його ім`я відсутній, а відтак і відсутнє право на приватизацію. Просила в задоволенні позову відмовити. 23.09.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, відповідно до якого позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, а доводи викладені у відзиві на позов вважає такими, що не підлягають врахуванню з наступних підстав. Як зазначає відповідач-1 приватизація спірної квартири не можлива через те, що позивачем не було укладено договір найму. Позивач звертався до відповідача-1 з заявою про приватизацію квартири, але отримав відмову оскільки серед поданих документів копія ордеру відсутня. Отже, відсутність укладеного договору найму не було підставою для відмови в приватизації квартири. Оскільки позивач не має можливості укласти договір найму спірної квартири, оскільки ордер на вселення йому не видавався, а виданий попередньому наймачу не зберігся. Тому просив позовні вимоги задовольнити. 30.10.2020 від позивача надійшла уточнена позовна заява. 18.11.2020 від відповідача-1 надійшов відзив на уточнену позовну заяву, у якому представник зазначив, що наймачем спірної квартири була [PERSON] , яка є тещою по відношенню до позивача, яка померла та не є членом сім`ї по відношенню до позивача (в розумінні ЖК України). Щодо вимоги позивача про визнання за ним права на приватизацію спірної квартири, слід зазначити, що позивач звертався до відповідача-1 з питанням приватизації квартири та серед наданих документів було встановлено відсутність ордеру, та взагалі документа, з якого можливо було б встановити, що позивач є наймачем спірної квартири. 14.12.2020 від представника відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що власником спірної квартири є територіальна громада м. Запоріжжя в особі ЗМР. Крім того зазначили, що позивач з метою укладення договору найму звертався до відповідача-2, але йому було відмовлено оскільки ним не надано ордеру на спірне жиле приміщення та розпорядження голови районної адміністрації ЗМР про зміну Договору найму. Просив прийняти законе та справедливе рішення, врахувати всі обставити справи. 28.12.2020 від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2, відповідно до якого позивач з 1999 року був членом сім`ї наймача [PERSON] , яка була його тещою та померла [INFO] . Після смерті останньої позивач неодноразово звертався до відповідачів з метою внесення змін до договору найму квартири. Листом районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району № 3-0106-В від 16.02.2018, було надано згоду на зміну договору найму житлового приміщення на ім`я позивача, у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача. 10.06.2020 позивач отримав відмову відповідача-2 в укладенні договору найму житлового приміщення з підстави відсутності ордеру. 07.07.2020 позивач переоформив на себе особовий рахунок на сплату вартості комунальних послуг. Відмову відповідача-2 в укладенні з позивачем договору найму житлового приміщення вважає протиправною, оскільки надати ордер на спірну квартиру об`єктивно не можливо. Водночас сам по собі ордер є разовим документом на вселення і свою дію він втрачає саме в момент вселення. В той же час відповідач-2 не заперечує той факт, що ордер на вселення існував, а [PERSON] заселилася в квартиру і уклала договір найму на законних підставах. Тому просив позовні вимоги задовольнити. Інших заяв по суті справи не надходило. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою судді від 17.08.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 33). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2020 клопотання представника позивача про виклик свідків задоволено, але у судовому засіданні представник позивача відмовився від виклику свідків. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача-1 [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з підстав зазначених у відзивах на позовну заяву. Представник відповідача-2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що просить суд прийняти законне та справедливе рішення з врахуванням всіх обставин справи. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповіді їм правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 18.03.1999 у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у його паспорті [NUMBER] , виданому 25.12.1999 Орджонікідзевським РВ УМВС України в Запорізькій області, довідкою Департаменту реєстраційних послуг № 04-28/5-4742 від 07.07.2020 про реєстрацію місця проживання особи. Позивач зазначає, що ордер на вказану квартиру було видано у 1974 році на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до листа Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради від 08.04.2019 № 3-2085 на звернення позивача про надання копії корінця державного ордеру на вказану квартиру, виданого в 1974 році, повідомлено, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 р. 29.07.2020 позивач звернувся до відповідача-1 з заявою про приватизацію квартири за результатами розгляду якої листом від 03.08.2020 № З-0079-В відмовлено, оскільки серед наданих ним документів було встановлено відсутність ордера та взагалі документа, з якого можливо було б встановити, що позивач є наймачем квартири. Тому, враховуючи п.п. 17,18 Положення 396, а також те, що сама по собі реєстрація не дає право на приватизацію, а право на приватизацію позивачем підтверджено не було. 22.09.2020 позивач звернувся до відповідача-1 з заявою про зміну договору найму на квартиру [ADDRESS] , за результатами розгляду якої листом від 09.10.2020 № З-0741-В відмовлено, оскільки наймачем квартири була померла [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивача, оскільки є його тещою. Договір найму № 10503555 від 14.04.2015, щодо квартири [ADDRESS] був укладений між МКП «Основаніє» та [PERSON] . Позивач переоформив особовий рахунок № [NUMBER] по квартирі на своє ім`я. Так, у позовній заяві та у судовому засіданні [PERSON] зазначив, що [PERSON] доводиться йому тещею. Із поданих до позовної заяви документів випливає, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] (свідоцтво про народження від 18.10.1960 серії [NUMBER] ). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 173 від 04.06.2013. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 7243 від 21.10.2016. З листа Вознесенівського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01.08.2020 № 247/21.13-106 вбачається, що згідно перевірки даних в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Актовий запис про шлюбу № 334 від 12.05.1989 р. складений даним відділом. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, актовий запис №131, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.04.1999. Прізвище дружини після одруження [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2020 позивачу у позові до районної адміністрації ЗМР по Вознесенівському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено, з підстав передчасного звернення до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим\~приміщенням у\~будинках державного\~і громадського\~житлового фонду\~здійснюється відповідно\~до договору\~найму жилого\~приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Судом встановлено, що позивач з 1999 року вселився в спірну квартиру, як чоловік доньки наймача і з дня вселення по день її смерті постійно проживав разом із наймачем і вів з нею спільне господарство. Отже, позивачем доведено, що він є членом сім`ї померлої [PERSON] у розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України, згідно із якою до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] наймачем спірного житлового приміщення, та зобов`язання відповідача-2 укласти з позивачем договір найму цього житлового приміщення, підлягають задоволенню. Також, позивач вказує, що за відсутності ордеру на квартиру він позбавлений права приватизувати квартиру, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом. Відповідно до статті\~47 Конституції України\~громадяни мають право на житло та держава створює умови для придбання його у власність, в тому числі шляхом приватизації, що передбачено\~статтею 9 ЖК України. Відповідно до вимог абзацу 2 частини першої статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Згідно з вимогами частини першої статті 8 цього ж Закону, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких, знаходиться державний житловий фонд. Частиною 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передбачено, що передача квартир (будинків) у власність громадян\~здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передбачено, що підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства), а частиною третьою цієї ж статті Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. За частиною другою статті 8 зазначеного вище Закону, передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках), здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті в гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири, будинку, кімнати в гуртожитку. Частиною 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~передбачено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до пунктів 4, 17 Положення № 396, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність громадян на підставі заяви та документів, передбачених пунктом 18 цього ж Положення, а саме: довідки про склад сім`ї та займані приміщення; копії ордеру про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитках); документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копії документу, що підтверджує право на пільгові умови; заяви-згоди тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку) жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах. Згідно з пунктом 19 цього Положення, відомості про займані наймачем приміщення та їх площу заповнюються згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються на підприємстві (організації) по обслуговуванню житла. Орган приватизації, в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані залежно від складу сім`ї і розміру загальної площі квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитках, оформлює відповідні розрахунки та видає розпорядження органу приватизації щодо жилих приміщень, на підставі яких видає свідоцтво про право власності на жиле приміщення, як це визначено у пунктах 21, 22 цього Положення. Підстави для відмови у приватизації житла передбачені частиною другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а саме не підлягають приватизації: квартири-музеї, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стан і(в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (будинки) віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним, отже відмова у приватизації через відсутність копії ордеру на вселення є безпідставним. Проаналізувавши вищезазначені положення чинного законодавства, суд доходить висновку, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, які здійснюють підготовку та оформлення відповідних документів. З метою приватизації квартири громадянин має подати до такого органу приватизації відповідну заяву із визначеним Положенням № 396 переліком документів. З довідки від 24.07.2020 року АТ «Державний ощадний банк України» філії Запорізьке обласне управління вбачається, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , житловий чек не використовував. У межах розгляду даної справи встановлено, що позивач [PERSON] звертався в порядку, визначеному вищезазначеними положеннями законодавства, до органу приватизації із питання про приватизацію квартири, в якій він проживає, але йому було відмовлено в тому числі у зв`язку з відсутністю ордера. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15\~ЖК України до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті належить видача ордеру на жилі приміщення (частина перша статті 58,\~частина перша статті 122,\~частина друга статті 141). Відповідно до\~ст. 58 ЖК України\~ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. \~Згідно з пунктами 69, 72 правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених\~постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. \~При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. Таким чином, ордер не підлягає зберіганню у наймача квартири та є документом з обмеженим строком дії (30 днів), який лише дає право на вселення у квартиру. Враховуючи те, що, відповідно до\~ст. 59 ЖК України, ордер на квартиру недійсним в судовому порядку визнаним не був, відповідач-1 не спростував факту, що ордер дійсно видавався. Обов`язок органів державної влади, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та Законами України проголошений\~\~ч. 2\~ст. 19 Конституції України. Таким чином, враховуючи, що позивач вселився до квартири та проживав у ній на законних підставах, законність проживання ніким не оспорюється, а неможливість отримання ордеру, відсутність його копії позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію квартири, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та суд вважає за необхідне визнати позивача наймачем житлового приміщення, зобов`язати відповідачів укласти з ним договір найму і розглянути заяву про приватизацію житла за відсутності ордеру відповідно до вимог Закону України\~«Про приватизацію державного житлового фонду».

Outcome: approved