Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] 5 грудня 2016 року предявив позов до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування житлом в будинку № 44 по вул. Виговського у м. Самборі Львівської області та зобовязання відповідача знятися з реєстраційного обліку із вказаного будинку. У обгрунтування позову [PERSON] посилався на те, що 7 червня 1982 року він купив деревяний житловий будинок по вул. Виговського, 44 у м. Самборі Львівської області і 1 жовтня 1998 року у ньому була зареєстрована його колишня дружина [PERSON], хоча фактично жодного дня в ньому не проживала, а з 1993 року вона проживає на [INFO] А у м. Самборі. Після розірвання між ними шлюбу у червні 2011 року місце проживання відповідача і до цього часу значиться у деревяному будинку № 44 по вул. Виговського м. Самбора, хоча фактично вона проживає у новому цегляному будинку і це підтверджується листом Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області. У жовтні 2016 року експертною установою проведена експертиза, згідно якої визначено, що будинок вул. Виговського, 44 знаходиться в аварійному стані та непридатний для проживання, тому він, позивач, вирішив цей будинок знести. Відповідач 18 років не проживає у вказаному будинку, але ігнорує всі його вимоги щодо добровільного зняття з реєстрації і своїми неправомірними діями порушує його законні права на володіння, користування, розпорядженням його нерухомим майном та створює перешкоди щодо його приватного володіння. Під час судового розгляду позивач [PERSON] зменшив розмір позовних вимог, а саме просив визнати [PERSON] такою, що втратила право на користуванням житловим приміщенням в будинку № 44 по вул. Виговського у м. Самборі, оскільки вона з жовтня 1998 року і до цього часу там не проживає, за цей час не намагалася в нього вселитися і проживати, так як має інше постійне місце проживання. Крім цього, відповідач не несе жодних витрат щодо оплати комунальних послуг та інших витрат щодо утримання будинку. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не зявилася повторно і тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України постановив ухвалу про вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів. У письмовому запереченні [PERSON] позов не визнала посилаючись на те, що вона перебувала з позивачем у шлюбі, який розірвано, і відповідно до рішення суду від 20.11.2014 про поділ майна подружжя позивачу належить спірний будинок, у якому зареєстроване її місце проживання. Однак, позивач [PERSON] проживає у будинку, який відповідно до рішення суду належить їй, відповідачу. За належну йому частку вона сплачує 80\~446 грн., а позивач хоче відчужити свій будинок, у якому зареєстроване її місце проживання та залишитись проживати у її будинку. Вона добровільно зніметься з реєстрації у вказаному будинку після виселення [PERSON] з її будинку, з приводу чого нею буде поданий відповідний позов (а.с. 24). Вислухавши пояснення позивача, його представника адвоката [PERSON], показання свідків, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з таких підстав. Із договору купівлі-продажу, реєстраційного посвідчення та будинкової книги вбачається, що 07.06.1982 [PERSON] придбав будинок № 44 по вул. Виговського (колишня Пацаєва) у м. Самборі Львівської області і у вказаному будинку з 1 жовтня 1998 року прописана [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5, 7). Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Однак, частиною четвертою статті 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 1 червня 2011 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 8). Із відповіді Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області відомо, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO], який є старим та нежилим, однак фактично вона проживає [INFO] А по вул. Виговського у м. Самборі Львівської області , вказану обставину також підтвердили допитаний як свідок позивач [PERSON] та свідки [PERSON] і [PERSON] (а. с. 6). Із акта про не проживання особи за місцем реєстрації видно, що [PERSON] не проживає в будинку по вул. Виговського 44, а живе в сусідньому будинку по вул. Виговського, 44 А (а.с. 59). Із рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 листопада 2014 року відомо, що житловий будинок по вул. Виговського 44 не був визнаний спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], так як він належить на праві особистої власності [PERSON], а будинок по вул. Виговського, 44 А, у якому проживає [PERSON] з дочкою, визнано спільною сумісною власністю подружжя (а.с. 25-30). Сама [PERSON] у письмовому запереченні позову визнала, що не проживає в будинку по вул. Виговського 44, а живе в будинку по вул. Виговського, 44 А і згідна знятися з реєстрації місця проживання за умови виселення [PERSON] із будинку по вул. Виговського, 44 А (а.с. 75). Отже, [PERSON] понад один рік відсутня без поважних причин у житловому будинку по вул. Виговського, 44 і тому вона втратила право на користування житлом у цьому будинку, який належить на праві власності позивачу. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У звязку з наведеним, реєстрація місця проживання [PERSON] чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм будинком, і визнання відповідача такою, що втратила право на користування житлом у цьому будинку, є способом захисту прав позивача, як власника будинку.

Outcome: approved