Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

[PERSON] 13 квітня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини та звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Позивач у своєму позові і в судовому засіданні посилався на те, що з 10 червня 2000 року перебував в шлюбі з відповідачкою, від цього шлюбу і спільного мешкання мають одну спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], він є батьком неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], відповідач є мамою цієї дитини. Сімейне життя в подальшому не склалося, подружні стосунки припинені, шлюб їх згодом було за рішенням суду розірвано, майно поділили добровільно, мешкати стали окремо, неповнолітня дочка залишилася мешкати з відповідачкою. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2008 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх неповнолітньої дочки в розмірі ? частки всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Іншим рішенням з нього стягнуто аліменти на утримання дружини до досягнення вказаною дитиною трьох років. Рішення набрали законної сили і по ним видано виконавчі листи, рішення виконуються. Ці аліменти він сплачує, через тяжке матеріальне становище є заборгованість. Але зараз в нього є нова інша сімя, в якій народилася дитина і він є батьком цієї дитини, він працює, але має низьку зарплату, тобто суттєво змінилося його матеріальне становище, сімейний стан, заборгованість по сплаті аліментів частково зменшується. Звертався до відповідачки з питанням домовитися про зменшення розміру стягуваних аліментів, але це ні до чого не призвело. Зараз він має скрутне матеріальне становище, аліменти у встановленому розмірі сплачувати не має можливості, у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки участь приймає. Просив змінити шляхом зменшення розміру стягуваних з нього згідно рішення суду аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дочки та встановити розмір цього стягування щомісячно по 1/6 частині його зарплати до досягнення дочкою повноліття та звільнити його взагалі від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, задовольнивши позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] з представником в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснивши, що дійсно перебували в шлюбі, мають неповнолітню дочку, за рішенням суду позивач дійсно повинен виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки до повноліття та на її утримання до досягнення дочкою трьох років щомісяця, але зараз є значна заборгованість. Вважає за не можливе зниження розміру стягуваних аліментів в заявлених позивачем вимогах, оскільки і в неї скрутне матеріальне становище, на утримання їх дочки не вистачає і цих коштів, заборгованість майже не погашається, дитина тяжко хворіє, потребує постійного лікування та додаткових витрат на лікування та навчання, догляду, оздоровлення, про що маються належні письмові докази. Вважає також, що позивач навмисне ставить питання про зменшення розміру стягуваних аліментів, в нього можуть бути більші статки, ніж він говорить; проти задоволення позову заперечує. Представник третьої особи Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вказаним, на думку суду, проти позову не заперечували, просили справу розглянути за наявними матеріалами справи по закону, справу розглянути без участі їх представника. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаної третьої особи відповідно до ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, відповідача і її представника, зясувавши позицію сторін і третьої особи, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що сторони [PERSON] і [PERSON] з 10 червня 2000 року перебував в шлюбі з відповідачкою, від цього шлюбу і спільного мешкання мають одну спільну неповнолітню дитину: дочку [PERSON], він є батьком неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], відповідач є мамою цієї дитини. Сімейне життя в подальшому не склалося, подружні стосунки припинені, шлюб їх згодом було за рішенням суду розірвано, майно поділили добровільно, мешкати стали окремо, неповнолітня дочка залишилася мешкати з відповідачкою. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2008 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання їх неповнолітньої дочки в розмірі ? частки всіх видів його доходу щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Іншим рішенням з нього стягнуто аліменти на утримання дружини до досягнення вказаною дитиною трьох років. Рішення набрали законної сили і по ним видано виконавчі листи, рішення виконуються. Ці аліменти він сплачує, через тяжке матеріальне становище є заборгованість. Але зараз в нього є нова інша сімя, в якій народилася дитина і він є батьком цієї дитини, він працює, але має низьку зарплату, тобто суттєво змінилося його матеріальне становище, сімейний стан, заборгованість по сплаті аліментів частково зменшується. Звертався до відповідачки з питанням домовитися про зменшення розміру стягуваних аліментів, але це ні до чого не призвело. Зараз він має скрутне матеріальне становище, аліменти у встановленому розмірі сплачувати не має можливості, у вихованні та матеріальному забезпеченні дочки участь приймає. В добровільному поряду спір не вирішено і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач зараз має скрутне матеріальне становище, в нього суттєво змінився матеріальний і сімейний стан, працює, але отримує мінімальну заробітну плату, зявилася заборгованість по сплаті аліментів і він звернувся до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] неповнолітня, свого постійного доходу не має, знаходяться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час офіційно не працевлаштована; але позивач в останній час дійсно має скрутне матеріальне становище, змінився його сімейний стан (одружився), в цій сімї народилася дитина: син [PERSON], [INFO], має скрутне матеріальне становище працевлаштований, але отримує мінімальну заробітну плату, тому суд вважає можливим зменшити розмір стягуваних аліментів. Що стосується можливого звільнення від сплати заборгованості саме по цим аліментам, то суд вважає вказане неможливим, оскільки саме такий розмір аліментів визначений судом, рішення набрало законної сили, аліменти сплачуються, матеріальне становище позивача на той час дозволяло не мати заборгованості в той час. Крім того, визначаючи розмір зменшеної частки аліменти, суд виходить і з того, що зараз збільшився розмір мінімальної зарплати в позивача і замість 1600 грн. в нього зараз зарплата в місяць становить 3200 грн., що дозволило позивачу трохи зменшити заборгованість по аліментам на утримання дочки і повністю сплачувати регулярні платежі. Але це, в свою чергу, призводить і до його скрутного матеріального становища, оскільки коштів на теперішню сімю, дитину не вистачає, що, на думку суду, погіршує становище позивача і може призвести знову до збільшення заборгованості і зміну регулярності платежів, що погіршить становище вже відповідачки і їх спільної неповнолітньої дитини. Стосовно звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, то суду вважає це неможливим з огляду на те, що рішення про це набрало законної сили, аліменти сплачуються, матеріальне становище позивача на той час дозволяло не мати заборгованості в той час та і сам час сплати цих аліментів вже давно завершився і залишалася лише заборгованість. Строк позовної давності по цим вимогам не закінчено та не пропущено, оскільки це триваючі правовідносини і стосуються інтересів неповнолітньої дитини, яка тяжко хворіє і потребує тривалого лікування та догляду, і утримання її не працюючої матері. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Не може суд прийняти до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджені, позивач дійсно вже надавав і надає матеріальну допомогу відповідачу на утримання їх спільної дочки, сам має скрутне матеріальне становище, змінився його сімейний стан, через що і склалася заборгованість. Вказані обставини дають можливість зробити висновок і про часткову обґрунтованість позовних вимог. При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову в частині, а тому можливим їх часткове задоволення: зменшити розмір стягуваних аліментів і встановити розмір стягування з [PERSON], [INFO], аліментів, стягнутих згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2008 року про сплату аліментів на неповнолітню дитину: дочку [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] щомісячно по 1/6 частині всіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, починаючи таке стягнення з моменту набрання законної сили цього рішення, в задоволенні решти позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам слід відмовити. Таким чином позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial