Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики в сумі 76920,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 01 квітня 2019 року між сторонами укладено договір, позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 3000,00 доларів США, за умови повернення грошових коштів до 23.07.2019 року. Однак, відповідач у визначений сторонами строк борг не повернув, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та суму сплаченого судового збору. У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 01.04.2019 року укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти на суму 3000,00 доларів США. Згідно умов розписки від 01.04.2019 року [PERSON] зобов`язався повернути 3000 доларів США - до 23.07.2019 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені сторонами строки погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість у розмірі 3000,00 доларів США. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача суму у розмірі 76920,00 грн., що еквівалентно 3000,00 доларів США станом на 23.07.2019 року. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, матеріалів справи та враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 76920,00 грн. Питання про стягнення витрат зі сплати судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved