Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , і внести зміни до актового запису народження дитини, виданого Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказавши у графі батько « [PERSON] , [INFO] , громадянин України». В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідач є біологічним батьком дитини, з яким позивач перебувала у відносинах з листопада 2015 року по червень 2016 року, від яких і народилася [PERSON] . Батьком дитини за вказівкою позивача записано [PERSON] , згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України. Як стало відомо позивачеві після народження дитини, відповідач визнаний недієздатним та над ним встановлено опіку Печерської районної у м. Києві державної адміністрації. Від відповідача відзив, а від третьої особи у справі пояснення на позов не надходили до суду. II. Процесуальні дії та рішення суду. 17 серпня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана цивільна справа за позовною заявою, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 21 серпня 2020 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Разом з позовною заявою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки позивач є одинокою матір`ю, яка виховує та утримує неповнолітню [PERSON] , 2016 року народження, згідно з довідкою Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, не має доходів протягом І кварталу 2020 року. 26 серпня 2020 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, на виконання якої заявником 10 вересня 2020 року подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. 15 вересня 2020 року ухвалою судді відкрито провадження для розгляду у загальному порядку. 06 жовтня 2020 року від Служби у справах дітей та сім`ї Печерської РДА у м. Києві надійшла до суду заява про заміну представника відповідача на Печерську РДА як органу опіки та піклування, оскільки Служба представляє інтереси малолітніх і неповнолітніх дітей. Водночас суд зауважує, що ухвалою суду від 15 вересня 2020 року представником відповідача вказано саме Печерську районну в м. Києві державну адміністрацію. 11 листопада ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Представник відповідача та третьої особи у справі не з`явилися у судове засідання, про час, дату і місце якого повідомлялися належним чином. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заявляла про заперечення проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. На підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 квітня 2010 року [PERSON] визнаний недієздатним, встановлено над ним опіку і передано органу опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації до призначення йому опікуна судом. Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. [INFO] народилася [PERSON] , про що видано 12 березня 2019 року повторно свідоцтво про її народження Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві за актовим записом 36, серії [NUMBER] . Матір дитини - [PERSON] , батько - [PERSON] , відповідно до виданого свідоцтва. Відповідно до висновку генотипоскопічного дослідження № 22712 від 03 липня 2019 року Медико-генетичного центру «Мама-папа», відповідач [PERSON] може бути біологічним батьком [PERSON] з ймовірністю 99, 99997 %, за встановленими генетичними ознаками зразків букального епітелію. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої ст. 135 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України). Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Судом встановлено, що державну реєстрацію народження [PERSON] було проведено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved