Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло від 28.09.2000 року належить квартира в [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.09.2000 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по ј частки. [INFO] помер [PERSON] , частку покійного прийняла його дружина [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2001 року, а тому їй належить Ѕ частка квартири. Позивачі [PERSON] , [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . В квартирі по [ADDRESS] проживає лише позивачка [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї виданої Департаментом житлового господарства міського комунального підприємства «управляюча компанія «Київська» від 26.03.2020 року № 229 в квартирі проживають [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка [PERSON] не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться. Просили суд, визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Позивачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче засідання не з`явились, однак, кожен окремо, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, оскільки з 1995 року проживає в [ADDRESS] , США, позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.09.2000 року, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по ј частки (а.с.15). [INFO] помер [PERSON] , частку покійного прийняла його дружина [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.12.2001 року, а тому їй належить Ѕ частка квартири (а.с.17). Позивачі [PERSON] , [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . В квартирі по [ADDRESS] проживає лише позивачка [PERSON] (а.с.13). [PERSON] не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з 1995 року, оскільки проживає в США, що підтверджується актом № 78К від 28.05.2020 року, затвердженого МКП «УК Київська» (а.с.10). Статтею 1 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) передбачено, що громадяни України мають право на житло. Разом з тим, частиною третьою статті 9 ЖК УРСР вказує на те, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В той же час, згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В той же час, згідно з частиною першою статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла (в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що позивачі і відповідач не пов`язані спільним побутом, не мають взаємних прав та обов`язків, відповідачка не проживає в спірній квартирі з 1995 року. Таким чином, відповідачка, будучи зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] чинить перешкоди власнику квартири в користуванні своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивачів про визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved