overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

[PERSON] 28 грудня 2015 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що після смерті 21 квітня 2013 року її батька [PERSON] вона фактично прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки №476, площею 9,2302 га., розташованої на території Макіївської сільської ради, але коли звернулася до нотаріуса, той 17 грудня 2015 року відмовив у видачі свідоцтва про право власності у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищезазначену земельну ділянку. Тому просить визнати за нею право власності на цю ділянку в порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у попереднє судове засідання не зявилися, в заявах на імя суду просять розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача в особі голови Макіївської сільської ради [PERSON] у попереднє судове засідання не зявився, в заяві на ім'я суду вимоги позивача визнав, просить справу розглянути зі його відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщинуНезалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 цього Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п. 23 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. Докази, які надані до справи (а.с. 3-17), свідчать про наступне. [PERSON], який помер 21 квітня 2013 року, є батьком [PERSON], яка на момент його смерті була неповнолітньою та постійно проживала з ним. [PERSON] відповідно до копії державного акту є власником земельної ділянки №476 площею 9,2302 га., переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Макіївської сільської ради. Листом приватного нотаріуса [PERSON] від 17 грудня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на земельну ділянку № 476 вказаною площею у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на неї, тому вимоги позивача про визнання права власності на земельну ділянку є такими, що заслуговують на увагу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

[PERSON] 28 грудня 2020 року звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі ј чистини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку. 1. Стислий виклад позиції відповідача. У позовній заяві [PERSON] вказала, що вона із відповідачем із 28 квітня 2018 року перебувають у шлюбі, від якого народився син [PERSON] , [INFO] . Починаючи із жовтня 2020 року подружжя припинило спільне проживання однією сім`єю, дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] , та знаходиться на її повному утримані та виховані. Відповідач працює будівельником, має постійний та стабільний заробіток, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання спільної дитини. На звернення позивачки в усній формі, щодо отримання грошових коштів на утримання дитини відповідач позитивно не реагує. Позивачка з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини просить у судовому порядку призначити щомісячну виплату відповідачем аліментів у розмірі ј чистини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з позовною заявою позивачка надала до суду заяву про забезпечення позову у якому просила заборонити виїзд за кордон та звільнення від сплату судового збору. 2. Рух справи у суді. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 грудня 2020 року було відмолено у задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 грудня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті призначено на 28 січня 2021 року, відкладено на 16 лютого 2021 року. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення. Позивач і відповідач 16 лютого 2021 року подали до суду заяви про розгляд даної справи за їх відсутності, без технічної відео- та аудіофіксації судового процесу. У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають судовому розгляду, враховуючи вказані заяви сторін,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] 28 жовтня 2015 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що через відсутність доказів родинних стосунків із його братом, [PERSON], який помер 28 січня 2015 року він не може оформити спадщину, яка залишилась після смерті брата, оскільки свідоцтво про народження брата не збереглось, що підтверджується довідкою. Через відсутність документів, які підтверджували б факт родинних стосунків, він не може успадкувати спадщину, яка відкрилась після смерті його брата, оскільки не збереглись документи, що підтвердили б родинні стосунки з померлими родичами, тобто через виявлену відсутність документів він не може оформити спадщину на своє імя, а тому змушений звертатись до суду. На підтвердження своїх вимог заявник надав докази, які свідчать про обґрунтованість заяви. В судовому засіданні заявник наполягає на вимогах, посилаючись на викладені обставини. Представник заінтересованої особи Комінтернівської районної ради м. Харкова в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, письмових заперечень чи клопотань не надійшло до суду. Заслухавши пояснення заявника, показання свідків та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 лютого 1960 року народився [PERSON] - заявник у справі і його батьками вказані « [PERSON] и [PERSON]». Судом також встановлено, що у сімї [PERSON], яка проживала в [INFO] також ріс син [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що копія свідоцтва про народження [PERSON] не збереглося, що підтверджується довідкою про відсутність актового запису про народження. Суд приймає до уваги, що 28 січня 2015 року у віці 71 рік в м. Харкові помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є односельцями заявника, будучи допитаними в судовому засіданні показали суду, що вони добре знали братів [PERSON], Михайла та Миколу, які росли разом з батьками до повноліття. За життя брати підтримували родинні стосунки, брат [PERSON] щороку приїздив в гості до брата [PERSON] в с. Головківку Олександрійського району, своєї сімї він не мав, дітей не мав також. Судом встановлено, що саме [PERSON], який помер 28 січня 2015 року є рідним братом [PERSON], [INFO], що є підставою для суду для задоволення вимог про встановлення факту родинних відносин. Суд вважає доведеним, що заявник та [PERSON], який помер 28 січня 2015 року, були рідним братами, що є підтвердженням родинних стосунків заявника із спадкодавцем, і є підставою для суду для задоволення заяви. Судом встановлено, що через відсутність свідоцтва про народження його брата, заявник не може отримати спадкове майно - квартиру в м. Харкові, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 жовтня 2015 року. Встановлення цього юридичного факту має для заявника юридичне значення, оскільки повязане з реалізацією його права на оформлення спадщини після смерті своєї матері. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] 28 жовтня 2015 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 01 квітня 2015 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] позичила у нього 11 010 грн., про що в того ж дня нею було написано розписку. 29 травня 2015 року він спрямував на адресу відповідачки вимогу з проханням повернути борг в строк до 06 червня 2015 року. Однак відповідачка від отримання вимоги та виконання зобов'язання ухиляється, тому просить стягнути з відповідачки суму заборгованості та сплачені судові витрати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, в заяві на ім'я суду просили справу розглянути за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, у телефонному режимі сестра відповідачки [PERSON] суду повідомила, що боржник виїхала до Російської Федерації, про розгляд справи вона повідомлена, позов визнає частково на суму 6 000 грн., тому суд вважає за необхідне справу розглянути за її відсутності заочно. Дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 1046 цього Кодексу, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Докази, які були надані суду, свідчать про наступне. Згідно розписки від 01 квітня 2015 року (а. с. 19), [PERSON] позичила у [PERSON] гроші в сумі 500 доларів США, яку зобов'язувалася повернути за першою вимогою останнього. [PERSON] 27 травня 2015 року спрямував на адресу відповідачки вимогу з проханням повернути вказану суму боргу до 06 червня 2015 року (а. с. 6-7). Відповідачка в зазначений строк борг не повернула, згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк», офіційний курс НБУ станом на 24 липня 2015 року складає 22,02 грн. за 1 долар США, тому сума боргу, яка підлягає стягненню з [PERSON] складає: 500 * 22,02 = 11 010 грн. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп., який відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

[PERSON] 28 жовтня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. доходів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сімєю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

[PERSON] 28 жовтня 2021 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 05 травня 2021 року між нею та відповідачем Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) було зареєстровано шлюб, актовий запис №30. Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній родині, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Кожен з сторін живе окремим життям та своїми інтересами. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає. Просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , розірвати. Ухвалою суду від 03 листопада 2021 року відкрито спрощене провадження у даній справі, судове засідання призначено на 03 листопада 2021 року. У судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , що між сторонами 05 травня 2021 року укладено шлюб, який зареєстрований Ратнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №30. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок різних життєвих поглядів, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на небажання позивачки продовжувати проживати в шлюбі, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому суд вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] 28 квітня 2014 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 07.06.2003 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2013 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 07.06.2003 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області, за актовим записом №127 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] 28 квітня 2014 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 16.03.2002 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з 2009 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 16.03.2002 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, за актовим записом №59 (а.с.3). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

[PERSON] 28 квітня 2015 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року. [INFO] народилась дитина донька - [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден платити аліменти на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 1/4 частини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно актового запису № 515 від 27 листопаду 2006 року батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має іншіх неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом.

Outcome: approved