Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області (далі - Відповідач) про визнання права на земельну частку (пай) як на спадкове майно, яка належала [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, в тому числі і на земельну частку (пай), загальною площею 6,38 умовних кадастрових гектара, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] . Він є її спадкоємцем. Однак, коли він звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] , йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Тому і змушений звернутися з даним позовом до суду. В судове засідання Позивач не з`явився, але подав письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Представник Відповідача Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про відсутність заперечень на позов та слухання справи без його участі. Враховуючи те, що Позивач позов підтримав, Відповідач проти задоволення позову не заперечував, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у підготовчому судовому засіданні за правилами частини третьої статті 200 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, заяву Відповідача щодо позову, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в с. Горіле Глухівського району Сумської області у віці 70 років померла [PERSON] (а.с. 9). З повідомлення відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 01.07.2019 за № 90/133-19 вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації №129 від 26.03.1996 було видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , зареєстрований за № 210 від 30.03.1996 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Розмір земельної частки складав 6,38 умовних кадастрових гектарів (а.с. 13). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні, заповіти та спадкові договори від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с. 11, 12). З довідки № 03-07/6-250, виданої 21.08.2019 Березівською сільською радою Глухівського району Сумської області, вбачається, що постійне місце реєстрації [PERSON] , померлої [INFO] , було [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] Березівською (Горілівською) сільською радою не посвідчувався. На день смерті з [PERSON] разом з нею був зареєстрований і проживав її син [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 14). У відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно свідоцтва про народження, батьком Позивача [PERSON] є [PERSON] (а.с. 6), а матір`ю [PERSON] є [PERSON] (а.с. 7). Отже Позивач є онуком померлої [PERSON] . Відповідно до положень статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 цього Кодексу передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Оскільки Позивач є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає, а тому суд приходить до висновку, що він є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] . Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) захист прав громадян юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останній, перейшли до її онука, [PERSON] відповідно до статті 549 Цивільного кодексу УРСР. Оскільки судом встановлено, що Позивач набув у порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай), площею 6,38 умовних кадастрових гектара, що належала [PERSON] відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , однак вказане право не визнається, суд вважає за необхідне захистити дане право Позивача шляхом його визнання, тому позов підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved