Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] 08.04.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем 29.09.2013 р. зареєстрували шлюб від якого мають дитину - [PERSON], [INFO] В даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем шлюбні відносини практично припинились та він самоусунувся від своїх батьківських обов'язків. Відповідач тривалий час ніде не працює, свої заробітки, які мають мінливий характер, він витрачає лише на себе. На утримання дитини матеріальної допомоги не надає, з дитиною не спілкується майже з часу її народження. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 150,00 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, суду пояснила, що дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем та у них є спільна дитина - [PERSON]. Шлюб на даний час не розірваний. Після народження дитини вони із відповідачем разом не проживають та він не надає матеріальної допомоги на утримання сина. ЇЇ середньомісячний дохід складає 800 грн. на місяць допомоги при народженні дитини, однак цих коштів не вистачає на утримання сина. Вона проживає в орендованій квартирі, власного житла не має. Дитина та відповідач здорові, відповідач не має інших дітей та позивачці не відомий розмір його доходу, при визначенні розміру аліментів вона керувалась потребами дитини. Просила стягнути із відповідача аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно, у судових дебатах вказала, що не заперечує проти стягнення аліментів із відповідача в сумі 500 грн. щомісячно, а також просила стягнути 150 грн. понесених нею витрат на правову допомогу. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, оскільки така сума відповідає його можливостям. Надав письмові заперечення, які підтримав у судовому засіданні. Суду пояснив, що дійсно із часу народження сина [PERSON] дружина із ним не проживає, а її дії та поведінка стали причиною розпаду сім»ї. На даний час шлюб не розірвано. Він має власне житло, однак є сиротою, проживає із братом, який його і утримує. Сам відповідач та дитина здорові. Відповідач дійсно не надає допомоги синові, бо не має власних доходів. Його дохід складає 200-100 грн. щомісячно, ці кошти йому надає брат. Наступного дня після отримання позову він звернувся до центру зайнятості, де став на облік, однак допомоги ще не отримував. Відповідач має спеціальність газоелекрозварювальника, однак працевлаштуватись не зміг, через відсутність робочих місць. Вважає шлюб із боку відповідачки фіктивним, хоча рішення суду з цього приводу не існує. На даний час йому чиняться перешкоди у спілкуванні із сином, однак до органів, що здійснюють врегулювання вказаних питань він не звертався. На день народження сина у 2015 році дав 1000 грн. на купівлю дитячого велосипеда. Має намір працевлаштуватись та допомагати синові. Щодо стягнення витрат на правову допомогу 150 грн. заперечив, оскільки у нього немає таких коштів. Також вказав, що позивачкою подано позов про стягнення коштів на її утримання в сумі 700 грн. щомісяця, однак рішення ще не прийняте. Суд, заслухавши пояснення сторін, оглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 29.09.2013 р. шлюбі. (а.с. 4) Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 5), який проживає разом із матір'ю - [PERSON] (а.с. 6) та перебуває на її утриманні. Відповідач перебуває на обліку в Жмеринському міськрайонному цетрі зайнятості з 29 квітня 2015 року як безробітній та допомогу по безробіттю йому буде призначено з 06.05.2015 року (а.с.19). Позивачка працює провідником пасажирського вагона відділу резерву провідників Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Хмельницький ДТГО «Південно-Західна залізниця» та з 21.04.2014 р. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. (а.с. 7) Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати сина, судом не встановлено. Встановленим в суді фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачка просить про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 800,00 грн. щомісяця на утримання сина - [PERSON], [INFO] Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, добрий стан здоров'я, те, що відповідач є працездатним, має намір та бажання працювати, скрутне матеріальне становище дитини, її добрий стан здоров'я, відповідно до ст. 182 СК України, часткове визнання позову [PERSON], суд вважає необхідним визначити розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - з 08.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів є розумним, справедливим, обґрунтованим та законним, відповідає інтересам та потребам дитини. Позивачкою не доведено, що позивач може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментного платежу за 1 місяць. Відповідно до ст. ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 150 грн. (а.с. 8-10), то в даній частині позов також підлягає задоволенню. Ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» №4191 від 20.12.2011 року, який набрав чинності з 1 січня 2012 року передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Адвокат Чаленко Н.В., яка надала договір про надання правової допомоги та квитанцію № 15 до нього, де зазначено, що за складання позовної заяви оплата складає 150,00 грн., таким чином, враховуючи об»єктивний час необхідний для вчинення окремої процесуальної дії поза судовим засіданням (складання позовної заяви), розмір компенсації витрат на правову допомогу, що визначений законом, суд вважає, що вказаний розмір витрат відповідає вимогам закону, документально підтверджений є розумним та справедливим та підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: partial