Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якого на підставі договору про надання правничих послуг № 5/21 від 26 січня 2021 року та ордеру серії ПТ № 188555 від 05 лютого 2021 року діє адвокат Мякота Т. М., звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить виключити відомості про [PERSON] , як батька дитини, з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , про що 26 листопада 2020 року Охоченською сільською радою Нововодолазького району Харківської області складено відповідний актовий запис № 07. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що [PERSON] та відповідач, [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2000 року. 17 березня 2020 року вказаний шлюб за згодою сторін був розірваний у Нововодолазькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблено відповідний актовий запис. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 09 жовтня 2020 року, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] та [INFO] народила дитину - [PERSON] , у свідоцтві про народження якого на підставі частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України орган реєстрації актів цивільного стану батьком дитини вказав позивача - [PERSON] . Представник позивача зазначила, що до реєстрації факту розірвання шлюбу, подружжя мешкало окремо, фактичні шлюбні відносини між ними були припинені за рік до розірвання шлюбу, що унеможливлює батьківства [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на приписи статтей 134, 136 Сімейного кодексу України та те, що вирішити дане питання іншим шляхом неможливо, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 06 травня 2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, виключення з актового запису відомостей про батька прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 31 травня 2021 року закрито підготовче провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства, виключення з актового запису відомостей про батька, судом не вживалось. Позивач, [PERSON] , у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи сповіщався завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав, однак скористався правом, наданим частиною 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, щодо участі у судовому процесі через представника - адвоката Мякоти Т. М. Представник позивача - адвокат Мякота Т. М. у судове засідання також не з`явилась, проте у відповідності до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України через канцелярію суду надала заяву, що була зареєстрована за вхідним № 4498/21 - вх. від 10 серпня 2021 року, відповідно до якої вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності та відсутності позивача. Відповідач, [PERSON] , у судове засідання теж не з`явилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи сповіщалась завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. 16 червня 2021 року за вхідним № 3355/21-вх на адресу суду надійшла заява від [PERSON] , підпис якої засвідчений 16 червня 2021 року державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуючого обов`язки державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Козелко Т. М. та зареєстрованої у реєстрі за № 1-231, відповідно до змісту якої [PERSON] повідомила суд, що визнає позовні вимоги [PERSON] та не заперечує проти їх задоволення. Розгляд справи просила провести за її відсутності. Також у вказаній заяві [PERSON] вказала, між нею та [PERSON] фактично припинені шлюбні відносини більше року до розірвання шлюбу та підтвердила, що батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , не є позивач по справі - [PERSON] . Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у учасників процесу свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав на участь в розгляді справи у суді, підстав для визнання необхідним надання сторонам особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Вивчивши доводи, що наведені у позовній заяві, враховуючи заяву відповідача про визнання позовних вимог, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України). Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-\-зп). При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень частини 1 статті 77 вказаного нормативно - правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Приписами частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За змістом статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже вказана норма права визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 17 березня 2020 року, про що Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено відповідний актовий запис за № 07 та видане свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . З копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 09 жовтня 2020 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис за № 05 від 09 жовтня 2020 року. Після розірвання шлюбу, а саме [INFO] , у відповідача по справі, [PERSON] народився син - [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11 грудня 2020 року Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що [INFO] у місті Мерефа Харківського району Харківської області народився [PERSON] , про що Виконавчим комітетом Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області складено відповідний актовий запис за № 07. Батьками дитини у вказаному свідоцтві про народження зазначено громадян України: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . При цьому, [PERSON] записаний батьком дитини відповідно до частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України. Із наданих позивачем доказів вбачається, що [PERSON] , 1980 року народження, зареєстрований та мешкає в [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , 2001 року народження, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Старовірівської сільської ради Харківської області від 26 січня 2021 року за № 21. Згідно копії довідки виконавчого комітету Старовірівської сільської ради Харківської області від 26 січня 2021 року за № 22 встановлено, що [PERSON] , 1981 року народження, зареєстрована та мешкає в [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї: син - [PERSON] , 2020 року народження, мати - [PERSON] , 1951 року народження. Також згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої виконавчим комітетом Охоченської сільської ради Нововодолазького району Харківської області за № 581 від 15 грудня 2020 року вбачається, що місце проживання [PERSON] , [INFO] , місце народження: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 15 грудня 2020 року. Як було встановлено з матеріалів справи, а саме акту, складеного 28 січня 2021 року депутатом Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області Руднєвим О. О. за участю свідків: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 2001 року по 10 листопада 2020 року; за вказаною адресою фактично не проживає з початку січня 2020 року у зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин з [PERSON] . В січня 2020 року [PERSON] забрала всі свої речі з квартири [ADDRESS] та переїхала на постійне місце проживання до своєї матері за адресою: [ADDRESS] , де проживає на даний час. Вищевказані докази є підтвердженням того, що шлюбні відносин між позивачем та відповідачем фактично припинені, подружжя тривалий час не підтримували ніяких відносин, що послужило підставою для позивача стверджувати, що його батьківство стосовно [PERSON] , [INFO] , є неможливим. Вищевказане знайшло своє підтвердження й у заяві [PERSON] , засвідченої 16 червня 2021 року державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, виконуючого обов`язки державного нотаріуса Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області Козелко Т. М. та зареєстрованої у реєстрі за № 1-231, згідно якої відповідач по справі підтвердила, що шлюбні відносини з [PERSON] були фактично припинені більше року до розірвання шлюбу та батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , не є позивач по справі, [PERSON] . Таким чином, надані сторонами докази не містять суперечностей, очевидних ознак недопустимості, є належними у розумінні предмета доказування у даній справі, а тому приймаються до уваги судом у повному обсязі. При цьому, оцінка доказів судом відбувається з урахуванням вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України, частина 1 статті 121 якого встановлює, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 Сімейного кодексу України. Статтею 122 Сімейного кодексу України регламентовано, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. При цьому положеннями статті 136 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка записана батьком дитини згідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведеності відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має право оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо на момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини 1 статті 123 Сімейного кодексу Украни. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що судам слід ураховувати, що відповідно до статті 136 Сімейного кодексу України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 Сімейного кодексу України - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 Сімейного кодексу України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При визначенні факту відсутності кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною, суд бере до уваги ту обставину, що у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька - [PERSON] , [INFO] , були внесені на підставі частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України. Також, суд враховує думку [PERSON] , яка проти задоволення позовних вимог не заперечувала, визнала позовні вимоги у повному обсязі та підтвердила той факт, що позивач по справі [PERSON] не є батьком [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] посилався на те, що він впевнений, що не є батьком [PERSON] , оскільки шлюбні відносини з відповідачем він не підтримував більше року до розірвання шлюбу з нею, крім того сама відповідач вищевказане не спростовує. Таким чином, враховуючи викладене та той факт, що відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову, суд вважає доведеним факт відсутності кровного споріднення між дитиною [PERSON] , [INFO] та позивачем [PERSON] , [INFO] . Підпунктом 20 пункту 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 визначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, який зареєстровано 14 січня 2011 року за № 55/18793, затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила). Згідно з пунктом 1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. У зв`язку з викладеним, проаналізувавши всі наявні докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] щодо виключення відомостей про нього як батька дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] суд у відповідності до положень підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням положень частин 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України за якими суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог; при цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки питання відшкодування судових витрат під час звернення до суду з позовом [PERSON] не порушувалось, процесуальне рішення з вказаного питання судом не приймається. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved