Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

[PERSON] 05 листопада 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди (індексу інфляції) та процента від простроченої суми. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання рішення від 02.03.2010 року Апеляційного суду Дніпропетровської області було виддано виконавчий лист №2-72 і 30.03.2010 року відділ ДВС Першотравенського міського управління юстиції виготовив постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на його користь суму боргу 15375,00 грн. Згідно довідки від 04.09.2013 р. №7392, кошти в сумі 45,36 грн., що були стягнуті в грудні 2010 року з боржника [PERSON], перераховані на його користь, в рахунок повернення боргу. Вважає, що несвоєчасним поверненням боргу йому спричинено матеріальну шкоду, яка згідно з діючим законодавством виражається в сумі заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення по поверненню боргу та процентів у відповідність до ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до п.6 договору позики від 20 жовтня 2007 року, у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також десять процентів від простроченої суми. Враховуючи, що позика повинна була бути повернута [PERSON] в грудні 2007 року, але не була повернута і саме п.6 договору позики повинен був спонукати до виконання договірних зобовязань, так як « 10% від простроченої суми» має на увазі, за кожен день прострочення грошового зобовязання, до повного повернення боргу. На 01.01.2011 року заборгованість [PERSON] по виконавчому листу №2-72 від 29.12.2009 року становить 13149,48 грн. (згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ від 04.09.13 р.) і тому 10% від простроченої суми на день звернення до суду становить 1314,95 грн. Згідно довідки Держкомстату індекс інфляції за період грудень 2007 р. листопад 2010 р. становить 52.29 і на повернуту суму боргу інфляційне збільшення становить 23,72 грн. Прохає суд стягнути з [PERSON] на його користь спричинену в результаті несвоєчасного повернення позики матеріальну шкоду в розмірі 1338,67 грн., а також судові витрати по справі. В судове засідання позивач не зявився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, при розгляді справи прохав суд врахувати, що згідно п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору. Крім того відповідно до рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області №22ц/2329/2011 від 13 грудня 2011 року з нього вже утримано 10% тобто 1500 гривень у вигляді штрафу, а за договором, який склав позивач [PERSON] 20 жовтня 2007 року в п.1 зазначено про те, що сума дається безвідсотково, в п.6 зазначається вже 10% і немає жодного слова про річні, місячні чи добові проценти. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 20 жовтня 2007 року сторони по справі уклали договір позики в простій письмовій формі, за яким відповідач отримав від позивача 15000 гривень. Строк повернення боргу визначено 20 грудня 2007 року. За умовами п.6 вказаного договору в випадку несвоєчасного повернення позики позичальник зобовязався сплачувати позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення та 10% від простроченої суми. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг у сумі 15000 гривень і судові витрати 375 гривень. Постановою державного виконавця ВДВС Першотравенського МУЮ №2818 від 30 березня 2010 року відкрите виконавче провадження щодо стягнення зазначених коштів. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом (ч.2 ст.625 ЦК України). Частиною 1 ст.598 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, що передбачені договором або Законом (ст.ст.559-601, 604-609 ЦК України), зокрема, виконанням, проведеним належним чином. Оскільки зобовязання в повному обсязі не було виконане, кошти позивачу не повернуті, відповідач несе відповідальність відповідно умов договору позики, в звязку з несвоєчасним поверненням отриманих коштів (ст.549 ЦК України). Ухвалення судом рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним угоди та не позбавляє позичальника права вимагати від відповідача його належного виконання. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть учать ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди з застосуванням індексу інфляції та відсотків від простроченої суми, яке набрало законної сили з моменту проголошення, встановлено, що розрахунок заборгованості по договору позики між [PERSON] та [PERSON] укладеному 20 жовтня 2007 року здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу помножена на 10% та на кількість днів прострочення. Відповідно до ст.16 ЦК України та ст.11 ЦПК України кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту в суді своїх прав і розпоряджається предметом спору на власний розсуд. Станом на 01.01.2011 року заборгованість [PERSON] по виконавчому листу №2-72 від 29.12.2009 року становить 13149,48 грн., згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ від 04.09.2013 року, заборгованість зі сплати 10% простроченої суми позивач визначив у розмірі 1314,95 грн. Згідно довідки ВДВС Першотравенського МУЮ від 04.09.2013 року №7392 кошти в розмірі 45,36 грн., що стягнуті в грудні 2010 року з [PERSON] перераховані на підставі виконавчого листа №2-72 від 29 грудня 2009 року на погашення боргу, який не повернуто в грудні 2007 року. За відомостями Державної служби статистики України індекс інфляції за грудень 2007 року по листопад 2010 року становив 52,29. Таким чином сума інфляційного збільшення становить 23 гривні 72 копійки, згідно розрахунку: 45,36 грн. х 52,29:100. Стягненню підлягає сума заборгованості за процентами в розмірі 1314,95 гривень, інфляційне збільшення в сумі 23 гривні 72 копійки. Посилання [PERSON] на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2011 року, яким з нього вже було стягнуто 1500 гривень за неналежне виконання договору позики на користь [PERSON] суд вважає безпідставними так як воно не протирічить рішенню Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2013 року. У відповідність до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди 2 групи. Згідно висновку МСЕК від 01.11.2001 року [PERSON] є інвалідом 2 групи по трудовому каліцтву безстроково. При таких умовах суд вважає за необхідне сплачений позивачем [PERSON] судовий збір по справі в сумі 229 гривень 40 копійок компенсувати за рахунок держави, як це передбачено ч.2 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved