Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

[PERSON] 10 січня 2014 року звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про повернення дітей: дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], які були відібрані у неї згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 26.11.2009 року без позбавлення її батьківських прав та в послідуючому передані в прийомну сім'ю [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що в даний час вона проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та малолітніми дочками [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], в будинку чоловіка, що розташований в [ADDRESS]. В цьому будинку створені всі умови для проживання дітей, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 08.01.2014 року. Обставин, які б перешкоджали належному вихованню її дітей [PERSON] та [PERSON], у неї немає. Вона позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується відповідною характеристикою, і їх сім'я достатньо матеріально забезпечена. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала, обгрунтувавши їх вищевикладеними фактами та доказами. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала і пояснила, що малолітні [PERSON] та [PERSON] бажають повернутися до своєї матері, яка на протязі всього періоду перебування дітей в прийомній сім'ї спілкувалася з дітьми, відвідувала їх і періодично забирала до себе. Представник третьої особи Смоляр Юрій Володимирович в судовому засіданні висловив думку про необхідність задоволення позову і вважав, що є достатні підстави для прийняття рішення про повернення [PERSON] її дітей - дочки [PERSON] та сина [PERSON], які в свою чергу мають бажання повернутися до своєї матері, що було з'ясовано при проведені бесіди з дітьми 25 грудня 2013 року. Перешкод для повернення дітей в сім'ю [PERSON] не існує і таке повернення дітей до матері відповідатиме інтересам дітей. Заслухавши сторони та представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позовну заяву [PERSON] задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 26 листопада 2009 року у [PERSON] було відібрано дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав. Підставою для постановлення даного рішення суду явилось те, що [PERSON] на той час перебувала на обліку в наркологічному кабінету з синдромом залежності від алкоголю і відмовлялась отримувати відповідне лікування, не мала постійного місця проживання та належним чином не займалась вихованням своїх дітей. Діти позивачки [PERSON] і [PERSON] згідно розпорядження голови Богуславської районної державної адміністрації від 20 грудня 2011 року були передані в прийомну сім'ю [PERSON]. У відповідності до ч. 3 ст. 170 СК України в разі, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Позивачка на підтвердження зміни своєї поведінки, що слугувала відібранню в неї дітей, надала суду позитивну характеристику по місцю проживання, а також відомості про достатнє матеріальне забезпечення її нової сім'ї. Довідкою ДП «Богуславський лісгосп» від 08.11.2013 року підтверджується, що чоловік позивачки [PERSON] отримує середню заробітну плату близько 4000 гривень. Із акту обстеження житлово-побутових умов від 08 січня 2014 року вбачається, що в сім'ї [PERSON] є всі умови для належного виховання та утримання малолітніх [PERSON] та [PERSON]. Довідки про бесіду з дітьми, складені уповноваженою особою органу опіки та піклування Богуславської РДА 25 грудня 2013 року, свідчать про те, що при проведенні бесіди з дітьми [PERSON] та [PERSON], діти висловили своє бажання повернутися до своєї матері [PERSON]. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили ( ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (в редакції із змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року» 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на дослідженні по справі докази суд приходить до переконання, що повернення дітей [PERSON] та [PERSON] в сім'ю до їх матері [PERSON] буде відповідати їх найкращим інтересам. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved