Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] 11.10.2018 року предявив до [PERSON] сільської ради Самбірського району позов про визнання права власності на будинковолодіння по вул. Лесі Українки, 93 у с. Воютичі Самбірського району Львівської області, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 05.11.2000 року та матері [PERSON], котра померла 08.01.2013 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що після смерті матері він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через те, що на дане майно у нього немає правовстановлюючих документів. Під час підготовчого засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Самбірського району, будучи належним чином повідомлений, в засідання не зявився, 26.10.2018 року подав заяву щодо незаперечення відносно позову, просив справу розглядати у його відсутності. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі\~\~ст.\~200\~ЦПК\~України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно довідки, виданої 20 лютого 2014 року № 188 Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації будинок по вул. Лесі України,93 у с. Воютичі Самбірського району Львівської області зареєстрований вцілому за [PERSON], як головою колгоспного двору, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення Самбірської міської ради від 16 лютого 1989 року № 110 ( а.с. 15). Із технічного паспорта та довідки про технічну характеристику обєктів нерухомого майна відомо, що будинок по вул. Лесі Українки, 93 у с. Воютичі Самбірського району Львівської області загальною площею 75.9 кв.м, побудований у 1960 році та до його складу входили: сарай,стодола, вбиральня, криниця та огорожа ( а. с. 16-19). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» розяснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Із довідок № 4077 та № 4078 від 03.10.2018 року, виданих виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Самбірського району Львівської області, вбачається, що згідно записів погосподарських книг №5 та №8, будинок по вул. Лесі Українки, 93 у с. Воютичі Самбірського району Львівської області відноситься до колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 року в ньому проживали та були зареєстровані: [PERSON], [INFO], голова сімї, [PERSON], [INFO], - дружина та [PERSON],[INFO] син. (а .с. 8,10). Із свідоцтва про смерть відомо, що 5 листопада 2000 року помер [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР, який був чинний на день смерті спадкодавця, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Отже, 05.11.2000 року унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Статтям 548 та 549 цього Кодексу було встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із матеріалів справи, вбачається, що померлий [PERSON], на день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO] по вул. Лесі Українки разом з дружиною [PERSON],[INFO] та сином [PERSON],[INFO] (а.с.10). Відтак, після його смерті дружина [PERSON] та син [PERSON], вважаються такими, що прийняли спадщину на підставі ч.1 ст. 529 ЦК Української РСР як спадкоємці першої черги за законом. 8 січня 2013 року померла [PERSON], що вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.6). Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~ [PERSON]\~ до\~дня смерті\~проживала та\~була зареєстрована\~в [INFO]\~ разом\~з сином\~[PERSON],[INFO]\~(а.с.8). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановлено, що за життя [PERSON] не склала заповіту на своє майно. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла 08.01.2013 року, спадкоємцями першої черги за законом були її діти : [PERSON], [PERSON] та Баб»як (дошлюбне [PERSON]) [PERSON]. Згідно зі\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її.\~ Як вбачається із заяв від 28.11.2013 року та 29.11.2013 року, поданих [PERSON] та Баб»як Н.О., строк на прийняття спадщини після смерті їхньої матері вони пропустили і на оформлення спадкових прав за законом не претендують (а.с. 11,12) Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частку будинковолодіння по вул. Лесі Українки, 93 в с. Воютичі Самбірського району Львівської області, яку прийняв її син [PERSON] відповідно до ст. 1268 ЦК України. Самбірська державна нотаріальна контора відмовила спадкоємцю за законом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] з посиланням на те, що у нього немає правовстановлюючого документа на житловий будинок №93, що знаходиться по вул. Лесі Українки, 93 в с. Воютичі Самбірського району Львівської області ( а.с. 5). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно та право на частку у майні колгоспного двору підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на будинок по вул. Лесі Українки, 93 у с. Воютичі Самбірського району Львівської області з яких: 1/3 частки в майні колишнього колгоспного двору, 1/6 частки після смерті свого батька, [PERSON], котрий помер 05.11.2000 року та ? частки в порядку спадкування після смерті своєї матері, [PERSON], котра померла 08.01.2013 року. Сторонам розяснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved