Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

[PERSON] 17.12.2018 року звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Через неправомірні та недбалі дії власників квартир, які розташовані на 14 поверсі, над квартирою позивача, під час експлуатації вказаного будинку на 13 та 14 поверхах 1 корпусу будівлі постійно, під час дощу стається затоплення квартири [ADDRESS] , через порушення [ADDRESS] вимог щодо гідроізоляції будинку. Затоплення систематичні та трапляються з 2014 року. Власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , а власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] . За наслідками вчинених з вини відповідачів затоплень позивачу спричинені численні збитки, у тому числі пошкоджена цілісність електричної проводки. Розмір матеріальної шкоди встановлений висновком експертизи становить 106\~676 грн., а моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 50\~000 грн. Справа надійшла до провадження судді Шкамерди К.С. та ухвалою суду від 20.12.2018 року провадження у справі було відкрите. До суду 07.03.2019 року надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволені [PERSON] , з огляду на наступне. [PERSON] не завдав жодної шкоди позивачу та він є власником квартири [ADDRESS] як вказує позивач. Джерела затоплення [ADDRESS] , а не в квартирі відповідача. Під час дощу [PERSON] запрошував на огляд своєї квартири ОСББ «Французький», в результаті якого складено акт про те, що комісія не виявила слідів затікання води з його балкону та його квартири. Окрім того, [PERSON] запросив головного інженера ТОВ «УСПЕХ-ПЛЮС» [PERSON] оглянути його квартиру на наявність протікань та таких не виявлено. Твердження про затоплення квартири з 2014 року є багатослівним, адже за 2014-2017 років не складено жодного акту. Відсутність вини [PERSON] в спричиненій матеріальній шкоді є підставою для відмови і у стягненні моральної шкоди. Ухвалою суду від 10.04.2019 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. По справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті якого справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. Ухвалою судді від 10.03.2020 року справа прийнята до провадження, провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 06.04.2020 року. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 06.04.2020 року та поданням представником [PERSON] заяви про відкладення, розгляд справи відкладено на 05.05.2020 року. У судове засідання 05.05.2020 року учасники справи не з`явилися, представник [PERSON] подав заяву про відкладення розгляду справи. Наступне засідання призначене на 02.07.2020 року. У судове засідання 02.07.2020 року учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Від представника позивача адвоката Шевчук К.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав. Від представника [PERSON] адвоката Гудкова С.О. втретє надійшла заява про відкладення судового засідання. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. У той же час, Європейський суду своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 04.05.2020 року №343 із змінами та доповненнями внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 року №392 дозволена діяльність адвокатів за умови обмеження кількості осіб в одному місці не більше 50 осіб. Тобто, представник позивача як адвокат мав можливість брати участь при розгляді справи. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що за такий тривалий час слухання справи, відповідач мав змогу подати всі докази, що стосуються предмета доказування, суд відмовляє у задоволенні заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності на квартиру від 21.07.2011 року (т.1 а.с.25). В свою чергу власником квартири [ADDRESS] , є [PERSON] , про що свідчить інформаційна довідка №158474340 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (т.1 а.с.75). Згідно акту ОСББ «Французький» від 21.11.2014 року комісія в складі інженера ОСББ «Французький», начальника котельної, сантехніка провела огляд квартири [ADDRESS] та встановила замокання стелі, відшарування стелі (.1 а.с.27). Згідно акту ОСББ «Французький» від 03.06.2016 року комісія в складі інженера ОСББ «Французький», начальника котельної, сантехніка та представника [PERSON] провела огляд квартири [ADDRESS] та встановила, що під час дощу відбулося затікання води на стелю в кімнату [ADDRESS] , площею 1,3 м.кв. [ADDRESS] площею 0,7 м.кв. (.1 а.с.28). Згідно доповідної сантехніка [PERSON] від 03.06.2016 року, сантехнік 03.06.2016 року дослідив квартиру [ADDRESS] , де було виявлено засмічення трапа зливової каналізації, що призвело до утворення калюжі глибиною 6/8 см. Після прочистення трапа затікання води припинилося (т.1 а.с.29). Згідно акту ОСББ «Французький» від 18.01.2018 року комісія в складі інженера ОСББ «Французький», начальника котельної, сантехніка та представника [PERSON] провела огляд квартири [ADDRESS] та встановила, що під час дощу з стелі квартири проходить протікання води з намоканням стелі площею 2 кв.м. Протікання проходить рясно з намоканням стін, площею 4 кв.м. Протікання також проходить з кімнати та кухні з люстр (т.1 а.с.30). Згідно посадової записки інженера Райлян В.Г. від 23.01.2018 року був проведений огляд та встановлено, що на балконах квартир №135 та [ADDRESS] , що знаходяться над квартирою, яку затоплює, проведена реконструкція при якій знята гідроізоляція, влаштована забудовником. В квартирі [ADDRESS] виявлено сліди вологи [ADDRESS] та в двох місцях з внутрішньої сторони. Джерело протікання встановити не виявилося (т.1 а.с.31). Згідно акту ОСББ «Французький» від 08.02.2018 року комісія в складі інженера ОСББ «Французький», начальника котельної, сантехніка провела огляд квартири [ADDRESS] та встановила, що під час дощу на терасі квартири [ADDRESS] утворюється калюжа води, яка в подальшому протікає частково на суміжну [ADDRESS] та квартиру, що [ADDRESS] (т.1 а.с.32). Згідно акту ОСББ «Французький» від 30.10.2018 року комісія в складі інженера ОСББ «Французький», начальника котельної, сантехніка та представника [PERSON] провела огляд квартири [ADDRESS] та встановила, що після зняття гіпсокартону зі стелі, виявлені отвори в плиті перекриття зі слідами замокання (т.1 а.с.34). З листа ТОВ «Стікон» №01/244 від 27.04.2018 року вбачається, що будівля багатоквартирного будинку була спроектована та побудовано відповідно до всіх норм та будівельних правил. Протікання в декількох місцях покрівлі тераси квартири [ADDRESS] виникає через те, що власник цієї квартири зняв гідроізоляційне покриття та спорудив на місце тераси прибудову, не виконав гідроізоляційних робіт (т.1 а.с.35). З листа ТОВ «Стікон» №812 від 17.12.2018 року встановлено, що причиною затікання з високим ступенем вірогідності є порушення проектного гідроізоляційного слоя на терасі 14 поверху квартири №135, 136 (т.1 а.с.58). Згідно акту ОСББ «Французький» від 23.01.2019 року комісія в складі інженера ОСББ «Французький», начальника котельної, сантехніка та представника [PERSON] провела огляд квартири [ADDRESS] та виявила на стелі в крайньому правому куту кімнати №2 отвір в гіпсокартоні діаметром 10-12 мм., навколо отвору мокра пляма діаметром 30 см., в метрі від нього ще одне замокання на стелі діаметром 20 см. (т.1 а.с.57). Також комісія ОСББ «Французький» в складі інженера, начальника котельні, сантехніка та власника квартири [ADDRESS] встановила відсутність слідів затікання води з балкону [PERSON] в його квартиру (т.1 а.с.73). Згідно акту огляду об`єкта ТОВ торгово-будівельної компанії «Успіх+» від 27.02.2019 року огляд квартири [PERSON] показав відсутність будь-якої вологи на плиті перекриття впродовж всієї віконної вітражної системи (т.1 а.с.74). Також згідно актів комісії ОСББ «Французький» від 28.05.2020 року та від 18.06.2020 року в квартирі позивача проходить замокання стелі під час дощу (т.2 а.с.7, 10). З листа ТОВ торгово-будівельної компанії «Успіх+» від 04.04.2019 року вбачається, що було проведено обстеження та огляд проблемних дільниць, які можуть слугувати причиною затікання опадів в квартири нижніх поверхів та встановлено, що гідроізоляційний захист підлоги і стін тераси виконаний належним способом і відповідає проектній документації, пошкодженої гідроізоляції не встановлено, система водовідведення з тераси функціонує нормально (т.1 а.с.110). З висновку експертного дослідження №79/18, виконаного судовим експертом [PERSON] 30.11.2018 року вбачається, що наявні пошкодження в приміщеннях квартири [ADDRESS] , пов`язані із залиттям квартири в результаті того, що під час дощу в приямку тераси квартири [ADDRESS] утворюється калюжа води, яка надалі протікає частково в [ADDRESS] і в квартиру, [ADDRESS] . Вартість матеріального збитку, що виник внаслідок залиття квартири складає 106676 грн. (т.1 а.с.147-157). Згідно висновку експертів [PERSON] та [PERSON] . Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №19-2386/2392 від 26.12.2019 року встановити об`єктивну\~причину затоплення квартири\~ [ADDRESS] ,\~у термін\~з 2016-2018\~роки, не надається можливим. У зв`язку з порушенням проектного гідроізоляційного шару і системи водовідведення на терасі 14 поверху квартири № [ADDRESS] та [ADDRESS] , де було проведено перепланування зовнішніх стін (прибудова тераси), прослідковується причинно-наслідковий зв`язок із пошкодженнями квартири [ADDRESS] , при цьому зазначається, що доступ до квартир експертам надано не було. В свою чергу вартість відновлювального ремонту квартири позивача в цінах станом на час складення висновку становить 287\~987, 68 грн. (т.1 а.с.206-217). Згідно ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відтак, судові експерти [PERSON] та [PERSON] вказали, що встановити причину затоплення квартири не вбачається можливим, з огляду на ретроспективу проведеної експертизи. В той час як судовий експерт [PERSON] вказав, що визначення винності у залитті виходить за межі використання спеціальних знань судовим експертом та у розділі «Визначення причини залиття» причину залиття не відзначив, встановив лише пошкодження, які утворилися внаслідок залиття. У висновку [PERSON] відзначив, що наявні пошкодження квартири позивачки пов`язання із залиттям квартири в результаті того, що під час дощу в напрямку тераси квартири [ADDRESS] утворюється калюжа води, яка надалі протікає частково на суміжну [ADDRESS] [ADDRESS] . Таким чином, надані [PERSON] та [PERSON] докази, серед яких численні акти обстеження, описані вище та висновок судового експерта [PERSON] вказують на те, що залиття проходило саме з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться над квартирою позивачки, в той час як [ADDRESS] , що належить [PERSON] проблем з затіканням води на терасу немає, гідроізоляція присутня та відповідає проектній документації. За таких обставин, суд дійшов висновку, що залиття квартири позивачки здійснюється з квартири [ADDRESS] , яка згідно листа ОСББ «Французький» від 09.02.2018 року (т.1 а.с.33) належить [PERSON] . Згідно ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. 614, 1166 ЦК України за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди передбачена презумпція вини правопорушника, і тягар доказування в даному випадку щодо відсутності вини у заподіянні шкоди покладається на відповідача. [PERSON] жодним чином не доказує свою невинність у заподіянні шкоди, доказів щоб свідчили про те, що відповідач не проживає в своїй квартирі, суду не представлено. Отже, судом незаперечно встановлено, що заподіяння матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири позивачу сталося з вини [PERSON] як власника квартири [ADDRESS] . Ураховуючи, що у правовідносинах із відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, а також беручи до уваги, що відповідачка відсутність своєї вини, що є її процесуальним обов`язком згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України і ст.1166 ЦК України, не довела, доказів, які б підтверджували це не подала, суд дійшов висновку, що відповідальність за завдану шкоду має нести саме відповідачка [PERSON] , в той час як [PERSON] довів свою непричетність до шкоди завданої [PERSON] . За таких обставин, суд покладає на відповідачку [PERSON] відповідальність за матеріальний збиток, завданий залиттям квартири, який стягує з відповідачки на користь позивачки, у розмірі вказаному у висновку судового експерта [PERSON] , як того і просить позивачка. Щодо стягнення моральної шкоди, яку позивачка оцінили в розмірі 50\~000 грн., суд відзначає наступне. На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України). За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Визначаючи розмір моральної шкоди завданої [PERSON] , суд виходить з того, що її квартиру періодично заливає водою, що спричиняє певні незручності та зайві клопоти, тому суд оцінює завдану [PERSON] моральну шкоду винною у залитті квартири [PERSON] у розмірі 1000 грн. Доказів того, що тяжкість душевних переживань [PERSON] та спричинення такими розладу здоров`я позивачкою не представлено, тому вимоги про стягнення моральної шкоди не можуть бути задоволенні в повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 3524 грн., про що свідчить квитанція №17-75000/1 від 17.12.2018 року. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд покладає на відповідачку судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у повному обсязі. У зв`язку з тим, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то сума сплаченого судового збору, пропорційна розміру задоволеним позовним вимогам, підлягає стягненню з [PERSON] . Відтак, заявлено позовних вимог на загальну суму 156\~676 грн., в той час як стягненню підлягає 107\~676 грн., що становить 68,7 % від заявленої суми. Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки у розмірі 68,7 % від сплаченої суми, що становить 2\~420,99 грн.

Outcome: partial