Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

[PERSON] 22.08.2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 06 червня 2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 637. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними припинені Сторони разом не проживають та фактично припинили шлюбні відносини. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Подальше життя з відповідачем позивачка вважає неможливим. Сімя розпалася остаточно, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Вказувала, що згоди про матеріальне утримання дітей між ними не досягнуто, а тому вона вимушена звернутися до суду. Просила суд шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня предявлення цього позову до досягнення дітьми повноліття. Та стягнути з відповідача на її користь 50% судових витрат, понесених нею за подання позову про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не зявилася, проте скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Позовні вимоги стосовно стягнення аліментів визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне. За приписами\~статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Відповідно до положень\~статті 51 Конституції України\~та частини першої\~статті 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою\~статті 112 СК України, суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Громадяни України [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 червня 2002 року, що підтверджено актовим записом № 637 у Книзі реєстрації шлюбів Черкаського міського відділу реєстрації актів громадянського стану. Після реєстрації шлюбу дружина прізвище не змінювала. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ В ході розгляду справи встановлено, що сторони на момент розірвання шлюбу разом не проживають, фактично припинили шлюбні відносини, спільне сумісне господарство не ведуть. За цей час подружжя не здійснили реальних дій щодо збереження родинних стосунків. Сторони не мають наміру зберегти свою сім'ю. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку\~статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить\~\~інтересам кожного з них. За таких обставин, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно пояснень позивача, в добровільному порядку домовитися з відповідачем про матеріальне утримання дітей не вдається. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм\~глави 15 СК України\~є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами\~статті 182 СК України\~та\~пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я\~\~та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.183 Сімейного кодексу України\~частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог\~ст. 184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що\~\~позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, до стягнення з відповідача\~\~підлягають аліменти\~\~на користь позивачки на утримання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі по 1000 грн. на кожну дитину зі всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, з урахуванням індексації, до досягнення дітьми повноліття,\~\~при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін,\~\~кожний з них має молодий вік та не обмежений у працездатності, визначений розмір стягуваних аліментів на думку суду забезпечить належне утримання дітей та не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»\~у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру, враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача у дохід держави. \~Також до стягнення з відповідача\~\~на користь позивача в силу вимог\~ст.88 ЦПК України\~підлягають судові витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 320,00 грн., оскільки позивач в прохальній частині позову просила суд стягнути 50 % сплачених нею витрат.\~\~

Outcome: partial