Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

[PERSON], (далі Позивач, [PERSON]С.) звернувся до суду з вищевказаним позовом про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. Свої позовні вимоги, обґрунтовує тим, що в 2002 році він познайомився з [PERSON], яка мешкала в селі Калинівка Макарівського району Київської області разом зі своєю неповнолітньою донькою від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Чоловік від першого шлюбу [PERSON] - [PERSON] загинув в результаті ДТП 15.05.2000 року та [PERSON] була одинокою жінкою, з початку весни 2002 року [PERSON] став разом з нею вести спільне господарство та проживати разом. 13 березня 2004 року у них народилася донька [PERSON], однак оскільки вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, за заявою [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області було зареєстровано народження [PERSON], [INFO], про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 05.05.2004 року було зроблено відповідний запис за №47. В судове засідання Позивач не зявився, в письмовій заяві позов підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Відділ державної РАЦС реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області свого представника до суду не направили. Надіслали лист про розгляд справи за відсутності представника відділу. Проти задоволення позовних вимог не заперечили. Служба у справах дітей та сімї Макарівської районної державної адміністрації у судове засідання свого представника не направили, про час та день розгляду справи повідомлені належним чином. Доказів, заяв, клопотань до суду не направляли. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити виходячи з наступного. У 2002 році [PERSON] познайомився з [PERSON], яка мешкала в селі Калинівка Макарівського району Київської області разом зі своєю неповнолітньою донькою від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Чоловік від першого шлюбу [PERSON] - [PERSON] загинув в результаті ДТП 15.05.2000 року та [PERSON] була одинокою жінкою, з початку весни 2002 року [PERSON] став разом з нею вести спільне господарство та проживати разом. 13 березня 2004 року у них народилася донька [PERSON], однак оскільки вони не перебували в зареєстрованому шлюбі, за заявою [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області було зареєстровано народження [PERSON], [INFO], про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 05.05.2004 року було зроблено відповідний запис за №47. 25 вересня 2015 року [PERSON] в результаті ДТП загинула. Всі витрати по її похованню взяв на себе [PERSON] Під опікою у Позивача залишилося двоє дітей. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначено [PERSON], замість [PERSON], у результаті чого був вимушений звернутись до суду із даним позовом про визнання батьківства з метою захисту інтересів неповнолітньої дочки. Статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятою Організацією Об'єднаних Націй, ратифікованої Постановою ВРУ №789-ХІІ від 27.02.1991 встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками, всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне. Стаття 27 вказаної Конвенції передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Держава створює і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна, що прямо зазначено в ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей». Держава на законодавчому рівні визначила необхідність вжиття вичерпних заходів спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» охорона дитинства - це система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Зокрема, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем (стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства»). Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка утримує та виховує дитину. Враховуючи, що Позивач самостійно утримує та виховує дитину [PERSON], кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved