Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Любович М.Ю., звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною за № 747 від 09.09.2020 про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» коштів у розмірі 38753,38 грн; стягнути на користь [PERSON] з ТОВ «Вердикт Капітал», понесені нею судові витрати у вигляді коштів, витрачених на сплату судового збору та оплату професійної правничої допомоги на підставі доказів, які будуть надані суду в установлений законом строк. В обґрунтування позову зазначено, що в кінці 2020 року [PERSON] дізналась, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 63162242, порушеного приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Бершадським С.М. при примусовому виконанні виконавчого напису № 747 виданого 09.09.2020, з її зарплатні стягуються кошти. З відповідь на адвокатський запит, яка надійшла від приватного виконавця 06.04.2021 встановлено, що підставою для відкриття виконавчого провадження стала заява ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. за № 747 від 09.09.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» заборгованості за кредитним договором №500949314 від 25.06.2014 за період з 16.01.2019 по 11.03.2020 у сумі 38753,38 грн. Позивач вважає вказаний виконавчий напис таким що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм закону та на підставі нормативного документа, що втратив чинність, поза межами строку позовної давності, окрім того сума боргу, яка підлягає стягненню, не відповідає дійсності, що свідчить про відсутність безспірності розміру заборгованості. Жодної письмової вимоги та натяку про те, що між позивачем і відповідачем існують будь-які кредитні правовідносини, [PERSON] не отримувала. До того ж, позивач є інвалідом 3 групи, і своїми незаконними діями відповідач поставив [PERSON] у скрутне матеріальне ставище , оскільки із її заробітків вираховуються кошти відповідно до постанови приватного виконавця про звернення стягнення із заробітної платні. Також 27.04.2021 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання в порядку ст.141 ЦПК України, в якому вона просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, відповідно до розрахунку суми гонорару адвоката та квитанції про сплату гонорару, та судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову у розмірі 1362,00 грн. Від представника позивача надійшла заява, в якій вона просить провести розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання свого представника не направили, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. 30.04.2021 від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять в задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо для вчинення виконавчого напису подані документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Отже вважають, що виконавчий напис складено у відповідності до чинного законодавства, а нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Також 30.04.2021 від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якому зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу нічим не підтверджуються, взагалі докази існування договору щодо надання правової допомоги, проведення оплати за правову допомогу та документи, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату, відсутні, тому просить в стягненні витрат на правничу допомогу відмовити. Від третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. надійшли письмові пояснення щодо справи, в яких вона зазначає, що дійсно нею 09.09.2020 за реєстровим №747 на оригіналі документу, що встановлює заборгованість було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] . Просить розглядати дану справу без її участі. До пояснень додано копію витребуваних судом документів. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Бершадський С.М. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, пояснень щодо позову не подав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 09 вересня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною, на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, вчинено виконавчий напис №747. Відповідно до вказаного виконавчого напису з громадянки України, якою є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - місто Кіровоград, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, яка є Боржником за Кредитним договором 500949314 від 25.06.2014, укладеним з Акціонерне товариство «Альфа-Банк», ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 1 від 21.06.2016 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», ідентифікаційний код юридичної особи 41264766, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, реквізити: ІВАN [NUMBER] в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 500949314 від 25.06.2014. Строк платежу за Кредитним договором 500949314 від 25.06.2014 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 по 11.03.2020. Сума заборгованості складає 38253,38 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 12752,89 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 7517,29 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн; строкова заборгованість за комісією становить 752,08 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 12831,12 грн; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 4400,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 500,00 грн, які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 38753,38 грн (а.с.11 на звороті, а.с.75). 14.09.2020 за вих. №13876271 ТОВ «Вердикт Капітал» направила приватному виконавцю виконавчого округу Кіровоградської області Бершадському С.М. заяву про примусове виконання рішення за вказаним виконавчим написом (а.с.10). 29.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Бершадським С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63162242 за вищезазначеним виконавчим написом (а.с.12). Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І.керувалась ст.ст.87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Відповідно до ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Тобто, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівноюпри вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття. Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Згідно із приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Під час вирішення спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у зазначеному спорі, підлягають перевірці доводи сторін в повному обсязі з приводу того, чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Пунктом 1 вищевказаного Переліку, в редакції станом на 29.11.2001 року, у підпункті (б) передбачено, що для одержання виконавчого напису, подаються також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з спірного виконавчого напису кредит надавався позивачу ПАТ «Альфа-Банк», а вимогу про стягнення боргу пред`явлено іншим стягувачем - ТОВ «Вердикт Капітал». Проте, з наданих суду документів неможливо встановити, момент виникнення у ТОВ «Вердикт Капітал» прав відносно [PERSON] , а також те чи мав на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, боржник безспірну заборгованість саме перед стягувачем - ТОВ «Вердикт Капітал», тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Матеріали справи містять докази направлення ТОВ «Вердикт Капітал» на адресу [PERSON] претензії №13876271 від 26.08.2020, однак, доказів вручення відповідного відправлення, копії документів, які надані приватним нотаріусом на підставі яких було вчинено виконавчий напис не містять (а.с. 79-80). Тобто, у справі відсутні підтвердження отримання позивачкою письмової вимоги з попередженням про вчинення виконавчого напису у випадку непогашення заборгованості. Копія виписки з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] також не може слугувати доказом безспірність заборгованості (а.с.81). Разом з цим, з копії кредитного договору №500949314 від 25.06.2014 слідує, що він укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , сума кредиту - 13738,52 грн, процентна ставка фіксовано - 15,99 %, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій - 26.06.2016 (а.с.11, а.с. 75 на звороті). Отже, право вимоги у кредитора за кредитним договором виникло 27.06.2016. Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки строк виконання зобов`язань кредитним договором встановлено 26.06.2016, строк захисту права кредитора шляхом звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису закінчується 27.06.2019, виконавчий напис було вчинено нотаріусом 09.09.2020, тобто, з порушенням нотаріусом Пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, яким передбачено вчинення виконавчого напису за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Доказів на підтвердження заперечень проти позову, викладених у відзиві відповідача, суду не надано, доводи ТОВ «Вердикт Капітал» спростовуються вищевикладеним. Згідно із положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчилась у безспірності вимог до [PERSON] та вчинила виконавчий напис без дотримання вимог ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки вчинення виконавчого напису на договорі, який нотаріально не посвідчений, з порушенням строків вчинення виконавчого напису та за відсутності доказів безспірності виниклої заборгованості є порушенням вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, а тому вказане є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 09 вересня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 747, таким, що не підлягає виконанню. Також, 13.04.2021 [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Любович М.Ю., подала суду заяву про забезпечення позову, яка ухвалою від 16.04.2021 задоволена. В порядку забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого документа, а саме виконавчого напису нотаріуса № 747, вчиненого 09.09.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» коштів у розмірі 38753,38 грн, до набрання законної сили рішенням суду у справі №390/503/21. Згідно з ч.ч. 1, 7, 8 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. З огляду на те, що суд дійшов до висновку про необхідність ухвалення рішення щодо задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат на сплату судового збору та правничу допомогу суд зазначає наступне. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.2 ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч.3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно ч.1, п.п. 1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до договору про надання правничої професійної допомоги від 29 березня 2021 року, укладеного між адвокатом Адвокатського об`єднання «Адвокатська фірма Ромаданова і партнери» Любович М.Ю. та [PERSON] , як клієнтом, остання доручила, а адвокат зобов`язується надавати професійну правничу допомогу та представляти інтереси Клієнта по справі щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною за № 747 від 09.09.2020 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38753,38 грн, на підставі якого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем (а.с.27). Статус адвоката Любович М.Ю., як представника позивача [PERSON] , підтверджується ордером серії КР № 130140 від 08 квітня 2021 року (а.с.14). З розрахунку суми гонорару за надану професійну правничу допомогу вбачається, що адвокатом надано клієнту правову допомогу на суму 3000,00 грн, які Клієнт сплатила (а.с.28). Також, оплата [PERSON] суми гонорару в розмірі 3000,00 грн підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера №24 від 22.04.2021 (а.с.29). Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору на загальну суму 1362,00 грн. З огляду на вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved