Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні будинком, літньою кухнею, земельною ділянкою, виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення. В подальшому остаточно уточнили позовні вимоги до [PERSON] та Олександрівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. В судовому засіданні позивачі та представник [PERSON] [PERSON] підтримали заявлений позов, просили суд його задовольнити посилаючись на те, що 27 жовтня 2011 року померла їх мати [PERSON]. Спадковим майном є будинок № 44, літня кухня та земельна ділянка по вул. Молодіжній в с. Олександрівка Комінтернівського району Одеської області, яку вони фактично прийняли шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Нотаріальною конторою заведено спадкову справу і до вирішення відповідних питань спадкування користування будинком та земельною ділянкою фактично знаходилось у них, до того часу як відповідачі за позовом від 01 липня 2015 року стали чинити перешкоди в користуванні, самоправно вселившись до будинку та літньої кухні. Зокрема [PERSON] безпідставно самовільно вселився у спірний будинок, а з січня 2015 року без їх згоди та договору з ними у літню кухню підселив квартирантів [PERSON] та [PERSON], які на їх звернення про виселення не реагують, Крім того, [PERSON] самоправно захватив правовстановлюючі документи та технічну документацію на будинок, незаконно їх утримує та перешкоджає оформленню їх прав. Після остаточного уточнення вимог до [PERSON] та Олександрівської сільської ради росили суд: визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на спадкове майно у розмірі ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки № 44 по вул. Молодіжній с. Олександрівка кожному; усунути перешкоди з боку відповідача [PERSON] у здійснені права власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку; зобовязати відповідача до вчинення ним певних дій для запобігання порушенню права власності; повернути позивачам правовстановлюючі документи та технічну документацію на спірний будинок та земельну ділянку повернути їм ключі; виселити відповідача [PERSON] з приміщень будинку та літньої кухні без надання іншого житлового приміщення; заборонити [PERSON] вчинювати дії, які можуть порушити їх право володіння і користування; заборонити відповідачу [PERSON] виконувати будь-які дії, щодо самочинного розбирання, руйнування будинку, окремих частин літньої кухні, встановити йому обовязок вчинити певні дії, а саме негайно припинити самовільне розбирання і руйнування будинку та літньої кухні; зобовязати [PERSON] не руйнувати та не розбирати обєкт. Заперечували проти задоволення позову [PERSON] до них. 31.08.2015 року ухвалою суду дану справу обєднано в одне провадження із справою № 504/1585/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання права користування житловим будинком. Відповідач по справі та позивач за обєднаною справою [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти задоволення позову посилаючись на те, що відповідач [PERSON] проживав із нині померлою матірю [PERSON], [PERSON] однією сімєю з 1997 року і по день її смерті. Їх відносини ґрунтувалися на спільному побуті, наявністю взаємних прав та обовязків, але не зверталися по питанню реєстрації їхнього шлюбу Одразу після початку спільного проживання [PERSON] продав свій будинок в с. Великий Дальник, та з 1997 по 2006 рік проживали за адресою [INFO]. 25.11.2003 року позивач із згоди [PERSON] зареєструвався у будинку с. Олександрівка вул. Ювілейна, 14, який належав останній на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка. У цьому будинку він зареєстрований до цього часу. 19.12.2006 року померла мати [PERSON] [PERSON] , після чого вони переїхали до вказаного будинку за адресою с. Олександрівка, вул. Молодіжна, 44. Право власності на вказаний будинок підтверджено рішенням Комінтернівського районного суду від 17.09.2007 року, зареєстроване 16.07.2008 року. Таким чином [PERSON] вселився до будинку у якості члена сімї власника та проживає там до сьогоднішнього дня. Спадкоємцями [PERSON] є її діти, однак вони не визнають його права проживання у вказаному будинку, однак іншого житла у нього немає. В даний час він одинокий пенсіонер і не має можливості придбати житло, тому вимушений звернутися до суду з позовом про визнання його права користування житловим будинком. Просив суд визнати за ним право користування житловим будинком. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, покази свідка, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовів виходячи з такого. Судовим розглядом справи встановлено, що 27 жовтня 2011 року померла [PERSON], яка приходилась матірю [PERSON], та [PERSON] (а.с. 204, 208, 210). Після смерті [PERSON] 18 січня 2012 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори для прийняття спадщини з заявами про прийняття спадщини, а саме на житловий будинок № 9 по вул. Київській та на житловий будинок № 14 по вул. Ювілейній с. Олександрівка (а.с.202, 203). Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобовязання [PERSON] повернути правовстановлюючі документи на будинок та земельну ділянку № 44 по вул. Молодіжній с. Олександрівка суд виходив з того, що позивачами не доведено, а судовим розглядом справи не встановлено належних доказів їх викрадення [PERSON] Крім того, суд відмовляє у задоволенні позову в частині не руйнування та припинення розбирання обєкту, так як дані посилання не доведені, та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] по ? частині будинку суд виходив з того, що право позивачів на оформлення спадщини не порушено відповідачами [PERSON] та Олександрівською сільською радою, оскільки позивачі вчасно звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, що свідчить про прийняття спадщини. Однак розглядом справи встановлено, що позивачі до кінця не реалізували своє право на отримання спадщини, що є безумовною перешкодою на поновлення їх права на усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом виселення [PERSON] Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Державна реєстрація прав на нерухомість, здійснюється відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому\~законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Таким чином, на час звернення позивачів до суду їх право власності не порушено, оскільки ними їх право на спадщину належним чином не оформлено та не зареєстровано, що робить їх позов до [PERSON] передчасним, а до Олександрівської сільської ради взагалі безпідставним. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] суд виходив з того, що вимоги про визнання права користування житловим будинком є похідним від права власності відповідачів, яке на час розгляду справи у [PERSON] та [PERSON] не виникло. Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обовязки. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed