Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 7 березня 2019 року поштою направили до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення грошових коштів, який надійшов до суду 20 березня 2019 року. 12 квітня 2019 року до суду надійшли відомості з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо реєстрації місця проживання відповідача. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачам усунути недоліки з дотриманням вимог п.п.\~4,\~5\~ч.\~3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 11 травня 2019 року позивачами поштою було направлено виправлений позов, який надійшов до суду 13 травня 2019 року. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року у АТ «Банк Кредит Дніпро» було витребувано докази. 02 липня 2019 року від АТ «Банк Кредит Дніпро» до суду надійшла інформація про надходження грошових коштів на рахунок відповідача від позивачів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2019 року підготовче провадження було закрито і призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2019 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивачі у своєму позові посилалися на те, що [PERSON] і [PERSON] є фізичними особами-підприємцями, а позивач [PERSON] вільнонайманий працівник, який працює у ФОП [PERSON] . З метою оптимізації витрат, позивачі спільно закуповують сировину для своєї підприємницької діяльності, для чого здійснюють пошук продавців через відкриті джерела мережі інтернет за допомогою платформ «ОLX», «PROM» та інших. Знайшовши у мережі оголошення про продаж металопрокату і арматури, позивачі за допомогою телефонного зв`язку зв`язалися з особою, яка відрекомендувалася як [PERSON] , яка повідомила про те, що вона є агентом з продажу металопрокату і арматури одного з металургійних/металопрокатних заводів Дніпропетровської області без конкретного зазначення найменування та повідомила про необхідність передоплати у розмірі 425\~000 гривень на її поточний рахунок у банку. Зазначила, що вказана обставина є необхідною для підтвердження справжності намірів купівлі товару, та як обов`язкова умова, яку ставить завод перед укладанням договору і виготовленням продукції на замовлення. Разом з тим, сторонами умови не узгоджувалися: номенклатура, кількість та ціна, строк та місце поставки та оплати за товар. З метою продовження перемовин позивачами через банківську установу у м. Калуш Івано-Франківської області було перераховано на поточний рахунок відповідача, відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро», грошові кошти у загальному розмірі 425\~000 гривень. Зокрема, [PERSON] було перераховано відповідачеві 10 жовтня 2017 року 49\~000 гривень, 18 жовтня 2017 року 49\~000 гривень; [PERSON] на поточний рахунок відповідача було перераховано 11 жовтня 2017 року грошові кошти у розмірі 49\~000 гривень, 19 жовтня 2017 року 49\~000 гривень, 25 жовтня 2017 року 49\~000 гривень; [PERSON] перерахував на поточний рахунок [PERSON] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро», 10 жовтня 2017 року грошові кошти у розмірі 49\~000 гривень, 12 жовтня 2017 року 49\~000 гривень, 19 жовтня 2017 року 49\~000 гривень, 25 жовтня 2017 року 8\~000 гривень, 03 листопада 2017 року 25\~000 гривень. Однак, після отримання відповідачем зазначених коштів, остання спочатку обіцяла узгодити умови договору та передати підписаний від імені заводу договір, потім повідомляла про затримку підписання договору і поставку товару у зв`язку із простроченням виконання зобов`язань контрагентами заводу, пізніше повідомила, що завод перебуває у стадії продажу, і коли договір буде укладений, нові власники одразу укладуть договір і поставлять товар. Згодом, відповідач взагалі припинила спілкування з позивачами. 18 травня 2018 року позивачі направили засобами поштового зв`язку вимогу про повернення безпідставно набутих коштів, яка залишена [PERSON] без задоволення. Просили суд стягнути з відповідача: на користь [PERSON] 98\~000 гривень безпідставно набутих коштів, 12 731 гривню 65 коп. інфляційних втрат, а також три відсотки річних у розмірі 4\~019 гривень 34 коп.; на користь [PERSON] 147\~000 гривень безпідставно набутих коштів, 19\~097 гривень 47 коп. інфляційних втрат, а також три відсотки річних у розмірі 5 944 гривень 44 коп.; на користь [PERSON] 180\~000 гривень безпідставно набутих коштів, 23 384 гривні 66 коп. інфляційних втрат, а також три відсотки річних у розмірі 7 145 гривень 75 коп. Також просили стягнути з відповідача на свою користь сплачений ними судовий збір та витрати на правову допомогу. Представник позивачів у своїй заяві до суду просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про час та дату судового розгляду повідомлена в порядку ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, про що Калуською районною державною адміністрацією внесено відомості до ЄДРЮОП за № 2\~120\~017 0000 000638 (а.с. 18-19). [PERSON] фізичною особою-підприємцем, про що Калуською районною державною адміністрацією внесено відомості до ЄДРЮОП за № 2\~120\~000 0000 006019 (а.с. 20-21). Поточний рахунок, на який протягом періоду з 10 жовтня 2017 року по 30 листопада 2017 року надходили грошові кошти від [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро» за № [NUMBER] [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 76). [PERSON] 10 жовтня 2017 року та 18 жовтня 2017 року було здійснено поповнення поточного рахунку № [NUMBER] (отримувач [PERSON] ) по 49\~000 гривень на загальну суму 98\~000 гривень (а.с. 22, 23). [PERSON] 11 жовтня 2017 року, 19 жовтня 2017 року і 25 жовтня 2017 року на рахунок № [NUMBER] у АТ «Банк Кредит Дніпро» було здійснено переказ грошових коштів по 49\~000 гривень на загальну суму 147\~000 гривень (а.с. 24, 25, 26). [PERSON] 10 жовтня 2017 року, 12 жовтня 2017 року, 19 жовтня 2017 року на рахунок № [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро» на ім`я відповідача, було перераховано по 49\~000 гривень, 25 жовтня 2017 року 8\~000 гривень, а 03 листопада 2017 року 25\~000 гривень, всього 180\~000 гривень (а.с. 27, 28, 29, 30, 31). Вимогами від 11 травня 2018 року, які було направлено [PERSON] засобами поштового зв`язку 15 травня 2018 року, [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] звернулися до відповідача з вимогою про повернення безпідставно набутих коштів, які були залишені без задоволення (а.с. 32-37). Згідно з ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, обов`язок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності. Договорів між сторонами укладено не було, тобто договірні відносини між ними не виникали. За змістом приписів глав 82 і 83\~Цивільного кодексу\~України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювання шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Таким чином, заявлена позивачами до стягнення з відповідача сума є безпідставно отриманими нею коштами без укладання договору та підлягає до стягнення на користь позивачів. За змістом частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У даних правовідносинах суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зазначена норма може бути застосована лише за наявності між сторонами договірних відносин, а між позивачами і відповідачем договірні відносини не виникли, оскільки жодних договорів не укладалося. Тому у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід відмовити. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У позовній заяви позивачами зазначається попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому витрати на правничу допомогу складають 5 000 гривень за кожним із позивачів, без урахування сплати судового збору. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Всупереч зазначеним вимогам стороною позивачів не надано суду розрахунок вартості гонорару, відсутня детальна фіксація та опис послуг, що надаються в межах ведення відповідної судової справи, їх обсяг (витрачений час на підготовку матеріалів для подачі до суду) і вартість (якщо окремі послуги мають різну вартість); витрати, що понесені адвокатом у зв`язку з наданням послуг щодо ведення відповідної судової справи (час, витрачений на складання процесуальних заяв, в яких виникла необхідність), також до матеріалів справи стороною позивачів не надано підписаного акту прийнятих робіт [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , підтвердження оплати ними послуг адвоката. Тому суд приходить до висновку, що позивачам у стягненні з відповідача витрат на правову допомогу слід відмовити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1\~147 гривень 51 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 980 гривень 00 коп. (98\~000 гривень 00 коп. х 1\~147 гривень 51 коп. : 114\~750 гривень 99 коп. = 980 гривень 00 коп.). Позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1\~720 гривень 43 коп. (а.с. 2), який підлягає стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1\~470 гривень 00 коп. (147\~000 гривень 00 коп. х 1\~720 гривень 43 коп. : 172\~041 гривню 91 коп. = 1\~470 гривень 00 коп.). Позивачем [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 2 105 гривень 31 коп. (а.с. 3), який підлягає стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1\~800 гривень 00 коп. (180\~000 гривень 00 коп. х 2\~105 гривень 31 коп. : 210\~530 гривень 41 коп. = 1\~800 гривень 00 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial