Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] 29.11.2017 року звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. З позовної заяви вбачається, що 27.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южненського міськрайонного управління юстиції в Одеській області між сторонами був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу в позивача та відповідача є спільна дитина: [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинені\~ з 2016 року. Сімейні стосунки на склалися через різні погляди на сімейне життя та постійні непорозуміння. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. На підставі цього [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON], після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача змінити на дошлюбне «Сябровська». Позивач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не була присутня, однак надала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності, а також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судовому засіданні не був присутній, однак від нього на адресу суду надійшла заява про те, що він просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. На підставі письмових заяв\~ позивача та відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247\~ЦПК України.\~ У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. \~ \~ \~ \~ Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як зазначено у ст. 78 ЦПК України\~ суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно зі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 27.09.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южненського міськрайонного управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після укладання шлюбу [PERSON], про що 27.09.2014 року зроблено відповідний актовий запис № 214, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 216179 від 27.09.2014 року. 09.07.2015 року в шлюбі народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], про що 28.07.2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 190, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД № 443636 від 28.07.2015 року. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім'ї рівні права та обов'язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім'ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved