Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до АТ «Перший український міжнародний банк» (далі - «Відповідач»), треті особи: Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. У вересні 2019 року Позивач дізнався, що 12.04.2016 року постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №50801413 на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження Позивачу стало відомо, що на підставі заяви про вчинення виконавчого напису поданої АТ «Перший український міжнародний банк» , 14.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №5956 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №5272575 від 02.03.2007 року укладеному між стягувачем та позивачем. Відповідно до вчиненого виконавчого напису стягненню з Позивача підлягає заборгованість, розмір якої відповідно до наданого АТ «ПУМБ» розрахунком станом на 13.03.2016 року становить - 143 740,19 грн. Посилаючись на приписи матеріального та процесуального права України, Позивач просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 5956 від 14.03.2016 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за Кредитним договором № 5272575 від 02.03.2007 року в сумі 143 740,19 грн. - таким, що не підлягає виконанню, скасувати виконавчий напис, а також стягнути на його користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 27.12.2019 року було відкрито провадження у даній справі та постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.30-31). 31.01.2020 року у встановлений судом строк на адресу суду від представника Відповідача надійшов відзив на позов, разом із підтвердженням його направлення Позивачу. У відзиві Відповідач зазначив, що повністю заперечує проти позовних вимог (а.с. 37). 25.02.2020 року у судовому засіданні Позивач підтримав заявлені позовні вимоги, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив, що про постанову державного виконавця про звернення стягнення з доходів боржника від 14.06.2017 року та про виконавчий напис він дізнався лише після утримання з його пенсії близько 150-200 грн. 25.07.2017 року в день отримання ним пенсії. Позивач перестав погашати заборгованість перед банком з 2010 року. Вимогу або повідомлення стягувача про погашення заборгованості він не отримував. Представник позивача в судових засіданнях підтримав позовні вимоги просив у задоволенні заяви Відповідача про застосування строку позовної давності відмовити, а позов задовольнити. 25.02.2020 року ухвалою суду з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи витребувано у АТ «ПУМБ» повну виписку по рахунку Позивача із зазначенням дат та сум внесених ним платежів за кредитним договором №5272575 від 02.03.2007 року (а.с.47-48). 31.03.2020 року на виконання ухвали суду представником Відповідача на адресу суду було направлено виписку за рахунком по кредитному договору №5272575 від 02.03.2007 року (а.с.60-104). 20.07.2020 року на адресу суду представником Позивача адвокатом Мушкеєвим В.В. були подані пояснення (вступ у судових дебатах), в яких той зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити (а.с.137-144). 31.08.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. було направлено на адресу суду лист, в якому той зазначив, що на виконання ухвали суду від 25.02.2020 року повідомляє, що на підставі Додатку 45 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження правил нотаріального діловодства» від 22.12.2010 року №3253/45 ним 20.01.2020 року було складено Акт про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду, який погоджено протоколом №4 засідання експертної комісії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 23.01.2020 року. Згідно з даним Актом відбулося знищення документів, на підставі яких вчинялись у 2016 році виконавчі написи, за закінченням терміну зберігання (а.с.157). 21.01.2021 року позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Засобами електронного зв`язку представником позивача адвокатом Мушкеєвим В.В. була надіслана заява про розгляд справи без його участі (а.с.182). В судові засідання представник відповідача - АТ «Перший український міжнародний банк» та треті особи: представник Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.33, 35, 36, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 111, 112, 114, 123, 124, 125, 153, 154, 155, 156, 172, 173, 174, 175, 176). Судові засідання у справі неодноразово відкладалися з причин неявки сторін. В зв`язку з тим, що 21.01.2021 року сторони в судове засідання не з`явилися, згідно із приписами ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, вислухавши Позивача та його представника, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України за №282/20595. 14.03.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером №5956 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №5272575 від 02.03.2007 року (а.с.21). 12.04.2016 року постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №50801413 на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. У той же час, статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічна норма міститься й у п.3.1. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. За приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема, щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «а після слів «заставлене майно доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1: доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України: від 21.03.2017 року №23, від 24.11.2017 року №92. Враховуючи викладене, виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, суд погоджується з доводами Позивача про те, що даний виконавчий напис було вчинено нотаріусом помилково, на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим, а також не на самому договорі, а окремим документом. Правової позиції щодо неможливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями дотримується й Міністерство Юстиції України (лист «Щодо вчинення виконавчих написів» від 25.06.2020 року). Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст.80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У задоволенні заяви Відповідача про застосування строків позовної давності необхідно відмовити, оскільки у матеріалах справи відсутні докази своєчасного повідомлення Позивача про вчинення спірного виконавчого напису, докази направлення на його адресу постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та інші докази, на підставі яких можна було б зробити висновок про пропуск Позивачем строку позовної давності. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог Позивача в частині визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У частині позовних вимог про скасування виконавчого напису суд відмовляє Позивачу, оскільки на відміну від визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, такий спосіб захисту права не передбачений діючим законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (50%), а саме у розмірі 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial