Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-16 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним їм на праві спільної часткової власності (по 1/4 частині кожному) житловим будинком, розташованим по [ADDRESS] . Свої вимоги обгрунтовують тим, що відповідач [PERSON] доводиться колишнім чоловіком [PERSON] , шлюб між якими розірвано в липні 2017 року; відповідач був зареєстрований у вказаному житловому будинку як член сім`ї, але з квітня 2015 року фактично не проживає, його місцезнаходження не відоме, чим порушує їх права як власників житла. Позивачі [PERSON] , [PERSON] були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалися, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи. Позивачі [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав, зазначивши, що ніяких перешкод у користуванні житлом відповідачу вони не чинили, той сам залишив сім`ю й вибув у невідомому напрямку. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), що підтверджується відповідною публікацією від 27.03.2020р., але в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не подав. Тому, зі згоди позивачів суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено органом реєстрації за наявності відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним. Приписами ст.391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз положень гл.32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна. Відповідно до ч.2 ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що колишній чоловік позивачки [PERSON] [PERSON] у будинку позивачів не проживає близько п`яти років, вибувши у невідомому напрямку, позивачі ніяких перешкод у користуванні житлом відповідачу не чинили. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] являються співвласниками (спільна часткова власність по 1/4 частині кожному) житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] доводиться колишнім чоловіком позивачки [PERSON] , шлюб між якими розірвано рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10.07.2017р. Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в зазначеному житловому будинку, але фактично там не проживає з квітня 2015 року, комунальними послугами не користується, участі в утриманні житла не бере, ніяких зв`язків з позивачами не підтримує, його місцезнаходження їм не відоме. Зазначені обставини підтверджуються копіями паспортів, свідоцтва про зміну імені, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, технічного паспорту на житловий будинок, рішення Борзнянського районного суду від 10.07.2017р. про розірвання шлюбу, рішення виконкому Комарівської сільської ради №51 від 26.11.2008р., інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.04.2020р., довідками Комарівської сільської ради №90 від 23.01.2020р., №152 від 05.03.2020р., показаннями допитаного свідка. Відповідачем всупереч положенням ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів поважності причин його тривалого непроживання у житловому помешканні позивачів. Таким чином, оскільки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не мають наміру надати належний їм на праві спільної часткової власності житловий будинок для проживання відповідачу, а він спільним побутом, сімейними стосунками з позивачами не пов`язаний, в будинку не проживає без поважних причин понад п`ять років і в добровільному порядку не бажає вирішити питання про зняття з реєстраційного обліку з даного помешкання, що перешкоджає позивачам використовувати всі правомочності власників житла, порушуючи цим самим їх законні права та інтереси, то суд вважає вимоги позивачів обгрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 14.08.2019р. по справі №702/101/18. Понесені позивачами у справі судові витрати по сплаті судового збору за їх клопотанням залишаються за ними, що з огляду на засади диспозитивності цивільного судочинства не суперечить вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved