Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну підстав позову просить визнати недійсним договір №1109/16-42 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 11.09.2016 року, укладений між ТОВ «Еверест плюс» та [PERSON], та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитра Борисовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32774459 від 07.12.2016 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1108797480366, підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: №1109/16-42, виданий 11.09.2016 року (т. 1, а.с. 1- 10, т. 2, а.с. 189-201). Позовні вимоги мотивовані тим, що 09.10.2016 р. між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Уко-Капітал» було укладено Договір № 83/І-Е про участь у Фонді фінансування будівництва - об'єкта нерухомості однокімнатної квартири [ADDRESS] Додатковою угодою № 1 від 24.10.2006 року до договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 83/І-Е від 09.10.2006 року було конкретизовано відомості щодо об'єкта інвестування та попередньо визначена вартість зобов'язань довірителя стосовно внесення коштів до ФФБ за поточною ціною вимірної одиниці об'єкта інвестування на день її укладання, а саме 249 471,74 грн. за 45,95 кв. м. На виконання умов договору щодо сплати суми позивачем було укладено з ВАТ «Міжнародний комерційний банк» кредитний договір від 24.10.2006 року, реєстраційний номер № К/06-57/КД, на підставі якого позивач отримала кредит в сумі 32800 доларів США 00 центів, а також в якості забезпечення своїх зобов'язань укладено договір іпотеки № 3/06-57/КД від 24.10.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 2238. У зв'язку з необхідністю врегулювати правовідносини, які пов'язані зі сплатою вартості майнових прав на квартиру кредитними коштами, 24.10.2006 року були укладені Додаткові угоди № 2 та № 3, Договір уступки майнових прав на об'єкт інвестування з відкладальною умовою, реєстровий № У/06-57/КД, Договір № 83М/І-Е відступлення майнових прав, 20.12.2006 року - Додаткова угода № 1 до договору відступлення майнових прав № 83М/І-Е від 24 жовтня 2006 року. На виконання передачі майнових прав та правовстановлюючих документів були підписані Акти прийому-передачі від 24.10.2006 року та 20.12.2006 року. 25.05.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» та [PERSON] було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору про участь у Фонді фінансування будівництва № 83/І-Е, якою було змінено основні характеристики об'єкту інвестування, зокрема, визначено фактичну загальну площу квартири в розмірі 48,1 кв.м. Згідно квитанцій від 22.12.2015 року №ПН7041 та від 29.05.2015 року №ПН230 позивачем було сплачено через АТ «Піреус Банк МКБ» на рахунок ТОВ «ФК «Уко- Капітал», ФФБ «Еверест плюс» кошти в розмірі 5000,00 грн. та 16500,00 грн. відповідно за різницю між попередньо визначеною загальною кількістю вимірних одиниць об'єкту інвестування та фактичною загальною площею квартири, згідно даних, отриманих від державних органів, що здійснюють реєстрацію права власності на нерухоме майно. У подальшому ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» позивачу було видано Довідку від 04.05.2016 року за № 83/І-Е про надане їй право отримати у власність закріплений за нею об'єкт інвестування, а саме: квартиру [ADDRESS] 22.06.2016 року забудовником, ТОВ «Еверест плюс», було передано позивачу за Актом прийому-передачі квартиру [ADDRESS], як то передбачено умовами Договору № 83/І-У від 09.10.2006 року пайової участі у Фонді фінансування будівництва житлового будинку. Разом з тим, оскільки забудовник своєчасно не виконав своїх обов'язків щодо оформлення свідоцтва про право власності на передану [PERSON] квартиру, позивач на пропозицію керівника відділу по роботі з інвесторами самостійно здійснити реєстрацію права власності після звернення із відповідною заявою від 26.04.2017 року отримала у забудовника технічний паспорт, необхідний для реєстрації в Державній реєстраційній службі, що підтверджується Актом прийому-передачі документів від 12.06.2016 року. Однак, оформити право власності на квартиру [ADDRESS], [PERSON] не вдалося, оскільки при неодноразовому зверненні до реєстраційного органу її повідомляли про неможливість здійснення відповідних реєстраційних дій у зв'язку з невіданням Дніпровською районною державною адміністрацією розпорядження про присвоєння будинку [NUMBER] поштової адреси. 15.01.2017 року [PERSON] прийшла до своєї квартири, в якій на той час закінчувала проводити ремонтні роботи, де виявила зміну замків на вхідній двері невідомими особами. 16.01.2017 року позивач звернулася до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення злочину. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру № 1109/16-42 від 11.09.2016 року. Позивач зазначає, що жодних документів щодо передачі, переуступки, продажу, тощо не підписувала та нікому не передавала, вищевказану квартиру не продавала. Разом з тим, 11.09.2016 року іншій особі, яка не була інвестором з початку будівництва, продаються майнові права на квартиру щодо якої ще 04.05.2016 року було видано Довідку № 83/І-Е, якою підтверджується право позивача на отримання у власність на закріплений за нею об'єкт нерухомості, а саме спірної квартири [NUMBER] Однак, разом зі спірним договором купівлі-продажу майнових прав для реєстрації відповідачами було надано технічний паспорт на ім'я [PERSON], який було видано в день реєстрації правочину 11 вересня 2016 року. Крім того, особа, яка підписала цей технічний паспорт, як керівник ТОВ «Проектний дім», [PERSON] не являлась його керівником з 07.10.2014 року, а станом на дату такого підписання 11.09.2016 року керівником цієї установи була [PERSON], яка і мала б підписувати документ. Позивачем було повністю здійснено інвестування суми коштів в розмірі 819379,75 грн. та суми в розмірі 4096.90 грн. тобто нею було вчинено дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги щодо переходу права власності на об'єкт будівництва або для набуття майнових прав на цей об'єкт. Таким чином, позивач вважає, що перехід права власності на належну їй квартиру відбувся незаконно (за відсутності правових підстав), що призвело до порушення її прав, які підлягають захисту у судовому порядку. Оскільки спірна квартира незаконно була відчужена неправомочною особою у незаконний спосіб шляхом надання неправдивих відомостей та документів, позивач вважає, що договір №1109/16-42 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, укладений 11.09.2016 року між ТОВ «Еверест плюс» та гр. [PERSON] є недійсний, а його укладання між відповідачами суперечить вимогам закону. 18.07.2017 р. від представника відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що доводи позивача є необґрунтованими, безпідставними, висновки, зроблені [PERSON] у поданому цивільному позові є такими, що не відповідають положенням чинного законодавства, а реєстраційна дія була вчинена відповідачем правомірно та відповідно до норм чинного законодавства. Рішення про реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] в повній мірі відповідає чинному законодавству, приватний нотаріус у свої діях повністю дотримався усіх вимог, встановлених порядком та витребував усі документи, що ним передбачені, та необхідні для здійснення державної реєстрації речових прав на квартиру. Під час проведення реєстраційних дій на нерухоме майно приватний нотаріус не знав і не міг знати про наявність іншої особи, що претендує на квартиру (т. 1, а.с. 97-102). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2017 р. залучено до участі у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Еверест плюс», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименка Дмитра Борисовича про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Публічне акціонерне товариство «Міжнародний комерційний банк» (т. 1, а.с. 85-86). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.10.2017 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів (т. 1, а.с. 120-121, 122-123). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2018 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про виклик свідків (т. 1, а.с. 201-202). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.03.2018 р. задоволено частково клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів (т. 1, а.с. 203-204). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2018 р. задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів (т. 2, а.с. 166-168). 27.09.2018р. від представника Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. надійшли до суду додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що Клименко Д.Б. припинив нотаріальну діяльність з 17.10.2017 р. та не є суб'єктом в сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у зв'язку з чим не має можливості скасовувати оскаржуваний запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (т.2, а.с. 178-179). В судове засідання позивач не з'явилася, представник [PERSON] [PERSON] суду подала заяву з проханням розглянути справу без її та позивача участі, в заяві зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, знімає заявлене клопотання про допит свідків. Відповідачі [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б., представник відповідача ТОВ «Еверест плюс» та представник третьої особи ПАТ «Міжнародний комерційний банк» в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, пояснення по суті справи не надали та своїм правом подати відзив на позов, окрім відповідача приватного нотаріуса Клименка Д.Б., не скористались. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.10.2006 р. між ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» та [PERSON] було укладено договір №83/І-Е про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідно до умов якого позивач зобов'язалась передати ТОВ «ФК «УКО-Капітал» як Управителю в управління грошові кошти з метою отримання у власність житла - об'єкта інвестування однокімнатну квартиру № [ADDRESS], загальною площею 45,95 кв.м. (т.1 а.с. 11-18). 24.10.2006 р. між ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору про участь у Фонді фінансування будівництва №83/І-Е від 09.10.2006 р., відповідно до умов якої ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» зобов'язується передати [PERSON] об'єкт інвестування: однокімнатну квартиру № [ADDRESS], попередньо визначеною загальною площею 45,95 кв.м., попередньо визначеною вартістю 249471,74 грн., запланована дата введення об'єкта будівництва в експлуатацію 2 квартал 2008 р. (т.1, а.с. 19). 24.10.2006р. між ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» та [PERSON] була укладена додаткова угода №2 до договору про участь у Фонді фінансування будівництва №83/І-Е від 09.10.2006р., відповідно до умов якої в зв'язку з отриманням [PERSON] у ВАТ «Міжнародний комерційний банк» кредиту за кредитним договором №К/06-57/КД від 24.10.2006 р., квартира №37, загальною площею 45,95 кв.м., що розташована в секції №1 на 11 поверсі об'єкта будівництва по [ADDRESS] яка стане власністю [PERSON] у майбутньому згідно з договором про участь у ФФБ та майнові права на квартиру за договором, оформлено в іпотеку на підставі договору іпотеки №З/06-57/КД від 24.10.2006р. між [PERSON] та ВАТ «Міжнародний комерційний банк» (т.1, а.с. 20). 24.10.2006р. між [PERSON], ВАТ «Міжнародний комерційний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» укладено додаткова угода №3 до договору про участь у Фонді фінансування будівництва №83/І-Е від 09.10.2006р., відповідно до умов якого довірителем замість [PERSON] є ВАТ «Міжнародний комерційний банк» та за ВАТ «Міжнародний комерційний банк» закріплено об'єкт інвестування і належну [PERSON] кількість вимірних одиниць об'єкту інвестування (т. 1, а.с. 21). 24.10.2006р. між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» укладено договір №83М/І-Е відступлення майнових прав, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» передав, а [PERSON] набула майнових прав на об'єкт інвестування - квартиру №37, загальною площею 45,95 кв.м., що розташована в секції №1 на 11 поверсі об'єкта будівництва по [ADDRESS] Так, [PERSON] видано свідоцтво №83/І-Е від 24.10.2006р. про участь у фонді фінансування будівництва виду А за програмою ТОВ «Еверест плюс» на однокімнатну квартиру № [ADDRESS], попередньо визначена загальна площа якої 45,95 кв.м., запланована дата введення об'єкта будівництва в експлуатацію 30.06.2008р., сума коштів, що передана позивачем в управління ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» 249 471,74 грн. (т. 1 а.с. 22). 20.12.2006р. між [PERSON], ВАТ «Міжнародний комерційний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» укладено додаткова угода №1 до договору відступлення майнових прав №83М/І-Е від 24.10.2006р., відповідно якого довірителем за договором відступлення майнових прав замість [PERSON] є ВАТ «Міжнародний комерційний банк» (т. 1, а.с. 32). За повідомленням АТ «Піреус Банк МБК» від 11.01.2018 року № 97/01-ІІІ, який є правонаступником ВАТ «Міжнародний комерційний банк», 30.03.2009 р. кредитна заборгованість [PERSON] за кредитним договором №К/06-57/КД від 24.10.2016р. сплачена в повному обсязі у зв'язку з чим інформація щодо обтяження виключена з відповідних реєстрів (т. 1, а.с 189). 25.05.2015 р. додатковою угодою №1 до договору про участь у фонді фінансування будівництва №83/І-Е від 09.10.2006р. укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «УКО-Капітал» та [PERSON] змінено дані об'єкту інвестування, а саме за [PERSON] закріплено об'єкт інвестування за адресою: [ADDRESS], фактичною загальною площею 48,1 кв.м. (т. 1, а.с. 42-43). Як встановлено судом, що [PERSON] сплачена різниця вартості об'єкта інвестування, що підтверджується відповідними квитанціями (т. 1, а.с. 44). 22.06.2016 р. між ТОВ «Еверест плюс» та [PERSON] укладено акт прийому-передачі документів в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] до договору №83/І-Е від 09.10.2006 про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідно до якого ТОВ «Еверест плюс» передало, а [PERSON] приймає за даним актом оригінал технічного паспорту на квартиру [NUMBER] від 27.01.2015р. (т. 1, а.с. 46). Також, 22.06.2016 р. між ТОВ «Еверест плюс» та [PERSON] укладено акт прийому-передачі квартири [NUMBER] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] до договору №83/І-Е від 09.10.2006 пайової участі у фінансуванні будівництва житлового будинку, відповідно до якого сторони підтвердили належне виконання умов договору та відсутність претензій будь якого характеру з приводу виконання умов договору (т. 1, а.с. 49). За приписами ст. ст. 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, до державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК України. При цьому, слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК України), а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві. Відповідно до положення частини 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Разом з тим, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, право власності на [ADDRESS] зареєстровано 30.11.2016 р. за [PERSON] приватним нотаріусом Клименко Д.Б. на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру, серії та номер:1109/16-42 від 11.09.2016р. (т. 1, а.с. 106). Згідно матеріалів справи, слідчим слідчого відділу Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016100040015051 від 31.10.20106 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Наказом Міністерства юстиції України №1502/5 від 05.05.2017р. тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименка Д.Б. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с. 116). Наказом Міністерства юстиції України № 747/6 від 17.10.2017 р. припинено нотаріальну діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименка Д.Б. з 17.10.2017р. (т.2, а.с. 182-183). Як вбачається з копії реєстраційної справи про реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS] (т. 1, а.с. 154-179, т.2, а.с. 3-131), 11.09.2016р. між ТОВ «Еверест плюс» та [PERSON] укладено Договір №1109/16-42 купівлі-продажу майнових прав на квартиру (т. 2, а.с. 37-41), на підставі якого [PERSON] отримав у власність квартиру [ADDRESS] (т. 2, а.с. 44). За змістом статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Майном як особливим об'єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (частина перша статті 190 ЦК України). Майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Аналогічні висновки Верховного Суду України викладені у наданих для порівняння постановах від 04.11.2015 (справа № 6-1920цс15), від 30.03. 2016 (справа № 6-265цс16) та від 07.12.2016 (справа № 6-1111цс16). Відповідно до ч. 1-5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб'єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Відповідно до ч.1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Позивачем були вчинені всі дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його волі. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України) Оскільки недійсність таких правочинів визначена безпосередньо у правовій нормі, то вони вважаються недійсними з моменту їхнього укладення, незалежно від пред'явлення позову та рішення суду. Отже, у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи те, що [PERSON] проінвестувала будівництво спірної квартири раніше, ніж [PERSON] зареєстрував право власності, то відповідно до статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», [PERSON] має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, оскільки об'єкти та результати інвестицій є власністю інвестора. А отже подальше відчуження майнових прав на цей об'єкт відбулось з порушенням прав позивача. Суд також приймає до уваги ті обставини, що за повідомленням АТ «Піреус Банк МКБ» від 31.10.2018 року, по рахунках ТОВ «Еверест плюс» за період з 11.09.2016 року по 01.06.2017 року відсутні будь які платежі від [PERSON] та жодних операцій з векселями на користь ТОВ «Еверест плюс», виданих [PERSON] в рахунок сплати коштів за договором № 1109/16-42 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 11.09.2016 року не проводилося, що свідчить про недійсність спірного договору. Частиною другою ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Згідно пункту 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 року № 3502/5, для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав, заявник подає, зокрема, рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] та ТОВ «Еверест плюс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення підлягає до задоволення в повному обсязі. Разом з тим, вимоги до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Клименка Дмитра Борисовича не підлягають задоволенню, у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] та ТОВ «Еверест плюс» пропорційно підлягає стягненню на користь позивача сплачений останньою судовий збір в сумі по 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial