Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Арбузинської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що відповідач будучи матір»ю дитини, протягом тривалого часу проживає окремо від сина, з 2003 року з дитиною не бачиться та не спілкується, участі у його вихованні та утриманні не приймає, а дитина взагалі не знає її, як матір. Тобто відповідач свідомо ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Крім того, [PERSON] просив стягнути із відповідача на його користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив суд його задовольнити, пояснивши, що відповідач, являючись матір»ю дитини, з 2003 року зовсім не займається вихованням її неповнолітнього сина, дитиною не цікавиться. Вихованням дитини займається батько [PERSON], дід та баба дитини - [PERSON] та [PERSON] Рішення суду про встановлення матері дитини регламенту побачень з дитиною, відповідач не виконує, тим самим ігнорує батьківськими обов»язками. Просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] Суду пояснила, що її онук [PERSON], віком з одного року десяти місяців, проживає разом із батьком [PERSON], дідом та бабою дитини - [PERSON] та [PERSON] Дитина з 2003 року позбавлена материнської любові. Відповідач повністю ігнорує батьківськими обов'язками, долею дитини не цікавиться, матеріально не забезпечує, та й дитина зовсім не знає матері. Не зрозуміло з яких причин звертається до суду з вимогами побачитись з дитиною, тоді як свідомо ігнорує рішення суду, яким встановлено матері дитини регламент побачень із сином. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] та стягнути із відповідача на його користь на утримання сина аліменти в розмірі 3000 грн. Суду пояснив, що мати дитини не приймала та не приймає участі у вихованні сина. Хлопчик у 2003 році був вилучений комісією, та за його участю у матері дитини. Саме з того часу син проживає з ним, батьком. З 2013 року, після тривалих судових тяганин і до теперішнього часу, мати дитини своє ставлення щодо виховання дитини не змінила. З дитиною не бачиться, ним не цікавиться, не телефонує, на свята не вітає, не цікавиться і розвитком дитини. Всі необхідні заходи щодо надання можливості не позбавляти відповідача батьківських прав, застосовувались, однак такі є безрезультатними. Представник позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі, оскільки вважав, що такий є обґрунтований. Мати дитини є такою лише формально, оскільки тривалий час дитиною зовсім не цікавиться, доля дитини їй байдужа, рішення суду щодо побачень її з дитиною, їй не цікаві. Також зазначив, що зі слів представників відповідача, остання працює, є працездатною особою, інших дітей не має, не хворіє, майже постійно проживає на території Арабських Еміратів, має належний дохід, тому вважає, що має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина, оскільки дитина проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні. Сплачений позивачем судовий збір за розгляд позовних вимог про позбавлення батьківських прав в розмірі 243 грн. 60 коп. просив віднести на рахунок позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з»явилася, хоча була своєчасно та належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Від відповідача заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, причини неявки до суду нею не повідомлені. Представник відповідача надав суду заяву про закінчення із відповідачем договірних відносин. Представник служби у справах дітей Арбузинської райдержадміністрації в судовому засіданні просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Надала суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, розглядались неодноразово. Мати дитини нехтує своїми батьківськими обов'язками. Ініціативи з боку матері щодо побачень із сином та налагодити з ним відносини, не має. За таких обставин, за згодою позивачів та представника позивача, суд розглядає справу в заочному порядку, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачів, представника позивача, представника служби у справах дітей Арбузинської райдержадміністрації, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення позову, вивчивши матеріали справи та надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 2 березня 2004 року (а.с. 10) Відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.01.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Арбузинського районного управління юстиції (а.с. 7) [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. У відповідності до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітнього [PERSON] від 27.03.2014 року та 03.04.2014 року встановлено, що [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] по [ADDRESS] Миколаївської області. На момент відвідування сім'я забезпечена товарами тривалого вжитку, батько дитини -[PERSON] приймає участь у вихованні дитини, приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, піклується по його розвиток. Мати у вихованні дитини участі не приймає.(а.с. 22-23). Відповідно до довідки Арбузинської селищної ради від 27.03.2014 року (а.с. 11) [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON], дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] по [ADDRESS] Миколаївської області. Згідно довідки Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області від 15.06.2012 року [PERSON] дійсно звертався до відділу щодо розшуку колишньої дружини [PERSON], [INFO]. На день видачі довідки місце знаходження [PERSON] не встановлено та проводились розшукові заходи. Згідно характеристики Арбузинської ЗОШ № 2 [PERSON] в школі характеризується позитивно, батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, регулярно відвідує школу. (а.с. 16) Відповідно до висновку органу опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації від 08 грудня 2014 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Хлопчик проживає разом із батьком, бабусею та дідусем по [ADDRESS] Миколаївської області. Дитина добре навчається в Арбузинській ЗОШ № 2, мати дитини навчальний заклад не відвідувала до травня 2013 року, успіхами дитини не цікавилася, з адміністрацією школи та з класним керівником зв'язки не підтримує, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. 01 червня 2013 року [PERSON] в присутності практичного психолога зустрічалася із сином, контакт відповідача з дитиною не був встановлений, але за висновком психолога, такий можливий. Під час останньої зустрічі матері з дитиною 06 лютого 2014 року, останній висловився про небажання бачитися із матір»ю. На засідання комісії з питань захисту прав дитини Арбузинської райдержадміністрації, в тому числі де розглядалися питання виконання батьківських обов'язків матір'ю та періодичність зустрічей [PERSON] з дитиною, відповідачка не з»являлася. Виконання своїх батьківських обов'язків приділяти більше уваги дитині, піклуватися про нього, ігнорує, висновків для себе не зробила. Оскільки рішенням суду встановлено регламент побачення з дитиною, мати з невідомих причин не з»являється на зустрічі, не налагоджує з дитиною ніяких контактів, не бажає знайти спільну мову із сином (а.с. 177-179) Як видно із заяви, [PERSON] 14 жовтня 2014 року звертався до Арбузинського РВ УМВС України в Миколаївській області про притягнення [PERSON] до адмінвідповідальності за невиконання матір'ю обов'язків щодо виховання дитини, однак до теперішнього часу відповіді з приводу поданої заяви, ним не отримано. Рішенням Арбузинського районного суду від 22 липня 2004 року змінено місце проживання дитини [PERSON], який проживав з батьком та визначено нове місце проживання із матір»ю дитини - [PERSON] Рішенням колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Миколаївської області (а.с. 18) від 22 листопада 2004 року скасовано рішення Арбузинського суду від 22 липня 2004 року та ухвалено нове рішення за яким [PERSON] в задоволенні позову про зміну місця проживання дитини, відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2007 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 листопада 2004 року залишено без змін (а.с. 19) Рішенням Арбузинського районного суду від 09 липня 2013 року (а.с. 20,21) відмовлено в задоволенні позову [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18 червня 2014 року доповнено резолютивну частину рішення Арбузинського районного суду від 09 липня 2013 року та попереджено [PERSON] про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина [PERSON], [INFO], виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством (а.с. 173-174) Рішенням Арбузинського районного суду від 27 травня 2014 року відмовлено [PERSON] у встановлені регламенту побачень з дитиною.(а.с. 169-170) Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21 липня 2014 року рішення Арбузинського районного суду від 27 травня 2014 року скасовано та визначено участь [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO] та встановлено зустрічі матері з дитиною за місцем проживання останньої у першу та третю суботу кожного місяця з 10 год. до 13 год. (а.с. 171-172) У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною. Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи встановлені судом взаємини сторін і вимоги закону, що регулюють дані правовідносини, безспірно встановлено судом, що мати довгий час не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Рішеннями судів надавалась відповідачу можливість змінити своє ставлення до виховання сина [PERSON], [INFO], виконувати в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством, визначено участь [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON], [INFO] та встановлено зустрічі матері з дитиною за місцем проживання останньої у першу та третю суботу кожного місяця з 10 год. до 13 год., застосовувались всі необхідні заходи щодо надання можливості матері більше уваги приділяти сину та бачитись із ним, суд також вважає, що у відповідача не було та не має таких поважних причин, мати дитини не була позбавлена можливості спілкуватися з дитиною хоча б в телефонному режимі та в такий спосіб приймати участь у спілкуванні із сином і його вихованні. За такого суд вважає, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що дає можливість зробити висновок про доцільність задоволення вимог позивачів про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги [PERSON] про стягнення аліментів із відповідача на його користь на утримання сина [PERSON], [INFO] щомісячно у розмірі 3000 грн., підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України, при цьому виходить з відсутності доказів того, що відповідач має інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на її утриманні. Враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, чи є особа працездатною, чи працює, чи має платник аліментів нерегулярний, мінливий дохід та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом (ст. 60 ЦПК), покладено на сторони. Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, інших доказів суду не надано, тому приймаючи до уваги, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж передбачено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір прожиткового мінімуму на 2014 рік, який складає для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 грн. та з врахуванням обставин даної справи, достатнім розміром аліментів, які підлягають щомісячній сплаті відповідачем на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини є 900 грн. Представник позивача просив зазначити в рішенні суду, що визначений розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Але, враховуючи, наявність прямої вказівки закону, а саме ч. 2 ст. 184 СК України, якою передбачено індексацію визначеного судом у твердій грошовій сумі розміру аліментів (за період прострочки сплати аліментів), то висновок суду про індексацію розміру аліментів є зайвим. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави за розгляд позовних вимог про стягнення аліментів в розмірі 243 грн. 60 коп. Судовий збір за розгляд позовних вимог про позбавлення батьківських прав в розмірі 243 грн. 60 коп. за вимогою позивача, покласти на останнього.

Outcome: partial