Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять: усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] та [PERSON] права користування майном - квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом виселення з неї [PERSON] без надання йому іншого житлового приміщення. Свої вимоги обґрунтовують тим, що виконавчим комітетом Чернігівської міської ради народних депутатів [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення № 559 від 21.07.1990 року на сім`ю із двох осіб на право заняття в порядку обміну жилого приміщення, житловою площею 17,4 кв.м., що складалась з однієї кімнати в квартирі [ADDRESS] , до складу сім`ї входив її син [PERSON] . У 2012 року квартиронаймачем квартири став [PERSON] , всі договори з комунальними організаціями були переоформлені на його ім`я. [PERSON] померла [INFO] . Рішенням органу приватизації Чернігівської міської ради від 29.11.2019 року за № 469 у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартира була приватизована на двох осіб - на [PERSON] і на [PERSON] , дочку [PERSON] . На даний час вказана квартира належить на підставі спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частці кожному) на підставі свідоцтва про право власності від 02.12.2019 року виданого Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.12.2019 року за№ 192908279, № 192909414. В квартирі на даний час зареєстровані тільки [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується довідкою № 3347 від 13.07.2020 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб ЦНАП м. Чернігова. В даний час в квартирі проживає без реєстрації [PERSON] , брат [PERSON] , який не є членом ні сім`ї [PERSON] , ні сім`ї [PERSON] , користується квартирою без згоди [PERSON] і [PERSON] , та чинить [PERSON] і [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, яка належить їм на праві спільної часткової власності (поміняв замки на вхідний двері в квартиру, не пускає в квартиру, тощо). Іншого житла у позивачів немає. В зв`язку з тим, що відповідач незаконно не надає доступу для проживання в квартирі, позивачу [PERSON] приходиться знімати за плату квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] вимушений проживати зі своєю колишньою дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 01.07.2020 року звернулася з заявою до чергової частини Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області з приводу безпідставного проживання відповідача в квартирі та створенні їй перешкод в користуванні нею, яка була зареєстрована в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні порушення та інші події за ЕО № 31555 від 07.01.2020 року. У відповіді ЧВП ГУ НП в Чернігівській області від 22.07.2020 року № Я-591/124/49/10/2020 на її звернення зазначається, що в ході проведення перевірки було здійснено виходи працівника поліції за вказаною адресою, однак двері ніхто не відчиняв. В разі виявлення [PERSON] його діянням буде надана правова оцінка згідно чинного законодавства України. Зазначають, що між відповідачем та [PERSON] і [PERSON] вже довгий час існують неприязні відносини, спільного господарства та побуту з відповідачем позивачі не вели і не ведуть, взаємних прав та обов`язків між відповідачем і позивачами не має, відповідач не йде ні на які контакти щодо вирішення питання про добровільне виселення з квартири та взагалі не відповідає на телефонні дзвінки. Добровільно виселятись із квартирі [PERSON] відмовляється. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що виконавчим комітетом Чернігівської міської ради народних депутатів [PERSON] було видано ордер на жиле приміщення № 559 від 21.07.1990 року на сім`ю із двох осіб на право заняття в порядку обміну жилого приміщення, житловою площею 17,4 кв.м., що складалась з однієї кімнати в квартирі [ADDRESS] , до складу сім`ї входив її син [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] померла [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 17.10.2019 року (а.с. 11). На даний час квартира [ADDRESS] належить на підставі спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частці кожному) на підставі свідоцтва про право власності від 02.12.2019 року, виданого Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради (а.с. 12, 13, 14). У зазначеній квартирі на даний час зареєстровані тільки [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується довідкою № 3347 від 13.07.2020 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 15). 01.07.2020 року [PERSON] звернулась з заявою до чергової частини Чернігівського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області з приводу безпідставного проживання [PERSON] в квартирі, яка була зареєстрована в журналі Єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні порушення та інші події за ЕО № 31555 від 07.01.2020 року. В ході проведення перевірки було здійснено виходи працівника поліції за вказаною адресою, однак двері ніхто не відчиняв. В разі виявлення [PERSON] його діянням буде надана правова оцінка згідно чинного законодавства України. Вказані обставини вбачаються з відповіді ЧВП ГУ НП в Чернігівській області від 22.07.2020 року № Я-591/124/49/10/2020 (а.с. 16). У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення дій, які можуть порушити його право та усунення перешкод в користуванні власністю. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження свої майном, згідно з положеннями статті 391 ЦК України. В постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 р. у справі № 6- 709цс16, зазначається, що згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. У свою чергу відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Аналіз вищенаведених норм вітчизняного права та загальні принципи міжнародного права, дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло, але це право, як і кожне інше, має цінність, якщо воно реалізовано. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки [PERSON] , який безпідставно проживає без реєстрації у квартирі [ADDRESS] , продовжує створювати перешкоди в користуванні та розпорядженні вказаною квартирою, що належить позивачам на праві спільної власності, самоправно користується квартирою, а тому суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Із матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2020 року між [PERSON] та адвокатом Гавриловим І.Е. був укладений договір про надання професійної правничої допомоги №8/20-ц (а.с. 20). Відповідно до акту про прийняття-передачі наданих послуг від 20 жовтня 2020 року до наданих адвокатом послуг входить: аналіз правового становища клієнта, його юридична консультація, укладання договору про надання правової допомоги, ознайомлення з документами по справі - 100,00 грн.; складання позовної заяви - 900,00 грн.; представництво в суді 1-ої інстанції, в т.ч. участь в судовому засіданні - 2000,00 грн. Враховуючи зазначене, виходячи з обсягу наданої представником позивача правової допомоги у справі, її характеру, що позивачем понесені витрати у зв`язку із оплатою допомоги адвоката, яким фактично надавалась така допомога, суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] компенсацію витрат позивача [PERSON] на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору (а.с. 1-4).

Outcome: approved