Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області (далі Відповідач) про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, в якому вказує, що вона проживає та зареєстрована у [INFO] в будинку номер 8, квартира номер 1. Вказану квартиру їй як працівнику Колективного сільськогосподарського підприємства імені Цюрупи, було передано у власність, проте ніяких документів на квартиру їй надано не було. З моменту вселення та до даного часу Позивач користується вказаною квартирою, на її ім'я відкриті особові рахунки по сплаті комунальних послуг, вона підтримує в належному стані прибудинкову територію. Маючи намір оформити право власності на квартиру, шляхом приватизації Позивач звернулась до Андрушківської сільської ради, проте, їй було повідомлено, що квартира не перебуває на балансі сільської ради. Позивач зазначає, що не має можливості отримати у власність вищевказану квартиру, не зважаючи на те, що користується нею з 1985 року. На даний час, вищевказану квартиру не можливо, також передати на баланс Андрушківської сільської ради, так як КСП імені Цюрупи припинило свою діяльність без правонаступника. Правовстановлюючі документи на квартиру не оформлені. Позивач зазначає, що нерухомістю вона володіє відкрито та безперервно, з вимогою щодо її звільнення та з будь якими подібними заявами до неї ніхто не звертався. Позивач вважає, що в звязку з тим, що вона більше 10 років, добросовісно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним будинком, а тому набула права власності на нього за набувальною давністю. Позивач уточнивши свої позовні вимоги, просить, визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру номер 1 (один), що знаходиться у будинку номер 8 (вісім), розташованому по вулиці Першотравнева у селі Андрушки, Попільнянського району Житомирської області. Позивач в судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила справу слухати у її відсутність. Представник Відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, проти позову не заперечують. Відповідно до частини другої статті 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини другої статті 158 ЦПК України. Відповідно до пункту 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Вивчивши матеріали справи, заяви сторін, приймаючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до копії трудової книжки від 07 серпня 1974 року, [PERSON] працювала в Колективному сільськогосподарському підприємстві імені Цюрупи. Судом встановлено, що Позивачу як працівнику вищезазначеного підприємства передано у власність квартиру номер 1 по вулиці Першотравнева в будинку номер 8 у селі Андрушки, Попільнянського району, Житомирської області. Судом встановлено, що [PERSON] являється головою двору, в господарстві, розташованому за адресою [ADDRESS], зареєстрована та проживає за вказаною адресою з 1985 року, разом з сином [PERSON] ([INFO]), невісткою [PERSON] Сергієвною ([INFO]), внуком [PERSON] ([INFO]) та братом [PERSON] ([INFO]), право власності на зазначену квартиру не зареєстроване, правовстановлюючі документи не оформлені, наведені обставини підтверджуються обліковою карткою об'єкта з Погосподарського обліку Андрушківської сільської ради за 2016-\~2017 роки; довідкою виконавчого комітету Андрушківської сільської ради № 1207 від 25 листопада 2016 року, довідкою Бердичівського МБТІ № 1711 від 22 листопада 2016 року, копією паспорта [PERSON]. Як вбачається з Витягу з єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб\~підприємців та громадських формувань від 22 лютого 2017 року, колективне сільськогосподарське підприємство імені Цюрупи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб підприємців та громадських формувань записів не знайдено. Вищезазначена квартира на балансі Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області не перебуває, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Андрушківської сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 28 листопада 2016 року № 1211. Позивач оформила технічну документацію на квартиру номер 1 у житловому будинку номер 8 по вулиці Першотравнева у селі Андрушки та відповідно станом на 08 листопада 2016 року інвентаризаційна вартість квартири становить 59152 (пятдесят девять тисяч сто пятдесят дві) гривні. Загальна площа квартири 63,6 м. кв., житлова площа 33,7 м. кв.. Згідно із статтею 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.п. 4, 8\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила\~статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом, тобто з 01 січня 2001 року. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Тобто, виходячи зі змісту згаданої норми закону, особи, що мають право на придбання права власності на майно за набувальною давністю, мають бути законними добросовісними володільцями цього майна протягом установленого законом строку. Володілець є добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про те, що ця річ належить іншій особі. Отже, умовами набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне заволодіння чужим майном та володіння чужим майном протягом певного строку. У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК). Із змісту\~статті 344 ЦК України\~випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випаду при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Отже, враховуючи, що Позивач добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти вищевказаною квартирою, на її ім'я відкриті особові рахунки по сплаті комунальних послуг, враховуючи, що право власності на вказану будівлю як на завершене будівництво ні за ким не зареєстровано, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру за набувальною давністю.

Outcome: approved