Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ «Шахтоуправління» Покровське» (далі відповідач) на свою користь відшкодування морального шкоди, заподіяної в результаті хронічного професійного захворювання, в розмірі 50 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працював у відповідача з 02.01.1991 по 09.11.2011, перебуваючи на посаді прохідника 5 розряду з повним робочим днем в шахті. 17.09.2013 відносно позивача складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яким позивачу визначено хронічне професійне захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень (далі ХОЗЛ) пилової етіології друга стадія, легенева недостатність першого-другого ступеню (144.8), що виникло у звязку з тривалим періодом роботи в шкідливих умовах, обумовленим впливом виробничого фактора - пил. Згідно атестаційної карти умов праці запиленість повітря робочої зони складала 53,6 мг/м3 (ГДК - 2 мг/м3). Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК від 19.11.2015 року позивачу встановлено третя група інвалідності та 50% втрати професійної працездатності безстроково за сукупністю по професійному захворюванню ХОЗЛ та по трудовому каліцтву, яке позивач отримав на цьому ж підприємстві. Враховуючи отримане професійне захворювання та трудове каліцтво, тривале перебування з відповідачем у трудових відносинах, позивач вважає, що умовами виробництва йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 50\~000 грн. Позивач в судове засідання не зявився, за змістом позову просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 20\~000 грн., мотиви незгоди зводяться до того, що позивач знав про погіршення стану його здоровя, проте продовжував працювати на підприємстві відповідача, не повідомивши про свій стан здоровя. Третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Покровського відділення УВД ФССУ в Донецькій області правом участі в судовому засіданні не скористалась, свого уповноваженого представника до суду не направила, надавши пояснення по справі, за змістом яких просить розглянути справу без участі представника третьої особи та винести рішення на розсуд суду. Також третьою особою зазначено, що Покровським відділенням 18.11.2013 було винесено постанову про призначення страхових виплат позивачу, на теперішній час Покровське відділення продовжує виплачувати раніше призначену та перераховану страхову виплату у звязку з професійним захворюванням та травмою на виробництві. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Сторонами визнано, копією трудової книжки серії БТ-ІІ №9349480 на ім'я позивача підтверджується, що останній перебував з відповідачем у трудових відносинах з 02.01.1991 по 09.11.2011; звільнений з посади прохідника 5 розряду з повним робочим днем в шахті згідно з наказом від 11.11.2011 за власним бажанням по ст.38 КЗпП у звязку з виходом на пенсію (а.с.10-12). Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 02.08.2013 №1535/1405, складеного відносно позивача, у останнього встановлені такі професійні захворювання (місце останньої роботи: ПАТ «ШУ «Покровське» до 11.2011 року): - хронічне обструктивне захворювання легень пилової етіології друга стадія, помірний перебіг; легенева недостатність першого-другого ступеня; - захворювання встановлено вперше. Підґрунтям для встановлення профзахворювання стали дані клініко- функціонального обстеження, зниження показників функції зовнішнього дихання за результатами Спірографії та Бодіплетізмографії (різькі зміни ВЗЛ за змішаним типом- ОФВ1 48%, ФЖЄЛ44 %, ОФВ1 51 %, ФЖЄЛ 51 % відповідно); рентгенологічного-посилення легеневого малюнку в базальних відділах, анамнез захворювання - динамічне спостереження та лікування з ХОЗЛ, обстеження в умовах ДОКТМО (ФБС- деформуючий ендобронхіт друга стадія запалення, консультація обл. пульмонолога [PERSON]В.), відсутність ефекту від лікування, стійка втрата працездатності з приводу ХОЗЛ (довідка МСЕК № 452291 від 13.06.2013), розвиток захворювання під час роботи в шкідливих умовах, шкідливий стаж -25 років 5 місяців в професіях прохідника - 24 роки 6 місяців, машиніста електровоза -1 рік 5 місяців, умови праці вказані в інформаційній характеристиці № 1373/03.3 від 25.05.2012р згідно якої підпадав дії пилу в концентраціях, перевищуючих гранично допустимі концентрації в цих професіях. Протипоказана робота в підземних умовах, контакти з пилом, газами, в несприятливих метеоумовах, тяжка фізична праця (а.с.9). За змістом [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складеного 17.09.2013, затвердженого головним державним санітарним лікарем м.Красноармійська, Димитрова, Красноармійського району 17.09.2013, комісія, до складу якої входять, в тому числі, працівники відповідача, провела розслідування причин виникнення у позивача вказаних професійних захворювань. За пунктами\~16-18\~вказаного [PERSON]\~захворювання у\~позивача виникли\~у звязку\~з тривалим\~періодом роботи\~в шкідливих\~умовах обумовленим\~впливом промислового\~фактора \~пил. Причина професійного захворювання: гідно атестаційної карти умов праці №63 запиленість повітря робочої зони склала - 53,6мг/м3 (Г1ІК - 2мг/м3) (а.с.6-8). Зверненню позивача до лікарсько-експертної комісії передували факти його неодноразового амбулаторного та стаціонарного лікування за відповідним діагнозом, що свідчать копії виписок з медичної карти позивача (а.с.29-33). 19.11.2015 позивач був оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями та йому встановлено за сукупністю 50% втрати професійної працездатності безстроково, з яких 40% внаслідок професійного захворювання, 10% - внаслідок трудового каліцтва; рекомендовані медикаментозне та санаторно-курортне лікування за професійним захворюванням (Довідки №124630 та №0610715, а.с.13). Систематичне проходження позивачем обслідування та лікування за професійним захворюванням підтверджується копіями виписок з медичної карти позивача (а.с.16-28). На підстави наведених доказів суд доходить висновку, що аргументи, наведені позивачем щодо спричинення йому відповідачем моральної шкоди, є слушними та заслуговують на увагу з огляду на такі норми права. Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Приписами ст.173 КЗпП за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Обовязки роботодавця з управління охороною праці визначені ст.13 Закону України «Про охорону праці», за змістом якої роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Положеннями ч.1 ст.237-1 КЗпП передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Факт установлення позивачу професійного захворювання, внаслідок якого його професійна працездатність втрачена на 40% безстроково, та яке виникло у звязку з тривалою роботою, майже 21 рік, в тому числі на підприємстві відповідача, підтверджується [PERSON] розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання та не спростовано відповідачем, свідчить про перенесення позивачем моральних страждань, втрати нормального життєвого укладу, притаманного віку позивача, необхідність прикладати додаткових зусиль для організації свого життя, а отже вказує на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди. Суд враховує, що за змістом [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання відповідне професійне захворювання виникло у звязку з тривалим періодом роботи, в тому числі на підприємстві відповідача. Відсутність у позивача медичних заперечень під час проходження профілактичних медичних оглядів по захворюванню, як і обізнаність позивача про факт свого захворювання та неповідомлення про це відповідача, на що звертає увагу останній, як на підставу своїх заперечень, не свідчать про відсутність у позивача професійних захворювань та не знімає з відповідача відповідальності за відшкодування моральної шкоди, спричиненої фактом наявності у позивача професійного захворювання, обмовленого певним періодом роботи в шкідливих умовах на підприємстві відповідача. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №3, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються наведеними вище медичними документами, а саме, встановлення позивачу 40% втрати професійної працездатності (за професійним захворюванням) безстроково, глибину фізичних та моральних страждань позивача, на яку впливає необхідність подальшого медикаментозного лікування, відчуття незручності у повсякденному житті, необхідність докладання додаткових зусиль, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також зважуючи на те, що позивачем не надано ніяких доказів на підтвердження отримання ним трудового каліцтва на підприємстві відповідача, внаслідок якого йому встановлено 10% втрати професійної працездатності, суд оцінює спричинену позивачу моральну шкоду в 25\~000 гривень, оскільки розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб позивача і не повинен приводити до його збагачення. При цьому суд враховує, що законодавець не ставить відповідне право особи на отримання відшкодування моральної шкоди в залежність від призначення та виплати органом соціального страхування такій особі одноразової та щомісячної допомоги в разі стійкої втрати працездатності. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. При цьому суд зазначає, що згідно з пп.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платник податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров'ю. Отже, стягнута за рішенням суду моральна шкода в зв'язку із ушкодженням здоров'я не є об'єктом оподаткування доходу платника податку. Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 352,40 грн., тобто пропорційно розміру задоволених вимог (50% від 704,80 грн.).

Outcome: partial