Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON]Р, [PERSON], [PERSON] звернулись до Автозаводського районного суду м. Кременчука з дійсним позовом Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.07.2014 року з ТОВ «Промгазбуд» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнуто по 6319,50 грн. на кожного. 29.02.2016р. вони звернулись до Автозаводського відділу ДВС із заявами про примусове виконання рішення Апеляційного суду Полтавської області. Постановами державного виконавця Автозаводського відділу ДВС виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів по справі №524/4379/14-ц були завершені у зв'язку з фактичним повним виконанням рішення суду. З огляду на те, що з дати постановлення рішення Апеляційним судом Полтавської області до дати його фактичного виконання минуло більше 2 років, вважають, що мають право на отримання коштів, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Посилаючись на вказані обставини, просили стягнути з ТОВ «Промгазбуд» на їх користь заборгованість, що складається з інфляційних витрат в сумі 4233,92 грн. та 3% річних в сумі 406,18 грн. на кожного. Позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. [PERSON], [PERSON], [PERSON] надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача [PERSON], [PERSON], надіслала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача [PERSON], позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, ТОВ «Промгазбуд», в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, приходить до таких висновків. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1ст. 1050 ЦК України визначено, що в тому разі, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.07.2014 року у справі за №524/4379/14-ц скасовано рішення Автозаводського районного суду Полтавської області від 16.06.2014 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до ТОВ «Промгазбуд» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки. Стягнуто з ТОВ «Промгазбуд» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 6319,5 грн кожному за виконані роботи(а.с.9). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2016р. рішення Апеляційного суду Полтавської області від 24.07.2014 року залишено без змін. Згідно постанов державного виконавця Автозаводского ВДВС м.Кременчук ГТУЮ в Полтавській області від 13.09.2016р. про закінчення виконавчого провадження, виконавчі провадження про стягнення з ТОВ «Промгазбуд» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] були закінчені на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з фактичним повним виконанням рішення згідно виконавчих документів. З огляду на вказані обставини, суд вважає, що ТОВ «Промгазбуд» прострочив виконання грошового зобов'язання по сплаті грошових коштів за рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 24.07.2014 року у справі за №524/4379/14-ц. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних є обгрунтованими та підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь кожного з позивачів слід стягнути 3 % річних у розмірі 406,18 гривень та суму інфляційних збитків в розмірі 4233,92 гривень. Судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору в сумі 551,20 грн., понесені [PERSON] при зверненні з позовом до суду і документально підтверджені, підлягають стягненню на його користь з відповідача в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивачів про стягнення з віповідача судових витратна правову допомогу в сумі 8000 грн. з огляду на наступне. Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України, п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в цивільній справі» зазначено, що у резолютивній частині рішення має бути зазначено, зокрема розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК України. Системний аналіз зазначених положень дає підстави дійти висновку про те, що судові витрати можуть бути присуджені стороні на користь якої ухвалено рішення, тільки в тому випадку, якщо такі витрати понесені стороною в конкретній цивільній справі і документально підтверджені. Крім того, додатковою вимогою для присудження судових витрат на правову допомогу є їх розрахунок. Так, на підтвердження понесених позивачем [PERSON] судових витрат на правову допомогу позивачем були долучені копії квитанцій до прибуткових касових ордерів від 26.05.2014 та 14.09.2016 на загальну суму 8000 грн, видані ФОП [PERSON]. Суд відзначає, що позивачем не було долучено розрахунку понесених ним витрат на правову допомогу, а також доказів, що підтверджували те, що ФОП [PERSON] надає послуги у сфері права. На думку суду, зазначені копії документів, датовані 26.05.2014 та 14.09.2016 не свідчать про те, що позивач поніс витрати в даній цивільній справі за його позовом до ТОВ «Промгазбуд» про стягнення коштів, оскільки позов до суду було подано лише 22.12.2016 За таких обставин, суд не вбачає підстав для присудження [PERSON] з ТОВ «Промгазбуд» судових витрат на оплату правової допомоги в сумі 8000 грн..

Outcome: approved