Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду із позовною заявою до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, який мотивував тим, що 08.09.2018р. о 09 годині 30 хвилин в м. Сєвєродонецьку на перехресті пр. Центрального та пр. Хіміків, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2114, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись на червоний сигнал світлофору не надав перевагу у русі транспортному засобу Opel Astra під керуванням [PERSON] , внаслідок чого скоїв зіткнення, через що транспортні засоби отримали механічні ушкодження. 28.12.2018р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області була винесена постанова, якою [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 12.09.2018р. цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» - Поліс обов`язкового страхування № АМ2950801. 11.03.2019р. на підставі договору про проведення незалежної оцінки №62 від 22.12.2018р., укладеним між ТОВ «ЛЕНКОР» та [PERSON] , судовим експертом Бондаренко О.А. була проведена оцінка суми збитків, яких зазнав власник автомобіля Opel Astra, [PERSON] . За результатами експертизи визначено вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику Opel Astra у сумі 156900 (сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот) грн. 55 коп. 08.09.2018р. між ФОП [PERSON] і власником транспортного засобу був укладений договір на зберігання транспортного засобу. Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» визнано банкрутом, що у свою чергу унеможливлює виплату позивачу грошової суми. Відповідно до полісу №АМ2950801 в статусі страховика зазначено, що страховик позбавлений права укладати договори страхування. Позивач зазнав сильних душевних страждань, у зв`язку із пошкодженням його майна. Моральна шкода полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість користуватися автомобілем для життєво необхідних потреб. З 29.09.2018р. позивач позбавлений можливості оперативно добиратися до роботи, дачного будинку, що викликає у нього незручності та затрати матеріального характеру. Наслідки пережитої ДТП призвели до швидкої втомлюваності та невпевненості в собі, тривоги з приводу того, що позивач не зможе спокійно керувати транспортним засобом у майбутньому. Позивач перебуває у пригніченому стані, порушився його звичний уклад життя, що щоразу завдає йому моральних страждань та пригнічує настрій. Тому, [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить стягнути солідарно з [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь [PERSON] суму страхового відшкодування за полісом №АМ2950801 у розмірі 156900 (сто п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот) грн. 55 коп., кошти, витрачені на зберігання транспортного засобу у розмірі 2275 (дві тисячі двісті сімдесят п`ять) грн., суму, витрачену на проведення незалежної оцінки у розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн., моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що стороною позивача до позову не долучено документу на підтвердження того, що відповідач був запрошений на експертне автотоварознавче дослідження 11.03.2019р. з оцінки збитку, спричиненого позивачу як власнику транспортного засобу, проведене експертом Бондаренко О.А. Вказане порушення дає підстави вважати необґрунтованими висновки щодо розміру спричиненого збитку. Крім того, позивачем не додано до позову документів на підтвердження того, що він звертався до страхової компанії з відповідними вимогами, можливо страхова компанія виконала би свої договірні зобов`язання перед третьою особою. До позову не долучені документи, які б обґрунтовували завдану позивачу моральну шкоду. Також, згідно діючого законодавства, суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, має одночасно обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Згідно експертного дослідження вартість збитків, дорівнює вартості транспортного засобу, яким володів позивач. Водночас враховуючи пояснення представника позивача про те, що йому невідомо де знаходиться транспортний засіб, то підстав для задоволення позову немає, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2,5 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2018р. о 09год. 30хв. в м. Сєвєродонецьку Луганської області на перехресті пр. Центрального та пр. Хіміків мала місце дорожньо - транспортна пригода, а саме: [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2114, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись на червоний сигнал світлофору не надав перевагу у русі транспортному засобу Opel Astra під керуванням [PERSON] , внаслідок чого скоїв зіткнення, через що транспортні засоби отримали механічні ушкодження. 28.12.2018р. Сєвєродонецьким міським судом Луганської області була винесена постанова, якою [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до копії полісу обов`язкового страхування серії АМ №2950801, цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». Згідно полісу розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого становить 200000грн. З копії висновку судового експерта Бондаренко О.А. №1 від 11.03.2019р. (а.с.22-62) видно, що вартість матеріальних збитків, спричинених власнику автомобіля Opel Astra, р.н. [NUMBER] на момент ДТП (08.09.2018р.) становить - 156900,55грн. Відповідно до копії договору №62 від 22.12.2018р., копії акту прийому - передачі робіт з незалежної оцінки від 12.03.2019р., [PERSON] сплачено ТОВ «ЛЕНКОР» 1200грн. за послуги з проведення незалежної оцінки вартості збитків, спричинених власнику автомобіля Opel Astra, р.н. [NUMBER] (а.с.12). Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження №1 з оцінки транспортного засобу, складеного 22.01.2021р. судовим експертом Бондаренко О.А., ринкова вартість автомобіля марки Opel Astra, р.н. [NUMBER] після ДТП, яке сталося 08.09.2018р. становить 52211,46грн. Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст.22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно ст.988, 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). У відповідності до ст.9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Згідно п.1.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Пункт 1.4 визначено, що методика застосовується з метою, зокрема визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ. Щодо солідарного обов`язку відповідачів суд відзначає наступне. Позивач пред`явив вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів суми страхового відшкодування за полісом №АМ2950801 у розмірі 156900,55грн., коштів, витрачених на зберігання транспортного засобу у розмірі 2275грн., суми, витраченої на проведення незалежної оцінки у розмірі 1200грн., моральної шкоди у розмірі 5000грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 5000грн. Судом встановлено, що на момент ДТП Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» була страховиком, а [PERSON] керував т/з забезпеченим за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Відносини у цій сфері регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», уклавши з [PERSON] договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого. Відтак, вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів шкоди задоволенню не підлягають. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018р. у справі №308/3162/15-ц, від 12.09.2018р. №569/96/17, від 03.10.2018р. №760/1541/15, та ін.. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який є загальнодоступним вбачається, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» з 13.06.2019р. перебуває в стані припинення, однак не ліквідоване. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до ч.8 ст.45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин страхувальник за договором страхування, за якими страховий випадок настав до дня прийняття господарським судом постанови про визнання страховика банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, мають право вимагати страхові виплати. Відповідно до п.20.3 ст.20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Абзацом 2 п.22.1, п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Відповідно до п.39.1 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з пп.«ґ» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З огляду на викладене, позивач повинен вимагати кошти за майнову шкоду зі страхової компанії, а у разі завершення процедури ліквідації Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» та внесення до реєстру відомостей про припинення товариства - від МТСБУ. Враховуючи викладене, а також те, що на даний час ще не завершена процедура ліквідації та не внесено до реєстру відомостей про припинення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», суд приходить до висновку, що позивач повинен вимагати страхову виплату (страхове відшкодування) лише з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 127/12199/15-ц (провадження № 61-30204св18), від 24 липня 2019 року у справі № 12722011/15-ц (провадження № 61-19440св18), від 14 серпня 2019 року у справі № 761/36287/16-ц (провадження № 61-34178св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 381/1625/14-ц (провадження № 61-25678св18). Таким чином, з урахуванням вищевказаних вимог закону та роз`яснень позивачу повинна бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП у розмірі 156900,55грн. та після ДТП - 52211,46грн. у сумі 104689,09грн. (156900,55-52211,46=104689,09). Щодо солідарного стягнення з відповідачів суми витрат на проведення незалежної оцінки, суд зазначає наступне. Пунктами 34.2, 34.3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як вбачається з матеріалів справи Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» не виконано вимог вказаного Закону, у зв`язку із чим позивачем самостійно обрано експерта для визначення розміру шкоди, тому саме з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» підлягають стягненню витрати на проведення незалежної оцінки, які становлять 1200грн. Стосовно позовної вимоги сторони позивача щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1, 3, 4, 5 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд на підставі ч.6 ст.82 ЦПК України виходить з того, що мало місце заподіяння позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] страждань, яких позивач [PERSON] зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна (транспортного засобу). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. В обґрунтування наявності моральної шкоди позивач посилається на те, що пошкодження транспортного засобу в результаті ДТП призвело до суттєвих переживань, зокрема позивач перебуває у пригніченому стані, порушено його звичний уклад життя, що щоразу завдає йому моральних страждань та пригнічує його настрій. Наслідки пережитої ДТП призвели до швидкої втомленості та непевності в собі, тривоги з приводу того, що позивач не зможе спокійно керувати транспортним засобом у майбутньому. Позивач позбавлений можливості оперативно добиратися до роботи, дачного будинку, що призводить до незручностей та понесення затрат матеріального характеру. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи те, що позивач в результаті протиправних дій відповідача [PERSON] отримав душевні страждання у зв`язку із втратою можливості мати звичний для себе устрій життя, був позбавлений можливості використовувати свій автомобіль за призначенням, суд вважає, що сума 5000грн. буде достатньою компенсацією за спричинені позивачу душевні страждання. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 та ч.1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду доказів на підтвердження оплати професійної правничої допомоги в розмірі 5000грн., а також на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт надано не було, а тому, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу. Разом з цим, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів коштів, витрачених на зберігання транспортного засобу у розмірі 2275грн., оскільки вказане діючим законодавством України не передбачено. Відповідно до вимог п.30.2. ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 49,94грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) та з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» - у розмірі 1058,73грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) в дохід держави.

Outcome: partial