Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до [PERSON], [PERSON], Концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі», КЕВ Одеського району Південного оперативного командування, за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON] та просять визнати незаконним розпорядження КЕВ Одеського району №25/Ж від 28 березня 2002 року про приєднання квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS] та переоформлення особового рахунку на [PERSON] на житлову площу, яка складається із двох (приєднаних) кімнат площею 29, 3 кв. м. з правом укладення договору найму цієї житлової площі на склад сім'ї із двох осіб; визнати незаконним розпорядження КЕВ Одеського району від 08 квітня 2002 року №162523 на приватизацію [PERSON] та [PERSON] двокімнатної квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS], загальною площею 50, 6 кв. м.; визнати незаконним свідоцтво про право власності на житло від 08 квітня 2002 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] на квартиру [NUMBER] будинку [ADDRESS], зареєстроване в реєстраційній книзі за №162523, 11-14187; зобов'язати Концерн «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» постановити розпорядження про приєднання квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS] з укладенням договору найму та переоформленням особового рахунку на ім'я [PERSON] на склад сім'ї із чотирьох осіб, з урахуванням приєднаної кімнати [NUMBER]; виселити [PERSON] та [PERSON] із квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачі з 1987 року знаходяться на квартирному обліку у зв'язку з покращенням житлових умов зі складом сім'ї із чотирьох осіб, разом із донькою [PERSON] та сином [PERSON], та проживають в квартирі [NUMBER] будинку [ADDRESS], житловою площею 25, 3 кв. м. 23 січня 2002 року у зв'язку зі звільненням суміжної кімнати [NUMBER] у вказаному будинку позивачі звернулись до КРВМ Одеського району з заявою про її приєднання до їх квартири, однак у травні 2002 року їм стало відомо, що розпорядженням КЕВ Одеського району Південного оперативного командування №25/Ж від 28 березня 2002 року звільнена кімната [NUMBER] була приєднана до кімнати [NUMBER], наймачем якої є [PERSON] В подальшому, розпорядженням КЕВ Одеського району Південного оперативного командування від 08 квітня 2002 року № 162523 [PERSON] та її доньці [PERSON] була дозволена приватизація об'єднаної двокімнатної квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS], загальною площею 50, 6 кв. м. В той же день, тобто 08 квітня 2002 року, КЕВ Одеського району на підставі вищезазначеного розпорядження було видано свідоцтво про право власності на це житло, зареєстроване в реєстраційну книгу за № 162523, 11-14187. Також позивачі зазначають, що приєднання кімнати [NUMBER] до кімнати [NUMBER] було здійснено незаконно з порушенням вимог діючого законодавства, що в свою чергу призвело до незаконної приватизації об'єднаної кімнати [NUMBER]. Згідно листа Одеського КРВМ за вих. № 40 від 27 лютого 2002 року, [PERSON] на момент прийняття рішення про приєднання спірного житла не перебувала на квартирному обліку, як особа яка потребує поліпшення житлових умов. Більш того, КЕВ Одеського району не узгоджував з профспілкою Одеського КРВМ про приєднання кімнати [NUMBER] до кімнати [NUMBER], наймачем якої була [PERSON] Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 вересня 2004 року позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволено частково та визнані незаконними розпорядження КЕВ Одеського району №25/Ж від 28 березня 2002 року, розпорядження КЕВ Одеського району від 08 квітня 2002 року №162523 та свідоцтво про право власності на житло від 08 квітня 2002 року. Однак ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 січня 2005 року вищевказане рішення скасовано та справа надіслана на новий розгляд до Приморського районного суду м. Одеси (Т.1, а. с. 257, 298). В подальшому з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] звернулись [PERSON] та [PERSON], в якому просили визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [NUMBER] будинку [ADDRESS], загальною площею 50, 6 кв. м., посвідчене свідоцтвом про право власності на житло від 08 квітня 2002 року на ім'я [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, зареєстрованого в реєстраційній книзі за №162523, 11-14187 та стягнути з відповідачів за зустрічним позовом на її користь судові витрати. При цьому [PERSON] та [PERSON] посилались на те, що вони правомірно набули право власності на квартиру [NUMBER] будинку [ADDRESS], що підтверджується розпорядженням начальника КЕЧ Одеського району №25/Ж від 28 березня 2002 року про переоформлення особового рахунку на [PERSON]; розпорядженням органу приватизації №162523 від 08 квітня 2002 року, технічним паспортом на приватизовану квартиру [NUMBER] будинку [ADDRESS], а також відповідним свідоцтвом про право власності на житло від 08 квітня 2002 року. Крім того, законність набуття права власності на вищевказану квартиру підтверджується такими, що набрали законної сили, рішенням Військового міського суду Одеського гарнізону від 15 липня 2002 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди, та ухвалою Військового апеляційного суду Південного регіону України від 26 листопада 2002 року. Представник позивачів [PERSON], [PERSON], а також [PERSON] у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Заперечували проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Представники [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON], та підтримали зустрічні позовні вимоги у повному обсязі. Представник Концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON], та вказав, що до компетенції філії не відносяться повноваження з приєднання або роз'єднання квартир та іншого нерухомого майна громадян, укладення договорів найму та переоформлення особових рахунків. Не заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Представник відповідача КЕВ Одеського району Південного оперативного командування у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомляв. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в 1979 році [PERSON] була виділена відокремлена квартира [NUMBER] будинку [ADDRESS], загальною площею 34, 34 кв. м., що складається з із двох суміжних кімнат, житловою площею 25, 3 кв. м. Згідно довідки виконавчого комітету Одеської Жовтневої районної ради народних депутатів (Т. 1, а. с. 9) [PERSON] та [PERSON] з 1987 року та з 1988 року відповідно, перебувають на квартирному обліку у зв'язку з необхідністю покращення житлових умов. Розпорядженням КЕВ Одеського району від 15 травня 1989 року № 24/жг (Т. 1, а. с. 137) кімната [NUMBER] була виключена із складу службових, і на [PERSON] був відкритий особовий рахунок на склад сім'ї із чотирьох осіб: на [PERSON], його дружину [PERSON] та дітей - [PERSON] та [PERSON] 05 листопада 1997 року КЕВ Одеського району видав [PERSON] ордер на кімнату [NUMBER] у будинку [ADDRESS], площею 9, 3 кв. м., на склад сім'ї з трьох осіб: [PERSON], її чоловіка [PERSON] та доньку - [PERSON] (Т. 1, а. с. 106). В січні 2002 року звільнилася кімната [NUMBER] у будинку [ADDRESS], площею 20, 0 кв. м., яку раніше займала [PERSON], у зв'язку із тим, що нею було отримано інше житло, тобто поліпшені її житлові умови. Також судом встановлено, що на підставі довідки КРВМ про звільнення кімнати [NUMBER], колишнім наймачем [PERSON], заяви [PERSON] та клопотання директора КРВМ перед КЕВ м. Одеси, 28 березня 2002 року КЕВ м. Одеси було видано розпорядження № 25 Ж про приєднання кімнати [NUMBER] до кімнати [NUMBER] на склад сім'ї із двох осіб: [PERSON] та її доньки [PERSON] (Т. 2, а. с. 127), у зв'язку із чим було переоформлено особовий рахунок на [PERSON] на житлову площу, яка складається із двох житлових кімнат площею 29, 3 кв. м. до кімнати [NUMBER] будинку [ADDRESS]. Крім того, судом встановлено, що спірне житлове приміщення було приєднано на підставі ст. 54 Житлового кодексу УРСР, що підтверджується матеріалами справи. В подальшому, розпорядженням КЕВ Одеського району Південного оперативного командування від 08 квітня 2002 року № 162523 [PERSON] та її доньці [PERSON] була дозволена приватизація об'єднаної двокімнатної квартири [NUMBER] в будинку [ADDRESS], загальною площею 50, 6 кв. м. (Т. 2, а. с. 128). В той же день, тобто 08 квітня 2002 року, КЕВ Одеського району на підставі вищезазначеного розпорядження було видано свідоцтво про право власності на це житло, зареєстроване в реєстраційну книгу за № 162523, 11-14187 (Т. 2, а. с. 131). Незаконність приєднання [NUMBER] до кімнати [NUMBER] будинку [ADDRESS], що в свою чергу призвело до незаконної приватизації об'єднаної кімнати [NUMBER] [PERSON], підтверджується наступними доказами. Згідно листа Одеського КРВМ за вих. № 40 від 27 лютого 2002 року (Т. 1, а. с. 131) [PERSON] на момент прийняття рішення про приєднання спірного житла не перебувала на квартирному обліку, як особа яка потребує поліпшення житлових умов. Із зазначеного листа також вбачається, що відповідно до індивідуальної картки на будинок [ADDRESS] станом на лютий 2002 року квартири [NUMBER] та [NUMBER] значаться, як окремі. Крім того, згідно листа, [PERSON] взагалі було відмовлено в приєднанні квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER], та роз'яснено, що зазначені дії є незаконними. У судовому засіданні доведено, що в порушення вимог ст. 52 ЖК УРСР, КЕВ Одеського району не узгоджував з профспілкою Одеського КРВМ про приєднання кімнати [NUMBER] до кімнати [NUMBER], наймачем якої була [PERSON] Крім того, вказане житлове приміщення фактично не було звільнено на момент його приєднання та приватизації [PERSON], так як попередній наймач [PERSON] звільнила спірне приміщення лише на початку травня 2002 року, після чого воно було самовільно зайняте [PERSON] та [PERSON], що встановлено також у рішенні Військового міського суду Одеського гарнізону від 15 липня 2002 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди (Т. 2, а. с. 132, 133). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Окрім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Одеси від 29 травня 1997 року, яке набуло чинності, встановлено, а тому не підлягає доказуванню, що квартира [NUMBER] має спільний коридор з квартирою [NUMBER], в результаті самовільного переобладнання мешканцями (Т. 1, а. с. 77). У 1999 році наймачем квартири [NUMBER] [PERSON], на виконання припису КЕВ Одеського району, був закритий самовільно улаштований вхід в квартиру [NUMBER] з боку самовільно улаштованого загального коридору між квартирами [NUMBER] та [NUMBER], та улаштований інший вхід до квартири [NUMBER] з боку сходової площадки, що підтверджується також численними актами, наявними у матеріалах справи (Т. 2, а. с. 43-47). Вищевказані обставини також не заперечувались представниками [PERSON] та [PERSON] Жодних доказів на спростування вищевказаних обставин до суду також надано не було. Таким чином, не можуть бути прийняті до уваги посилання [PERSON] та [PERSON] на експертизу від 20 січня 1997 року, так як вона проводилася з урахуванням самовільно улаштованого загального коридору між квартирами [NUMBER] та [NUMBER]. У той же час, висновком судової будівельно-технічної експертизи ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень» №060/2009 від 21 липня 2009 року (Т. 2, а. с. 64) було встановлено, що станом на 1999 рік і по час проведення експертизи квартира [NUMBER] складала єдину комунальну квартиру з квартирою [NUMBER] будинку [ADDRESS], та на даний час квартира [NUMBER] об'єднана єдиним (спільним) приміщенням - кухнею № 1, площею 15, 9 кв. м. з квартирою [NUMBER] будинку [ADDRESS]. З висновку вищезазначеної експертизи вбачається, що квартира [NUMBER] ніколи не була спільною з квартирою [NUMBER], а тому застосування ст. 54 ЖК УРСР було неможливо, а приєднання квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER] - незаконним, що спростовує доводи [PERSON] щодо правомірного вищевказаного спірного приміщення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судовому розгляду відповідно до ст. 24 ЦПК України підлягають спори, пов'язані з договором найму жилого приміщення, і, зокрема: про надання наймачеві звільненого жилого приміщення в квартирі, в якій він проживає, якщо йому відмовлено в наданні цього приміщення або на нього видано ордер іншій особі чи воно передано іншому наймачеві, який проживає в цій же квартирі тощо. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги [PERSON], [PERSON] щодо скасування розпорядження КЕВ Одеського району №25/Ж від 28 березня 2002 року, розпорядження КЕВ Одеського району від 08 квітня 2002 року №162523 та свідоцтва про право власності на житло від 08 квітня 2002 року, прийняті внаслідок незаконного приєднання квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS]. За ст. 54 ЖК УРСР якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Оскільки з вищевикладених обставин вбачається, що квартира [NUMBER] складає єдину комунальну квартиру з квартирою [NUMBER] будинку [ADDRESS] та є суміжною з нею, а також у зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] звертались до КРВМ Одеського району з проханням приєднати спірну квартиру, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів щодо зобов'язання Концерну «Військторгсервіс» в особі філії «Одеське управління військової торгівлі» постановити розпорядження про приєднання квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS] з укладенням договору найму та переоформленням особового рахунку на ім'я [PERSON] на склад сім'ї із чотирьох осіб, з урахуванням приєднаної кімнати [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 117 ЖК УРСР у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Тому, суд вважає також доведеними вимоги щодо виселення [PERSON] та [PERSON] із квартири [NUMBER] будинку [ADDRESS]. Враховуючи вищевикладене, зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не підлягають задоволенню, так як приєднання квартири [NUMBER] до квартири [NUMBER] було здійснено в порушення вимог ст. 54 ЖК УРСР, у зв'язку з чим було неправомірно видано розпорядження та свідоцтво про право власності на спірну квартиру. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У зв'язку з вищезазначеним, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Outcome: approved