Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (далі - відповідач). Шлюб зареєстровано 13 грудня 2007 року Виконавчим комітетом Голуб»ятинської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, актовий запис за № 2. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Позивач не має наміру відновлювати спільне проживання з відповідачем та подальше збереження шлюбу вважає недоцільним. Добровільно розірвати шлюб відповідач не бажає. Позивач просить, шлюб між нею та [PERSON] розірвати, після розірвання шлюбу просить прізвище залишити їй «[PERSON]». Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просив задовольнити їх в повному обсязі та судові витрати покласти на неї. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки і не бажають миритися. Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року Виконавчим комітетом Голуб»ятинської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2, після реєстрації шлюбу прізвище дружини «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Згідно зі статтею 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя /стаття 110 СК України/. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною другою статті 114 Сімейного Кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Зазначені обставини у їх системному зв'язку свідчать, що є всі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON].

Outcome: approved