Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] 05.12.2019 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гавриленко Н.Ю. належить житловий будинок [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно п.4.6 вказаного договору купівлі-продажу продавець гарантував зняття з реєстраційного обліку осіб, що зареєстровані за вказаною вище адресою, до 15.01.2019 р. Але до цього часу у належному позивачу житловому будинку зареєстрована [PERSON] , згоду на реєстрацію якої надавав колишній власник. За позовом [PERSON] просить усунути йому перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю - житловим будинком [ADDRESS] , визнавши [PERSON] такою, що втратила право користування згаданим житловим приміщенням. Ухвалою від 12.12.2019 р. відкрито провадження та призначено судове засідання на 20.01.2020 р. 20.01.2020 р. розгляд справи відкладено на 05.02.2020 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторно виклику відповідача. Позивач подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З письмових документів встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 14.01.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гавриленко Н.Ю. за р.№ 5, [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.7-9). Згідно п.4.6 вказаного договору купівлі-продажу продавець гарантував зняття з реєстраційного обліку осіб, що зареєстровані за вказаною вище адресою, до 15.01.2019 р. Право власності позивача на згаданий житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності (а.с.10). В будинку [ADDRESS] зареєстрована відповідач по справі [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивача (а.с.13). Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] була, за згодою попереднього власника будинку, зареєстрована в ньому. На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.01.2019 року, будинок придбав позивач [PERSON] . Відповідач не є членом сім`ї нового власника, не проживає в будинку та має реєстрацію поза волею власника, який просить усунути перешкоди в користуванні його власністю та визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Фактично попереднім власником було встановлено сервітут щодо права проживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] . Однією із підстав припинення сервітуту, у тому числі особистого, згідно із п.4 ч.1 ст.406 ЦК України, є припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. В даному випадку змінився власник будинку, у попереднього власника припинилося право власності на спірний будинок, а відповідно припинилося і право користування цим будинком у особи, якій попереднім власником надавалося право користування нерухомістю. Тобто припинилася обставина, яка була підставою для встановлення сервітуту. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що відповідач втратила право користування нерухомістю, а саме будинком [ADDRESS] , оскільки її право було похідним від права власності попереднього власника. На підставі викладеного,

Outcome: approved