Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] від імені та в інтересах якого діє законний представник [PERSON] залучені до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна в якості позивачів відповідно до ухвали суду від 29.11.2018 року, звернулись до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що він [PERSON] разом із сином [PERSON] оформили спадщину на 1/2 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та на 1/2 часток двох земельних ділянок площею 0,0617 га та 0,0481 га, що розташовані за адресою [ADDRESS] , що належали на праві власності спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] . Кожному з них належить 1/4 частки вищевказаного нерухомого майна. Інша 1/2 частки вищевказаного майна належить відповідачу [PERSON] . У них з відповідачем існує спір щодо користування житловим будинком та земельними ділянками, а тому він був змушений звернутись до суду. Прохають суд постановити рішення, яким : провести поділ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в натурі між ним та [PERSON] , по 1/4 частині, і відповідачем [PERSON] 1/2 частини, що розташовані в [ADDRESS] ; провести поділ земельної ділянки площею 0,0617 га кадастровий номер якої 5310700000:02:058:0042 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,0481 га, кадастровий номер якої 5310700000:02:058:0041 , переданої для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою : [ADDRESS] , між ним та [PERSON] , по 1/4 частині, і відповідачем [PERSON] 1/2 частини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, прохали його задовольнити. Прохали провести поділ домоволодіння на підставі третього варіанту висновку експерта №05-19 від 04.03.2019 року, оскільки він найбільш наближений до ідеальних часток, майже повністю зберігається фактичний порядок користування, по даному варіанту менший обсяг переобладнань. По поділу земельних ділянок також прохали використовувати третій варіант поділу, оскільки варіанти поділу земельних ділянок прив`язані до варіантів поділу житлового будинку. Експертом встановлені самочинно збудовані споруди, однак експерт зміг надати варіанти поділу без врахування самочинного будівництва, а тому наявні підстави для поділу домоволодіння без врахування здійсненого самочинного будівництва. Представник позивача [PERSON] зазначив, єдина споруда, яка не врахована експертом, це вбиральня «И», однак якщо її включити до експертних розрахунків, то вона відходить позивачам та змінюється розмір грошової компенсації, а тому враховуючи, що законна вбиральня И та незаконна яма вигрібна №6 відходить позивачам, що може вплинути на розмір грошової компенсації, тому сторона позивача відмовляється від отримання грошової компенсації в сумі 14 028 грн. Позивач та представник позивача зазначили, що від проведення додаткової або повторної експертизи вони відмовляються, про це клопотання заявляти не будуть. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. [PERSON] повідомив, що зараз в наявності є два техпаспорти на домоволодіння, в яких є суттєві розбіжності. Перший має очевидні помилки, на ньому ґрунтується висновок експерта, тому його не може братися до уваги. Об`єкти, що не включені у висновок експерта не можуть бути поділені судом самостійно, оскільки потребують спеціальних знань, яких немає ні у суду, ні у сторін. Представник відповідача [PERSON] вказав, що при складенні висновку експерта не враховано наявність вбиральні «И», яка є складовою частиною домоволодіння, як нерухомого майна, що робить неможливим поділ домоволодіння та земельних ділянок по даному висновку експерта. Експерт зазначив, що вбиральня «И» в наявності, але вона знаходиться в іншому місці, а тому він її не брав до уваги. Однак вона збудована в 1982 році, на неї видано правовстановлюючі документи. Зазначили, що від проведення додаткової або повторної експертизи сторона відповідача відмовляється. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити наступних підстав. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 18.10.2018 року є власниками 1/2 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов, що складаються з: житлового будинку «А-1», погребу «г», погребу «Д», сараю «Г», гаражу «Е», сараю-літньої кухні з прибудовою «Ж, ж», убиральні «З», убиральні «И», вимощення «І», огорожі №1; земельної ділянки площею 0,0617 га., кадастровий номер 5310700000:02:058:0042 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,0481 га., кадастровий номер якої 5310700000:02:058:0041 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою : [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] належить 1/2 частка нерухомого майна, а саме: житлового будинку з відповідною часткою господарських побудов, що складаються з: житлового будинку «А-1», погребу «г», погребу «Д», сараю «Г», гаражу «Е», сараю-літньої кухні з прибудовою «Ж, ж», убиральні «З», убиральні «И», вимощення «І», огорожі №1; земельної ділянки площею 0,0617 га., кадастровий номер 5310700000:02:058:0042 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельної ділянки площею 0,0481 га., кадастровий номер якої 5310700000:02:058:0041 , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 09.11.2016 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.07.2017 року. Судовим експертом Авдєєвим А.К. 04.03.2019 року складено висновок експерта №05-19 судової будівельно-технічної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи (по цивільній справі №539/29/18, провадження №2/539/16/2019). Судом встановлено, що при складанні даного висновку експертом не враховано наявність вбиральні «И». В судовому засіданні експерт Авдєєв А . К. повідомив, що він виїздив на місце розташування домоволодіння та земельних ділянок, що розташовані за адресою [ADDRESS] , та оглядав їх. Вихідними даними є техпаспорт, по якому він і здійснював поділ, таким чином якщо якість споруди у технічному паспорті не відображені, він їх і не враховував при визначенні варіантів поділу домоволодіння. Самочинне будівництво він не ділив, а лише описав його. Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 08.09.2016 року домоволодіння складається з: житлового будинку «А-1», погребу під частиною будівлі «г», погребу окремо збудованого «Д», сараю «Г», гаражу «Е», сараю-літньої кухні з прибудовою «Ж, ж», убиральні «З», убиральні «И», вимощення «І», огорожі №1. На підставі технічного паспорту від 08.09.2016 року складено висновок експерта №05-19 від 04.03.2019 року. Матеріали справи також містять технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 26.06.2019 року домоволодіння [ADDRESS] складається з: житлового будинку «А-1», сараю «Г», сараю-літньої кухні «Ж», прибудови «ж», гаражу «Е», погребу «Д», вбиральні «З», вбиральні «И», погребу «г», вимощення «І», воріт №1, огорожі №2-5, ями вигрібної №6. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Ст. 179 ЦК України передбачено, що річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Згідно ст. 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.. Статтями 380, 381 та 382 ЦК України визначено, що об`єктом права власності на житло може бути житловий будинок, садиба і квартира. У відповідності до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складається з головної речі, якою є жилий будинок садибного типу і приналежних речей, якими є господарські будівлі і споруди: сарай, сарай-літня кухня, прибудова, гараж, погребу, вбиральні, вимощення, ворота, огорожі, яма вигрібна. Пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» визначає, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. У відповідності до роз`яснень Міністерства з питань житлово-комунального господарства, які викладені в листі від 29.07.2010 № 12/20-7-1054 один будинок, відповідно до вимог ст. 183 ЦК України, відноситься до неподільних речей. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що спірний будинок складається з одного будинку та прибудинкових споруд. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Згідно роз`яснень, наданих судам у пп. 6, 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. При поділі житлового будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. При складанні висновку №05-19 від 04.03.2019 року експертом не взято до уваги господарську будівлю - вбиральню «И», яка на праві спільної часткової власності належить сторонам відповідно до правовстановлюючих документів, право власності на яку у встановленому законом порядку не припинено, а тому поділ спірного житлового будинку за будь-якими варіантами поділу, запропонованими в даному висновку експерта, не є можливим, так як не є можливим розподіл головної речі без врахування речей приналежних. Також, врахування господарської будівлі вбиральні «И» під час складання висновку експертом впливає на визначення вартості домоволодіння, визначення різниці часток при поділі майна для компенсації власнику тощо. Ч. 1 ст. 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно із статтею 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. Таким чином, не є можливим і поділ земельної ділянки по вищевказаному висновку експерта, оскільки її поділ відповідно до часток співвласників має здійснюватися відповідно до варіантів поділу житлового будинку та господарських будівель, які знаходяться на цій земельній ділянці, між співвласниками з урахуванням їх використання для обслуговування частин житлового будинку та господарських будівель, які виділяються співвласникам, здійснення їх належної експлуатації (технічного обслуговування та ремонту), із забезпеченням кожному співвласнику підходу до даних будівель, вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Питання поділу домоволодіння та земельних ділянок є предметом спеціальних знань, а тому суд не може самостійно його провести за відсутності належного висновку експертизи із запропонованими варіантами розподілу нерухомого майна, визначеною експертом компенсацією за нерівність часток, якщо неможливо провести розподіл відповідно до ідеальних часток співвласників. При цьому, суд не знаходить обгрунтованим посилання представника позивача у письмовій заяві від 24.07.2019 року про те, що позивач відмовляється від отримання грошової компенсації за нерівність часток, оскільки предметом спору у даній справі є поділ домоволодіння, а можливість стягнення компенсації за нерівність часток визначається за обраним судом варіантом розподілу, при цьому стягнення компенсації є складовою частиною вирішення позовних вимог про поділ майна, від яких позивач не відмовлявся. У відповідності до ст. 12 ЦПК України судом учасникам справи неодноразово роз`яснювалися їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема їх право заявити клопотання про проведення у справі додаткової чи повторної експертизи. Разом із тим, як позивача, так і відповідач і їх представники заявили суду, що вони не будуть заявляти клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи, таким чином відмовившись від здійснення своїх процесуальних прав щодо вказаного питання. Враховуючи викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] і [PERSON] Відмова в задоволенні позову не позбавляє учасників справи права подати до суду відповідний позов щодо поділу даних домоволодіння та земельних ділянок з інших підстав, зокрема, включивши до предметів, що підлягають поділу, всі складові частини спірного нерухомого майна.

Outcome: dismissed