Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

[PERSON] 26 березня 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач у своєму позові посилалася на те, що з відповідачем знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з липня 2003 року по липень 2012 року, вона та відповідач є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року у матеріальному забезпеченні дитини відповідач участь не приймає. У своїх вимогах просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У своїй заяві до суду позивач просила справу розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, у своїй заяві до суду справу просив розглянути за його відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися у фактичних шлюбних відносинах з липня 2003 року по липень 2012 року. Від сумісного життя мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Сторони стосунки не підтримують, сумісно господарство не ведуть, живуть окремо. На теперішній час позивач [PERSON] проживає разом зі своїм сином, займається його вихованням та утриманням (а.с. 4). Відповідач на утримання сина матеріальну допомогу з січня 2014 року не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Син сторін [PERSON] малолітній, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття [PERSON]. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина з дня подання позову, тобто з 26 березня 2014 року. На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 гривень 60 коп - п.п. « 1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved