Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути заборгованість за договором оренди транспортного засобу. А саме, позивач просить стягнути 48 119 грн. в якості основного боргу, до цієї заборгованості просив додати суму штрафу за дочасно розірваний договір оренди з вини орендаря, який становить на його думку 8 395 грн. (за 73 дні), неустойку у розмірі 20% від вартості автомобіля, що складає 10 000 грн., та три проценти річних від простроченої суми, що складають 1 729, 87 грн. Також позивач просив суд стягнути 5000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, 6000 грн. витрат на правову допомогу, та витрати щодо сплати судового збору, в розмірі 793 грн. В обґрунтування позову, [PERSON] зазначає що, він та відповідач уклали договір оренди транспортного засобу, до умов якого, позивач (орендодавець) передавав, а відповідач (орендар) приймав в тимчасове платне користування автомобіль марки DAEWOO. оціночну вартість якого сторони визнали у 50 000 грн. Також вони встановили, що строк дії договору складає 1 рік, з моменту укладення договору та із можливістю його пролонгації. Плата за користування орендарем обєкта оренди (автомобіля) була встановлена у розмірі 36 500 грн. на рік, які орендар зобовязується виплачувати готівкою щотижня. За умовами договору, у випадку, коли орендар не вносить плату протягом трьох місяців підряд, орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення автомобіля. Також, у випадку розірвання договору з вини орендаря, або у випадку дострокового припинення дії договору за ініціативою орендаря, орендар повинен сплатити орендодавцеві штраф у розмірі орендної плати, що підлягала б сплаті, якщо договір не припинив би свою дію (п. 6.2. Договору). В договорі сторони зазначили, що у разі прострочення сплати орендної плати, орендар зобовязується сплатити орендодавцеві пеню у розмірі 5% від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 6.3. Договору); у випадку нецільового використання автомобіля неустойку у розмірі 20% від його вартості (п.6.4. Договору); а у випадку прострочення строків передачі автомобіля, винна у порушенні строків сторона, повинна сплатити іншій стороні договору неустойку у розмірі 50 грн. за кожен день прострочення (п. 6.5. Договору). 28 січня 2014 року до вказаного договору сторонами було внесено зміни. Зокрема, строк дії договору встановлено у 2 роки (замість 1 року), з можливістю пролонгації договору (п. 2.1. Договору), а також змінена плата за користування орендарем обєктом оренди (автомобілем), а саме: з 05.02.2013 до 05.02.2014 плата встановлена у розмірі 36 500 грн. за рік, а з 06.02.2014 до 05.02.2015 розмір цієї плати становить 41 975 грн. за рік, тобто з 06.02.2014 орендар зобовязується сплачувати щодня по 115 грн. (805 грн. за тиждень). Інші суттєві умови договору залишилися незмінними. Та починаючи із вересня 2013 року орендар перестав сплачувати кошти за користування орендованим автомобілем. Представник позивача в судове засідання не зявився та просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримує, про що подав до суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання повторно не зявився та не повідомив причини неявки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи,що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем дійсно був укладений договір оренди транспортного засобу, який був нотаріально завірений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]. Відповідно до умов цього договору, позивач (орендодавець) передавав, а відповідач (орендар) приймав в тимчасове платне користування (в оренду) автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS 3НГ, 2002 року випуску, зеленого кольору, котрий має реєстраційний номер [NUMBER], шасі №SUPTF69YD3W156808. У договорі сторони домовилися про оціночну вартість автомобіля, яка склала 50 000 грн. Також вони встановили, що строк дії договору складає 1 рік, з моменту укладення договору та із можливістю його пролонгації (п. 2.1. Договору). Відповідно до умов цього договору, плата за користування орендарем обєкта оренди (автомобіля) встановлена у розмірі 36 500 грн. на рік, які орендар зобовязується виплачувати готівкою щотижня (по 100 грн. щодня, тобто по 700 грн. за тиждень) не пізніше кожного понеділка, наступного за розрахунковим тижнем (п. 3.1. Договору). За умовами цього договору, у випадку, коли орендар не вносить плату протягом трьох місяців підряд, орендодавець має право відмовитись від договору і вимагати повернення автомобіля. Також, у випадку розірвання договору з вини орендаря, або у випадку дострокового припинення дії договору за ініціативою орендаря, орендар повинен сплатити орендодавцеві штраф у розмірі орендної плати, що підлягала б сплаті, якщо договір не припинив би свою дію (п. 6.2. Договору). В договорі зазначено, що у разі прострочення сплати орендної плати, орендар зобовязується сплатити орендодавцеві пеню у розмірі 5% від простроченої суми за кожен день прострочення (п. 6.3. Договору); у випадку нецільового використання автомобіля неустойку у розмірі 20% від його вартості (п.6.4. Договору); а у випадку прострочення строків передачі автомобіля, винна у порушенні строків сторона, повинна сплатити іншій стороні договору неустойку у розмірі 50 грн. за кожен день прострочення (п. 6.5. Договору). 28 січня 2014 року до вказаного договору сторонами було внесено зміни. Зокрема, строк дії договору встановлено у 2 роки (замість 1 року), з можливістю пролонгації договору (п. 2.1. Договору), а також змінена плата за користування орендарем обєктом оренди (автомобілем), а саме: з 05.02.2013 до 05.02.2014 плата встановлена у розмірі 36 500 грн. за рік, а з 06.02.2014 до 05.02.2015 розмір цієї плати становить 41 975 грн. за рік, тобто з 06.02.2014 орендар зобовязується сплачувати щодня по 115 грн. (805 грн. за тиждень). Інші суттєві умови договору залишилися незмінними. Починаючи із вересня 2013 року орендар перестав сплачувати кошти за користування орендованим автомобілем. Таким чином, станом на 24.11.2014 року за відповідачем утворився борг у розмірі 48 119 грн. (тобто, фактично, за 437, 39 днів). А саме: з 05.02.2013 року до серпня - вересня 2013 року орендар сплатив суму у розмірі 21 961 грн., що, фактично, відповідає сплаті за 219,61 день. Таким чином, борг до 05.02.2014 становить: 36 500 грн. 21 961 грн. = 14 539 грн. (за 145,39 днів). З 06.02.2014 до 24.11.2015 (292 календарних дні) борг становить: 292 дні * 115 грн./день = 33 580 грн. Відповідно до умов договору (п. 6.2.) до цієї заборгованості треба додати суму штрафу за дочасно розірваний договір оренди з вини орендаря, який становить: 41 975 грн. 33 580 грн. = 8 395 грн. (за 73 дні до 05.02.2015 року). Крім цього у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України орендар повинен сплатити додатково 48 119 грн. * 3% : 365 днів * 437,39 днів = 1 729, 87 грн., що становить 3% річних від суми основного боргу. А всього заборгованість складає 48 119 + 8 395 +1 729, 87 = 58 243 гривень 87 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У відповідності до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Згідно ч. 5 ст. 762 ЦК України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, позов в частині стягнення з відповідача 58 243 гривень 87 копійок підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Позивач також просить суд стягнути з відповідача 10 000 гривень у відповідності до п.6.4 Договору, оскільки орендар використовував згаданий автомобіль не за призначенням, але доказів цього суду не надав, а тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Також позивач не надав суду доказів як самого факту завдання моральної шкоди так і не обґрунтував розмір грошового відшкодування моральної шкоди, а тому позов в частині відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати суд розподіляє у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими, підтвердженими наданими до матеріалів справи документами та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial