Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] (далі заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, посилаючись на те, що заявниця, [INFO], громадянка України, індивідуальний реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрована за місцем тимчасового проживання за адресою : [INFO], 18 серпня 2016 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території м.Донецьк Донецької області, в Першому пологовому відділенні центральної міської клінічної лікарні № 24 м.Донецьк народила доньку вагою 3300 г, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Документом, що підтверджує факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження № 329, дублікат якого виданий 28.03.2017 року зазначеною установою охорони здоровя і заявницею доданий до цієї заяви. При зверненні до Петропавлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану (далі ВДРАЦС) Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для реєстрації народження дитини їй було відмовлено, оскільки медичне свідоцтво про народження видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, а тому їй було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення факту народження дитини на підставі п.7 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України. Встановлення факту народження дитини необхідно для державної реєстрації її народження в ДРАЦС і отримання для дитини правового статусу громадянки України. Заявниця в судовому засіданні підтримала заяву та просила суд її задовольнити. Заінтересована особа Петропавлівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального Управління юстиції в Дніпропетровській області свого представника в судове засідання не направив, надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що заявниця є нареченою її сина, яка спільно з ним проживала без реєстрації шлюбу народила від нього дитину, зараз проживає разом з свідком і дитиною у місці тимчасового проживання за адресою : [INFO]. Свідку відомо, що заявниця 18 серпня 2016 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області, в Першому пологовому відділенні центральної міської клінічної лікарні № 24 м. Донецьк народила доньку вагою 3300 г. Син свідка проживає та працює на тимчасово окупованій території м. Донецьк Донецької області, заявниця хоче мати змогу їздити до нього з дитиною, для чого їй потрібне свідоцтва про народження дитини. Вислухавши показання свідка, вивчивши та дослідивши надані заявницею докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а в п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Це розяснення відповідає змісту ч.2 ст.259 ЦПК України. Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII Верховна Рада України визнала Російську Федерацію державою-агресором, яка від початку агресії наприкінці лютого 2014 року систематично порушує загальновизнані норми міжнародного права, права людини, в тому числі право на життя мирних громадян України, та закликала міжнародних партнерів України, зокрема не допустити безкарності винних за злочини проти людяності, вчинені від початку російської агресії проти України; визнати Російську Федерацію державою-агресором; посилити тиск на Російську Федерацію, у тому числі шляхом запровадження нових секторальних обмежувальних заходів (санкцій), щоб зупинити російську агресію та примусити російське керівництво виконати у повному обсязі усі пункти Мінських домовленостей, припинити незаконну окупацію Криму. Законом України « Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, які відображені в ст.257-1, п.8 367 ЦПК України. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15.04.2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16.09.2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року. Відповідно до ст.ст. 1,3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Як вбачається зі змісту наказу Мінюсту від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження ,затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року №1085-р, відповідно до положень Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року м. Донецьк Донецької області відноситься до тимчасово окупованої території України, а тому на зазначені правовідносини поширюються встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені ст. до ст.257-1, 367 п.8 ЦПК України . Судом встановлено, що заявниця є громадянкою України, [INFO], що підтверджується паспортом серії ВК № 521285, мє індивідуальний реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], що вбачається з копії цієї картки. Відповідно до довідки від 30.05.2017 року № [NUMBER], виданої Управлінням соціального захисту Петропавлівської районної адміністрації, заявниця взята на облік як внутрішньо переміщена особа, зареєстрована за місцем проживання [INFO], а місцем фактичного проживання вказана адреса : вул. Спортивна, 21, с.Олександропіль Петропавлівського району Дніпропетровської області. 18 серпня 2016 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території м.Донецьк Донецької області, в Першому пологовому відділенні центральної міської клінічної лікарні № 24 м.Донецьк народила доньку вагою 3300 г, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі. Факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 329, дублікат якого виданий 28.03.2017 року зазначеною установою охорони здоровя і заявницею доданий до цієї заяви, та показаннями свідка [PERSON] 30.05.2017 за №750/14.39-40 Петропавлівським районним ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено заявниці у проведенні державної реєстрації народження її дитини у звязку з тим, що медичне свідоцтво про народження видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Встановлення факту народження дитини необхідно заявниці для державної реєстрації народження дитини в Україні та отримання свідоцтва про її народження встановленого зразку. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно з ч.1 ст. 144 СК України батьки зобовязані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України»,особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Таким чином, при тому, що заявниця не має можливості іншим способом захистити своє право, з метою захисту законних прав та інтересів заявниці, яка є громадянкою України, та новонародженої дитини, яка має бути зареєстрована невідкладно після народження і з моменту народження має право на імя та набуття громадянства, суд приходить до висновку про задоволення заяви заявниці про встановлення факту народження нею 15.05.2016 року хлопчика вагою 3150 г від спільного шлюбу з [PERSON]. Відповідно до ст. 257-1, п.8 ст.367 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. На підставі викладеного, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» »№1207-VII від 15.04.2014 року, Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16.09.2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року,

Outcome: approved