Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач)\~звернулась\~до суду з позовом до фізичної особи- підприємця [PERSON](далі відповідач-1), Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «СКАЙД»(далі відповідач-2, страхова компанія), вказавши третьою особою фізичну особу-підприємця [PERSON], в якому просила стягнути з відповідачів солідарно на її користь матеріальні збитки у розмірі 30155 грн. 33 коп., завдані дорожньо-транспортною пригодою. Також просила стягнути з судові витрати зі сплати судового збору в сумі 301 грн. 56 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що 05.01.2015 року о 13 год. 00 хв. в с. Борівка Макарівського району Київської області по вулиці Набережна, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], у порушення п.10.1 ПДР України під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 18.02.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Згідно наданої інформації відповідач-1 в порядку Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 p. №1961-IV, укладено договір цивільної відповідаль\-ності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД», поліс АІ/3471809 з терміном дії з 25.09.2014р. по 24.09.2015р. Статтею 22 Закону № 1961-IV передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду потерпілому. Відповідно до Закону № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, а відтак, ця втрата підлягає відшкодуванню за рахунок особи, з вини якої заподіяна шкода. Та скільки, позивачу на момент звернення з відповідною позовною заявою невідомо про розмір франшизи, просив стягнути з відповідачів матеріаль\-ні збитки, спричинені ДТП автомобілю MAN TGA 26.360, який належить йому на праві власності, у солідарному порядку. В судове засідання позивач не прибула, її представник за довіреністю подав до суду письмову заяву, в якій просив слухати справу у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач - ФОП [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв до суду про розгляд справи за його відсутності не подавав. Відповідач - ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» представника до суду не направила, подала письмову заяву про часткове визнання позовних вимог, обґрунтувавши свою заяву тим, що відповідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №64 від 30.03.2015 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля MAN TGA 26.360 складає 9833,76 грн., і ця сума на думку страхової компанії підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість. Таким чином страхова компанія визнала позов в частині стягнення з них страхового відшкодування в сумі 8194, 80 грн. Також страхова компанія в своїй заяві повідомила, що франшиза згідно умов договору становить 0,00 грн. Третя особа ФОП [PERSON] в своїй заяві просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу MAN TGA 26.360, д.н. [NUMBER] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО №028261 (а.с. 4). Згідно договору позички транспортного засобу, посвідченого 07.08.2012 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за №2086 (а.с. 5) [PERSON] передала фізичній особі-підприємцю [PERSON] (який є третьою особою у справі) в тимчасове безоплатне користування строком на десять років до 07.08.2022 рокутранспортний засіб MAN TGA 26.360, 2004 року випуску, д.н. [NUMBER]. 05.01.2015 року о 13 год. 00 хв. в с. Борівка Макарівського району Київської області по вулиці Набережна, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], у порушення п.10.1 ПДР України під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Яготинського районного суду Київської області від 18.02.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Як вбачається із постанови суду від 18.02.2015 року водій [PERSON] перебуває у трудових відносинах з ФОП [PERSON], який є відповідачем - 1 у справі. Та як встановлено судом, водій [PERSON] перебуває у трудових відносинах з третьою особою у справі - ФОП [PERSON] З письмових пояснень відповідача-2, вбачається, що 24 вересня 2014 року між ПАТ«Страхова компанія «СКАЙД» та [PERSON] було укладено договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/3471809, щодо страхування відповідальності за шкоду, завдану внаслідок експлуатації автомобіля [NUMBER]. Франшиза згідно умов договору становить 0,00 грн. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, п.3 ч.1 ст. 20 ЗУ «Про страхування» від 07.03.1996 року №85/96-ВР, страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 p. №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Як встановлено законом №1961-IV, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Проте, як зазначила ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» франшиза згідно умов договору становить 0,00 грн. В свою чергу відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.21 ЗУ «Про страхування» страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Відповідно до вимог ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Так 12 січня 2015 року водій [PERSON], який перебуває у трудових відносинах з ФОП [PERSON], подав до ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» повідомлення про зазначену вище дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до пункту 13 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховую викладене позивач [PERSON], як власник транспортного засобу MAN TGA 26.360, якому внаслідок ДТП завдано матеріальну шкоду, має право на її відшкодування. Проте, аналізуючи наведені вище норми закону, вбачається, що відповідач-2 ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД» несе відповідальність щодооціненої шкоди, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі. Так відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №64 від 30.03.2015 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля MAN TGA 26.360 складає 9833,76 грн., яка підлягає стягненню з відповідача - 2. Виходячи з наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 і відповідача-2 солідарно матеріальні збитки у розмірі 30155 грн. 33 коп. підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу Renault Premium, д.н.[NUMBER],цивільна відповідальність відповідача-1, була застрахована ПАТ «Страхова компанія «СКАЙД», а водія [PERSON] (який перебуває у трудових відносинах з відповідачем-1) було визнано винним у вчиненні згаданої ДТП, тому позивач, як особа, якій транспортний засіб MAN TGA 26.360, пошкоджений в наслідок ДТП, належить на праві власності, має право вимагати від відповідача-2 сплати страхового відшкодування, а від відповідача-1 вимагати відшкодування компенсації різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Так, відповідно до згаданого Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №64 вартість відновлювального ремонту автомобіля MAN TGA 26.360 складає 30155,33 грн., а різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням 20321,57 грн. (30155,33 -9833,76). До такого висновку суд прийшов також, виходячи з наступних норм закону. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України,джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Враховуючи викладене, внаслідок ДТП, яке сталося через порушення [PERSON], який перебуває у трудових відносинах з відповідачем 1, правил дорожнього руху та з його вини, автомобілю позивача була завдана шкода, яка є у прямому причинно-наслідковому звязку з діями [PERSON], а тому саме відповідач-1 несе відповідальність щодо відшкодування шкоди перед позивачем. Щодо твердження відповідача - 2, про те, що сума матеріального збитку 9833,76 грн. зменшується на суму податку на додану вартість, в звязку з чим страхова компанія визнала позов в частині стягнення з них страхового відшкодування в розмірі 8194, 80 грн., суд не погоджується, оскільки страховою компанією не надано відповідного розрахунку зазначеної ними суми в розмірі 8194, 80 грн., а також тому, що як вбачається з розрахунку матеріального збитку відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №64, при визначені його розміру чітко зазначені його складові: вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість матеріалів, які використовуються при ремонтних роботах, вартість складових, які підлягають заміні при ремонті та коефіцієнт зносу для складових автомобіля, та не включає в себе ПДВ. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 301,56 грн. підлягають стягненню з відповідача [PERSON], оскільки саме протиправні дії його працівника водія [PERSON] стали підставою даного позову.

Outcome: partial