Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

[PERSON] 21. 10. 2014 року звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі наказу № 7-к від 03.02.2014 року він був прийнятий на роботу в ТОВ «СВ-4» на посаду інженера по охороні праці на 0,5 ставки. Заробітна плата складала 532,61 грн.Наказом № 27-к від 01 серпня 2014 року його було звільнено з даного підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України. Зазначив, що відповідач при звільненні не здійснив з ним повного розрахунку, а саме: не виплатив йому заборгованість по заробітній платі, яка була нарахована з 01. 05. 2014 року по 01. 08. 2014 року в сумі 1597,83 грн., компенсацію за невикористані 15 днів відпустки в сумі 266,30 грн. Крім того, позивач зазначив, що незаконними, протиправними діями відповідача йому було завдано ще й моральної шкоди в сумі 1000 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 1597,83 грн., компенсацію за невикористані 15 днів відпустки в сумі 266,30 грн. та 1000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, від отримання кореспонденції суду ухилився. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступного: Згідно наказу № 7-к від 03.02.2014 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «СВ-4» по сумісництву на посаду інженера по охороні праці на 0,5 ставки посадового окладу згідно штатного розпису. Наказом № 27-к від 01 серпня 2014 року [PERSON] був звільнений з даного підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає доведеним спричинення моральної шкоди позивачу що виражається в погіршенні його здоров'я, переживань, що призвело до необхідності застосування додаткових зусиль для організації життєдіяльності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення суми заборгованої заробітної плати в розмірі 1597,83 грн. та моральної шкоди в сумі 1000 грн. Згідно п.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Вимога про стягнення судових витрат не підлягає до задоволення, так як позивачем не надано належних доказів їх понесення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial