Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що позивач є донькою [PERSON] , на даний час є повнолітньою, навчається у вищому навчальному закладі на бюджетній основі, але потребує матеріальної допомоги, що пов`язана з витратами на навчання. Таку допомогу відповідач має можливість надавати, проте у добровільному порядку не надає, в зв`язку з чим позивач звернулася з даним позовом до суду. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. При цьому пояснили суду, що відповідач є власником житлових приміщень, які здає в оренду та за які отримує додатковий дохід, а також є власником транспортного засобу, що свідчить про його можливість надавати матеріальну допомогу донці, яка пов`язана з навчанням. Представник відповідача, позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач не відмовляється надавати матеріальну допомогу. Крім того, зазначила, що позивач навчається на бюджетній основі, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача в розмірі 10 000 грн. є необґрунтованими, відповідач отримує заробітну плату за перерахунком згідно офіційного курсу НБУ у розмірі від 5 330 грн. до 8 200 грн., а відтак заявленої суми стягнення аліментів останній не має змоги сплачувати. Також вказала на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. Дані твердження відображені у відзиві на позовну заяву, який приєднаний до матеріалів справи. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.9/. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] /а.с.10/. Згідно рішення суду від 01.11.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /а.с. 66/. У відповідності до довідки від 06.08.2018 року [PERSON] навчається на денному відділенні в «Московському державному лінгвістичному університеті», період навчання з вересня 2017 року до серпня 2021 року /а.с.12/. За змістом ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А частиною 3 цієї статті встановлено, що право звернення до суду про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, у зв`язку з продовженням навчання, має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналіз наведеної норми закону вказує на те, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання настає за наступних умов: дитина навчається і саме у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги; платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу; право позивача на звернення до суду з відповідним позовом обумовлене тим, що сама позивачка і є дитиною яка продовжує навчання. Окрім того, пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися на постійній основі та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має необхідного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Отже, за наведених умов позивачка дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, тому вимоги позивача про стягнення аліментів в даному випадку є законними та обґрунтованими. Водночас, статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Судом встановлено, що відповідач окрім дочки [PERSON] , має ще сина - [PERSON] , [INFO] , та на утримання якого судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку/доходу на утримання дитини. Дану обставину суд враховує як таку, яка впливає на розмір аліментів, які можуть бути стягнуті з відповідача на утримання старшої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 3 000 грн. щомісячно, що буде справедливим по відношенню до відповідача з урахуванням його матеріального становища, починаючи з 18 серпня 2018 року і до досягнення нею 23 років або до припинення навчання. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial