Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом про виселення [PERSON] з належної їм на праві власності квартири [ADDRESS] . Короткий зміст та обґрунтування позову 03.08.2005 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, за яким позивачі набули права власності на квартиру [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Ливіцькою О.В., зареєстрований в реєстрі за №3434. Нотаріальне посвідчення угоди підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів, номер правочину 748348, номер витягу 1303997. 08.09.2005 року позивачі пройшли державну реєстрацію номер запису 4958, зареєстрували право власності на квартиру [ADDRESS] . Після державної реєстрації права власності на квартиру позивачі вирішили зробити капітальний ремонт та замінили всі комунікації та побутові прилади, але через сімейні розбіжності, тривалий час ремонтом квартири не займались. В січня 2020 році позивачем було виявлено, що вхідні двері змінені, а в квартирі мешкає відповідач [PERSON] разом з родиною, який вселився самовільно, без відома позивачів як власників. Позивачі намагались вирішити питання мирно, але відповідач відмовився добровільно виселятися, за цим фактом позивачі звернулись з заявою до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області, за наслідками розгляду якої їм було рекомендовано для захисту своїх прав звернутись до суду із позовною заявою. Позивачі не перебувають в родинних стосунках з відповідачем, відповідач без відповідної правової підстави перебуває у належній їм квартирі, добровільно залишити її відмовляється, чим створює позивачам перешкоди у здійсненні права користування належним їм нерухомим майном. Зважаючи на викладене, позивачі просять суд усунути їм перешкоди у здійсненні права користування зазначеним нерухомим майном шляхом виселення з нього відповідача. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2020 року позовна заява була залишена без руху та позивачам надано строк для усунення недоліків позову. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.04.2020 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 15.04.2020 року судом зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.08.2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження по цивільній справі №495/1768/20 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про виселення до набрання законної сили рішення по справі №2-2081/05 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності, яка перебуває на розгляді в Одеському апеляційному суді - відмовлено. В судовому засіданні представник позивачів вимоги позовної заяви підтримав, просив задовольнити посилаючись на обставини, які зазначені в позові. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність. У відповідності до положень ст.ст.1, 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. У відповідності до приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до приписів ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено, що 03 серпня 2005 року [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] уклали письмовий договір купівлі-продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Ливіцькою О.В., зареєстрований в реєстрі за №3434. Згідно змісту п.1 договору, [PERSON] продав, а [PERSON] , [PERSON] купили в рівних частинах квартиру [ADDRESS] . Сума купівлі-продажу квартири визначена в п.3 договору. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів, номер правочину 748348, номер витягу 1303997 від 03.08.2005 року. Право власності позивачів належним чином зареєстровано, факт державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за позивачами підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8292919. Після державної реєстрації права власності на вказану квартиру позивачі вирішили зробити капітальний ремонт та замінили всі комунікації та побутові прилади, але через сімейні розбіжності, тривалий час ремонтом квартири не займались. В січня 2020 році позивачами було виявлено, що вхідні двері у спірну квартиру змінені, а в квартирі мешкає відповідач [PERSON] разом з родиною, який вселився самовільно, без відома позивачів як власників. Позивачі намагались вирішити питання мирним шляхом, але відповідач відмовився добровільно виселятися з квартири [ADDRESS] . За фактом знаходження сторонньої особи - відповідача [PERSON] у належній позивачам квартирі, позивачі звернулись з письмовою заявою до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області. За результатами розгляду вказаної заяви, позивачам надано письмову відповідь від 11.02.2020 року №42/С-186 з якої вбачається, що в матеріалах перевірки вбачаються цивільно-правові відносини, які є компетенцією цивільного судочинства та рекомендовано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Відповідач не є членом сім`ї позивачів, жодних доказів законного вселення в спірну квартиру, законних підстав проживання в ній або наявності права власності чи права користування спірною квартирою відповідачем не надано, проживання відповідача в спірній квартирі без жодних правових підстав порушує право власності позивачів, гарантовані Конституцією України та чинним законодавством Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Висновки за результатами розгляду справи Таким чином, позивачі мають право користуватися та розпоряджатися квартирою [ADDRESS] на свій розсуд, оскільки вона є її власністю відповідно до договору купівлі-продажу, відповідач не є членом сім`ї позивачів, доказів свого законного перебування та користування даною квартирою не надав, а тому, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved