Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

[PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу в якій просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 53226,00 грн., та 29468,70 грн., - вартості комунальних послуг. за договором №1 від 01.05.2016р. В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала на те, що 01.05.2016р. між її покійним чоловіком [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 1 (далі - Договір) відповідно до умов якого [PERSON] передав, а відповідач отримав в строкове платне користування без права викупу нежитлове приміщення, загальною площею 265м. кв., на строк, зазначений п .6.1. цього Договору з 01.05.2016 року до 31.12.2016 р.. Приміщення розташоване на 2-му та 1-му поверсі 2-поверхової будівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідач продовжував користуватися майном після закінчення строку договору найму, а з боку орендодавця не було заперечень щодо цього, вважає, що згідно ст. 764 Цивільного кодексу України, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Зазначила, що оскільки вона та їх спільна дочка [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] та отримали у спадщину комплекс, що складається з двоповерхової цегляної будівлі А-2, загальною площею 566,4 кв.м., цегляного боксу гаражів - Б-В, вбиральні - Г, металевої споруди - Д, замощення - І, №і-6 - огорожі, №7-8 - ворота за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому - у зв`язку з вищезазначеним просила позовні вимоги задовольнити. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положеннями ч. 13 ст. 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Так, 21 травня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій відповідач не погоджується з доводами та вимогами позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на те, що відповідно до п.3.7 Договору, орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення приміщення орендодавцю. Факт повернення приміщення підтверджується підписанням сторонами акта приймання-передачі (повернення) приміщення з оренди. Зазначив, що у відповідності до пунктів 3.7, 6.1 та 7.1 Договору - орендоване приміщення було поверненим орендодавцю 31.12.2016р. з відповідним оформленням акта приймання-передачі (повернення) приміщення з оренди №1 від 31.12.2016р., у зв`язку з чим відповідно до ст. 795 ЦК України - договір оренди нежитлового приміщення від 01.05.2016 № 1 - було припинено. Крім того, позивач отримавши відзив на позовну заяву 02 червня 2020 року подала до суду відповідь на відзив, згідно якого зазначила, що відповідач вводить суд в оману не визнаючи позовні вимоги та зазначаючи, що орендні відносини були припинені. Відповідач орендоване за Договором приміщення загальною площею 265 м.кіз., яке наразі належить позивачу, здавав в суборенду Спільному Українсько-нідерландському підприємству у формі ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД». Дане підприємство спеціалізується на наданні охоронних послуг, а орендоване приміщення використовувало як гуртожиток для цілодобового проживання «вахтовим» методом своїх працівників-охоронців. Той факт, що дане підприємство користувалось цим приміщенням у 2016-2018 роках, і звільнило його 26.01.2019 року можуть підтвердити численні свідки, зокрема: працівник ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД» [PERSON] , який називався комендантом та підписував разом зі мною двосторонні акти спожитої підприємством електроенергії та води у грудні 2018 та січні 2019 року(додані до позовної заяви), орендарі суміжних приміщень у цьому ж будинку за адресою [ADDRESS] , а також саме підприємство ТОВ «Група 4 Секурітас ЛТД», до якого представник позивача звернувся з відповідним адвокатським запитом (додається). З огляду на вище зазначене, є очевидним що між відповідачем та спадкоємцем позивача орендодавцем [PERSON] існували договірні орендні правовідносини з умовами, що містяться у Договорі оренди нежитлового приміщення №1 від 01.05.2016 р. до моменту смерті орендодавця 28.10.2018 р. Після смерті орендодавця відповідач також продовжував але вже безоплатно користуватися орендованим приміщенням до 26.01.2019 р., при цьому за листопад 2018 року ще сплатив позивачу як потенційній спадкоємиці вартість хоча б спожитих користувачами приміщення комунальних платежів (електроенергії та води), а за грудень 20] 8 та січень 2019 відшкодовувати вартість спожитої електроенергії та води відмовився, внаслідок чого позивач своїми власними коштами вимушена була сплачувати рахунки КП «Кривбасводоканал» та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (додані до позовної заяви), для того щоб це приміщення не було від`єднано від електро- та водопостачання. Крім того, позивач не знала про існування акту,на який посилається відповідач в своєму відзиві на позовну заяву, а з огляду на те що в дійсності орендні правовідносини між відповідачем і орендодавцем продовжували існувати в 2017-2018 роках, і насправді приміщення з оренди не поверталось і не передавалось, факт існування такого акту можна пояснити лише одним: він сфабрикований відповідачем. Навіть якщо припустити що сторони Договору такий акт підписали, але при цьому насправді приміщення відповідачем орендодавцю не поверталось, то такий акт є просто фіктивним. Відповідач отримавши відповідь на відзив 09 червня 2020 року подав до суду письмові заперечення щодо наведених позивачем тверджень відповідно яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з наступних підстав.. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Так, відповідно договору оренди №1 нежитлового приміщення від 01.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення, загальною площею 265 кв.м яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). П.6.1. Договору встановлено строк його дії, а саме з 01.05.2016 р. До 31.12.2016року. (а.с.28). П. 7.1. Договору встановлено, що Договір припиняється по закінченню строку його дії. П. 3.2.Договору також передбачено, що вартість комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання) не входять до складу орендної плати. (а.с.27). Згідно Акту №1від 31.12.2016 р. Про прийняття-передачі (повернення)приміщення з оренди укладеного між [PERSON] та [PERSON] встановлено, що орендар повернув, а орендодавець прийняв нежитлове приміщення розміщене розташоване на 2-му та 1-му поверсі 2-поверхової будівлі загальною площею 265 м.кв. Що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стоянку на 5 автомобілів,що також знаходиться за вказаною адресою. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 29.10.2018 р. (а.с.24). Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Судом встановлено, що 01 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 1 відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування без права викупу нежитлове приміщення, загальною площею 265м. кв., на строк, зазначений п .6.1. цього Договору. Приміщення розташоване на 2-му та 1-му поверсі 2-поверхової будівлі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] .(а.с. 25-28). Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. У пункті 3.1 Договору сторонами було обумовлено, що орендна плата за користування майном складає 11 00 грн. за базовий місяць розрахунку, виходячи з розрахунку 41 грн., за 1 (один) м. кв.. (а.с.26 зворот). Відповідно до п. 3.2 вказаного Договору - вартість комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання) не входять до складу орендної плати. Відшкодування орендодавцю витрат пов`язаних з оплатою електроенергії, здійснюється окремо (додатково) за фактом їх споживання на підставі відповідних рахунків орендодавця. Зняття показників лічильника за споживання електроенергії здійснюється разом представниками орендодавця та орендаря. Позивач зазначив, що оскільки відповідач продовжував користуватися майном після закінчення строку договору найму, а з боку орендодавця не було заперечень щодо цього, вважає, що відповідно до статті 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Крім того Позивач зазначала, що відповідачем здійснювались платежі на користь [PERSON] після закінчення строку дії Договору. Дані твердження позивача не беруться судом до уваги оскільки: Згідно п. 6.1. Договору, Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами та діє з «01 травня 2016р. до «31» грудня 2016 року.Пунктом 7.1. Договору встановлено, що Договір припиняється по закінченню строку його дії. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами ст.ст. 793, 795 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. Відповідно до п. 2.2.17. Договору - по закінченні строку дії цього договору (в т.ч. розірвання), орендар зобов`язаний протягом 3-х діб з дати закінчення строку дії Договору, чи з моменту його розірвання повернути орендодавцю по акту приймання-передачі приміщення в задовільному стані, з урахуванням нормального зносу, а також передати по акту в повному обсязі і справності обладнання та інше майно, одержане орендарем в користування. Статті 525, 526 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Пунктом 3.5 Договору передбачено, що орендна плата сплачується з дати підписання акта приймання-передачі Приміщення в оренду. З аналізу зазначеного пункту слідує, що обов`язок орендаря зі сплати орендної плати орендодавцю виникає виключно з передачі приміщення у тимчасове платне користування з оформленням акта приймання-передачі приміщення в оренду, та існує до моменту оформлення акта приймання-передачі приміщення з оренди, що в свою чергу, і є доказом користування, та підтвердженням факту повернення майна з користування. Крім того, відповідно до п.3.7 Договору, орендна плата сплачується орендарем по день фактичного повернення приміщення орендодавцю. Факт повернення приміщення підтверджується підписанням сторонами акта приймання-передачі (повернення) приміщення з оренди. Позивачем не надано суду доказів в підтвердження її доводів щодо здійснення відповідачем платежів на користь [PERSON] після 31.12.2016р . в рахунок оплати оренди за Договором. Виходячи з вищезазначеного, та враховуючи той факт, що відповідачем разом з наданням відзиву на позовну заяву надано суду акт приймання-передачі (повернення) приміщення з оренди, №1 від 31.12.2016 згідно з яким [PERSON] повернув, а [PERSON] у відповідності до пунктів 2.2.17., 3.7., 6.1. та 7.1 договору оренди нежитлового приміщення від 01.05.2016 №1 прийняв нежитлове приміщення розміщене розташоване на 2-му та 1-му поверсі 2-поверхової будівлі загальною площею 265м. кв., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . та стоянку на 5 автомобілів, що також знаходиться за вказаною адресою. Відповідно до вищезазначеного судом встановлено, що у зв`язку з тим, що відповідачем предмет договору найму було повернуто з оформленням відповідного документу (акту) у відповідності до ч. 3 ст. 795 ЦК України, договір оренди нежитлового приміщення №1 від 31.12.2016р. було припинено з 01.01.2017р. у зв`язку з чим у позивача були відсутні підстави для нарахування відповідачу заборгованості за Договором у 2017, 2018, 2019 роках. Відповідно до вищевикладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed