Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 02.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений у письмовій формі договір - доручення про довірче управляння фінансовими коштами. За умовами договору позивач передав відповідачу в управління грошові кошти в розмірі 10155 доларів США, забезпечуючи роботу рахунка на фінансовому ринку «Forex». При цьому відповідач зобовязаний був здійснювати дії, відповідно до змісту даного доручення, на умовах найбільш вигідних для позивача. Згідно п.1.2 Договору позивач передав, а відповідач прийняв під розписку 10155 доларів США. Крім того, 02.12.2013 року сторонами було складено акт приймання-передачі до Договору-доручення від 02.12.2013 року, за яким позивач передав, а відповідач прийняв в управління торговий рахунок № 544772 з розміщеним на ньому депозитом в 10155 доларів США для управління ним в рамках фінансового ринку «Forex». В результаті збиткової торгівлі під час торгових сесій відповідач неправомірно перевищив зону ризику, обумовлену у п.1.3 Договору, і, як наслідок, - втратила всі грошові кошти, які були на переданому позивачем в управління торговому рахунку, і тим самим спричинила позивачу збитки в розмірі 10148,35 доларів США. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням добровільно виконати взяті на себе зобовязання та повернути гроші, однак відповідач на прохання не реагує і ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов'язання. Також, [PERSON] вважає, що діями відповідача була порушення його нормальна життєдіяльність, оскільки зазначені кошти для нього є істотним джерелом існування. Протиправна по віденка відповідача призвела до сильних душевних хвилювань позивача, останній переніс сильне психологічне і душевне потрясіння, був порушений нормальний життєвий уклад. З огляду на вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг в розмірі 230976 грн. 45 коп., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., витрати, повязані з наданням правової допомоги в розмірі 10000 грн. та судові витрати в розмірі 2417,41 грн. Позивач та його представники в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно та належним чином. Представники позивача просять справу розглядати за їх відсутності. Відповідач [PERSON]у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Згідно даних поштових повідомлень судові повістки про виклик повернулись на адресу суду «за закінченням терміну зберігання». Судом вживалися заходи щодо встановлення місця перебування відповідача та належного його повідомлення про час і місце розгляду справи. У судове засідання, призначене на 28.03.2016 року, відповідач викликався через оголошення в газеті «Запорізька правда» № 17 від 09.03.2016 року. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні її правовідносини. 02.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір-доручення про довірче управління фінансовими коштами. У відповідності до п.1.1 пп.1 Договору Трейдер приймає фінанси торгового рахунку Інвестора по акту прийму-передачі, пп.2 приймає логін та пароль доступу до торгового рахунку. Підтвердженням передачі фінансів на торговому рахунку, ключів та паролів від нього є акт їх прийому-передачі від 02 грудня 2013 року. Також факт передачі грошових коштів в розмірі 10155 доларів США підтверджується розпискою. Крім того, наявність коштів на торговому рахунку № 544722 підтверджується випискою з цього рахунку, яку отримано із системи «ТелеТрейд» (Особистий кабінет). А саме, в графі «депозит» значиться 1824476. П.1.3 Договору передбачено, що зона потенційного ризику обоюдно встановлюється у розмірі 15% від суми начального депозиту та зафіксованої на балансі частини прибутку (якщо така була) на торговому рахунку Інвестора, який приймає до управління Трейдер. У ході проведення торгів, як це видно з роздруківки, наданої до матеріалів цивільного позову, відповідач неодноразово перевищував зону потенційного ризику. Більш того, без погодження цього з Інвестором, тобто позивачем. Так, перевищення мали місце, що підтверджується історією розрахунку, доданої до позовної заяви. Своїми діями відповідач порушив зобов'язання по Договору, пп. 2.1.4., 2.1.5 та інші, які чітко визначають обов'язок Трейдера не здійснювати збиткову торгівлю, не перевищувати потенційну зону ризику, повідомляти про таке перевищення та збитковість Інвестора. Вимогами п. 2.1.14 Договору визначено, що у випадку збиткової торгівлі під час торгових сесій і, як наслідок, перевищення Трейдером зони ризику, визначеної в п.1.3. цього Договору, останній зобов'язаний відшкодувати збитки Інвестору, внісши гроші на депозит Інвестора або будь-яким доступним способом зазначеним Інвестором, якщо після закінчення торгового місяця зона ризику перевищена. Відповідно до ч. 1\~ст. 1000 ЦК України\~за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Згідно з ч. 1 ст. 1004 ЦК України, повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Згідно із\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Таким чином, позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 230976,45 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає їх такими, що задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Частинами першою та другою ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. \~ Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для \~вирішення спору. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, [PERSON] не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що дії відповідача призвели до змін у його здоровї, повсякденному житті, вплинули на його моральний стан, призвели до інших негативних явищ. За таких обставин у позовних вимогах в частині стягнення моральної шкоди з відповідача, слід відмовити з огляду на їх не недоведеність. Щодо стягнення з відповідача витрат, повязаних з наданням правової допомоги в розмірі 10000 грн., слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.\~\~ \~\~Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.\~79\~та ст.\~84 ЦПК України\~витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, повязаними з розглядом справи. На підставі ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом зазначених норм закону витрати, повязані з оплатою участі у справі представника сторони, не відносяться до судових витрат і не підлягають розподілу між сторонами в порядку, передбаченому\~ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. Згідно розяснень п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст.\~79, ст.ст.\~84,88,89 ЦПК. Як вбачається з наданих документів між позивачем з одного боку та [PERSON] і [PERSON] з другого боку укладена угода про надання правової допомоги від 06.05.2015 р. до матеріалів справи долучена копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №483 з якої вбачається, що [PERSON] є адвокатом, а доказів того чи має [PERSON] право надавати правову допомогу не надано. Отже, суд не має підстав вважати, що [PERSON], який є представником позивача за довіреністю є адвокатом, або іншим фахівцем в галузі права. Тобто, витрати понесені позивачем на оплату послуг адвоката [PERSON] підлягали б задоволенню, оскільки він є особою, яка має права надавати правову допомогу. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.\~79\~та ст.\~84 ЦПК України\~витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, є витратами, повязаними з розглядом справи. На підставі ч. 1\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За змістом зазначених норм закону витрати, повязані з оплатою участі у справі представника сторони, не відносяться до судових витрат і не підлягають розподілу між сторонами в порядку, передбаченому\~ст. 88 ЦПК України. З наданого суду розрахунку розміру гонорару за надану правову допомогу вбачається, що [PERSON] та [PERSON] надали правову допомогу в певному обємі на суму 10000 грн. але з цього розрахунку не можливо встановити, яку саме правову допомогу та в якому обємі надавав кожний з них. Тобто, суд не може визначити обсяг правової допомоги наданої саме адвокатом [PERSON], тому витрати на правову допомогу надану адвокатом [PERSON] стягненню не підлягають, оскільки не доведені належними доказами. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 2417,41 грн., оскільки позов задоволено частково, судовий збір підлягає стягненню пропорційно в сумі 2309,76 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial