Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Візінський В.В., звернулася в суд з позовом до Раковецької сільської, [PERSON] , в якому просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] , який був головою колгоспного двору, у приватній власності якого був жилий будинок за заповітом все належне йому майно заповів позивачці. [PERSON] помер [INFO] . Післяйого смерті позивачка звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, однак нотаріус відмовила їй у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. Технічним паспортом на житловий будинок та довідкою Раковецької сільської ради Городенківського району стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться по [ADDRESS] . За даним домогосподарством закріплено земельну ділянку площею 0,20 га. Звітом про оцінку згаданого житлового будинку визначена його ринкова вартість - 83 280 грн. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Візінський В.В. підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити. Представник відповідача Раковецької сільської ради та відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до суду подали заяви про визнання позову; Раковецька сільська рада просить розгляд справи проводити без її представника, [PERSON] просить про розгляд справи за її відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено та прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачів. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Станом на 15.04.1991 в господарстві по [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , 1937 р.н., [PERSON] , 1938 р.н., що стверджується довідкою № 750, видною 15.10.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради Городенківського району. Про те, що дане господарство є колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , 1937 р.н., свідчить довідка № 746, видана 15.10.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. За заповітом, посвідченим 10 жовтня 2003 р. виконавчим комітетом Раковецької сільської ради, зареєстрованим в книзі для запису нотаріальних дій під № 18, [PERSON] належний йому на правах приватної власності житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Раковець, належну земельну ділянку, земельний, майновий паї, цінні папері та все інше майно рухоме і нерухоме, що буде належати йому на день його смерті і на що він згідно закону матиме право, - заповів [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років в с. Раковець Городенківського району, запис за № 3 від 11 лютого 2004 р. в книзі реєстрації актів про смерть, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Раковецькою сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. На день смерті [PERSON] (на [INFO] ) в господарстві по [ADDRESS] була зареєстрована дружина [PERSON] , 1938 р.н., що стверджується довідкою № 747, виданою 15.10.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 7 від 04 березня 2019 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Раковецької сільської ради. На день смерті була зареєстрована одна в господарстві по [ADDRESS] , що стверджується довідкою виконавчого комітету Раковецької сільської ради № 748 від 15.10.2019. Позивачка [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать копії: повторного свідоцтва про народження матері позивачки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2008 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано-Франківської області, де зазначено що її батьками є [PERSON] та [PERSON] ; свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Раковецькою сільською радою , з якого слідує, що [PERSON] у зв`язку з одруженням змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », запис за № 1 від 13 лютого 1982 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу; свідоцтва про народження позивачки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 23.11.1993, де зазначено, що її матір`ю є [PERSON] , запис за № 2402 від 23.11.1993 р. в книзі реєстрації актів про народження Івано-Франківського міського відділу ЗАГС; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, з якого вбачається, що [PERSON] при одруженні змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », актовий запис за № 196 від 01 березня 2013 р. Оскільки на день смерті діда [PERSON] ( [INFO] ) позивачка була малолітньою (їй виповнилось 10 років), тому, відповідно до положень ч.4 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після його смерті, як спадкоємець за заповітом. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] , - судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 822/2004, наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що позивачка, прийнявши спадщину після смерті діда [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 27.09.2019 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - житловий будинок по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2003/02-31 від 15 жовтня 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її діда [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з посиланням на те, що спадкоємець не надав документ, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок, який в органах МБТІ не зареєстрований. Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 9113 від 02.10.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 30.09.2019 вбачається, що житловий будинок споруджений в 1960 р., господарські будівлі та споруди - в 1960, 1980, 1990 роках Їх ринкова вартість станом на 15 жовтня 2019 р. становить 83280 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я». За даним господарством числиться земельна ділянка 0,80 га, в т.ч.: для будівництва і обслуговування житлового будинку і споруд - 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,60 га, що стверджується довідкою № 751, виданою 15.10.2019 виконавчим комітетом Раковецької сільської ради. Про реєстрацію будинку по [ADDRESS] у виконкомі місцевої ради свідчить Виписка № 751 з погосподарських книг Раковецької сільської ради за період з 1985 по 1995 роки та з 2016 р., видана 15.10.2019. Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті діда [PERSON] фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] судом не встановлено, позов визнається відповідачами, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1233, 1241, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України (2003 р.),

Outcome: approved