Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, у якому просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування буд. № 9, по вул. Короленко,м. Старобільськ, Луганської області, а Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зобовязати зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку. В обґрунтування позову позивачі [PERSON], [PERSON] посилаються на те, що згідно договору дарування житлового будинку від 26.05.2005 року їм належить домоволодіння № 9 по вул. по вул. Короленка,м. Старобільськ, Луганської області. В даному домоволодінні зареєстрована та не проживає колишня дружина [PERSON] [PERSON] Георгієвна, яка з лютого 2015 року мешкає за іншою адресою. Відповідач відмовляється добровільно знятися з реєстрації, мотивуючи це різними причинами, перешкоджає позивачам володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм домоволодінням. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] Георгієвна у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Представник відповідача [PERSON] районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не зявився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобовязань між ними та позивачем немає та просив відмовити у задоволенні позову. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Факт належності позивачам [PERSON], [PERSON] домоволодіння № 9, розташованого за адресою: Луганська область, м. Старобільськ, вул. Короленка підтверджується договором дарування житлового будинку від 26.05.2005 року, витягом з Державного реєстру правочинів. Те, що відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою виконавчого комітету Старобільської міської ради б/№ від 05.08.2015 року. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку позивачі [PERSON], [PERSON] набули право власності на житло, а саме на домоволодіння № 9 по вул. Короленка, м. Старобільськ, Луганської області. Відповідачка [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з лютого 2015 року. Право користування житлом вона набула, як член сім»ї власника житла, а саме як дружина позивача [PERSON] Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16.02.2010 року, актовий запис №11. Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до\~якої\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд робить висновок, що відповідач [PERSON] не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою Луганська область, м. Старобільськ, вул. Короленка, 9 з лютого 2015 року, що підтверджується відповідною довідкою виконавчого комітету Старобільської міської ради, а відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких підстав позовні вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування належним їм житловим будинком, задоволенню не підлягають. Що стосується вимог позивачів [PERSON] та [PERSON] про зобовязання Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зняти відповідача [PERSON] з реєстрації у вищевказаному в позові будинку, то суд відмовляє в задоволенні позовних вимог у звязку з наступним: Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, зобовязання відповідача [PERSON] районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідача з реєстрації, на думку суду, є зайвим. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування буд. № 9 по вул. Короленка, м.Старобільськ, Луганської області задоволенню не підлягає. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386-388, 405 ЦК України,

Outcome: dismissed