Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

[PERSON] 24.11.2016 року звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1453 га в межах згідно з планом, розташовану у с. Рудка Чернігівського району Чернігівської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 22.04.2016 року [PERSON]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої, крім іншого, входить і вище вказана земельна ділянка, що належала спадкодавцю за життя на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, однак у звязку з тим, що згідно технічної документації із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площа земельної ділянки складає 0,1453 га, а не 0,1619 га, як було зазначено у Державному акті, то позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на цю ділянку у нотаріальному порядку. До судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. /а.с.28/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Рудківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, від сільського голови надійшла заява з проханням справу розглядати без участі їх представника, позовні вимоги сільська рада визнає. /а.с.30/ Представник третьої особи на стороні відповідача - Управління Держгеокадастру у Чернігівському районі Чернігівської області, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомлені. Суд повно, всебічно та обєктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно приписів частини 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Як убачається із дослідженої в судовому засіданні копії свідоцтва про смерть серії «І-ЕЛ» №274417 [PERSON] помер 22 квітня 2016 року у віці 92 років у с. Рудка Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.8/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,1619 га в межах згідно з планом, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, надана у власність на підставі рішення 3 сесії 5 скликання Рудківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 21 серпня 2006 року, що розташована на підїзді с. Рудка, Рудківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, яка належала спадкодавцю на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії «ЯГ» №857633, виданого 03.04.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010783900002. /а.с.9/ Як вбачається з копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розташованої у с. Рудка, на території Рудківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, наданої для ведення особистого селянського господарства, фактична площа земельної ділянки становить 0,1453 га. /а.с.14-20/ Згідно повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру №ПВ-7400000122016, заявнику було відмовлено, оскільки вносити зміни щодо площі земельної ділянки може тільки власник. /а.с.11/ З постанови державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 16.11.2016 року встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, у звязку з відсутністю інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. /а.с.12/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець помер після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, позивач не має можливості отримати у нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину на вказану вище земельну ділянку, із-за відсутності інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, отже існує спір про право і права та інтереси [PERSON] порушуються, з незалежних від нього причин, а тому підлягають судовому захисту. Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з того, що з 2 травня 2009 р. відповідно до статті 125 ЗК України №1066-VI (1066-17), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а згідно положень ст.126 ЗК України, в редакції статті станом на 01.01.2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно пункту 118 постанови КМУ «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» №1051 від 17.10.2012 року, внесення до Поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання). У відповідності до вимог цивільного законодавства дієздатність спадкодавця [PERSON] припинилась у момент його смерті і за таких обставин отримати належний правовстановлюючий документ, з усуненням порушень земельного законодавства, саме на імя спадкодавця не має правової можливості. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно п.п.4.15, 4.20 Наказу Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Статтею 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі, крім іншого, державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що за життя [PERSON], на підставі рішення Рудківської сільської ради, належала земельна ділянка площею 0,1619 га, однак при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), фактична її площа склала 0,1453 га. Отже, з метою захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за можливе визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,1453 га, яка розташована на території с. Рудка Рудківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved