Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

[INFO] померла мати позивача по справі [PERSON], якій на час смерті, серед іншого, належав житловий будинок [ADDRESS]. За свого життя [PERSON] склала заповіт за яким все своє майно розподілила в рівних частинах між своїми синами, а саме позивачем по справі та його рідним братом [PERSON]. Таким чином спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач по справі [PERSON] та [PERSON]. Позивач наполягає, що він на час смерті своєї матері проживав разом з останньою та здійснював за нею догляд аж до її смерті, в свою чергу [PERSON] фактично із спадкодавцем на час її смерті не проживав та спадщину після смерті своєї матері не прийняв та помер [INFO]. Після смерті [PERSON] спадщину після останнього прийняв його син, відповідач по справі [PERSON], який також не вчинив жодних дій спрямованих на оформлення своїх спадкових прав після смерті [PERSON] Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері, який фактично спадщину прийняв шляхом проживання із нею, але в подальшому належних дій спрямованих на оформлення останньої не вчинив. За таких обставин позивач був змушений звернутися до суду із відповідним позовом про визнання права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. У судове засідання позивач не з'явився, однак надав до суду заяву, згідно якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі зазначивши, що його батько та дядько, який є позивачем по справі, дійсно домовилися про те, що вказаний будинок буде належати позивачу у повному обсязі, а [PERSON] не буде вчиняти жодних дій спрямованих на отримання вказаного будинку. Згідно з ч.,ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 01.06.2010 року) [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис №35. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту [PERSON] від 03.06.2008 року, посвідченого секретарем Вознесенської сільської ради Золотоніського району, зареєстрованого в реєстрі за №606, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Вознесенської сільської ради від 06.08.2018 року №1069, [PERSON] в період з травня 2009 року по червень 2010 року постійно без реєстрації в будинку [ADDRESS] проживав разом із своєю матір'ю, [PERSON], яка померла [INFO]. Інші особи в даному будинку на час смерті [PERSON] не проживали. Факт родинних відносин позивача та померлої [PERSON] стверджується свідоцтвом про народження (серії [NUMBER] від 02.10.1957 року). Нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином судом встановлено, що позивач, будучи сином померлої [PERSON] постійно, на час смерті останньої проживав разом із своєю матір'ю, а тому, фактично, спадщину після смерті останньої прийняв. Відповідно до загальних норм, закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності померлої [PERSON] на вказаний будинок стверджується рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2008 року про визнання за останньою вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Золотоніським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» №19250976 від 20.06.2008 року. Відповідно до рішення Вознесенської сільської ради Золотоніського району Черкаської області від 15.12.2015 року, [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS]. Згідно з даними свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] від 03.03.2018 року) [PERSON] помер [INFO]. Таким чином суд приходить до обґрунтованого висновку, що позивач по справі належним чином прийняв спадщину після смерті своєї матері шляхом постійного проживання із нею, в свою чергу [PERSON] хоч і був також сином [PERSON], про що сторонами не заперечується, однак належним чином спадщину після смерті своєї матері не прийняв та не вчиняв жодних дій спрямованих на прийняття спадщини та теж помер. Спадкоємцем [PERSON] є його син [PERSON], який спадщину після смерті свого батька прийняв, що стверджується даними копії спадкової справи №164-2018 року заведеної та наданої до суду приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. Як вбачається із заяви відповідача по справі [PERSON] останній позовні вимоги, а також обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, визнав повністю та як спадкоємець [PERSON] не претендує на вказане спірне майно. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті своєї матері, а оскільки своєчасно не звернувся до відповідних органів по питанню оформлення своїх спадкових прав, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи наявність законних підстав, позов підлягає до повного задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved