Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] в 23 березня 2016 року звернулася до Галицького районного суду з позовною заявою і просить постановити рішення, яким скасувати архівну заборону на невизначене майно [PERSON], реєстраційний номер обтяження 4186743, дата виникнення 08.12.2006 року та виключити цю заборону з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. В позовній заяві [PERSON]І, посилається на ті обставини, що вона є власником земельної ділянки у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю від 06.02.2003 року, яка знаходиться в с. Насташине, Галицького району, Івано-Франківської області для ведення особистого селянського господарства площею 1,1065 га. Нещодавно дізналася що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна міститься запис про накладення арешту на дану земельну ділянку чи інше наявне майно. Вказана заборона та внесення відповідного запису до реєстру обтяжень обмежує її законні права, як власника, щодо вільного розпорядження цим майном, унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо. [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Держаний нотаріус Яворівської державної нотаріальної контори подала до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, щодо задоволення позову позивача не заперечує, справу просить розглядати у її відсутності. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши представлені доводи позивача та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки у відповідності до державного акту на право приватної власності на землю від 06.02.2003 року, яка знаходиться в с. Насташине, Галицького району, Івано-Франківської області для ведення особистого селянського господарства площею 1,1065 га. Нещодавно дізналася що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна міститься запис про накладення арешту на дану земельну ділянку чи інше наявне майно. Вказана заборона та внесення відповідного запису до реєстру обтяжень обмежує її законні права, як власника, щодо вільного розпорядження цим майном, унеможливлює укладення договорів відчуження, здачі в оренду, тощо. Статтею 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до вимог ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року (із змінами від 16.10.2012 року), з 01 січня 2013 року в Україні державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, зокрема, покладена на державних реєстраторів, як спеціальних суб'єктів. При цьому, державний реєстратор, у відповідності до ст.9 ч.2 вищезгаданого Закону приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном, в тому числі вимагати виключення майна з опису та звільнення його з-під арешту, скасування заборони відчуження у випадку безпідставного вжиття таких обмежень. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними і такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.\~\~319, 321, 391, 599 ЦК України, ст. 9 ч.2, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved