Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Попільнянської селищної ради, Попільнянського району, Житомирської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відділ у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка постійно, до дня смерті, проживала в [ADDRESS]. Спадщину після смерті матері позивач прийняв, також оформив свої спадкові права на належне померлій спадкове майно. Крім позивача, спадкоємцями померлої є його батько [PERSON] та рідний брат [PERSON], проте вони відмовились від прийняття спадщини та від належних їм часток у спадковому майні. До складу спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON], ввійшло право на земельну частку (пай) члена реформованого КСП «Сокіл» на території Сокільчанської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, що належало бабі померлої - [PERSON], яка померла [INFO], спадщину після смерті якої прийняла мати позивача - внучка померлої, [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, проте не оформила за життя, своїх спадкових прав на вищевказане право на земельну частку (пай). Згідно з статтею 529 ЦК УРСР, де в першу чергу право на спадкування за законом мають в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилась після його смерті. Онуки та правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. В зв'язку з тим, що [PERSON] - мати [PERSON], померла [INFO], тобто до дня смерті своєї матері - [PERSON], яка померла [INFO], а тому мати позивача була спадкоємцем [PERSON]. Виходячи із карти-схеми, 5,0628 га - це площа земельної ділянки, що визначена в натурі на місцевості, в той час, як розмір частки (паю) члена реформованого КСП «Сокіл» на території Сокільчанської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, становить - 3,92 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. З метою оформлення спадщини на вказане право на земельну частку (пай), позивач звернувся до нотаріуса, проте отримав відмову через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку. За життя [PERSON] не отримала сертифікат про право на земельну частку (пай), а мати позивача - [PERSON], прийнявши спадщину після смерті баби, за життя, не оформила свої спадкові права на право на земельну частку (пай). З метою отримання сертифікату про право на земельну частку (пай), що належала [PERSON], позивач звернувся до Управління Держгеокадастру, проте йому було відмовлено в зв'язку з тим, що правоздатність особи припиняється в момент її смерті, а тому позивач звернувся до суду. Вартість права на земельну частку (пай) становить 12 752 гривні 00 копійок. Позивач просить визнати за ним, право на земельну частку (пай) члена Колективного сільськогосподарського підприємства «Сокіл», на території Сокільчанської сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області, в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON], що померла [INFO], яка прийняла спадщину після смерті баби - [PERSON], померлої [INFO], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, проте, не оформила свої спадкові права на вищевказане право на земельну частку (пай). Позивач в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник Попільнянської селищної ради, Попільнянського району, Житомирської області, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Представник третьої особи Відділу у Попільнянському районні Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив провести судовий розгляд справи за відсутності представника відділу, заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 13 лютого 2017 року Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] померла [INFO], про що складено відповідний актовий запис № 27. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 04 червня 1992 року Сокільчанською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON], запис за № 5. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого 07 серпня 2017 року приватним нотаріусом Попільнянського районного нотаріального округу Житомирської області, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію Спадкової справи, спадкодавцем вказана [PERSON]. Як вбачається з Виписки з погосподарської книги виданої 14 серпня 2017 року Виконавчим комітетом Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області за № 522, в [ADDRESS], згідно погосподарської книги № 6 за 2016-2020 роки рахується будинок з господарчими спорудами, власник двору та голова двору - [PERSON], рік побудови - 1973, за даною адресою зареєстровані: [PERSON], 1964 року народження, [PERSON], 1987 року народження, [PERSON], 1992 року народження, [PERSON], 2012 року народження. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 травня 1967 року Попільнянським районним ЗАГС Житомирської області, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON], запис № 213. [PERSON] померла [INFO], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 серпня 1983 року Сокільчанською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, запис № 21. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 12 січня 1985 року Сокільчанською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] 12 січня 1985 року уклала шлюб з [PERSON], запис за № 1, після чого змінила своє прізвище на «[PERSON]». Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 серпня 1961 року Райбюро ЗАГС Андрушівського району Житомирської області, батьками [PERSON], [INFO], вказані [PERSON] та [PERSON], запис № 144. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 20 жовтня 1963 року Яроповецьким сільським ЗАГС Попільнянського району Житомирської області, [PERSON] 20 жовтня 1963 року одружилась з [PERSON], після чого змінила своє прізвище на «[PERSON]», запис за № 22. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданого 01 лютого 1995 року Сокільчанською сільською радою Попільнянського району Житомирської області, запис № 3. Довідкою № 141 від 27 лютого 2018 року Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирської області передбачено, що [PERSON], 1916 року народження, уродженка села Сокільча, Попільнянського району, Житомирської області, яка померла [INFO], постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS]. Інші особи за вищевказаною адресою не проживали та не були зареєстровані. Відповідно до довідки № 142 від 27 лютого 2018 року Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Житомирської області, згідно карти-схеми розподілу земельних частко (паїв) реформованого КСП «Сокіл» рахується земельна ділянка, яка належала померлій [PERSON] площею 5,0628 га та за [NUMBER], яка розташована на землях Попільнянської селищної ради на території села Маркова Волиця, вказана інформація підтверджується також картою - схемою розподілу. Статтею 131 Земельного Кодексу України вказано, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно п. «а» ч. 3 статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до частини 3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно частини 1 статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 529 ЦК (1963 рік) чинного на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Зазначені обставини у їх системному зв'язку свідчать, що є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved