Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

[PERSON] 06.052015 року звернулася у суд з даним позовом. У заяві послалася на те, що вона з 08.01.2014 року працювала на посаді прибиральника Брянківської державної нотаріальної контори на 0,5 ставки, про що був укладений трудовий договір на визначений строк та виданий наказ. У період з 01.07.2014 р. по 01.11.2014 р. відповідач затримав виплату заробітної плати, у результаті чого утворилась заборгованість 2216 грн.. 01.11.2014 року позивачка звільнилась з роботи за власним бажанням, однак при звільненні відповідач не провів з нею розрахунку, не видав копії наказу про звільнення, видав неналежно оформлену трудову книжку. На її неодноразові усні звернення з вимогою про виплату заборгованості по заробітній платі отримувала негативну відповідь. Позивачка у судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву у якій позовні вимоги підтримала частково, зокрема, відмовилась від частини позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки заробітку з ГУЮ У Луганській області, просить розглядати справу у її відсутності, а також у подальшому викликати у судові засідання її представника - [PERSON]. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала з підстав вказаних у ньому. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, додатково зазначив, що, що станом на 13.02.2015 року повне найменування юридичної особи відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є Головне територіальне управління юстиції у Луганській області, також просить залучити до участі у справі у якості другого відповідача, як державний орган, який здійснює виплати коштів, передбачених у бюджеті, - Управління Державної казначейської служби України у Луганській області. Листом Міністерства соціальної політики від 19.01.2015 року № 16-26/68 передбачено, що стосовно працівників, які не перемістилися разом з установою на контрольовану територію і у подальшому були звільнені за період, коли вони не виконували свої функціональні обов'язки, підстав для виплати їм заробітної плати немає. Також зазначено, що у ст.. 1 ЗУ «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.205 року № 85-VII, що до 31.12.2015 року громадянам, які тимчасово переселені у інші населені пункти України з територій де проводиться антитерористична операція має бути погашена заборгованість з виплат заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного. Особова справа позивачки залишилася у місті Луганську, без наявності якої немає можливості нарахувати компенсацію за невикористані дні відпустки. З довідки про заробітню плату і інші доходи вбачається що розмір невиплаченої заробітної плати позивачки становить 2091,82 грн, а не 2216грн., так як вказано у позовній заяві. Просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі за безпідставністю та необгрунтованостю. Дослідивши докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив слідуюче. Позивачка [PERSON] 08.01.2014 року прийнята на посаду прибиральника службових приміщень Брянківської державної нотаріальної контори на 0,5 ставки, що підтверджується наказом №44 від 08.01.2014 року про прийняття її на роботу. При звільнені з роботи [PERSON] не були внесені відомості у її трудову книжку та не видано наказ про звільнення що засвідчується трудовою книжкою позивачки [NUMBER] від 11.01.1984 року. Встановлено, що позиваці не виплачена заробітна плата за чотири місяці, а саме за липень, серпень, вересень, листопад 2014 року. Загальна заборгованість по заробітній платі становить 2091,82 грн., що підтверджується даними довідки про заробітню плату й інші доходи № 87 від 27.05.2015 року виданої Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області. Згідно з наказом Головного управління юстиції у Луганській області № 1-В від 30.07.2014 року місце розташування Головного управління юстиції у Луганській обасті змінило своє місце розташування та знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сватове, пл.. Радянська, 25. З витягу з наказу про звільнення № 951 від 04.11.2014 року Головного управління юстиції у Луганській області вбачається, що відповідно до п.8 ст 36 КЗпП, у зв'язку з відсутністю фінансування (надходження) коштів, отриманих за надання платних послуг правового та технічного характеру, [PERSON] звільнено з прибиральника службових приміщень Брянківської державної нотаріальної контори, 04.11.2014 року на підставі трудового договору. А також відповідачці призначено компенсація у зв'язку зі звільненням за невикористані дні щорічної основної відпустки за період роботи з 08.01.2014 року по 01.11.2014 року тривалістю 20 календарних днів. Відповідно зі ст.115 КЗпП України законною є вимога відповідачки щодо стягнення заробітної плати. Згідно ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Частиною 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган забовязаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені у ст.116 КЗпП України, а саме, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відсутність у працедавця коштів на це не звільняє його від обов'язку та відповідальності виплатити зазначені працівнику суми. Враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] у частині стягнення заборгованості по заробітній платі є мотивованим, оскільки у трудовій книжці відповідачки відсувний запис про звільнення її з займаної посади, також вона не була ознайомлена з наказом про її звільнення, відповідачці видано неналежно оформлену трудову книжку. Розглядаючи вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. На підставі ст.237-1 КЗпП позивачка має право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через несвоєчасне отримання заробітної плати вона отримала моральні переживання. Проте, стаття 1167 ЦК України регламентує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. З'ясувавши обставини справи, судом встановлено, що в діях відповідача щодо несвоєчасної виплати позивачці заробітної плати немає вини, так як відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» було змінено місце розташування відповідача Головного управління юстиції у Луганській області - відповідача було переміщено на територію, підконтрольну Україні, та встановлений простій у роботі зумовлений загрозою життю та здоров'ю працівників. Дані обставини суд вважає форс-мажорними, тобто такими, що виникли не з вини відповідача на території проведення антитерористичної операції, а тому суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки є підставними і підлягають до задоволення лише в частині стягнення невиплаченої заробітної плати з 01.07.2014 р. по 01.11.2014р..

Outcome: partial