Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

[PERSON], (далі Позивач, [PERSON]С.) звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], (далі Відповідач, [PERSON]С.) посилаючись на те, що вироком колегії судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді двох року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст.ст. 75,75 КК України [PERSON] звільнено від відбуття призначеного покарання з випробувальним іспитовим строком один рік. В ході досудового слідства [PERSON], визнано потерпілим по справі. У звязку з тим, що внаслідок ДТП останній отримав значних тілесних ушкоджень, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, позивач просив суд відшкодувати шкоду завдану злочином. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Вказав, що у звязку з даним ДТП у нього погіршились стосунки з оточуючими та близькими людьми. Представник відповідача [PERSON], позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач не надав достатніх доказів для задоволення вимог щодо відшкодування шкоди завданої злочином та моральної шкоди. [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію свого представника. Вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх сукупності суд, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи та визнається сторонами, вироком колегії судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області від 31 березня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді двох року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортним засобом. На підставі ст.ст. 75,75 КК України [PERSON] звільнено від відбуття призначеного покарання з випробувальним іспитовим строком один рік. Відповідно до вироку суду [PERSON] визнано винним у тому, що він 12 серпня 2012 року, близько 1 години, в темну пору доби, керуючи моторолером марки «FАDА», державний реєстраційний номер [NUMBER], без увімкнутого світла фар, рухаючись по неосвітленій автодорозі по вулиці Гагаріна, в с. Колонщина Макарівського району Київської області, здійснив наїзд на [PERSON], який рухався в попутному напрямку. Причиною дорожньо - транспортної пригоди стало порушення пунктів 2.36, 12.1, 12.3, 19.1 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо транспортної пригоди [PERSON], отримав значних тілесних ушкоджень, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Згідно ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підтвердження наявності матеріальної шкоди позивач надав, відповідні квитанції про сплату придбання ліків, які пов'язані з проведенням стаціонарного і амбулаторного лікування. До складу витрат на лікування позивач додав також, витрати на придбання паливо - мастильних матеріалів. Проте при перевірці судом даних квитанцій, було встановлено, що деякі з них не можна віднести до витрат які відносяться до матеріальної шкоди завданої саме цим злочином, адже позивач не довів суду, що дане пальне було придбане ним для поїздок у медичні установи. Крім того, не зазначено марки автомобіля, його пробігу в кілометрах, що не дає можливості визначити кількість використаного пального та розрахувати розмір компенсації з урахуванням витрат на паливо мастильні матеріали. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Що стосується вимог позивача, щодо відшкодування моральної шкоди, на переконання суду розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Проте, позивачем не доведено усіх обставин на які він посилався у своєму позові як на підставу стягнення моральної шкоди. Адже, позивач зазначає, що в звязку з даною дорожньо транспортною пригодою у нього погіршились стосунки з оточуючими та близькими людьми. Проте не вказав суду з ким саме погіршились стосунки. Не зміг позивач обґрунтувати у чому проявляється його психологічна травма. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені частково, адже позивач є потерпілим у дорожньо транспортній пригоді, поніс витрати на лікування, а відтак має право на компенсацію моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: partial