Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) 10 червня 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - Відповідач) про відшкодування страхового відшкодування. Позовні вимоги, обґрунтовує тим, що 28 грудня 2007 року між нею та Відповідачем було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №32-31/28/964 (далі - Договір) на строк з 29 грудня 2007 року по 28 грудня 2008 рік. Вказує, що 24 грудня 2008 року невстановлені особи протиправно заволоділи належним їй транспортним засобом, який знаходився на автомобільній стоянці з іншими транспортними засобами у дворі будинку № 32-А по вул. Філатова у м. Херсоні. Зауважує, що одразу після виявлення зникнення автомобіля, вона звернулася із заявою про вчинення злочину, а також повідомила про страховий випадок Відповідача і, що автомобіль було знайдено 28 грудня 2008 року на виїзді з м. Херсона у пошкодженому та розукомплектованому стані. Зазначила, що лише 24 січня 2011 року Відповідачем було розглянуто її заяву про страхове відшкодування та відмовлено у здійсненні страхової виплати з підстав, що вона не вжила усіх необхідних заходів для реалізації страховиком права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитків. Вказує, що однією із підстав відмови у виплаті страхового відшкодування Відповідач обґрунтував відсутність на автомобілі під час його викрадення сигналізації та іммобілайзера, про які вона зазначала у заяві при укладенні Договору. Вважає відмову Відповідача протиправною та безпідставною, оскільки під час укладення Договору, її автомобіль оглядався та фотографувався фахівцями Відповідача, яким на момент його огляду також було відомо про відсутність в автомобілі сигналізації та іммобілайзера і, що в заяві від 28 грудня 2007 року нею не вказувалося про обладнання її автомобіля сигналізацією та іммобілайзером. Оскільки відмова у виплаті страхового відшкодування, на її думку, є безпідставною, просить суд ухвалити судове рішення, яким стягнути із Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на її користь, згідно з укладеним Договором, суму страхового відшкодування у розмірі 30 170 грн. У судовому засіданні представник Позивача позов підтримала, позовні вимоги просила суд задовольнити у повному обсязі. Представник Відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи тим, що позов є необґрунтованим, аргументуючи свою правову позицію тим, що правовідносини між Позивачем та Відповідачем регулюються Законом України «Про страхування», Договором добровільного страхування наземного транспорту № 32-31/28/964 від 28 грудня 2007 року. Зауважила, що відповідно до заяви Позивача, автомобіль CHERY AMULET, р/н [NUMBER] прийнято на страхування за умови, що транспортний засіб в оренду не передається. Проте, згідно письмових пояснень [PERSON] від 24 грудня 2008 року, автомобіль марки CHERY AMULET, р/н [NUMBER], знаходився в оренді у громадянина [PERSON] до 18 липня 2008 року і, що у подальшому автомобіль був вилучений, у зв'язку із несплатою орендних платежів. Таким чином, вважає, що Позивачем було порушено пункт 4.2.2 б) Договору, відповідно до якого страхувальник зобов'язаний інформувати страховика про будь-які зміни страхового ризику, у тому числі, про передачу транспортного засобу в оренду, протягом 24 годин як тільки стало відомо, з наступним письмовим повідомленням протягом семи днів. Зауважила, що відповідно до пункту 9.1.10 Договору передбачено, що неповідомлення страховика про суттєві зміни, що сталися з об'єктом страхування, є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування. Зазначила також, що у заяві на страхування від 28 грудня 2007 року, зазначено, що автомобіль марки CHERY AMULET, р/н [NUMBER], обладнаний сигналізацією та іммобілайзером і, що згідно пункту 4.2.5 Договору, страхувальник зобов'язаний забезпечити зберігання транспортного засобу у будь-якому місці та в будь-який час із замкнутими дверима та задіяними всіма засобами охоронної сигналізації та захисту, що зазначені в заяві на страхування. Разом з тим, зауважила, що сигналізація на застрахований транспортний засіб не встановлювалась, що підтверджується поясненнями [PERSON] від 24 грудня 2008 року та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 29 грудня 2008 року, згідно якої напередодні викрадення, автомобіль було закрито лише на ключ. Таким чином, вважає, що повідомлена Позивачем при укладенні Договору інформація щодо наявності сигналізації в автомобілі є поданням свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування. Крім того зазначала, що 29 грудня 2008 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, з якої вбачається, що 24 грудня 2008 року Позивач звернулася до органів Міністерства внутрішніх справ із заявою про викрадення, вище зазначеного автомобіля, однак 30 грудня 2008 року вона надала заяву, в якій просила перевірку за фактом зникнення автомобіля припинити, оскільки транспортний засіб їй повернули та жодних претензій ні до кого вона не має. Відповідно до пункту 5.1.9 Договору передбачено, що у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, страхувальник зобов'язаний вжити усіх необхідних заходів для реалізації страховиком права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитку. Таким чином вважає, що відмовившись від права вимоги до винних осіб, Позивач не вжила заходів для реалізації у подальшому страховиком права вимоги до осіб, винних у заподіянні збитку. Зауважила, що відповідно до пункту 9.1.13 Договору, відмова страхувальника від свого права вимоги до особи, відповідальної за скоєний збиток, чи неможливість здійснення страховиком цього права з вини страхувальника є підставою для відмови страховиком у виплаті страхового відшкодування. Заслухавши пояснення представника Позивача, представника Відповідача, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі, з таких підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року між Позивачем та Відповідачем, було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 32-31/28/964 (далі - Договір) з терміном дії з 29 грудня 2007 по 28 грудня 2008 роки (а.с. 8-11). Відповідно до підпункту 4.2.5 пункту 4.2., підпунктів 9.2.3., 9.2.10 пункту 9.1. Договору, страхувальник зобов'язаний забезпечити зберігання ТЗ у будь-якому місці та в будь-який час із замкнутими дверима та задіяними всіма засобами охоронної сигналізації та захисту, що зазначені в заяві на страхування; підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування або зменшення його розміру є надання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; неповідомлення страховика про суттєві зміни, що сталися з об'єктом страхування (зміна кузова, реєстраційного номеру, використання ТЗ як таксі, збільшення кількості допущених до управління водіїв). Судом встановлено, що згідно Договору, об'єктом страхування був автомобіль марки CHERY AMULET, р/н [NUMBER]. Згідно заяви Позивача на комплексне добровільне транспортне страхування від 28 грудня 2007 року, автомобіль обладнано сигналізацією та іммобілайзером (а.с. 62). Крім того, згідно заяви Позивача, застрахований автомобіль не передавався ні в оренду, ні у лізинг, ні за дорученням, разом з тим, у заяві вказано було, що крім неї, в якості водіїв, було вказано [PERSON] та [PERSON]. Крім того, у заяві зазначено, що Позивач погодилася, що у випадку надання невірних, неповних або неправдивих відомостей про об'єкт страхування страховик має право зменшити суму страхового відшкодування або відмовити у виплаті (а.с.62). Із матеріалів справи вбачається, що згідно письмових пояснень [PERSON], автомобіль CHERY AMULET, р/н [NUMBER], знаходився в оренді у громадянина [PERSON], а в подальшому був вилучений у зв'язку з несплатою орендних платежів (а.с. 63). Крім того, сигналізація на застрахований транспортний засіб не встановлювалась, що підтверджується поясненнями [PERSON] від 24 грудня 2008 року та постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 29 грудня 2008 року, згідно якої напередодні викрадення автомобіль було закрито лише на ключ (а.с.62-66). Вказані обставини підтвердила у судовому засіданні представник Позивача, зауваживши, що форма заяви була надана Позивачеві Відповідачем і, що власноручно Позивач не вказувала у заяві про обладнання автомобіля сигналізацією та іммобілайзером, тому вважає, що Позивач надала достовірну інформацію про об'єкт страхування. За замістом статті 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про страхування», для укладення договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 21 Закону України «Про страхування», страхувальник зобов'язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 26 Закону України «Про страхування», що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. За змістом статті 991 Цивільного кодексу України, Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Судом встановлено, що 24 грудня 2008 року застрахований автомобіль було викрадено. Судом також встановлено, що Позивач повідомила Відповідача про страховий випадок своєчасно. Разом з тим, у подальшому у виплаті страхового відшкодування Позивачеві було відмовлено з підстав, передбачених умовами укладеного між сторонами правочину. Згідно з частинами 1-3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частин 1-3 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, оскільки при укладенні Договору Позивач надала Відповідачу невірну інформацію про об'єкт страхування в частині щодо відсутності сигналізації та іммобілайзера, крім того, не повідомила про передачу автомобіля в оренду та використання застрахованого автомобіля, як таксі, в силу умов укладеного між сторонами Договору та діючого законодавства, яким регулюються вказані цивільно-правові відносини, суд знаходить відмову Відповідача у відшкодуванні Позивачеві страхового відшкодування правомірною, а позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають у повному обсязі. З урахуванням викладеного, на підставі статей 23, 979, 988, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, статей 18, 21, 26 Закону України «Про страхування»,»,

Outcome: dismissed