Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивач [PERSON], в інтересах якого діє адвокат [PERSON], посилається на те, що 12 вересня 2009 року виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 67. Вказує, що від зазначеного шлюбу народилася дитина - донька [PERSON], [INFO], яка на даний момент проживає з відповідачем. Пояснює, що сімейне життя між подружжям не склалося у звязку з різними поглядами на сімейні цінності, що призводить до постійних чвар, внаслідок яких страждає їх неповнолітня дитина, так як поганий моральний клімат в сімї негативно впливає на її психологічний стан. Відповідач не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, терпіння та взаємодопомоги та дбати про належний сімейний побут. Протягом останніх десяти місяців подружжя проживає окремо, не підтримує сімейних відносин та не веде спільного господарства. На думку позивача сенсу підтримувати сімейні відносини немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Зазначає, що за наведених обставин шлюб між сторонами носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Також вказує,\~що майнових\~спорів між\~подружжям немає. Спору\~щодо визначення\~місця проживання\~та утримання\~дитини не\~має. Шлюб сторони розривають вперше. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, однак [PERSON] подав через канцелярію суду 23.10.2018 року заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявилася, однак, 23.10.2018 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, в заяві зазначила, що позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує. Окрім того відповідач [PERSON] подала через канцелярію суду 23.10.2018 року письмову заяву про визнання позову, в якій просить суд прийняти до розгляду заяву про визнання позову про розірвання шлюбу відповідачем [PERSON] та ухвалити у підготовчому засіданні рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2009 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], (після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON]) було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 67, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 059302, виданим 12.09.2009 року Оноківською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФМ № 350322, виданого 18.05.2016 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, де його батьками значаться сторони у справі [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обовязків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони тривалий час сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та не бажає з ним проживати. Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо поділу спільного майна сторін не заявлено. Відповідно до ч. 1\~ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 352,40 грн. судового збору.

Outcome: approved