Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] в інтересах позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом територіальної громади с. Межиріч Канівського району Черкаської області в особі Межиріцької сільської ради Канівського району Черкаської області, [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Жовтневій, 50, в с. Лука Канівського району Черкаської області. Позовні вимоги мотивує тим, що 23.01.1991 між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON], в Межиріцькій сільській раді укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по вул. Жовтневій, 50, в с. Лука Канівського району Черкаської області. Відповідно до умов даного договору [PERSON] продала, а [PERSON] подарувала [PERSON], належні їм по 1/2 частині даного будинку з надвірними спорудами. В зазначеному договорі, посвідченого Межиріцькою сільською радою, 23.01.1991 допущено технічну помилку в прізвищі покупця, замість «Сафоник» надруковано «Сафонік», що має суттєве значення, то при зверненні 14 серпня 2017 року до державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо проведення державної реєстрації права власності на придбаний житловий будинку з надвірними спорудами, що розташований по вул. Жовтневій, 50 в с.Лука Канівського району Черкаської області, реєстратором на підставі п 3 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зроблено висновок про неналежність правовстановлюючого документа, відмовлено в реєстрації договору купівлі-продажу та рекомендовано звернутися з відповідним позовом до суду про визнання права власності за набувальною давністю. Протягом 16 років [PERSON] на законних підставах користується і володіє зазначеним будинком з надвірними спорудами по вул. Жовтневій, 50, в с. Лука Канівського району Черкаської області та зареєстрована в даному будинку, однак не може оформити право власності на нерухоме майно. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без її участі, за участю представника [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, до суду надійшла заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача, територіальної громади с. Межиріч Канівського району в особі Межиріцької сільської ради, в судове засідання не зявився , до суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги позивача визнають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що 23.01.1991 між позивачем [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] в Межиріцькій сільській раді укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований по вул. Жовтневій, 50 в с. Лука Канівського району черкаської області, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] подарувала [PERSON], належні їм по 1/2 частині даного будинку з надвірними спорудами. Даний Договір купівлі-продажу був посвідчений заступником голови виконкому Межиріцької сільської ради [PERSON] та зареєстрований у Книзі для запису нотаріальних дій за № 9 ( а.с. 6). 14.08.2017 позивач [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо проведення державної реєстрації права власності на придбаний житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Жовтневій, 50 в с. Лука Канівського району, реєстратором на підставі п 3 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зроблено висновок про неналежність правовстановлюючого документа, відмовлено в реєстрації договору купівлі-продажу та рекомендовано звернутися з відповідним позовом до суду про визнання права власності за набувальною давністю ( а.с. 11). В рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, державний реєстратор посилається на те, що у ході розгляду заяви встановлено, що для державної реєстрації права власності на житловий будинок, заявником [PERSON] подано правовстановлюючий документ, який містить ознаки двох різних договорів, а саме, договору купівлі-продажу та договору дарування. Законодавство розподіляє зміст та умови, передбачені для певного виду договорів. Цивільним кодексом України не передбачено поєднання зазначених договорів в одному правочині. Оскільки, за змістом Договір купівлі - продажу від 23.01.1991 року зареєстрований у книзі для запису нотаріальних дій за № 9 виданий виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради Канівського району Черкаської області містить ознаки різних угод, це дає підстави вважати, що при його вчиненні недодержано вимог законодавства. Крім того, за Договором купівлі-продажу від 23.01.1991 року № 9, правонабувачем зазначено громадянку [PERSON], прізвище якої відмінне від прізвища заявника. А саме.згідно паспортних даних, заявником є [PERSON] ( а.с.11). Згідно технічного паспорту на житловий будинок по вул. Жовтнева, 50 в с. Лука складеного станом на 17.03.2017 ( а.с. 7) вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON]. Згідно довідки № 1312 від 24.07.2017 виданої виконавчим комітетом Межиріцької сільської ради с. Межиріч Канівського району, вбачається, що житловий будинок № 50 по вул. Жовтнева в с. Лука Канівського району належить [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу від 23.01.1991, в даному будинку вона зареєстрована. Згідно виписки по господарської книги Межиріцької сільської ради № 6 на 2016-2020 роки, ОПГО № 664-1, вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована у власному домоволодінні, що знаходиться за адресою: с. Лука вул. Жовтнева, 50 Канівського району, який з 23.01.1991 належить їй [PERSON]. ( а.с. 10). В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] померла 27.08.2007 ( а.с.24), після її смерті спадщину за законом прийняв відповідач по справі [PERSON] ( а.с. 30), [PERSON], померла 05.02.2015 ( а.с. 25), після її смерті спадщину за заповітом прийняла відповідач [PERSON] ( а.с. 30). Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова) відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третястатті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідно до п.13 Постанови відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Судом встановлено, що факти, викладені представником позивача у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Отже, враховуючи, що позивач [PERSON] добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує добросовісно, відкрито, безперервно володіти будинком за адресою вул. Жовтнева, 50 в с .Лука Канівського району Черкаської області, який належав [PERSON], померлій 27.08.2007, та [PERSON], яка померлій 05.02.2015, в рівних частках по 1/2 частині, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю. Крім того відповідачі визнають позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок за адресою вул. Жовтнева, 50, в с. Лука Канівського району Черкаської області. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved