Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Жмеринського району, Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування, який мотивовано наступним. 10 лютого 2007 року померла двоюрідна тітка його дружини [PERSON] [PERSON] З липня 2006 року і по час смерті [PERSON] проживала без реєстрації в будинку своєї двоюрідної племінниці [PERSON], яка здійснювала за тіткою догляд. Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 24 липня 2017 року було встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також встановлено факт постійного проживання спадкодавця разом зі спадкоємцем на час відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,1306 га на території [PERSON] сільської ради, належної померлій [PERSON] на підставі державного акту на право власності на землю серія ЯБ №668473. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла [PERSON], але 3 жовтня 2016 року померла, не оформивши своїх спадкових прав. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці [PERSON], яка 24 січня 2007 року померла. Дітей у [PERSON] не було. Інші спадкоємці 1-4 черг за законом після смерті [PERSON] та за заповітом відсутні. Після смерті дружини [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач прийняв, подавши письмову заяву до Жмеринської райдержнотконтори. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] їх діти [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняли. У зв'язку із втратою державного акту на право власності на землю ним було розміщено відповідне оголошення в газеті «Наша газета» від 14 червня 2017 року. При зверненні до Жмеринської райдержнотконтори за видачею свідоцтва про право на спадщину після смерті дружини йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. А тому він вимушений звернутися із даним позовом до суду та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку №246 площею 2,1306 га на території [PERSON] сільської ради після смерті [PERSON], яка померла 3 жовтня 2016 року. 13 лютого 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.23). Ухвалою суду від 21 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (а.с. 49). Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву в якій вказав, що позов підтримує за викладених в позовній заяві обставин, просив розгляд справи провести у його відсутність. Просив також не покладати понесені ним судові витрати на відповідачів. Представники відповідачів [PERSON] сільської ради Жмеринського району та Жмеринської районної державної адміністрації в судове засідання не зявились, подали заяви, в яких позов визнають в повному обсязі та просять справу розглядати у їх відсутність. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 6) [PERSON] та [PERSON] 27 січня 1980 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу прізвища чоловіка та дружини [PERSON]. Відповідно до копій свідоцтв про смерть [PERSON] померла 10 лютого 2007 року (а.с. 7), [PERSON] померла 24 січня 2007 року (а.с. 8), [PERSON] померла 3 жовтня 2016 року (а.с. 9). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 24 липня 2017 року (а.с. 10-11) встановлено, що [PERSON], [INFO], яка померла 3 жовтня 2016 року в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області, являється двоюрідною племінницею [PERSON], яка померла 10 лютого 2007 року в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області; встановлено, що [PERSON], [INFO], яка померла 3 жовтня 2016 року в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області, постійно проживала на час відкриття спадщини в с. Дубова Жмеринського району Вінницької області, по вул. Київській, 10 разом із своєю двоюрідною тіткою [PERSON], яка померла 10 лютого 2007 року. Рішення суду набуло законної сили 8 серпня 2017 року. Відповідно до копій довідок виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №151 від 12 травня 2017 року (а.с. 12) та №165 від 22 травня 2017 року (а.с. 13) [PERSON], яка померла 3 жовтня 2016 року, постійно проживала та була зареєстрована в [INFO], разом із нею на час відкриття спадщини проживав та був зареєстрований чоловік [PERSON]; [PERSON], яка померла 10 лютого 2007 року, постійно до дня своєї смерті була зареєстрована в [INFO], на час смерті [PERSON] разом із нею ніхто не був зареєстрований; з липня 2006 року по час смерті - 10 лютого 2007 року [PERSON] проживала без реєстрації в будинку своєї двоюрідної племінниці [PERSON] в с. Дубова Жмеринського району по вул. Київська, 10, яка здійснювала догляд за тіткою. Відповідно до копії заповіту від 18 лютого 203 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії заповіту від 23 грудня 2006 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 15). З копії газети «Наша газета» від 14 червня 2017 року вбачається, що державний акт на право власності на землю серії ЯБ №668473 на імя [PERSON] втрачено. (а.с. 16). Відповідно до інформації відділу у Жмеринському районі головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №0-2-0.22-70/106-18 від 19 січня 2018 року (а.с. 17) на імя [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №668473, площею 2,1306 га, номер земельної ділянки 246, нормативною грошовою оцінкою станом на 1 січня 2018 року 62554,42 грн на території [PERSON] сільської ради. Відповідно до копії Розпорядження Жмеринської районної державної адміністрації №286 від 19 липня 2005 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та протоколу розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) і видачу державних актів на право власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв) на території [PERSON] сільської ради» та Додатку №1 (а.с. 18, 19-20) за [PERSON] рахується земельна ділянка №246 площею 2,1306 га. Згідно з копією постанови державного нотаріуса №2201/02-31 від 26 грудня 2017 року (а.с. 21), позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину - земельну ділянку належну померлій 10 лютого 2007 року [PERSON], спадщину після якої прийняла [PERSON]І, але не оформивши спадкових прав 3 жовтня 2016 року померла, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до копії спадкової справи №61/2017 до майна померлої 3 жовтня 2017 року [PERSON] (а.с. 30-36) позивач у визначений статтею 1270 ЦК України строк подав до Жмеринської райдержнотконтори заяву про прийняття спадщини після смерті дружини [PERSON], померлої 3 жовтня 2016 року. Спадкоємець [PERSON] у визначений статтею 1270 ЦК України строк подав до Жмеринської райдержнотконтори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті 3 жовтня 2016 року матері [PERSON] Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А тому в суду немає підстав для їх відхилення. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до статті 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до частин першої, другої, третьої та п'ятої статті 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Згідно з частиною другою статті 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належить зокрема рілля. Згідно з частиною третьою статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення, зокрема особистого селянського господарства, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він доведений матеріалами справи, визнаний відповідачами, це визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved