Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

[PERSON] (далі позивач), діючи через свого представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до Будо-Воробївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області та Новгород-Сіверська районна державна адміністрація Чернігівської області, про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, виданого на імя його матері [PERSON], яка померла 01 січня 1998 року, скасування його державної реєстрації та визнання права на земельну частку (пай), що належала його матері за життя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є єдиним спадкоємцем своєї матері [PERSON] За життя матір набула право на земельну частку пай розміром 8,07 умовних кадастрових гектарів, що посвідчувалося відповідним сертифікатом. Після смерті матері на імя останньої було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №027285 від 25 вересня 2003 року. Оскільки державний акт виданий у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON], це призвело до порушення його прав на спадкування майна, яке входить до спадкової маси [PERSON], а саме права на земельну частку (пай). Відповідно позивач просить визнати зазначений вище державний акт недійсним, скасувати його державну реєстрацію та визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), що належала його матері. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не зявився при цьому подав заяву в якій міститься клопотання про розгляд справи без його участі та вказано про визнання позову повністю. Представник третьої особи Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області заявив, що не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області у судове засідання не зявилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі в якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, 01 січня 1998 року в с. Буда-Воробївська Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №022719 від 03 січня 1998 року (а.с. 9). Позивач є сином [PERSON] (а.с.9) та її єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса [PERSON] від 25 липня 2017 року (а.с. 31). Отже, в силу положень статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до позивача. За життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0155083, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області (а.с. 15). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 8,07 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСП «Промінь», розташованих на території Буда-Воробївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Отже, до складу спадщини, яку позивач отримав після своєї матері, увійшло право на земельну частку (пай), набуде останньою за життя. Вже після смерті [PERSON] на її імя, на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №130 від 29 квітня 2002 року, було видано держаний акт на право приватної власності на землю, розташовану на території Буда-Воробївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 7,10 га серії ІІ-ЧН №027285 від 25 вересня 2003 року, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9 (а.с. 8). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на імя [PERSON], після смерті останньої, державного акту про право приватної власності на землю та його державна реєстрація були здійснені в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на імя [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у звязку з видачею на імя [PERSON] після її смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останньої на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини [PERSON], став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на імя [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивач набув у порядку спадкування за законом після своєї матері право на земельну частку (пай) розміром 8,07 умовних кадастрових гектарів, однак у звязку з недійсністю документу, який посвідчував дане право він не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем відповідного право. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved