overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

[PERSON] 27 березня 2017 року пред'явила позов до [PERSON]. про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконкомом Курахівської міської ради 11 січня 2013 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що від шлюбу має двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З грудня 2016 року шлюбні відносини між ними припинені спільне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, проживають вони окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї неможливе, суперечить їхнім інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних доказів. З'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та про народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 11 січня 2013 року (а.с.3), від якого мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З грудня 2016 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов до висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] 27 березня 2019 року звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2016 року, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між сторонами протягом тривалого часу склались неприязні стосунки. Сімейні стосунки припинені восени 2018 року та більше не поновлювались, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] в останнє судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Прийнявши до уваги позицію відповідача, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та наявності у сторін неповнолітніх дітей. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами був зареєстрований 16 листопада 2016 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області актовим записом № 109, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочок [PERSON] , [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких додані до матеріалів справи. Подружні стосунки між сторонами припинені восени 2018 року, спільне господарство не ведеться, що підтверджується доводами, викладеними позивачкою у позовній заяві. Проти вказаної обставини відповідач жодних заперечень не подав. Шлюб сторін фактично розпався, сім`я існує формально, збереження її неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, що підтверджується поясненнями позивачки, викладеними у позовній заяві, проти чого відповідач жодних заперечень не подав. Суд знаходить, що згідно вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального Кодексу України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений при подачі позовної заяви судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

[PERSON] 27 вересня 2013 року звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO] недієздатною. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що [PERSON] є її матір'ю та страждає на старче слабоумство. З-за свого стану вона не може самостійно пересуватися по будинку та обслуговувати себе. Вона не впізнає себе, її та постійно мешкаючих з нею людей. Також вона не може правильно орієнтуватися в простих життєвих та побутових умовах. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила задовольнити заяву та справу розглядати за її відсутності. Представник заінтересованої особи - відділу органу опіки та піклування опікунської ради Адміністрації Московського районну м. Харкова в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №161 від 18.02.2014 року підтверджується, що [PERSON] на даний час виявляє ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді судинної деменції, не уточненою. За своїм психічним станом [PERSON] на даний час не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. Такими чином, оскільки [PERSON] внаслідок стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, є підстави для прийняття рішення про визнання її недієздатною. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

[PERSON] 27 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 12 квітня 2009 року помер його дід [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,51 га, яка знаходиться на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заповітом 15 березня 2004 року дід все своє заповів позивачу. Позивач зазначає, що він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини на себе, однак йому було відмовлено, оскільки ним пропущений строк звернення за спадщиною, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач вказує, що строк звернення за спадщиною ним був пропущений с поважної причини. Так, йому не було відомо про існування державного акта на земельну ділянку, а стало відомо про його існування лише 12 вересня 2016 року під час звільнення будинку дідуся від старих речей, де він і знайшов зазначений державний акт, у зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.14), відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.14), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач [PERSON], [INFO], уродженець та мешканець [ADDRESS] (а.с.4). Судом досліджені наступні матеріали справи: копія свідоцтва про народження позивача(а.с.5), копія свідоцтва про шлюб позивача(а.с.6), копія заповіту спадкодавця(а.с.7), копія свідоцтва про смерть [PERSON]В.(а.с.8), копія державного акта про право власності на земельну ділянку(а.с.9), лист нотаріуса від 13 вересня 2016 року на звернення позивача(а.с.10). Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, так як причини пропуску вказані позивачем визнаються пважними,що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

[PERSON] 27 вересня 2017 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи позов припиненням відносин з відповідачкою на грунті постійних непорозумінь та суперечок, внаслідок яких їхня сімя розпалася і відновити її неможливо. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи чи заперечень не надіслала. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 1999 року між сторонами виконкомом Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БП № 123230, актовий запис № 12 (а.с.3). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинені. 12 грудня 2017 року ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області сторонам було надано строк до 12 березня 2018 року для примирення тривалістю три місяці, але до цього часу сторони не примирилися, про що свідчить заява позивача від 03.04.2018 року. Позивач вважає, що примирення між ними виключене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, і це суперечить його інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] 27 вересня 2018 року звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] у розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач позов визнав, про що також надав відповідну заяву. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє повністю. У відповідності до частини 2 статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з цим суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

[PERSON] 27 вересня 2019 року звернувся до суду із позовом в інтересах [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що остання є власником будинку [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстрована її донька [PERSON] , але не проживає в ньому з 2002 року, мешкає у Російській Федерації, точна адреса невідома. У добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому просить визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, в позовній заяві просять розглянути справу за їхньою відсутністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнає. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору дарування від 10 жовтня 1985 року (а.с. 9-10), Витягів з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с. 11-12) [PERSON] є власником будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 10 вересня 2019 (а.с. 13), акту про встановлення фактичного місця проживання (а.с. 14) копії паспорту відповідача (а.с. 29-30) [PERSON] зареєстрована у якості члена сім`ї в будинку позивача за вищевказаною адресою, але фактично не проживає в ньому з 2002 року, є громадянкою Російської Федерації. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у будинку позивача більше одного року, є громадянкою Російської Федерації та має інше місце реєстрації в м. Тверь РФ, але у добровільному порядку з реєстрації у будинку позивача не знялася, у заяві на ім`я суду позовні вимоги визнає, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] 27 вересня 2019 року звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач позов визнав, про що надав відповідну заяву. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє повністю. У відповідності до частини 2 статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з цим суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

[PERSON] 27 вересня 2019 року звернулась до суду із заявою про надання права на шлюб з [PERSON] . Необхідність у цьому пояснювала своїм бажанням бути у шлюбі з [PERSON] . Крім цього вона є вагітною і готуються стати матір`ю спільної з [PERSON] дитини. Заявниця в ході розгляду справи заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав, вважав, що надання права на шлюб буде відповідати їх інтересам. Заінтересована особа\~- мати заявниці [PERSON] , у судовому засіданні заяву доньки підтримала, щодо надання права на шлюб з [PERSON] не заперечувала. Представник Органу опіки\~та піклування\~Подільської районної\~державної адміністрації\~Одеської області за довіреністю Бочарова І. О. у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з такого. Відповідно до ч.3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються зокрема, справи про надання права на шлюб. Згідно\~ст.22 СК України\~право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Шлюбний вік для жінки і чоловіка встановлено у 18 років. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] . Тобто, на даний час їй виповнилось повних 16 років. Згідно довідки №14 КНП «Центральна районна лікарня Подільського району Куяльницької сільської ради», [PERSON] перебуває на 22-23 тижні вагітності. [PERSON] підтвердив, що бажає зареєструвати шлюб з заявницею, створити сім`ю та виховувати їх дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Таким чином, судом не встановлено будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявника. На підставі вищевикладеного, встановивши, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам, враховуючи той факт, що вона має намір укласти шлюб для створення повноцінної сім`ї, готується стати матір`ю, мати заявниці не заперечує проти укладення шлюбу, суд вважає, що надання права на шлюб відповідає правам та законним інтересам заявника. Надання судовим порядком права на шлюб [PERSON] з [PERSON] буде відповідати не тільки їх інтересам, а й інтересам їх спільної дитини. При таких обставинах, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] 27 вересня 2019 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . В цьому будинку зареєстрований її син [PERSON] , але не проживає в ньому з 2014 року. У добровільному порядку відповідач з реєстраційного обліку не знімається, тому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, в заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, заявлені вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в заяві на ім`я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 25 березня 1993 року (а.с. 8-9), листа ПК «Кремінське РБТІ» (а.с. 12) [PERSON] є власником будинку з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 20 вересня 2019 (а.с. 10), копії паспорту відповідача (а.с. 5) акту обстеження житлового приміщення від 20 серпня 2019 (а.с. 11) [PERSON] зареєстрований у якості члена сім`ї в будинку позивача за вищевказаною адресою, але фактично не проживає в ньому з 2014 року. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у будинку позивача більше одного року, але у добровільному порядку з реєстрації не знявся, у заяві на ім`я суду позовні вимоги визнає, тому суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved