Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківський коксовий завод» (далі - ПрАТ «Харківський коксовий завод», відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди. Після уточнення позовних вимог просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за весь період затримки розрахунку, починаючи з дня його звільнення по день ухвалення судового рішення. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що перебував у трудових відносинах із ПрАТ «Харківський коксовий завод» з 14.09.2011 по 30.10.2018, займаючи посаду бригадира коксового цеху. Під час знаходження у трудових відносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована за період з вересня 2018 року по жовтень 2018 року, але не виплачена заробітна плата. Відповідач на його неодноразові звернення довідку про роботу та розмір заборгованості з виплати заробітної плати йому не надав. Згідно із його розрахунку відповідач має заборгованість по виплаті середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, починаючи з дня його звільнення по день ухвалення судового рішення, яка підлягає стягненню із відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду (а.с. 50). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи 20.11.2019, 09.12.2019, 15.01.2020 повідомлявся належним чином. Про причини неявки представника відповідача суду не повідомлено. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про можливість розгляду заочного розгляду справи. Судом встановлено, що з 14.09.2011 по 30.10.2018 [PERSON] працював в ПрАТ «Харківський коксовий завод» на посаді бригадира на ділянках основного виробництва (коксосортування), що підтверджується копією трудової книжки позивача. Звільнений за згодою сторін (а.с. 7-9). З розрахункового листка за жовтень 2018 року видно, що [PERSON] всього нараховано 27 777,26 грн (а.с. 10). Згідно із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 28.12.2019 [PERSON] отримав за 1 квартал 2018 року - 26 571, 97 грн, за 2 квартал 2018 року - 30 999,08 грн, за 3 квартал 2018 року - 28 730 грн, за 4 квартал 2018 року 20 933,79 грн (а.с. 49). Відповідно до вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. На момент розгляду справи відповідачем не надано доказів, які б свідчили про повний розрахунок із позивачем на час звільнення. Таким чином, відповідач в порушення ст.116 КЗпП України не виплатив позивачеві усіх сум, належних працівникові при звільненні, за що несе відповідальність, передбачену ч.1 ст.117 КЗпП України. Враховуючи відомості про доходи [PERSON] за 3 квартал 2018 року, який він повністю відпрацював на ПрАТ «Харківський коксовий завод», та кількість відпрацьованих робочих днів, середня зарплата позивача за день становила 448,91 грн. Отже, враховуючи, що з дня звільнення 30.10.2018 по день винесення судового рішення 15.01.2020 минуло 302 робочих дні, то сума заборгованості по виплаті середнього заробітку за весь час затримки становить 448,91 грн Х 302 робочих днів = 135 570,82 грн. На підставі ст. 47, 116, 117 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427 «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати»,

Outcome: approved