Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення, посилаючись на те, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS]. У зазначеному будинку без реєстрації проживає відповідач [PERSON], який систематично порушує правила співжиття, постійно вчиняє сварки, проявляє до них неповагу. На вимоги добровільно звільнити житлову площу він не реагує. Окрім цього, відповідач своїми діями робить неможливим проживання з ним в одному домоволодінні, заходи запобігання і громадського впливу виявляються безрезультатними. У зв'язку з наведеним позивачі просять суд усунути їм перешкоди в користуванні належного їм житлового будинку [ADDRESS] шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивачі та представник позивачів уточнили вимоги просили суд виселити відповідача з житлового будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки самі позивачі провокують сварки. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2000 року, свідоцтва про право власності від 15.12.2000 року [PERSON] та [PERSON] є співласниками житлового будинку [ADDRESS]. В будинку також проживає [PERSON] донька [PERSON] та онука [PERSON]. Разом з [PERSON] у будинку проживає також та її співмешканець - відповідач [PERSON]. Згідно наданої характеристики [PERSON] мешкає за адресою [ADDRESS], зарекомендував себе негативно, неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності. Судом також встановлено, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово зверталися до правоохоронних органів з приводу спричинення їм тілесних ушкоджень та психологічного насильства з боку відповідача. Постановами Бериславського районного суду Херсонської області від 09.11.2012 року, від 27.12.2012 року, від 11.01.2013 року, від 03.04.2013 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї. Неодноразово протягом 2012-2013 років він притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення хуліганських дій. Працівники міліції проводили з ним профілактичну роботу щодо недопущення скоєння протиправних дій. [PERSON] в судовому засіданні як свідок пояснила, що відповідач проживає в даному будинку з 2012 року. Він бив її та матір, з цього приводу вони зверталися до міліції. Крім того, він неодноразово погрожував фізичною розправою. І в теперішній час позивач [PERSON] проживає за іншою адресою, оскільки поведінка відповідача перешкоджають жити у належному їй будинку. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] своїми діями робить неможливим проживання з ним в одному домоволодінні, заходи запобігання і громадського впливу виявляються безрезультатними. На вимоги позивачів добровільно звільнити зайняту житлову площу [PERSON] не реагує. Таким чином, враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved