Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

[PERSON] 30.10.2017 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення безоплатного особистого земельного сервітуту на невизначений строк на земельну ділянку площею 450 кв.м за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41, для обслуговування виділеної їй у натурі 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, належної їй на праві власності, за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41. Позов обґрунтовує наступним. 24.10.2008року державним нотаріусом був посвідчений спадковий договір, зареєстрований в реєстрі № 1-7927 між чоловіком позивачки [PERSON], позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON], за умовами якого після смерті одного з подружжя право власності на житловий будинок № 41 по вул. Лермонтова в м. Купянськ, що є його предметом, переходить повністю до другого з подружжя, а після смерті другого з подружжя, переходить до набувача - відповідачці [PERSON] 24.10.2008року державним нотаріусом був посвідчений спадковий договір, зареєстрований в реєстрі № 1-7929 між чоловіком позивачки [PERSON] та відповідачкою [PERSON], за умовами якого після смерті [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку площею 0,09 га, розташовану за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41, переходить відповідачці. 19 квітня 2013 року [PERSON] чоловік позивачки, помер. Право приватної власності відповідачки [PERSON] на спірну земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41, зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 12.09.2013 р., яке набрало законної сили 24.09.2013 р., були задоволені уточнені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа - Державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори Харківської області про розірвання частково спадкового договору, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, та зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа - Державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори Харківської області про визнання частково недійсним спадкового договору, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, про розірвання спадкового договору. Вказаним рішення суду було розірвано частково спадковий договір між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який укладено 24 жовтня 2008 року, посвідченого Державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори Харківської області за реєстровим номером 1-7927, зобовязано державного нотаріуса зняти заборону в Єдиному реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна на спадковому договору за реєстровим № 1-7927 від 24 жовтня 2008 року та виключити запис про заборону реєстраційним № 7928, визнано недійсним пункт 12 спадкового договору, укладеного 24 жовтня 2008 року між [PERSON], [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з другої сторони, посвідченого 24 жовтня 2008 року державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстровим № 1-7927, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41, який значиться зареєстрованим за [PERSON], померлим 19.04.2013 р., визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: м. Купянськ, вул. Лєрмонтова, 41, який значиться зареєстрованим за [PERSON], померлим 19.04.2013 р., згідно спадкового договору укладеного 24 жовтня 2008 року, та посвідченого Державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної кантори Харківської області за реєстровим номером 1-7927. Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 12.08.2015 р., яке набрало законної сили 26.08.2015 р., позов [PERSON] до [PERSON], треті особи - Державний нотаріус Купянської державної нотаріальної контори Харківської області, Державна реєстраційна служба Купянського міськрайонного управління юстиції, Управління держземагентства у Купянському р-ні Харківської обл., про визнання недійсним спадкового договору реєстр. № 1-7929 від 24.102008 р., предметом якого була земельна ділянка, площею 0,09 га, розташована за адресою: Харківська обл., м. Купянськ, вул. Лермонтовська, 41, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку господарчих будівель і споруд, та застосування наслідків недійсності спадкового договору - залишено без задоволення. Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2016 р., зміненого рішення Апеляційного суду Харківської області від 05.09.2016 р. проведено поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41 між його співвласниками в натурі відповідно до II варіанту розподілу (виділу) будинковолодіння, запропонованого у висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи № 9970/1901/1902 від 26.02.2016 року. Виділено першому\~співвласнику ([PERSON]Ф.) на 1/2 частку по житлових будівлях літ. «А» житлову кімнату № 1-3 площею 7,3 кв.м. вартістю 8 017,00 грн., житлову кімнату № 1-4 площею 7,3 кв.м., вартістю 8 017 грн., в літ. Аа1- кухню І-ІІ площею 6,9 кв.м., вартістю 6 441,0 грн. Разом по житловим приміщенням на суму 22 475 грн. По надвірним\~спорудам: веранду літера а4, вартістю 3 038 грн., Л. кухня літера Б, вартістю 25 620 грн. сіні літера б, вартістю 985 грн., сарай літера Е, вартістю 1 049 грн., сарай літера Г, вартістю 1 818 грн., ворота 1/2 № 4, вартістю 2 308 грн., огорожа 1/2 частина № 3, вартістю 2 371 грн. Разом по надвірним спорудам на суму 59 664 грн.00 коп., що складає частку 50/100. Відступлення від ідеальної частки на 448,5 грн. менше. Другому співвласнику ([PERSON]П.) на 1/2 частину в літ. А1 житлову кімнату № 1-5 площею 16,2 кв.м. на суму 17 791 грн., кухню № 1-6 площею 10 кв.м. на суму 10 982,0 грн. в літ. а2 ванну № 1-ІУ пл. 2,3 кв.м. на суму 1 852 грн., веранду №-1-ІІІ площею 3,8 кв.м. на суму 3 061 грн. Разом по житловим приміщенням на суму 59 664 грн. По надвірним\~спорудам: сарай літ. В, вартістю 3 404,грн., сарай літ. С, вартістю 676 грн., сарай літ З, вартістю 5207 грн., гараж літ. Л, вартістю 8108 грн., погріб літ. Д, вартістю 2316 грн., вбиральня літ. Ж, вартістю 2485 грн., ворота 1/2 частина № 4, вартістю 2308 грн., огорожа 1/2 частина № 3, вартістю 2371 грн. Разом по надвірним спорудам на суму 60 561 грн. Ідеальна частка складає 50/100. Відступлення від ідеальної частки на 488,5 грн. більше. Ідеальні частки співвласників у разі виділення будуть мати вигляд: Співвласник І ([PERSON]Ф.) 50/100 частин. Співвласник II ([PERSON]П.) 50/100 частин. Компенсація в інвентаризаційних цінах не розраховується оскільки частки не змінилися. Для здійснення зазначеного варіанту поділу житлового будинку між його співвласниками в натурі, сторонам провести наступні перепланування та переобладнання: - до приміщення 1-111 добудувати тамбур глибиною не менше 1,5 м.; - в приміщенні 1-111 демонтувати віконний блок, розширити проріз, встановити дверний блок; - між приміщеннями 1-111 та 1-11 та 1-6,1-6 та 1-3,1-5 та 1-4 демонтувати дверний блок, закласти дверний проріз; - між приміщеннями 1-11 та 1-3 влаштувати дверний проріз, встановити дверний блок; - між приміщеннями 1-3 та 1-4 демонтувати перегородку та влаштувати житлову кімнату пл. 14,6 кв.м.; - між приміщеннями 1-111 та 1-6 демонтувати віконний блок, розширити проріз та встановити дверний блок; - влаштувати кожному з співвласників окремі системи водопостачання, каналізації, газопостачання, опалення та електропостачання; - приміщення 1-6 запропоноване, як приміщення кухні; приміщення 1-11 фактично використовується як кухня. Зазначені переобладнання в житловому будинку здійснювати співвласниками за власні кошти з дотриманням будівельних норм і правил, погодивши їх проведення з відповідними підприємствами, установами, організаціями. У звязку з поділом житлового будинку та надвірних будівель між його співвласниками в натурі, право спільної часткової власності позивачки та відповідачки на житловий будинок, що розташований в Харківській області м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41 припинити. Рішенням суду першої інстанції від 05.04.2016 р. в частині відмови в позові про розподіл земельної ділянки та визнання права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки за позивачкою залишено без змін. Під час розгляду вказаної справи про поділ в натурі житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41, між його співвласниками в натурі було проведено судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну та земельно-технічну експертизи. Згідно з висновком експерта № 9970/1901/1902 від 26.02.2016 р. надано декілька варіантів розподілу домоволодіння з наданням земельного сервітуту співвласнику [PERSON] Оскільки відповідно до висновку експерта та на підставі рішення суду від 05.04.2016 р., зміненого судом апеляційної інстанції 05.09.2016 р., поділ житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41, між його співвласниками в натурі відповідно до II варіанту розподілу (виділу) будинковолодіння, запропонованого у висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 26.02.2016 р. Оскільки частки співвласників не змінилися грошова компенсація не розраховувалась. У вказаному висновку експерта надано варіанти III та IV розподілу земельної ділянки до II варіанту розподілу (виділу) спірного будинковолодіння з надання земельного сервітуту співвласнику [PERSON] Позивач вважає, що надання земельного сервітуту [PERSON] для обслуговування виділеної їй в натурі частини житлового будинку з надвірними спорудами на 1/2 частку власності за адресою: м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41, необхідно здійснити відповідно до IV варіанту розподілу земельної ділянки, запропонованого експертом у висновку № 9970/1901/1902 від 26.02.2016 р., виходячи з розташування житлового будинку з прибудовами, планування і розмірів приміщень, його конструктивних елементів, розташування надвірних будівель, розмірів і конфігурації земельної ділянки, перерозподілених часток співвласників домоволодіння. Тож найдоцільнішим буде використання земельної ділянки за її цільовим призначенням між співвласниками житлового будинку та надвірних будівель і споруд саме за IV варіантом судової будівельно-технічної експертизи № 9970/1901/1902 від 26.02.2016 р. Ухвалою суду від 01 грудня 2017 р. провадження у справі відкрито. 15 грудня 2017 року набрав чинності\~Цивільний процесуальний кодекс України\~в новій редакції. Пунктом 9 частини першої\~Перехідних положень цього кодексу\~(Розділ ХІІІ) встановлено: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 06.02.2018 р. від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого вона заперечує проти позову, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та просить суд відмовити повністю [PERSON] в задоволенні позовної заяви, посилаючись на наступне. Відповідно до рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 12.09.2013 року, справа № 628/2756/13-ц, яке набрало законної сили 24.09.2013 р., сторонам по даній справі було виділено по 1/2 частині житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41. 14.05.2014 р. вона, [PERSON], зареєструвала своє право власності на 1/2 частину вищевказаного будинку в Реєстраційній службі Купянського МРУЮ в Харківській області, про що свідчіть [PERSON] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21624598. Відповідно до рішення Апеляційного суду Харківської області від 05.09.2016р. проведено поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. № 41, між його співвласниками в натурі відповідно до II варіанту розподілу (виділу), запропонованого у висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи № 9970/1901/1902 від 26.02.2016року. В II варіанті розподілу (виділу) судової будівельно-технічної експертизи було вказано наступне - для здійснення зазначеного варіанту поділу житлового будинку між його співвласниками в натурі, сторонам провести перепланування та переобладнання, зазначені переобладнання в житловому будинку здійснювати співвласниками за власні кошти з дотриманням будівельних норм і правил, погодивши їх проведення з відповідними підприємствами, установами, організаціями. Станом на 06.02.2018 року [PERSON] (позивачем по справі) жодних вимог, вказаних у рішенні Апеляційного суду Харківської області від 05.09.2016р. не виконано, а саме, не проведено перепланування та переобладнання згідно II варіанту розподілу (виділу) житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. № 41 за власні кошти з дотриманням будівельних норм і правил, погодивши їх проведення з відповідними підприємствами, установами, організаціями. 24.10.2008р. між нею, [PERSON], та її рідним батьком [PERSON] було укладено Спадковий договір па земельну ділянку 0,09 га, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова буд. № 41. Договір зареєстрований в реєстрі за № 1-7929 Державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] та відповідає волі «Відчужувача» [PERSON] і волевиявленню «Набувача» [PERSON] На підставі нотаріально посвідченого Спадкового договору від 24.10.2008 р. зареєстрованого в реєстрі за № 1-7929, після смерті свого батька [PERSON], вона, як набувач земельної ділянки 0,09 га, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Куп'янськ. вул. Лермонтова буд. № 41, зареєструвала в Управлінні Держземагентства у Купянському районі земельну ділянку та отримала 25.03.2014 р. з Реєстраційної служби Купянського МРУЮ в Харківській області [PERSON] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19478486 на вищевказану земельну ділянку. Зазначає, що на законних підставах, відповідно до ст. 125, 152 Земельного кодексу України, ст. ст. 319, 321 ЦК України, ст. 47 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475\\97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2,3,7 та 11 до Конвенції», є власником вищезазначеного майна, право власності є непорушним, на власний розсуд може вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідач зазначає, що її рідна мати [PERSON], звертаючись з даним позовом до суду, посилається на висновок судової будівельно-технічної експертизи № 9970/1901/1902 від 26.02.2016 року, який носить рекомендаційний характер та в жодному разі не зобовязує будь-кого встановлювати норми земельного сервітуту. Вважає, що позивач не надала жодних доказів про досягнення між сторонами в добровільному порядку домовленостей усних чи письмових (укладення договору) щодо користування земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: Харківська область, місто Купянськ, вул. Лермонтова, буд. № 41, та відповідно і вирішення у позасудовому порядку користування нею земельною ділянкою, тому жодного спору між ними не існує. У відповіді на відзив, поданій до суду 28.02.2018 р. позивач вказує на те, що у звязку з недосягненням згоди з відповідачем щодо користування земельною ділянкою, на якій розташована належна їй на праві власності частина житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Лермонтова, буд. № 41 в м. Купянськ, Харківської області, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. З доводами, викладеними у відзиві, не погоджується з наступних підстав. Доказами наявності\~спору між\~сторонами \~щодо користування\~своєю частиною\~домоволодіння та\~необхідністю встановлення\~сервітуту є,\~насамперед,\~ її\~фактичне місце\~проживання.\~Так,\~вона зареєстрована\~за адресою:\~[INFO],\~а вимушена\~проживати у\~своїх родичів\~у будинку\~№ 16\~по вулиці\~Лермонтова в\~м.\~Купянськ Харківської\~області.\~Зауважує,\~що усі\~відносини з\~донькою \~відповідачем по\~справі,\~вони вирішували\~тільки у\~судовому порядку,\~у позасудовому\~порядку жодного\~разу не\~змогли дійти\~домовленості.\~Своєю власності\~вона,\~[PERSON],\~не має\~можливості користуватися,\~оскільки це\~право обмежується\~відповідачем.\~В основу\~судових рішень\~першої,\~апеляційної інстанції\~щодо поділу\~житлового будинку\~з надвірними\~будівлями та\~спорудами розташованого\~за адресою:\~Харківська область,\~м.\~Купянськ,\~вул.\~Лермонтова,\~41,\~між його\~співвласниками в\~натурі,\~було покладено\~висновок проведеної\~по справі\~судової будівельно-технічної\~експертизи №\~9970/1901/1902\~від 26.02.2016\~року.\~Питання щодо\~користування земельною\~ділянкою не\~вирішено.\~За таких\~обставин,\~позивач вважає,\~що висновок\~судової будівельно-технічної\~експертизи №\~9970/1901/1902\~від 26.02.2016\~року є\~обґрунтуванням позовних\~вимог,\~які є\~предметом розгляду\~по даній\~цивільній справі,\~а тому\~посилалась на\~нього у\~своєму позові.\~Обраний варіант\~щодо встановлення\~земельного сервітуту\~враховував не\~тільки встановлення\~можливості користування\~нею її\~нерухомістю,\~а також\~і інтереси\~відповідача,\~як співвласника\~житлового будинку\~та частини\~надвірних будівель. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказом по справі є також і висновок експерта, який згідно положень ст. 89 ЦПК України оцінюється судом у взаємному звязку з іншими доказами по справі. Тож посилання відповідача на те, що наданий висновок експерта має рекомендований характер є неправильним. Отже відповідачем у своєму відзиві на позов не наводиться обґрунтувань щодо порядку встановлення сервітуту та можливі інші варіанти користування земельною ділянкою, та вирішення спору між сторонами або можливість досягнення згоди і припинення судового розгляду. Позивач не вважає встановлення сервітуту обмеженням права власності відповідача. Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 05.04.2016 р., зміненого рішенням Апеляційного суду Харківської області від 05.09.2016 р., якими проведено поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41, також встановлено, що для здійснення поділу житлового будинку між його співвласниками в натурі, сторонам провести вказані в рішенні перепланування та переобладнання в житловому будинку та здійснювати їх співвласниками з дотриманням будівельних норм і правил, погодивши їх проведення з відповідними підприємствами, установами, організаціями. Тож, вважає, що без встановлення сервітуту вона не може виконати всі вимоги. У судовому засіданні позивач та її представники підтримали викладені у позовній заяві обставини, на які вони посилалися обґрунтовуючи свої вимоги, відповідь на відзив, у судових дебатах адвокат [PERSON] відступила від первісних позовних вимог та просила суд встановити [PERSON] безоплатний особистий земельний сервітут без визначення строку на земельну ділянку площею 450 кв.м за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41, для обслуговування виділеної їй у натурі 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, належної їй на праві власності, за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41. Надати [PERSON] у користування земельну ділянку площею 450 кв. м., з яких 1/2 земельної ділянки загального користування площею 8,8 кв.м., земельна ділянка площею 441,2 кв.м. та встановити конфігурацію земельної ділянки за земельним сервітутом по вулиці Лермонтова, м. Купянськ, Харківська область, розділивши огорожу на відрізки 3,0 м, 15,01 м та 5,5 м. Від т. 5,5 м по прямій лінії до житлового будинку літ. «А-1», далі по лінії розподілу будинку з прибудовами, відступивши 1 м від літ. «В» по прямій лінії, ліворуч до літ. «Г» та праворуч до земельної ділянки №43. Від споруди літ. «Г» відступивши 1 м для обслуговування по прямій лінії на відстань 5,66 м, 1,25 м та 1 м до земельної ділянки загального користування. Від т. 3.0 м по прямій лінії до тильної частини, розділивши огорожу на відрізки 8,5 м та 6,48 м. Встановити, що земельна ділянка загального користування проходить вздовж споруди літ. «В» на відстані 1 м. Представник позивача [PERSON] підтримав свого адвоката [PERSON] та наполягав на задоволенні вищезазначених позовних вимог. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримали відзив на позов та просили відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, як з боку позивача, так і відповідача, оглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом\~[PERSON],\~представник позивача\~[PERSON] до\~[PERSON] про\~поділ в\~натурі житлового\~будинку та\~господарських споруд,\~визнання права\~власності на\~1/2\~частину земельної\~ділянки та\~виділ в\~натурі 1/2\~частини земельної\~ділянки,\~витребувану з\~канцелярії суду\~по клопотанню\~представника позивача\~адвоката [PERSON],дослідивши докази по справі та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного. Частиною 1\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України). Згідно із ч.3ст.12, ч. 1 ст. 81\~ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~статей 76-83 ЦПК. Обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч.1ст.82\~ЦПК України). Відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] з боку позивача, який знайомий з сімєю представника позивача [PERSON], з відповідачем не знайомий, показав суду, що йому відомі ті обставини, що з 2013 року у сімї [PERSON] та за адресою: м. Купянськ, вул. Лермонтова, 16, стала проживати [PERSON], так як її вигнала дочка, з якою існує конфлікт, та яка не пускає матір на територію подвіря, будинку. Конфлікт стався нібито після того, як чоловік [PERSON] переписав дочці [PERSON] будинок, а їй, позивачці по справі, нічого не дісталося. Свідок [PERSON] з боку відповідача показав суду, що після смерті [PERSON] у 2013 році [PERSON] переїхала жити до сина [PERSON] До цього вона жила у будинку 41 по вул. Лермонтова, м. Купянськ, Харківської області, а її донька [PERSON] на мікрорайоні «Ювійлений», м. Купянськ. Відповідачка приходила до позивачки, провідувала, разом не жили. Щоб донька виганяла матір свідок не бачив, йому відомо, що приїхав син [PERSON] і забрав матір [PERSON] За життя [PERSON] йому належали житловий будинок і земельна ділянка, а кому це належить зараз свідкові не відомо. Свідок [PERSON] онук позивачки та племінник відповідачки по справі, свідчив суду про те, що з літа 2013 року бабуся [PERSON] проживає у сімї його батьків, тобто зі своїм сином [PERSON] Житловий будинок № 41 по вулиці Лермонтова м. Купянськ належить як тітці так і бабусі свідка. [PERSON] образила [PERSON] ще влітку 2013 року, між ними виник конфлікт, доступ бабусі до будинку був обмежений тіткою, яка заборонила заходити у будинок. Скандал виник з приводу спадкового майна. Його батько [PERSON] ледве забрав автомобіль, який належав покійному діду, але документи на нього тітка так і не віддала. Також стався конфлікт між матірю свідка і [PERSON], навіть бійка, після чого бабуся сказала, що більше туди (вул. Лермонтова, 41) не піде, хоче ще нормально жити та почуватися. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] з боку відповідача (позивач [PERSON] бабуся його дружини, відповідач [PERSON] теща) показав суду, що позивачці ніхто не перешкоджає проживати у житловому будинку № 41 по вулиці Лермонтова м. Купянськ та вести господарство, однак вона виїхала до свого сина, жодного разу не зявлялася, не приходила, навіть не зверталася письмово, що хтось їй перешкоджає там ходити, адже сервітут встановлюється для того, щоб пройти, а їй ніхто не забороняє цього. [PERSON] він знає ще з 1999 року, коли був живий дід [PERSON] чоловік позивачки та батько відповідача, то вони, дід та баба, жили разом, все було нормально, ніяких питань не виникало. На думку свідка позивачка діє не самостійно, а під впливом сина, так як після смерті діда вона з відповідачкою та з його сімєю спілкувалася нормально, а потім десь через три неділі різко змінила своє ставлення до них, у бік [PERSON] були образи з боку [PERSON], казала на неї, що вона крадійка та лаялася на всю вулицю нецензурними словами. Дід помер навесні 2013 року, а позивачка виїхала з житлового будинку десь в кінці літа, забирали її родичі, вивозили майно коли нікого не було вдома. Це бачили сусіди. На думку свідка, можна було добровільно домовитися, щоб [PERSON] безперешкодно ходила та вела господарство тощо. Доступ на подвіря вільний, замків немає, а будинок звісно, що замкнутий, бо там є майно, ключі знаходяться у тещі. Поспілкуватися з позивачкою не було можливості. Свідку відомо, що спірна земельна ділянка належним чином оформлена на тещу, а також і житловий будинок, після смерті її батька в порядку спадкування. Оскільки у позивача є частка права власності на житловий будинок, то вона, звичайно ж, що має право користуватися земельною ділянкою. [PERSON] зверталася до матері з питанням, чому та виїхала з будинку, але нормально поспілкуватися їм не вдається, їхнє спілкування проходить тільки у судових засіданнях. У житловому будинку по вул. Лермонтова, 41, м. Купянськ ніхто не проживає, бо там вже немає житлових умов (газу, електроенергії), влітку відповідач доглядає за садовими насадженнями на подвірї. Свідок [PERSON] з боку відповідача (позивач тітка, відповідач сестра), у судовому засіданні дала покази про те, що раніше відповідачка та її чоловік постійно доглядали за будинком по вул. Лермонтова, 41, м. Купянськ, проживали в ньому, робили там ремонт, обробляли земельну ділянку. [PERSON] доглядала за своїми батьками, допомагала їм. [PERSON] приходив до них тільки на свята. Зараз [PERSON] проживає у будинку сина [PERSON], та їй ніхто не перешкоджає жити у будинку по вул. Лермонтова, 41, м. Купянськ, користуватися земельною ділянкою. Хто є власником житлового будинку за цією адресою та земельною ділянкою свідкові не відомо. Судовим розглядом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41, належить сторонам по справі на праві приватної спільної часткової власності на підставі рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 12 вересня 2013 року, яке набрало законної сили, за яким за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності за кожною по 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41. (а.с. 17-24). \~\~ Право власності [PERSON] на 1/2 частку житлового будинок з надвірними будівлями зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12). Відповідачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі спадкового договору № 1-7929 від 24.10.2008 р., посвідченого державним нотаріусом Купянської державної нотаріальної контори Харківської області, належить земельна ділянка, кадастровий номер 6310700000:39:001:0001, розташована за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 13). На а.с. 14-15 міститься копія вищезазначеного спадкового договору, укладеного між [PERSON]. [INFO], який помер 19.04.2013 року (а.с.16), та [PERSON], [INFO]. Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2015 р., яке набрало законної сили, позов [PERSON] до [PERSON], треті особи: Купянська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Купянського міськрайонного управління юстиції, Управління держземагентства у Купянському районі Харківської області про визнання недійсним спадкового договору реєстр. № 1-7929 від 24.10.2008 р., предметом якого була земельна ділянка, площею 0,09 га, розташована за адресою: Харківська обл., м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку господарчих будівель і споруд, та застосування наслідків недійсності спадкового договору - залишено без задоволення (а.с.25-26). Рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 05 квітня 2016 року, зміненого рішенням Апеляційного суду Харківської області від 05 вересня 2016 року в частині проведення розподілу житлового будинку між співвласниками, вирішено провести поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41 між його співвласниками в натурі відповідно до II варіанту розподілу (виділу) будинковолодіння, запропонованого у висновку проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи № 9970/1901/1902 від 26.02.2016 року. Виділити першому\~співвласнику ([PERSON]Ф.) на 1/2 частку по житлових будівлях літ. «А» житлову кімнату № 1-3 площею 7,3 кв.м. вартістю 8 017,00 грн., житлову кімнату № 1-4 площею 7,3 кв.м., вартістю 8 017 грн., в літ. аа1- кухню І-ІІ площею 6,9 кв.м., вартістю 6 441,0 грн. Разом по житловим приміщенням на суму 22 475 грн. По надвірним\~спорудам: веранду літера а4, вартістю 3 038 грн., Л. кухня літера Б, вартістю 25 620 грн., сіні літера б, вартістю 985 грн., сарай літера Е, вартістю 1 049 грн., сарай літера Г, вартістю 1 818 грн., ворота 1/2 № 4, вартістю 2 308 грн., огорожа 1/2 частина № 3, вартістю 2 371 грн. Разом по надвірним спорудам на суму 59 664 грн.00 коп., що складає частку 50/100. Відступлення від ідеальної частки на 448,5 грн. менше. Другому співвласнику ([PERSON]П.) на 1/2 частину в літ. А1 житлову кімнату № 1-5 площею 16,2 кв.м. на суму 17 791 грн., кухню № 1-6 площею 10 кв.м. на суму 10 982,0 грн. в літ. а2 ванну № 1-ІV пл. 2,3 кв.м. на суму 1 852 грн., веранду №-1-ІІІ площею 3,8 кв.м. на суму 3 061 грн. Разом по житловим приміщенням на суму 59 664 грн. По надвірним\~спорудам: сарай літ. В, вартістю 3 404,грн., сарай літ. С, вартістю 676 грн., сарай літ З, вартістю 5 207 грн., гараж літ. Л, вартістю 8 108 грн., погріб літ. Д, вартістю 2 316 грн., вбиральня літ. Ж, вартістю 2 485 грн., ворота 1/2 частина № 4, вартістю 2 308 грн., огорожа 1/2 частина № 3, вартістю 2 371 грн. Разом по надвірним спорудам на суму 60 561 грн. Ідеальна частка складає 50/100. Відступлення від ідеальної частки на 488,5 грн. більше. Ідеальні частки співвласників у разі виділення будуть мати вигляд: Співвласник І ([PERSON]Ф.) 50/100 частин. Співвласник II ([PERSON]П.) 50/100 частин. Компенсація в інвентаризаційних цінах не розраховується оскільки частки не змінилися. Для здійснення зазначеного варіанту поділу житлового будинку між його співвласниками в натурі, сторонам провести наступні перепланування та переобладнання: - до приміщення 1-111 добудувати тамбур глибиною не менше 1,5 м.; - в приміщенні 1-111 демонтувати віконний блок, розширити проріз, встановити дверний блок; - між приміщеннями 1-111 та 1-11 та 1-6,1-6 та 1-3,1-5 та 1-4 демонтувати дверний блок, закласти дверний проріз; - між приміщеннями 1-11 та 1-3 влаштувати дверний проріз, встановити дверний блок; - між приміщеннями 1-3 та 1-4 демонтувати перегородку та влаштувати житлову кімнату пл. 14,6 кв.м.; - між приміщеннями 1-111 та 1-6 демонтувати віконний блок, розширити проріз та встановити дверний блок; - влаштувати кожному з співвласників окремі системи водопостачання, каналізації, газопостачання, опалення та електропостачання; - приміщення 1-6 запропоноване, як приміщення кухні; приміщення 1-11 фактично використовується як кухня. Зазначені переобладнання в житловому будинку здійснювати співвласниками за власні кошти з дотриманням будівельних норм і правил, погодивши їх проведення з відповідними підприємствами, установами, організаціями. У звязку з поділом житлового будинку та надвірних будівель між його співвласниками в натурі, право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок, що розташований в Харківській області м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41 припинити. В частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41, виділення в натурі [PERSON] 1/2 частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. Лермонтова, буд. 41, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд відмовлено (а.с.27-36). При цьому, судовим розглядом було встановлено, що власником спірної земельної ділянки є відповідач [PERSON], її право приватної власності на цю земельну ділянку зареєстроване у встановленому законом порядку, дана земельна ділянка перейшла до неї згідно з умовами спадкового договору, на умовах, на яких вона належала відчужувачу. [PERSON] не були оскаржені умови договору, за яким право власності на усю земельну ділянку перейшло до набувача. Земельна ділянка на час вирішення питання про розподіл домоволодіння між співвласниками не перебувала у спільній частковій власності власників будинку. Згідно копії висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи №9970/1901/1902 від 26.02.2016 року, яка була проведена по цивільній справі № 628/1552/15-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на відокремлені частини житлового будинку та господарські споруди, поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності, визнання власності на 1/2 частину земельної ділянки, судовим експертом, окрім іншого, запропоновано 12 варіантів розподілу земельної ділянки за адресою: Харківська область, м. Купянськ. вул. Лермонтова, 41, в який передбачений прохід (проїзд) до будівель та споруд які виділяються кожному зі співвласників (а.с.37-51). Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, обрав ІV варіант такого розподілу земельної ділянки, зазначивши, що у вказаному висновку експерта надано варіанти ІІІ та ІV розподілу земельної ділянки до ІІ варіанту розподілу (виділу) спірного будинковолодіння з наданням земельного сервітуту співвласнику [PERSON] відповідно до якого судовим рішенням було проведено поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Вважає, що надання земельного сервітуту [PERSON] для обслуговування виділеної їй в натурі частини житлового будинку з надвірними спорудами на 1/2 частку власності за адресою: м. Купянськ, вул. Лермонтова, 41, необхідно здійснити саме відповідно до IV варіанту розподілу земельної ділянки, запропонованого експертом у висновку № 9970/1901/1902 від 26.02.2016 р., що буде найдоцільнішим використанням земельної ділянки за її цільовим призначенням між співвласниками житлового будинку та надвірних будівель і споруд саме, виходячи з розташування житлового будинку з прибудовами, планування і розмірів приміщень, його конструктивних елементів, розташування надвірних будівель, розмірів і конфігурації земельної ділянки. У судовому засіданні були оглянуті матеріали архівної цивільної справи № 628/1552/15-ц, провадження № 2/628/21/16 за позовом [PERSON], представник позивача [PERSON] до [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку та господарських споруд, визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки та виділ в натурі 1/2 частини земельної ділянки, в якій знаходиться оригінал висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи №9970/1901/1902 від 26.02.2016 року. Згідно IV варіанту розподілу земельної ділянки (до ІІ варіанту розподілу (виділу) будинковолодіння у відповідності до ідеальної частки в будинковолодінні по 1/2) пропонується в загальне користування виділити земельну ділянку площею 17,6 кв.м, пропонується І співвласнику [PERSON] виділити земельну ділянку площею 450 кв.м, з яких: 1/2 земельної ділянки загального користування площею 8,8 кв.м., земельна ділянка площею 441,2 кв.м. Пропонується ІІ співвласникові [PERSON] виділити земельну ділянку площею 450 кв.м, з яких: 1/2 земельної ділянки загального користування площею 8,8 кв.м., земельна ділянка площею 441,2 кв.м. Конфігурація земельної ділянки співвласника І [PERSON]: по вул. Лермонтова, розділивши огорожу на відрізки 3,0 м, 15,01 м та 5,5 м. Від т. 5,5 м по прямій лінії до житлового будинку літ. «А-1», далі по лінії розподілу будинку з прибудовами, відступивши 1 м від літ. «В» по прямій лінії, ліворуч до літ. «Г» та праворуч до земельної ділянки №43. Від споруди літ. «Г» відступивши 1 м для обслуговування по прямій лінії на відстань 5,66 м, 1,25 м та 1 м до земельної ділянки загального користування. Від т. 3.0 м по прямій лінії до тильної частини, розділивши огорожу на відрізки 8,5 м та 6,48 м. Земельна ділянка загального користування проходить вздовж споруди літ. «В» на відстані 1 м. Лінія земельної ділянки ІІ співвласника проходить по лінії земельної ділянки для І співвласника. Вирішуючи спір щодо встановлення земельного сервітуту суд виходить з наступного. Згідно ст. 98 ЗК України\~право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою, яке здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до ст. 99 ЗК України, власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Згідно ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). У ст.\~100\~ЗК України йдеться про те, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Аналогічні положення містяться у ч.ч. 1, 2\~ст. 402 ЦК України. Крім того, ч. 3\~ст. 402 ЦК України\~передбачено, що у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до\~ ст. 404 ЦК України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, звязку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Виходячи з системного аналізу вказаних норм, право земельного сервітуту по суті є правом обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок), що надається особі, яка вимагає його встановлення від власника (володільця) цієї (слугуючої) земельної ділянки для обслуговування своєї (панівної) земельної ділянки. Таким чином, правовідносини земельного сервітуту виникають між власниками (володільцями) сусідніх земельних ділянок, а саме між власником земельної ділянки, яка має бути обтяжена сервітутом, тобто, між особою, яка зобов'язана надати свою земельну ділянку в обмежене користування, і особою, яка вимагає встановлення сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки (іншого нерухомого майна) і якій належить право на встановлення земельного сервітуту (Рішення Вищого господарського суду України по справі № 8/37/2012/5003 від 05.03.2013 року). При цьому особа набуває права користування чужим майном лише в обсязі, необхідному для задоволення своїх потреб. Відповідно до розяснень, викладених у п. 22-2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року, зі змінами, вирішуючи спори про встановлення сервітуту, суд має враховувати, що земельний сервітут встановлюється відносно певного обєкта і не залежить від власників цих обєктів, оскільки його дія зберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої його встановлено, до іншої особи (частина перша\~статті 401 ЦК, частина перша\~статті 101 ЗК), а при встановленні особистого сервітуту права закріплюються за певною особою і він припиняється внаслідок її смерті (частина друга статті\~401, пункт 6 частини першої статті\~406 ЦК). Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Відповідно до\~статей 18-20 Земельного кодексу України, кожна земельна ділянка, незалежно від форми власності чи використання, має конкретне цільове призначення. Під цільовим призначенням земельної ділянки слід розуміти встановлені законодавством та конкретизовані відповідними органами влади допустимі межі використання земельної ділянки громадянами та юридичними особами. Цільове призначення спірної земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Частиною першою ст. 181 ЦК України земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення, віднесено до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість). У свою чергу, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст. 179 ЦК України). Крім того, цивільне законодавство виокремлює «складові частини речі» та «складні речі». Так, згідно зі ст. 187 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знищення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Ст. 4 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (№ 3038-VІ від 17.02.2011 р.) зі змінами, визначено, що будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні обєкти інженерно-транспортної інфраструктури є обєктами будівництва. Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Отже, житловий будинок не може бути відокремлений від земельної ділянки без його пошкодження або істотного знецінення, та є фактично складовою частиною земельної ділянки. Водночас, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ), що відповідає положенням ч. 1 ст. 188 ЦК України. Фізично земельна ділянка і житловий будинок (будівля, споруда) ідентифікуються як окремі речі, які в сукупності є однією річчю. Адже будинок (будівлю, споруду) неможливо використовувати без земельної ділянки, і навпаки земельна ділянка втрачає своє функціональне призначення при зміні (знищенні) того чи іншого обєкта нерухомості, розмішеного на ній. Згідно із частиною 1\~статті 381 ЦК України\~садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Як установлено у ч. 3 ст. 79 ЗК України та ч. 3 ст. 373 ЦК України, право власності на земельну ділянку поширюється на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту, і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Отже, зважаючи на положення чинного цивільного та земельного законодавства, з одного боку, земельна ділянка з розміщеними на ній обєктами нерухомості є однією річчю, а з іншого обєкт нерухомості є складовою річчю земельної ділянки. Відповідно до\~статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~статті 319 ЦК\~(Цивільного кодексу) України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов'язує. Власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.\~\~\~ У даному випадку право власності на житловий будинок з надвірними будівлями перейшло як до позивачки так і до відповідачки, земельна ж ділянка належить на праві власності [PERSON] За загальним правилом, у разі переходу права власності на будівлі і споруди \~до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на них до фізичних осіб або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою. Виходячи з системного аналізу наведених законодавчих норм, а також провівши аналіз і оцінку доказів, що надали сторони, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, адже позивачем доведена неможливість задоволення власних потреб щодо користування належним їй майном в інший спосіб, ніж встановлення обтяження земельної ділянки (сервітуту), яка належить відповідачу. Між сторонами по справі вже тривалий час існують неприязні відносини і вони не можуть досягнути згоди щодо користування земельною ділянкою, належною відповідачу на праві власності, на якій розташована належна як позивачу так і відповідачу на праві власності частина житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Лермонтова, 41 в місті Купянськ, Харківської області. Таким чином, суд вважає, що слід встановити позивачці особистий, безоплатний, з огляду на те, що позивач є пенсіонеркою, безстроковий земельний сервітут, з метою проходу (проїзду) до належного їй на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними будівлями, його обслуговування, враховуючи і те, що усі інженерні комунікації, які забезпечують утримання всього житлового будинку проходять під землею саме зі сторони виділеної позивачу у власність частини цього житлового будинку, згідно ІV варіанту розподілу земельної ділянки висновку експерта судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи №9970/1901/1902 від 26.02.2016 року, без внесення плати за це, якої і не потребувала відповідач. При цьому, судом також врахована думка відповідача, виражена нею в поясненнях у судовому засіданні, про те, що вона згодна надавати можливість позивачу користуватися земельною ділянкою для проходу, обслуговування належної їй частки житлового будинку з надвірними будівлями, однак, без встановлення судом земельного сервітуту. Така позиція відповідача свідчить про її фактичну згоду зі змістом та метою земельного сервітуту. Зазначений варіант земельного сервітуту суд вважає найбільш прийнятним для співвласників житлового будинку та найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, так як визначена експертом конфігурація виділеної земельної ділянки дозволить співвласникам житлового будинку та надвірних будівель на найбільш ізольовано та ефективно користуватися своєю нерухомістю, з огляду на те, що між сторонами постійно виникають спори щодо користування належним їм майном, доступу до нього та утримання через відсутність права на землю, які ними вирішуються тільки у судовому порядку, і зазначений варіант дозволить сторонам звести до мінімуму їхнє спілкування. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню.

Outcome: approved