Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернувся з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його доньки - [PERSON], [INFO], треті особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради, Новомосковський міський центр Соціальних служб для сім`ї дітей та молоді. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що батько [PERSON] - [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не турбується про дитину, не цікавиться її розвитком, не намагається зустрітися із дитиною, надав нотаріально засвідчену відмову від дитини. Матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом із позивачами - рідними батьками відповідача не надає, а тому позивачі вважають, що відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно доньки на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали, вказали, що необхідність позбавлення батьківських прав відповідача підтверджується також і тим, що внаслідок того, що дитина фактично проживає з позивачами, які не мають іншого доходу окрім пенсії та не мають всіх прав та обов`язків батьків, остання обмежена у своїх можливостях на належний та достатній розвиток. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки не пояснив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, позиції щодо позовних вимог не зазначив. Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказуючи, що належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини суду не надано. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що хоча відповідач і не проживає разом із дитиною, однак виявляє піклування про дитину, банківську картку, на яку приходить соціальна допомога на дитину, залишив у позивачів. Зазначив, що нотаріальна відмова від дитини не є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідач, підтримує зв`язок з донькою, є працездатним та не має наміру відмовлятись від дитини. Надав в справу письмовий висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи Новомосковського міського центру Соціальних служб для сім`ї дітей та молоді в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вказуючи на те, що в ході супроводу сім`ї відповідача було виявлено те, що відповідач, підтримує зв`язок з донькою, є працездатним та не має наміру відмовлятись від дитини. В судовому засіданні допитано в якості свідка [PERSON], яка пояснила, що в 2013 році батько перестав спілкуватися з нею, пішов жити до інших людей. Вона живе у бабусі та дідуся. На запитання, чому батько до неї не приходить, пояснює, що внаслідок роботи. Коли бабуся розмовляє із батьком телефоном, свариться на батька, за те, що він не приходить до них додому. Бабуся дає гроші на навчання, годує її. У вересні-жовтня 2014 року, коли вона йшла до дому, зустрілась із відповідачем, який під`їхав до неї, запитав, як її життя та здоров`я, як здоров`я бабусі і дідуся, після чого, отримавши відповідь батько поїхав до себе додому. До цього вона бачилась із відповідачем, коли на пропозицію бабусі носила йому ліки до його місця проживання. Де проживає батько їй відомо. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та третіх осіб, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступні обставини. Судом по справі встановлено, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON], [INFO] /а.с.16/. Мати [PERSON] померла [INFO] /а.с.9/. Позивачі у справі є рідними батьками відповідача та дідусем та бабусею [PERSON] /а.с.19/. [PERSON] станом на день звернення з позовом зареєстрована та проживає за місцем проживання позивачів /а.с.15/. Хронічних захворювань не має /а.с.18/. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач проживає окремо від [PERSON] /а.с.11-13/. Відповідач отримує допомогу на дітей одиноким вдівцям з 01 грудня 2013 року на [PERSON] /а.с.56/. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»(Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як свідчать матеріали справи, відповідач дійсно, маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, не виконує своїх батьківських обов'язків з виховання доньки. Водночас, як визнано сторонами у справі, відповідач допомогу на дітей одиноким вдівцям призначену [PERSON], віддає позивачам шляхом надання їм доступу до соціальної картки. Крім того, з пояснень дитини, допитаної в судовому засіданні вбачається, що батько не байдужий до стану здоров`я дитини, спілкується з нею при зустрічі та не намагається ухилитись від батьківських обов`язків. Однак, внаслідок особистих обставин (характеру праці та взаємовідносин із батьками) не має можливості відвідувати дитину, фактично передавши її на виховання своїм батькам. доказів того, що знаючи про нагальні потреби дитини, відповідач не надав допомоги матеріали справи не містять. Саме лише непроживання із дитиною та обмеженість у спілкуванні з нею за умови обізнаності щодо наявності перебування дитини під належним наглядом та вихованням не може однозначно свідчити про нехтування батьківськими обов`язками. При цьому суд не приймає до уваги відмову відповідача від батьківських прав по відношенню до дитини, як таку, що суперечить нормам сімейного та цивільного законодавства України. За таких обставин, оскільки не встановлено свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов'язками, в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed