Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], яка діє від імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа: Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві - про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. Позивачі при зверненні до суду мотивували свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві спільної часткової власності в рівних долях. В спірному житловому приміщенні відповідач [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] мешкали з 11. 07. 2006 року по 29. 01. 2011 року, після чого самовільно забрали свої речі та добровільно покинули житлове приміщення та переїхали мешкати до іншого житлового приміщення. Позивачі зазначають, що з того часу відповідачі у спірному житловому приміщенні не проживають та не оплачують житлово-комунальні послуги у вказаній квартирі. В зв'язку із зазначеним позивачі посилаючись на те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі більш ніж шість місяців просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщення, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивачі до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а також у відсутність позивачів в якій також зазначено, що представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Третя особа: Солом'янський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки представника третьої особи суду не повідомили. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 10). Вбачається, що на даний час в спірній квартирі зареєстровано троє осіб: позивачі, [PERSON] та [PERSON] і відповідач - неповнолітня [PERSON], від імені та в інтересах якої діє [PERSON] Також вбачається, що в спірному житловому приміщенні відповідач [PERSON] разом зі своєю неповнолітньою дочкою [PERSON] мешкали з 11.07.2006 року по 29.01.2011 року, після чого відповідач [PERSON] самовільно забрала свої речі та речі своєї дочки і разом з неповнолітньою [PERSON] добровільно пішла мешкати в інше місце проживання. Встановлено, що з того часу відповідач в спірному житловому приміщенні не мешкає і його не оплачує, а позивачі вимушені нести витрати на оплату комунальних послуг за формальну реєстрацію відповідача в житловому приміщенні. Факт непроживання відповідача підтверджується Актами від 18 лютого 2012 року, 17 березня 2012 року та 11 жовтня 2013 року (а.с. 12-14). Встановлено, що в січні 2012 року позивачі зверталися з позовом до суду до відповідача про усунення перешкод у користуванню квартирою, проте рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2012 року позивачам було відмовлено. Вбачається, що в жовтні 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщення. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2014 року, яке набрало законної сили 17 березня 2014 року, позов задоволено. З тексту зазначеного рішення вбачається, що судом під час розгляду справи було встановлено, що [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] не проживають без поважних причини в належній позивачам квартирі [ADDRESS] вже понад три роки. Згідно ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO] в квартирі [ADDRESS] не проживає, вказаною квартирою не цікавиться , особистих речей остання в квартирі немає. Також судом встановлено, що в зв'язку з формальною реєстрацією відповідача [PERSON] у спірній квартирі, позивачі вимушені нести додаткові матеріальні витрати, щодо сплату комунальних послуг. Відповідно до вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачами були доведені ті обставини, на які вони посилались, як на підставу своїх позовних вимог, а саме те, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації понад 6 місяців, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів та вважає за можливе позов задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved