Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

[PERSON] 07 грудня 2017 року звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 квітня 2014 року, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 15 травня 2012 року відповідач засуджений до 10 років позбавлення волі та на даний час відбуває покарання у Краснолуцькій ВК №19, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території. Вона має бажання вивезти сина на непідконтрольну територію для спілкування та підтримання родинних відносин з батьком та іншими родичами, які проживають в м. Луганську та в м. Красний Луч, тому просить дозволити виїзд дитини на непідконтрольну українській владі території без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно довідки (а.с. 11), останній на даний час відбуває покарання у Краснолуцькій ВК №19, кінець строку покарання - 24 січня 2022 року, тому суд вирішив справу розглянути за його відсутності заочно. Представник служби у справах дітей Марківської РДА [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю. На час розгляду справи висновків не надано. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної ради України №789 -ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно до п. 2 ч. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» №3857-XІІ від 21 січня 1994 року зі змінами, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного контролю громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження правил перетинання державного контролю громадянами України» передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а також без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків зокрема, за умови пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Сторони з 01 квітня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 13), від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 12), який проживає з позивачем. Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 15 травня 2012 року [PERSON] засуджений за ч. 3 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289, ст.. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с. 5-10), та з 24 січня 2012 року відбуває покарання у Краснолуцькій ВК №19 Луганської області. Кінець строку покарання 24 січня 2022 року (а.с. 11). Краснолуцька ВК №19 розташована у м. Хрустальний /колишня назва м. Красний Луч/ Луганської області, що знаходиться на непідконтрольній українській владі території. Відповідач [PERSON] 22 квітня 2016 року надавав [PERSON] дозвіл на виїзд дитини строком на 1 рік з місця відбування покарання (а.с. 30). Мати бажає вивозити дитину на непідконтрольну територію для спілкування та підтримання родинних відносин з батьком та іншими родичами, які проживають в м. Луганську та в м. Хрустальний /колишня назва м. Красний Луч/, відповідач відбуває покарання на непідконтрольній українській владі території, отже позбавлений можливості надати нотаріально засвідчену згоду на виїзд дитини, тому з метою захисту прав та інтересів сторін і дитини суд вважає за необхідне надати дозвіл на виїзд дитини на непідконтрольну територію без згоди та супроводу батька. Приймаючи до уваги, що строк відбування покарання відповідача закінчується 24 січня 2022 року, суд вважає за необхідне надати дозвіл на виїзд дитини до вказаної дати.

Outcome: partial