Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. В підтвердження позову [PERSON] посилається на те, що вона, перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] з 2009 року, та проживала з ним разом, за адресою: [ADDRESS]. Від цивільного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. 06 січня 2013 року приблизно о 18 годині 50 хвилин по вул. Петровського у сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області автомобіль «Opel Kadett», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO], скоїв наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження, від яких він помер [INFO], знаходячись у лікарні. Причина смерті - черепно-мозкова травма, що спричинила собою набряк головного мозку. 17 квітня 2013 року кримінальне провадження № 12013220280000034 від 07 січня 2013 року було закрито у зв'язку з відсутністю у діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» (полісу АЕ/0104825 від 11.10.2012р.). 22 травня 2013 року вона звернулася до страховика - СТзДВ «Гарантія» за адресою м. Харків вул. Карла Маркса, 38-Д, де їй було відмовлено у прийнятті документів, на тій підставі, що відсутній страховий випадок, оскільки у ДТП винен потерпілий - [PERSON]. Внаслідок цього ДТП їй було завдано наступну шкоду: 1) витрати на лікування [PERSON] - 3 115 гривень; 2) витрати на поховання [PERSON] - 3 068 гривень 95 копійок; 3) моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 50 000 гривень. Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок смерті чоловіка, хід її життя був повністю порушений. Під час його смерті вона пережила сильний стрес і до цього часу перебуває у пригніченому стані. У неї порушився сон, не може займатися своїми звичними заняттями, а також немає ніякого особистого життя. Їхньому спільному сину, було завдано шкоду: 1) втрата годувальника - 196 місяців (до досягнення 18-ти річчя) х 1147 гривень = 220 224 гривні або 1147 гривень щомісячно; 2) моральна шкода - у розмірі 50 000 гривень. Моральна шкода, яку завдано [PERSON] полягає в тому, що дитина буде рости без батька, що є порушенням його прав, зокрема на батьківське виховання, яке передбачено ст. 152 Сімейного кодексу України. Незважаючи на те, що загиблий [PERSON] офіційно не був працевлаштований, не може бути підставою для відмови у відшкодуванні шкоди у зв'язку із втратою годувальника. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] та позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд позовні вимоги задовольнити, стягнути зі страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 6 183,95 грн., яка складається з витрат на лікування та витрат на поховання також моральну шкоду, яку завдано смертю потерпілого, у розмірі 13 764 грн.; стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду, яку завдано смертю потерпілого, у розмірі 36 236 грн.; стягнути із страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у зв'язку із втратою годувальника у розмірі 1147 гривень 00 копійок щомісячно у межах ліміту страхової виплати у розмірі 86 236 гривень 00 копійок. де лімітом страхової виплати у розмірі 86 236 гривень є різниця між 100 000 гривень та 13 764 гривні моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду, яку завдано смертю потерпілого, у розмірі 36 236 гривень 00 копійок. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Зазначивши, що дорожньо - транспортна пригода сталася внаслідок порушення пішоходом [PERSON] вимог п.п. 4.7 та 4.10 Правил дорожнього руху України, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 17.04.2013 року. Вважають, що [PERSON] допустив умисне протиправне діяння, що стало причиною смерті потерпілого, тобто шкода була спричинена внаслідок умислу самого потерпілого. 17 квітня 2013 року кримінальне провадження № 12013220280000034 від 07 січня 2013 року було закрито у зв'язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення в діях [PERSON] Згідно вказаної постанови в діях пішохода [PERSON], згідно положень Розділу 4 Правил дорожнього руху України, є невідповідності вимогам п.п. 4.7, 4.10, де вказано: п.4.7 Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч; по п. 4.10 Перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об'єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються. Які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв'язку з дорожньо - транспортною пригодою. Представник відповідача СТзДВ «Гарантія» в судове засідання не з'явився, причину неявки суд не повідомив, відповідно заперечень позовні вимоги [PERSON] не визнав, вважає, що в СТзДВ «Гарантія» не виникло обов'язку сплачувати будь-яке страхове відшкодування та будь-які грошові кошти на користь [PERSON], [PERSON] внаслідок смерті [PERSON] [PERSON], [PERSON] не мають права на отримання будь-якого страхового відшкодування та будь-яких грошових коштів, оскільки при даній ДТП не виникла цивільно-правова відповідальність [PERSON], а отже позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши докази приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом було встановлено, що [PERSON] перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] з 2009 року, та проживала разом з ним, за адресою: [ADDRESS]. Від цивільного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. 06 січня 2013 року приблизно о 18 годині 50 хвилин по вул. Петровського у сел. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області автомобіль «Opel Kadett», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO], скоїв наїзд на пішохода [PERSON], [INFO], внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження, від яких він помер [INFO], знаходячись у лікарні. Причина смерті - черепно-мозкова травма, що спричинила собою набряк головного мозку. 17 квітня 2013 року кримінальне провадження № 12013220280000034 від 07 січня 2013 року було закрито у зв'язку з відсутністю у діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. Згідно вказаної постанови в діях пішохода [PERSON], згідно положень Розділу 4 Правил дорожнього руху України, є невідповідності вимогам п.п. 4.7, 4.10, де вказано: п.4.7 Пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч; по п. 4.10 Перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об'єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються. Які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв'язку з дорожньо - транспортною пригодою. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована у Страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Гарантія» (полісу АЕ/0104825 від 11.10.2012р.). 22 травня 2013 року вона звернулася до страховика - СТзДВ «Гарантія» за адресою м. Харків вул. Карла Маркса, 38-Д, де їй було відмовлено у прийнятті документів, на тій підставі, що відсутній страховий випадок, оскільки у ДТП винен потерпілий - [PERSON]. Згідно з частиною 1 статті 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.». Відповідно пункту 32.1 частини 1 статті 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Відповідно до цього Закону страховик або МҐСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.». Судом встановлено, що станом на сьогоднішній день [PERSON] не притягнуто до кримінальної або адміністративної відповідальності за вчинення ДТП, тобто не встановлено його вини в нанесені шкоди [PERSON], а отже не виникла його цивільно-правова відповідальність. Згідно ст. 62 Конституції України, та ст. 7 КУпАП України встановлена презумпція невинуватості. Таким чином, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана заходам адміністративного впливу доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено постановою суду у разі розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивачка посилається на той факт, що у ДТП, яке сталася 06.01.2013 року винний [PERSON], а оскільки, його цивільно-правова відповідальність застрахована в СТзДВ «Гарантія» на підставі Полісу №АЕ/0104825, то відповідно в СТзДВ «Гарантія» виник обов'язок сплатити страхове відшкодування на користь позивачів. Відповідно постанови про закриття кримінального провадження від 17 квітня 2013 року де зазначено, що дорожньо - транспортна пригода сталася в наслідок порушення пішоходом [PERSON] вимог ПДР (п.п. 4.7. та 4.10), та стало причинно-наслідковим зв'язком його подальшої госпіталізації та смерті. Відповідно до статті 10 ЦПК України: «цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, як вбачається з матеріалів позовної заяви, [PERSON] та її представником не надано жодного доказу на підтвердження винуватості [PERSON] у ДТП. Окрім того, вказана постанова не була оскаржена [PERSON], а отже вона набула законної сили. Таким чином суд, вважає, що в СТзДВ «Гарантія» не виникло обов'язку сплачувати будь-яке страхове відшкодування та будь-які грошові кошти на користь [PERSON], [PERSON] внаслідок смерті [PERSON] Таким чином, [PERSON], [PERSON] не мають права на отримання будь-якого страхового відшкодування та будь-яких грошових коштів, оскільки при даній ДТП не виникла цивільно-правова відповідальність [PERSON], а отже позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України… джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Згідно ст. 1187 ч.2 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом , іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не є власником автомобіля «Opel Kadett», державний номер [NUMBER], а керував ним за довіреністю, цю обставину, не заперечували в судовому засіданні, позивач та її представник. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України… обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що надрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1166 ч.1 ЦК України …майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно ст. 1166 ч.2 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed