Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

I. Стислий виклад позиції позивача 02 листопада 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору від 28 жовтня 2010 року [PERSON] отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк», який змінив назву на АТ КБ «ПриватБанк», кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому був збільшений до 25 000 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 28 вересня 2021 року у неї утворилася заборгованість у сумі 33 455 грн 77 коп., яка складається з наступного: 31 114 грн 26 коп. заборгованість за кредитом, 2 341 грн 51 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з тим, що [PERSON] у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення кредитних коштів та процентів, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з останньої вказану суму боргу. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» одночасно з позовною заявою надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 57). ІІІ Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Білопільського районного суду від 17 листопада 2021 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву в 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження (а. с. 64-65). У судове засідання відповідач [PERSON] двічі не з`явилася. За даними Ворожбянської міської ради Сумського району Сумської області, остання за вказаною в позовній заяві адресою не зареєстрована. У зв`язку з цим, судом була здійснена публікація оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Судової влади України. Судова повістка, направлена за останнім відомим місцем реєстрації [PERSON] , також повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній». Інформації щодо адреси фактичного проживання відповідача суду не надано, а тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається, що про дату, час та місце розгляду справи остання повідомлена належним чином (а. с. 66, 68, 71). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки під час підготовки справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про її розгляд. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач двічі у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статей 280 - 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. 28 жовтня 2010 року відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі по тексту Умови та Правила). Відповідно до змісту вказаної вище заяви, [PERSON] погодилася та засвідчила своїм підписом, що дана заява разом з пам`яткої клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку (а. с. 13). Таким чином, судом встановлено, що між сторонами в справі був укладений кредитний договір приєднання, згідно з яким позичальник приймає і погоджується з запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту, її вид зазначений у Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Згідно з п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь - який час змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил клієнт зобов`язаний: погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, по перевищенню платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених діючим договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплати винагороди банку. За користування кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 365 календарних днів у році, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил) (а. с. 15-38). Тарифами обслуговування кредитної карти «Універсальна» передбачено, що базова процентна ставка (нараховується на залишок заборгованості) становить 3% на місяць. Обов`язковий щомісячний платіж становить 7% від заборгованості (але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості). Пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів становить: ПЕНЯ = пеня (1)+пеня (2), де: пеня (1) = (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн на місяць, нараховується один раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками п`ять і більше днів при виникненні прострочення на суму понад 50 грн. Штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань нараховується у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій (а. с. 14). Судом також встановлено, що за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» видав [PERSON] наступні кредитні картки: 1) 08 серпня 2015 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до серпня 2019 року, 2) 02 грудня 2016 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до липня 2020 року, 3) 05 травня 2017 року кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до березня 2021 року (а. с. 12). 23 жовтня 2015 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у сумі 500 грн, розмір якого збільшувався декілька разів, востаннє 19 лютого 2018 року до 25\~000 грн. Станом на 18 липня 2018 року кредитний ліміт [PERSON] становить 0,00 грн (а. с. 11). Разом з цим з матеріалів справи також вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість за кредитним договором. Останній платіж у сумі 454 грн 39 коп. було сплачено 26 червня 2021 року. Однак, внаслідок того, що щомісячні платежі за кредитним договором вносилися несвоєчасно та не в повному обсязі, станом на 28 вересня 2021 року в [PERSON] утворилася заборгованість у сумі 33 455 грн 77 коп., яка складається з наступного: 31 114 грн 26 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2 341 грн 51 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 3-10, 48-54). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільно-правові відносини щодо виконання зобов`язань, зокрема, за договором позики. У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 526, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В силу ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. VІ. Висновки суду Аналізуючи наведені вище норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов. АТ КБ «ПриватБанк»» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши [PERSON] кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором порушив, кредитні кошти не повернув та проценти за користування ними не сплатив. Враховуючи вищенаведене та виходячи з закріпленого у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 33 455 грн 77 коп., яка складається з основної заборгованості по кредиту та процентам за користування кредитом. VIІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, з судового збору, який покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» судом задоволено у повному обсязі, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 2 270 грн (а. с. 47). На підставі викладеного,

Outcome: approved