Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

[PERSON] 13 лютого 2019 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання договору, стягнення суми передоплати, пені та моральної шкоди. Просить розірвати договір, укладений 24 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідача сплачені грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн., пеню за кожен день прострочення починаючи з 05 листопада 2018 року по 05 січня 2019 року у розмірі 3 810,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилася. Про день місце та час розгляду справи сповіщена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила. 24 червня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 24 вересня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір підряду на здійснення послуг - розробку, зборку, доставку і встановлення корпусних кухонних меблів (а.с. 7-10). Згідно п.п. 1 Договору підряду від 24 вересня 2018 року виконавець розробляє дизайн-проект корпусних меблів, п.п. 2. виконавець зобов`язується виготовити і передати замовнику у власність Меблі, згідно розробленого і затвердженого дизайну проекту, у кількості та асортименті у відповідності з ескізом, а замовник оплатити і прийняти меблі, п.п. 3 виконавець зобов`язується виконати додаткові послуги: доставка, монтаж, установка. Ціна виготовлення меблів становить 12 700 грн. (пункт 2.1 Договору підряду від 24 вересня 2018 року). Згідно п. 2.2 в момент підписання від 24 вересня 2018 року [PERSON] сплатив передоплату 70% від загальної суми договору, що склало 9 000 грн., 30 % вартості в розмірі 3 700 грн. вносяться замовником в день доставки меблів. Згідно п. 3 Договору від 24 вересня 2018 року виконавець зобов`язується виготовити меблі упродовж 25 днів і змонтувати її на місці установки упродовж 10 робочих днів, тобто строк виконання договору - 05 листопада 2018 року. Зі сторони замовника усі зобов`язання були виконані, проте роботи з виготовлення, передачу у власність, доставку, монтаж, встановлення меблів відповідачем вчасно виконано не було, виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань. 07 листопада 2018 року [PERSON] направив [PERSON] рекомендованого листа, в якому виклав свої вимоги щодо розірвання договору і повернення грошей, встановивши строк виконання договору або повернення грошей до 20 листопада 2018 року, однак лист був повернений у зв`язку із спливом терміну зберігання (а.с. 11, 12). 11 грудня 2018 року [PERSON] звернувся до Новокодацького відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області з заявою про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 190 КК України. Станом на день звернення до суду - 13 лютого 2019 року відповідачем не було виконано умови договору, доказів, які б свідчили про доставку корпусних кухонних меблів відповідачем не надано. З боку відповідача надано акт прийому-передачі товару, в якому зазначено, що 05.11.2018 року виконано доставку за адресою: [ADDRESS] , однак замовник не відчинив, за телефонним номером [NUMBER] не відповів. В акті прийому-передачі товару відсутня дата, а також його підписано свідками водієм та вантажником, однак в акті відсутні прізвище, ім`я та по батькові свідків (а.с. 60). Доказів в підтвердження здійснення телефонних дзвінків 05.11.2018 року за номером телефону [NUMBER] з боку відповідача не надано. Також, з боку відповідача надано копії скріншотів смс-листування між замовником та виконавцем, датовані 30 грудня 2018 року, 03 січня 2019 року, 04 січня 2019 року, 05 січня 2019 року та 13 лютого 2019 року (а.с. 55, 56). Отже, доводи відповідача [PERSON] в підтвердження несвоєчасного виконання умов договору з вини [PERSON] суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до умов договору строк виконання договору визначено 05 листопада 2018 року, а належних та допустимих доказів в підтвердження зазначених обставин з боку відповідача не надано. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем проводяться, виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору, в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. На підставі вищевикладеного та приймаючи до уваги, що відповідачем не передано товар за отриманою оплатою у встановлений договором строк, тобто не виконано взятих на себе зобов`язань, суд приходить до висновку про порушення істотних умов укладеного договору. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про розірвання Договору підряду від 24 вересня 2018 року та стягнення грошових коштів у розмірі 9 000 грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені, суд виходить з наступного. Згідно п. 8.3 Договору за затримку виготовлення меблі Виконавець сплачує Замовнику штраф у розмірі 0,3 % від ціни виконання роботи за кожний день прострочення, але не більше 30 % вартості роботи. Прострочення виконання зобов`язання починається з 05 листопада 2018 року. З 05 листопада 2018 року по 06 лютого 2019 року становить 90 днів. 3 % від 12 700 грн. = 381 грн. 381 грн. х 90 днів = 62 100 грн., але згідно договору сума складає 3 810 грн. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 05 листопада 2018 року по 06 лютого 2019 року в розмірі 3 810 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Постанови ВСУ «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995р. під моральною шкоду слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичні особі незаконними діями, або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Враховуючи, що умови Договору підряду від 24 вересня 2018 року не виконано відповідачем протягом тривалого часу, позивачеві були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи: характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат й принципу розумності та справедливості, вирішуючи розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, враховує характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000,00 гривень. Згідно зі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що позовні вимоги задоволено частково, а також те, що позивач був звільнений від сплати судових витрат на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial