Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] 29.08.2016 року звернулася з позовом в суд, який в ході судового розгляду збільшила, до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі з 09.01.2010 року в шлюбі, який між ними зареєстровано в Коломийському міськвідділі РАЦС Івано-Франківської області, актовий запис № 4. За час спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьками якої записані вона з відповідачем. Дитина фактично є на її утриманні, відповідач, проживаючи окремо, ухиляється від їх утримання, матеріальної допомоги для сімї не надає, а її доходи є недостатніми для утримання дитини, яка є дитиною з особливими потребами, страждає на хворобу Дауна, потребує значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Відповідач, маючи мінливий дохід, працюючи на тимчасових заробітках, самоусунувся від утримання дитини, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягнути з [PERSON] в свою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені збільшені вимоги підтримала повністю з підстав, наведених в позовній заяві, суду пояснила, що з відповідачем вони проживають окремо, кошти, які вона отримує він держави на дитину в загальному розмірі 1500 грн., є недостатніми для утримання їх дочки, яка в силу свого особливого розвитку потребує значних матеріальних затрат як на придбання продуктів харчування, одягу, медикаментів, так і на задоволенні в мінімальному розмірі її інших потреб, тому просить позов задоволити, стягнути з відповідача в свою користь аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання дочки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні фактично не заперечив обставини справи, але заперечив проти того розміру аліментів, який просить стягнути з нього позивач, суду пояснив, що на даний час він немає змоги сплачувати аліменти, так як він ніде не працює, по своїй спеціальності знайти роботу не може. В майбутньому по мірі наявності роботи не відмовляється допомагати дитині. Платити аліменти, тим більше в тому розмірі, який визначила позивачка, він не може, оскільки не матиме коштів для власного проживання, тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів в мінімальному розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі з 09.01.2010 року перебувають в шлюбі, який між ними зареєстровано в Коломийському міськвідділі РАЦС Івано-Франківської області, актовий запис № 4. За час спільного проживання в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], батьками якої записані вона з відповідачем (а.с.10). З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає з позивачем, що не заперечується в суді самими сторонами та підтверджується довідкою Добротівської сільської ради від 21.09.2016 року № 989 і актом обстеження умов проживання, виданого службою у справах дітей Коломийської міської ради Івано-Франківської області (а.с.29-30). Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 [PERSON] України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, її віку, стану здоровя, що дівчинка є дитиною з особливими потребами, періодично проходить курси лікування та реабілітації, відвідує спеціальний ДНЗ №2, потребує додаткових коштів на лікування, харчування, спеціальні вправи та заняття і дані факти підтверджуються відповідними довідками, які є в матеріалах справи (а.с.12-15,31) і не спростовуються відповідачем, а також враховуючи матеріальне становища дитини та платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати свою дочку в розмірі, достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоровя, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав, тому суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, але в меншому розмірі, який визначила позивач. В звязку з цим розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 1000 грн. на дитину до досягнення нею повноліття. З відповідача слід також стягнути по справі судові витрати в дохід держави згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved