Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з цивільним позовом до Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі - відповідач) про визнання права власності у порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 6 вересня 1999 року померла його мати [PERSON], яка при житті склала заповіт та заповіла все своє майно позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном, зокрема вказаним домоволодінням, а також речами домашнього вжитку, побутовою технікою. Разом з тим, позивач позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, оскільки правовстановлюючий документ на нього відсутній. За таких обставин, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просив визнати за ним право власності на вказане домоволодіння у порядку спадкування. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 15). Представник позивача [PERSON] також подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с. 31). Від відповідача надійшов лист, в якому останній просив розгляд справи провести без участі його представника та не заперечував проти позову (а.с. 25). Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 6 вересня 1999 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 6 вересня 1999 року серії І-СР № 118619 (а.с. 5). Згідно з копією довідки Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 2 лютого 2017 року № 262/02-44, виданої на підставі погосподарської книги № 1 (господарство 26), [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала одиноко за адресою: вул. [PERSON] (Горького), 10, с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська область (а.с. 8). При житті [PERSON] склала заповіт, посвідчений Васютинською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області 27 грудня 1998 року та зареєстрований у книзі нотаріальних дій за № 50, відповідно до якого належний їй житловий будинок з надвірними спорудами і все майно, яке б воно не було, з чого б воно не складалося і знаходиться у с. Васютинці по вул. Горького заповіла позивачу повністю (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 24 березня 2017 року (вих. № 393/01-16) (а.с. 24), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 18), після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмови від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Разом з тим згідно з довідкою Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 12 квітня 2017 року № 470/02-44 позивач дійсно вступив в управління спадковим майном після смерті матері [PERSON] шляхом отримання у власність протягом шести місяців з дня її смерті особистих речей померлої та їх збереження (а.с. 32). Водночас позивач позбавлений можливості оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: вул. [PERSON] (Горького), 10, с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська область, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Зокрема, листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 12 квітня 2017 року (вих. № 452/02-16) позивачу розяснено, що згідно з пп. 4.15 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Судом встановлено, що згідно з копією довідки Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 3 лютого 2017 року № 257/02-44, виданої на підставі погосподарської книги № 1 (господарство 26) житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. [PERSON] (Горького), 10, с. Васютинці, Чорнобаївський район, Черкаська область, належав на праві власності померлій [PERSON], а правовстановлюючий документ не видавався (а.с. 9). Судом також встановлено, що вказаний житловий будинок з надвірними спорудами закінчені будівництвом, що підтверджується даними технічного паспорту (а.с. 11-12). Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 524 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Статтею 525 ЦК УРСР встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу. Отже часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, а саме 6 вересня 1999 року. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] Разом з тим позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та надвірні споруди, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на нього. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. На думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов'язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на викладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved