Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з указаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона з [PERSON] (далі Відповідач) перебувала в шлюбі, який був розірваний рішенням Камянського районного суду Черкаської області від 12 червня 2016 року. За час спільного проживання ними було придбано будинок вартістю 63\~000 грн., автомобіль [NUMBER] вартістю 18\~000 грн., трактор Т-25 д.н. 17\~339 КЕ спільно із навісним обладнанням до нього, вартістю 50\~000 грн., корову вартістю 10\~000 грн., свиней 2 шт. вартістю 6\~000 грн., супутникову антену вартістю 900 грн., холодильник «Snaige» вартістю 3\~000 грн., телевізор «LG», вартістю 1\~500 грн., а всього майна на суму 152\~400 грн. Поросила суд здійснити поділ вказаного майна згідно запропонованого нею варіанту поділу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, не визнав можливим до застосування запропонований позивачем варіант поділу майна, так як не погоджувався з сумами, якими позивачем оцінив речі. Всебічно, повно, всесторонньо дослідивши матеріали справи, а також докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 08 вересня 1973 року по 12 вересня 2016 року перебували у шлюбі, який на даний час розірвано (а.с. 3). Свої вимоги Позивач обґрунтовує тільки складеним нею описом майна (а.с. 4). Між тим, Відповідачем заперечується як наявність таких речей в природі, так і суми, якими оцінюється Позивачем перелічені в описі майно. У відповідності до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому згідно\~ст. 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~\~\~\~ Зі змісту\~ст. 60 ЦПК України\~випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обовязок доказування лежить не на суду, а на сторонах. \~\~\~\~ Позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог про поділ майна в натурі, хоча дана обставина є істотною при вирішенні спорів про поділ майна. Зокрема, Позивачем сформовано вимоги про поділ майна, тоді як при наявності спору щодо джерел його походження та вартості, не вирішено в судовому порядку, а саме не предявлено взагалі вимоги про визначення режиму спірного майна як спільного сумісного майна. Хоча у відповідності до статті 69 Сімейного кодексу України один з подружжя має право на поділ тільки спільного сумісного майна цього подружжя. А тому суд приходить до висновку, що сама по собі сформована вимога про поділ майна, без вимоги про визначення його режиму та часток колишнього подружжя у ньому, є передчасною. Крім цього, згідно\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст. 61 СК України\~визначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктом 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року, визначено, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення, за клопотанням сторони, призначається експертиза. Вирішуючи питання про поділ майна, у разі коли неподільні речі не можуть бути реально поділені відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В силу\~ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Статтею 369 ЦК України\~встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно до\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом також було роз'яснено сторонам про необхідність надання доказів та визначення дійсної ринкової вартості спірного майна. В ході розгляду у суді сторони категорично відмовились від надання доказів дійсної ринкової вартості спірного майна та від будь-яких клопотань стосовно з'ясування цих обставин. Зокрема, Позивач вважала, що вартість спірного майна необхідно визначити саме в тому вигляді, як вказано у позові. Відповідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки Позивачем не надано суду відповідних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а також взагалі не здійснено будь-яких дій на підтвердження вартості спірного майна, то суд вважає, що при таких даних неможливо задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed