Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] 20 лютого 2017 року предявила позов до [PERSON] про стягнення аліментів на двоє неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. щомісячно та додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 6 500 грн. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що відповідач є батьком дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], котрі проживають разом з нею, позивачем, і вона самостійно, власними силами намагається матеріально їх забезпечити, доглядати та виховувати, а також виконувати всі інші обовязки, покладені на неї законом, в цей час як відповідач проживає окремо та ухиляється від виконання свого обовязку щодо їх утримання, оскільки з моменту припинення шлюбу матеріально дітям не допомагає, участі у їх вихованні не приймає та не виконує жодного із тих обовязків, які покладені на нього законом. Вона, позивач, не має можливості належним чином без участі батька утримувати дітей та на момент звернення до суду з цим позовом між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем обовязку утримувати дітей. Відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або прибутку, що не дає можливості визначити розмір у частці від його заробітку, а тому просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, діти часто хворіють і потребують медикаментозного лікування на що вона, позивач, витрачає власні немалі кошти. Згідно витягів з медичних карт дочок [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в міській клінічній лікарні м. Львова, лікуються тривалий час, у тому числі стаціонарно, і згідно копій платіжних документів чеків на придбання ліків, купівлю продуктів дієтичного харчування та витрати на проїзд становлять 13\~000,00 грн. Відповідно до вимог Сімейного кодексу України, той з батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Під час судового розгляду позивач [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати аліменти у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, посилаючись на те, що розмір стягуваних аліментів є завеликий та на даний час непосильним для нього. Крім цього, визнав, що діти у звязку із хворобою потребують додаткових витрат, але він також ніс витрати на придбання для дітей ліків, необхідних їм речей та продуктів харчування. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідків зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 цього Кодексу способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею ст. 184 Сімейного кодексу України встановлено якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Із свідоцтв про народження та рішення відомо, що сторони є батьками дітей, а саме, дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 6, 7). [PERSON] та [PERSON] не домовилися про спосіб виконання обовязку утримання неповнолітніх дітей, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід і тому є підстави присудити кошти на утримання дітей (аліменти) у твердій грошовій сумі, ураховуючи вимогу позивача. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 1355,00 грн., а від 6 до 18 років становить 1 689,00 грн. Ураховуючи наведене, є підстави присудити з відповідача у користь позивача аліменти на двоє неповнолітніх дітей у розмірі по 1\~800,00 грн. на кожну дитину щомісячно. Згідно ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Згідно ч. 2 ст. 185 Сімейного кодексу України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Із витягу з медичної карти хворого № 24 стаціонарного відділення міського дитячого гастроентерологічного центру міської дитячої клінічної лікарні відомо, що [PERSON] у період з 19.01.2017 по 27.01.2017 перебувала на стаціонарному лікуванні, а [PERSON] у цей самий період перебувала на стаціонарному лікуванні та у підтвердження цього позивачем надано фіскальні чеки та квитанції про придбання ліків, продуктів харчування та проведення лабораторних досліджень на суму 13 000,00 грн. (а.с. 10, 11). Відповідач також надав фіскальні чеки про придбання продуктів та інших товарів на суму 6\~798,00 грн. Із показань свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що за станом здоровя діти сторін часто перебували на стаціонарному лікуванні і батьки несли додаткові витрати на їх лікування, але позивач приймала у цьому більшу участь. Із довідки про склад сімї, витягу з медичної карти стаціонарного хворого та медичних документів відомо, що відповідач проживає з батьком похилого віку, котрий переніс травму і знаходився на стаціонарному лікуванні. Ураховуючи наведене, позов в частині стягнення додаткових витрат на дітей підлягає до задоволення частково в сумі 2 000,00 грн., виходячи із рівності обовязку батьків утримувати дітей.

Outcome: partial