Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Золочівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] (далі - [PERSON] ), яка померла [INFO] . Позов обґрунтувала тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно - домоволодіння в [ADDRESS] . [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, проте постановою нотаріуса від 23.11.2018 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, оскільки відсутні документи, які підтверджують право власності на житловий будинок. У період, коли було перебудовано зазначений вище будинок, існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю не було видано правовстановлюючого документу. Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, вона змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали заяву, в якій просили задовольнити позов та розглянути справу за їхньої відсутності (а.с. 62). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив вирішити справу на розсуд суду (а.с. 23). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 12 грудня 2018 року (а.с.11). Згідно із заповітом від 25.09.2018 [PERSON] заповіла усе своє майно [PERSON] (а.с. 10, 14). Постановою нотаріуса Державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, в порядку виконання обов`язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області, [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с. 12). Із виписки з погосподарської книги від 23.07.2019 видно, що будинок [ADDRESS] рахувався за [PERSON] , [INFO] Будинок розташований на земельній ділянці, яка знаходилася в користуванні гр. [PERSON] (а.с. 13). В технічному паспорті на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зазначені план земельної ділянки, план будинку, експлікація приміщень та характеристика будинку. Рік спорудження будинку - 1963 (а.с. 15-17). Із матеріалів спадкової справи Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області № 78/2019 від 27.02.2019 та відповіді нотаріуса від 26.11.2019 вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася [PERSON] .. Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило (а.с. 24-57). Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. В ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як вона є спадкоємцем за заповітом та бажає прийняти спадщину, однак позбавлені можливості оформити своє право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку. Судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст. 15, 16, 368, 372, 377, 392, 1261, 1267, 1268 ЦК України,

Outcome: approved