Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернувся до суду з зазначеним позовом до ТОВ «Єврокар Україна», Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якому просить визнати за ним право власності на легковий автомобіль марки «Сітроен», модель «C-Elysee», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; повернути вказаний автомобіль у його володіння та користування, шляхом його витребування у Дарницького районного відділу Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві або у будь-яких інших третіх осіб, які утримують автомобіль у себе; зняти арешт з даного транспортного засобу, що накладений постановою Дарницького РВ ДВС м. Києва та всі обтяження і обмеження, в межах усіх наявних виконавчих проваджень, в яких він не є стороною. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного з ТОВ «ЛК «Єврокар Україна» договору фінансового лізингу № 421 від 16.02.2017 він 22.05.2017 отримав у користування зазначений легковий автомобіль. В межах виконання умов договору фінансового лізингу, він сплатив на користь лізингодавця ТОВ «ЛК «Єврокар Україна» лізингові платежі на суму 205605 грн. 12.06.2017 ТОВ «ЛК «Єврокар Україна» повідомило його про відступлення права вимоги за цим договором до ТОВ «ЛК «Авто Сіті» згідно договору від 16.02.2017 № 421. Із червня 2017 року по січень 2018 року він належним чином виконував свої договірні зобов`язання, сплативши всі необхідні платежі на користь нового лізингодавця в сумі 145 486 грн. та фактично виконав умови договору лізингу. В подальшому 30.01.2018 постановою Дарницького РВ ДВС м. Києва було накладено арешт на майно ТОВ«ЛК «Єврокар Україна», а патрульною поліцією було зупинено, вилучено та поміщено на штрафний майданчик автомобіль марки «Сітроен», модель «C-Elysee», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . В подальшому у зв`язку із залученням його в якості третьої особи у справі № 910/2649/18 (Господарський суд м. Києва) йому стало відомо, що 04.12.2017 по ВП №55307413 Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника ТОВ «Єврокар Україна». Вважає, що вказаними діями порушуються його права, оскільки умови договору він виконав в повному обсязі, а тому він звернувся до суду за захистом свого права, як власника майна. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2018 вказаний позов було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 18.06.2018 було відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 30.10.2018 вказану справу передано до провадження судді Мицик Ю.С. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва 05.11.2018 вказану справу було прийнято до провадження та призначено в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.05.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 25.11.2019 від представника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли письмові пояснення, в яких відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що винесена державним виконавцем постанова про арешт майна боржника ТОВ «Єврокар Україна» від 04.12.2017 є законною, винесеною для забезпечення реального виконання судових рішень про стягнення з ТОВ «Єврокар Україна» на користь фізичних осіб заборгованості в межах зведеного виконавчого провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, його представник в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позові. Представники відповідачів своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалися, у встановлений судом строк відзиву на позов не подали. Третя особа ТОВ «ЛК «Авто Сіті» свого представника в судове засідання не направила, надіслала письмові пояснення, в яких вимоги позову не визнала, посилаючись на те, що позивачем умови договору фінансового лізингу виконані не у повному обсязі, оскільки останній сплатив лише 6 щомісячних платежів із 12. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов Вадим Вячеславович був належним чином і своєчасно сповіщений про дату, час та місце судового засідання, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників відповідачів за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши виступ представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2017 між позивачем та ТОВ «ЛК «Єврокар Україна» було укладено договір фінансового лізингу № 421, відповідно до умов якого товариство повинно було придбати, зареєструвати та передати у користування [PERSON] транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota Rav 4», а [PERSON] зобов`язаний був сплатити передбачені договором лізингові платежі. В подальшому, позивач змінив предмет лізингу, відповідно до договору № 421 від 16.02.2017, що підтверджується його заявою від 04.05.2017. Відповідно до акту приймання-передачі предмета лізингу від 22.05.2017 ТОВ «Єврокар Україна» на підставі договору фінансового лізингу від 16.02.2017 № 421 передало [PERSON] у користування предмет лізингу - автомобіль марки «Сітроен», модель «C-Elysee», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Із копії повідомлення ТОВ «Єврокар Україна» вих. № 775 від 12.06.2017 встановлено, що 01.06.2017 між ТОВ «Єврокар Україна» та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» підписано договір купівлі-продажу предмету лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги), предметом якого є Договір фінансового лізингу № 421 від 16.02.2017. [PERSON] повідомлено, що всі права та обов`язки за договором фінансового лізингу перейшли від ТОВ «Єврокар Україна» до ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті», всі лізингові платежі, передбачені Договором фінансового лізингу необхідно сплачувати на користь ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті». Із копії договору купівлі-продажу предмету лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги) від 01.06.2017 встановлено, що між ТОВ «Єврокар Україна» та ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті» укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу та майнових прав (відступлення права вимоги) відповідно до якого всі права та обов`язки за договором фінансового лізингу перейшли від ТОВ «Єврокар Україна» до ТОВ «Лізингова компанія «Авто Сіті». [PERSON] , здійснив погашення лізингових платежів, які передбачені договором фінансового лізингу № 421 від 16.02.2017 на загальну суму 351 091 грн., що підтверджується копіями квитанцій, що наявні в матеріалах справи. Як вбачається з письмових пояснень відповідача Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, постановами Дарницького РВ ДВС м. Києва від 04.12.2017 в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП № 55307413 для задоволення вимог ряду стягувачів було накладено арешт на майно та грошові кошти боржника ТОВ «Єврокар Україна». Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольовим Вадимом Вячеславовичем від 27.06.2018 було накладено арешт на майно боржника ТОВ «Єврокар Україна» у виконавчому провадженні № 56564991 щодо виконання виконавчого листа № 405/7749/17, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда 18.05.2018, в тому числі на автомобіль марки «Citroen», модель «C-Elysee», д.н.з. [NUMBER] , що належить боржнику ТОВ «Єврокар Україна». Згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30.01.2018, інспектором патрульної поліцією було зупинено, вилучено та поміщено на штрафний майданчик автомобіль марки «Сітроен», модель «C-Elysee», номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Водночас, положеннями ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, укладений між сторонами договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст.628 ЦК України. Згідно зі ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Тому, оскільки предметом договору фінансового лізингу № 421 від 16.02.2017 є транспортний засіб, однією з сторін договору є фізична особа - позивач [PERSON] , то такий договір повинен бути укладений не лише в письмовій формі, а й нотаріально посвідчений (ст.209 ЦК України), чого не було зроблено. Наведений висновок суду узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 по справі №6-2766цс15, від 08.06.2016 по справі №6-330цс16 й підстав відступати від них суд не вбачає. Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним й згідно з ч.2 ст.215 ЦК України в цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Разом з тим, приписами ч.1 ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже, з огляду на зазначені норми чинного законодавства суд вважає укладений 16.02.2017 між ТОВ «ЛК «Єврокар Україна» та [PERSON] договір фінансового лізингу № 421 нікчемним, який не створює юридичних наслідків щодо переходу права власності на предмет договору фінансового лізингу - спірний автомобіль. У разі задоволення позову у спосіб, у який просить позивач, судом буде вирішено питання про інтереси осіб, яких не залучено до участі у справі - стягувачів у зведеному виконавчому провадженні ЗВП № 55307413, а отже буде порушено їхні права, інтереси та, крім того, може бути вирішено питання про їхні обов`язки. Ця обставина, за змістом п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є безумовною підставою для відмови у позові. За змістом положень ст.ст.15, 20 ЦК України, ст.ст.4, 13 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; право на захист особа здійснює на свій розсуд. Водночас, згідно з ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої-п`ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно ж до ч.2 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Тому, обраний позивачем спосіб захисту свого права, суперечить закону та порушує інтереси багатьох інших осіб - стягувачів у зведеному виконавчому провадженні №55307413, в якому Дарницьким РВ ДВС м. Києва було накладено арешт на майно боржника ТОВ «Єврокар Україна», оскільки реалізація цього майна, в тому числі й спірного автомобіля, сприятиме реальному виконанню ухвалених на користь стягувачів судових рішень та досягнення завдань виконавчого провадження. При цьому, всупереч вимогам чч.1-3 ст.51 ЦПК України позивач своїм процесуальним правом на внесення клопотання про залучення у справі як співвідповідачів (п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна») стягувачів у зведеному виконавчому провадженні, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. Оскільки судом не встановлено правових підстав для визнання за позивачем права власності на автомобіль, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині витребування майна з чужого володіння та усунення перешкод у здійсненні права та користуванняавтомобілем шляхом зняття із нього арешту. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими і недоведеними, а тому відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed