overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

[PERSON] 18.12.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачкою перебуває з 14.08.2012 року в шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області за №59. За час перебування у шлюбі мають одну спільну дитину: [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Спільним сімейним життям сторони прожили до липня 2014 року. Сім`я розпалася по тій причині, що вони перестали розуміти один одного та в них різні погляди на життя. Подружніх стосунків не підтримують та миритися не бажають. Оскільки шлюб в даний час носить формальний характер, просить його розірвати. У судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його присутності. Позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачка у судове засідання також не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення, миритися з позивачем не бажає, справу просить розглядати без її присутності. Після розірвання шлюбу прізвище не бажає змінювати. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.08.2012 року зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області за №59. Позивач та відповідачка є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з відповідачкою. Спільним сімейним життям сторони проживали до липня 2014 року. Сім`я розпалася по тій причині, що вони перестали розуміти один одного та в них різні погляди на життя. На даний час вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують та миритися не бажають. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин та у відповідності до положень ст. 112 СК України, суд приймає визнання відповідкою позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

[PERSON] 18.12.2018р. звернувся з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання втратившими, кожного, права на користування житлом на [ADDRESS], мотивуючи тим, що вони вибули з будинку, в ньому понад один рік не проживають, втратили будь-який зв`язок із спірним житлом, однак не скасовують своєї реєстрації в ньому. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Курилець Х.З. позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, пояснила, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] у спірному житлі, без поважних на те причин, не проживають, до спірного житла не навідуються, витрат на його утримання не несуть, просила задовольнити позов та визнати відповідачів такими, що втратили право на користування спірним житлом. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належно (а.с. 50-53). Оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились, причин неявки не повідомили та не подали відзив на позов, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивачка, свідка, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із пояснень представника позивача, із долучених до справи копій договору дарування житлового будинку від 28.09.2017р., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.09.2017р. та будинкової книги на житловий будинок на [ADDRESS] . (а.с.21-22, 23, 24-25) убачається, що вищеозначений будинок зальною площею 189.6 кв. м та житловою - 117.7 кв. м, на праві власності належить позивачу [PERSON] , що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані, але в будинку не проживають, жодних витрат по його утриманню і збереженню не несуть. Той факт, що відповідачі понад один рік не проживають у вищеозначеному житлі, має підтвердження долученими до справи актами обстежень спірного житла № 2177 від 12.12.2018р. і № 494 від 12.04.2019р., заявами [PERSON] і [PERSON] від 22.05.2019р. (а.с.60, 61, 62, 63) та показаннями в суді свідка [PERSON] . Обставин, які б свідчили про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , кожен, покинув спірний будинок не з своєї волі, або ж після цього бажав повернутись до такого, в суді не встановлено. Отже, оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] , кожен, понад один рік без поважних причин в будинку на [ADDRESS] . не проживають, суд вважає, що вони втратили право на користування спірним житлом. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів в користь позивачки 704 грн. 80 коп. судових витрат (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] 18 березня 2014 р. звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що в період шлюбу з відповідачем [INFO] народилася донька [PERSON]. Відповідач працює, матеріальну допомогу на утримання дитини надає не в повному обсязі. Донька [PERSON] мешкає разом з нею, знаходиться на її утриманні, тому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на утримання дитини до її повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просила справу розглянути за її відсутності, підтримала позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнав. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Докази, які сторони надали суду, свідчать про наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини (а.с.7), сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із позивачкою та відповідачем (а.с.9). Відповідач працює та має стабільний дохід. З урахуванням вказаних обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у розмірі запропонованому позивачкою - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, що не суперечить інтересам дитини і вимогам закону. Крім того, суд враховує обов'язок позивачки також утримувати дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] 18 березня 2014 року звернулася до Антрацитівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на її утримання - з 1/6 частини, які він сплачує на користь [PERSON] на її утримання згідно рішення Антрацитівського міськрайонного суду від 07 листопада 2013 року, до 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею 23-річного віку, оскільки вона продовжує навчання. В обґрунтування вимог вона вказує, що у відповідача на час постанови рішення суду 07 листопада 2013 року була також і неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка померла на початку [INFO] року, тобто на даний час матеріальне становище відповідача змінилося, оскільки він тепер не має на утриманні неповнолітніх дітей. У судове засідання сторони не з'явилися, надав заяви з проханням розглянути справу за їх відсутністю, позивачка позовні вимоги підтримує, відповідач [PERSON] позивні вимоги визнав, третя особа [PERSON] також просить позов задовольнити. ( а.с. 16 - 21) Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню, оскільки сукупність добутих у суді доказів підтверджує її законність і обґрунтованість. При цьому суд виходить із диспозитивності прав сторін та того, що згідно зі ст. 10 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом загальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При досліджені і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того, згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Так, відповідно рішення Антрацитівського міськрайонного суду від 07 листопада 2013 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання їх доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 09 вересня 2013 року до досягнення [PERSON] 23-річного віку, оскільки вона продовжує навчання, а відповідач на той час мав доньку [PERSON] [INFO] (а.с.7). Але донька відповідача - [PERSON], [INFO], на початку [INFO] року померла. Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В даному випадку, суд вважає, що позивачкою надано докази про зміну матеріального стану відповідача, тому позов підлягає повному задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України судом покладаються судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

[PERSON] 18 березня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу.. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2016 року позовну заяву задоволено. [PERSON] 30 серпня 2016 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення суду. В судове засідання сторони не зявилися, про день та час слухання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу без вказаних осіб згідно ст. 169, ч. 3 ст. 220 ЦПК України. Перевіривши матеріали цивільної справи і заяву та оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати. Згідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до абзацу 1 п. п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу на 2016 рік встановлено у розмірі 551 гривень 20 коп. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У судовому засіданні встановлено, що позовна заява була подана про розірвання шлюбу та з урахуванням зазначеного позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 551 гривень 21 коп (а.с. 3), тобто у більшому розмірі ніж це передбачено, що підтверджується матеріалами справи. Також було встановлено, що інших понесених і документально підтверджені судових витрат не має. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2016 року позов задоволено, однак при ухваленні зазначеного рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, а саме: не було вирішено питання як розподілити між сторонами судові витрати, а тому з урахуванням вище викладеного та зазначеного судові витрати понесені позивачем у розмірі 551 гривень 20 коп (судовий збір за подання позовної заяви до суду) і документально підтверджені слід стягнути з відповідача, таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути сплачений останнім судовий збір у розмірі 551 гривень 20 коп., оскільки зазначене ґрунтується на вимогах закону та заява обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

[PERSON] 18 березня 2016 року звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить: - розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; - дочку [PERSON] [INFO] залишити проживати разом з нею; - стягувати щомісячно з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 750 гривень; - стягувати щомісячно з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 150 гривень до досягнення дитиною віку трьох років. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач позов визнав, про що також надав суду відповідну заяву. Згідно з частиною 4 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому позов задовольняє в повному обсязі. У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів. У зв'язку з цим суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на сплату судового збору за позовні вимоги про розірвання шлюбу та проживання дитини, а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

[PERSON] 18 березня 2019 року звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи це тим, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2015 року, від якого сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалось, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, внаслідок чого між сторонами протягом тривалого часу склались неприязні стосунки. Сімейні стосунки припинені та більше не поновлювались, а тому подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягав, повідомив про неможливість примирення сторін. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, на розірванні шлюбу наполягала, позицію позивача про неможливість примирення сторін підтримала. Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Допитавши сторони, прийнявши до уваги позицію відповідачаки та визнання нею позову, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами був зареєстрований 07 листопада 2015 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області актовим записом № 167, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, що підтверджується поясненнями сторін. Подружні стосунки між сторонами припинені 17 березня 2019 року, спільне господарство не ведеться, що підтверджується доводами, викладеними позивачем, проти чого не заперечує відповідачка. Шлюб сторін фактично розпався, сім`я існує формально, збереження її неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін, що підтверджується поясненнями позивача, що повністю визнає відповідачка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

[PERSON] 18 березня 2019 року пред`явив до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 7 вересня 1995 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через розбіжність в характерах, а також відсутність спільних інтересів спричиняли постійні сварки та непорозуміння, що згодом призвело до розірвання стосунків. І тому вже протягом тривалого часу вони не підтримують жодних стосунків. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідача [PERSON] позов визнала. Суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Сторони зареєстрували шлюб 7 серпня 1995 року, від якого мають одну неповнолітню дитину. У січні 2019 року вони припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу. Сторонам роз`яснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] 18 березня 2021 року пред`явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 лютого 1998 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося і починаючи протягом двох останніх років, відповідачка стала влаштовувати скандали, неодноразово пошкоджувала йому автомобіль та писала безпідставні скарги до поліції. У 2020 році, коли він приїхав із сезонних робіт, то вона змінила замки на вхідних дверях на житловому будинку і не впускала його до нього. На його, позивача, прохання змінити свою поведінку та поводитися інакше у побуті в присутності малолітнього сина відповідачка не реагувала, через що вони повністю припинили подружні відносини, у зв`язку із чим він змушений проживати у своєї матері. Під час розгляду справи представник позивача [PERSON] адвокат Коржук І.І. у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про одруження та довідки про склад сім`ї відомо, що сторони зареєстрували шлюб 19 лютого 1998 року від якого мають одну неповнолітню дитину ( а. с. 8, 30). У кінці 2020 року сторони припинили подружні відносини, разом не проживають, позивач переїхав проживати окремо. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, і тому право позивача, передбачене ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved