Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до Територіальної громади в особі Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, в якій просить визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та встановити для неї додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, тривалістю в три місяці починаючи з моменту набрання судовим рішенням законної сили, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме - земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4487 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області контур 5, яка належала останній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 616. Згідно заповіту, складеного [PERSON] 20 липня 2010 року, вищевказану земельну ділянку вона заповіла [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк для подання такої заяви. Вважаючи, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, а саме, у зв'язку з тим, що вона мешкає в населеному пункті, на території якого здійснюється антитерористична операція, в неї не було можливості покинути місто та подати заяву про прийняття спадщини, просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] В судове засідання представник позивача та позивач не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача - Бурбулатівський сільський голова Билим К.В., надала заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд знаходить за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого повторно 25 жовтня 2018 року Близнюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 6). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 616, [PERSON], належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4487 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області контур 5 (а.с. 7). Згідно заповіту від 20 липня 2010 року, складеного [PERSON], [INFO], посвідченого приватним нотаріусом Близнюківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], належну [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4487 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області контур 5, яка належала останній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 616, вона заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Довідкою Бурбулатівської сільської ради Близнюківського району Харківської області № 02-25/1858 від 23.10.2018, підтверджується, що спадщина після смерті [PERSON] відумерлою не визнавалася (а.с. 11). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], а саме [INFO] року, з якого починається строк для прийняття спадщини спадкоємцями. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Близнюківської державної нотаріальної контори Харківської області про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.09.2018 № 708/02-31 підтверджено, що позивач дійсно зверталася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та повідомлено, що нею пропущено строк, необхідний для оформлення спадщини після померлої [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску. Поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Таким чином, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини можливо визнати поважними. Як встановлено у ході судового розгляду справи, [PERSON] пропущено строк на подачу заяви про прийняття спадщини, у зв'язку з тим, що вона мешкає в населеному пункті, на території якого здійснюється антитерористична операція, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER], виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 23.12.1999, згідно якого вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] кв. 67, м. Донецьк, з 16.04.2004 та по теперішній час. В неї не було можливості покинути місто та подати заяву про прийняття спадщини (а.с. 5). Враховуючи вищевикладене, суд вважає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини перебування позивача у місцях позбавлення волі для застосування положень ст. 1272 ЦК України. Із аналізу приведених вище норм ЦК України необхідно прийти до висновку, що, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. При цьому вирішення цього питання не залежить від офіційної відмови нотаріуса у видачі такому спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, оскільки ч. 1 ст. 1269 ЦК України прямо передбачено, що таке свідоцтво видається нотаріусом лише тим спадкоємцям, які прийняли спадщину відповідно до закону. Вирішуючи даний спір, суд також бере до уваги, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON] пропущено з поважних причин, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved