Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] ) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 19.01.2006. За час перебування у шлюбі у них народилося троє спільних дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними давно припинилися, тому збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку з наведеним позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового гарантованого мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.10.2020 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не прибула, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 19.01.2006 Цуманською селищною радою Ківерцівського району Волинської області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 19.01.2006 (а.с.6). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Частини 3 та 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, спільне господарство та побут не ведуть. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Крім того, судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.01.2007; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.11.2008; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.08.2013 (а.с.10-12). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 ст. 184 СК України передбачає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищевикладене, а також те, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового гарантованого мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 840,80 грн. судового збору, сплаченого за вимогу про розірвання шлюбу. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду наступні документи: 1) договір про надання правової допомоги від 05.10.2020, укладений між [PERSON] (представник) та [PERSON] (клієнт); 2) додаток №1 від 05.10.2020 до договору про надання правової допомоги від 05.10.2020, у якому визначено гонорар адвоката у розмірі 3125 грн.; 3) попередній (орієнтовний) розрахунок вартості наданої правової допомоги за договором від 05.10.2020; 4) квитанцію до прибуткового касового ордера від 05.10.2020, що підтверджує оплату послуг відповідно до договору від 05.10.2020 у розмірі 3125 грн. (а.с.13-17). Таким чином, оскільки витрати на правничу допомогу в розмірі 3125 грн. підтверджені документально, тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у вказаному розмірі підлягає задоволенню.

Outcome: approved