Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON] , який постійно проживав у с. Вільхи Золотоніського району Черкаської області та після смерті якого залишилося спадкове майно, яке ніким не успадковане. За свого життя [PERSON] залишив заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він матиме право, заповів позивачу по справі. Позивач наполягає, що після смерті свого батька вона не звернулася своєчасно до нотаріальної контори по питанню оформлення своїх спадкових прав, оскільки не знала про смерть батька, адже в тісних стосунках із своїм батьком не перебувала та проживала в Полтавській області, де перебувала у шлюбі та народивши трьох дітей перебувала у відпустках по догляду за ними. Після розірвання шлюбу позивач повернулася в с. Вільхи та дізналася, що її батько давно помер, а будинок, який йому належав ніким не успадкований та вже почав руйнуватися. Відповідачі по справі, які є братами позивачки та відповідно спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини не заверталися, фактично із спадкодавцем не проживали та не вчинили жодних дій спрямованих на прийняття спадщини. Таким чином, зважаючи на те, що позивач є єдиним спадкоємцем, яка виявила намір прийняти спадщину після смерті свого батька, звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою по питанню оформлення спадщини. Однак нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини, а тому позивач, з метою надання їй можливості належним чином оформити свої спадкові права, звернулася до суду із даним позовом. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явились, однак останній звернувся до суду із заявою, згідно з якою просив розгляд справи проводити за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у підготовче засідання не з`явились, однак надали до суду заяви, відповідно до яких позовні вимоги визнали повністю, розгляд справи просили проводити за їх відсутності. Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, а відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі та прийняти рішення на підставі доказів, що знаходяться у ній. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Згідно із свідоцтвом про смерть (серії [NUMBER] від 29.01.2020 року) [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із заповіту [PERSON] від 14.04.2006 року, посвідченого секретарем Вільхівської сільської ради Золотоніського району, зареєстрованого в реєстрі за № 38, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті і на що він матиме право, заповів позивачу по справі [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] від 18.07.2013 року) [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] внаслідок укладення шлюбу. Як вбачається із змісту норм ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Нормами ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Судом встановлено, що батько позивача по справі помер, а остання пропустила строки звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебувала за межами області та здійснювала догляд за малолітніми дітьми, що не заперечується жодним учасником по справі, а тому, на підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не підлягає додатковому доказуванню. Підстави для сумніву у достовірності вказаних обставин матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. За таких обставин вбачається, що позивач пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, а на підставі норм чинного законодавства, які вказані вище, вправі звернутись до суду з позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, яка ніким не прийнята. Також суд бере до уваги, що, як зазначено вище, відповідачі по справі позовні вимоги визнали повністю. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009р. № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги позивача про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не вбачає підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved