Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

[PERSON] 31 серпня 2015 року звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається, що він є власником [ADDRESS], в ньому зареєстровано онука [PERSON], який з 2003 року без поважних причин в ньому не проживає, плату за комунальні послуги не вносить, тому просить задовольнити його вимоги, визнати відповідача таким, що втратив права користування жилим приміщенням та зняти його з реєстрації. У заяві на ім'я суду [PERSON] просить за станом свого здоров'я розглянути справу за його відсутністю, свої вимоги підтримає. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути за його відсутністю, позов визнає. Начальник Кремінського відділу УДМС України у Луганській області [PERSON] у судове засідання не з'явився, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути без його участі, заперечень проти позову не має. Розглянувши матеріали справи суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-4 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2)позбавлення права користування житловим приміщенням; 3)визнання особи безвісно відсутньою; 4)оголошення фізичної особи померлою. Зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, і положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення ; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Захист права власника будинку також передбачено ст. 156 ЖК України. Докази, які долучені до справи (арк. с. 4-15), свідчать про наступне. [ADDRESS] належить позивачу на праві власності, в ньому зареєстровано відповідача, який з 2003 року не проживає без поважних причин. Хоча позов не заявлено до третьої особи, але з її боку позовні вимоги визнані, тому суд вважає за необхідне зобов'язати цю особу вчинити певні дії.

Outcome: approved