Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року звернулася до суду із вказаним вище позовом, 17 травня 2017 року у справі відкрито провадження. В обгрунтування позову вказала, що вона тривалий час підтримувала стосунки з [PERSON], з жовтня 2012 року почала проживати спільно з ним в належній йому квартирі [ADDRESS], однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання, у лютому 2013 року, ними за спільні кошти була придбана квартира [ADDRESS], в яку вони заселилися, проживали в ній та поступово робили ремонтні та оздоблювальні роботи, придбавали меблі та предмети домашнього вжитку. 04 березня 2016 року позивач та [PERSON] одружилися, а [INFO] останній раптово помер, заповіту після себе не залишив. Оскільки діти покійного від попереднього шлюбу, відповідачі [PERSON] та [PERSON], звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, позивач бажає встановити факт спільного проживання із померлим [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2012 року до 04 березня 2016 року; визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю позивача та [PERSON]; визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що покійним [PERSON] 12.02.2013 було продано належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] та в цей же день придбано спірну квартиру [ADDRESS]. Також вказав, що [PERSON] на час придбання спірної квартири був пенсіонером, однак, продовжував працювати на посаді професора Житомирського державного університету ім. Івана Франка, отримував і пенсію, і заробітну плату, тому мав фінансову спроможність самостійно, без залучення коштів позивачки, придбати спірну квартиру. Також посилався на пункт у договорі купівлі-продажу про належність коштів особисто [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свідок [PERSON], сусід покійного [PERSON] та позивачки, пояснив, що був особисто знайомий з покійним, спілкувався з ним, у спірній квартирі неодноразово бачив позивачку. Йому відомо, що вони проживали разом як одна сім'я, спільно робили ремонт у квартирі, хоча робити ремонт він їм не допомагав. Свідок [PERSON], колега померлого [PERSON], пояснив, що був знайомий з останнім з 2004 року, також знає позивачку як його громадянську дружину, вони спільно проживали, їх неодноразово бачили разом. Зі слів [PERSON] йому відомо, що вони спільно робили ремонт у придбаній квартирі, в яку переселилися на початку 2013 року. Він був у них в гостях, у [PERSON] якраз був перелом ноги, вона пересувалася по квартирі. Також йому відомо, що позивач намагалася налагодити стосунки з донькою покійного від попереднього шлюбу, донька виходила заміж уже після придбання спірної квартири, років три тому. Свідок [PERSON], колега позивачки, пояснила, що працювала разом із позивачкою в магазині, була і на весіллі позивачки та померлого [PERSON] у 2016 році, і на весіллі її доньки. Знайома з ними довго, знає, що вони проживали однією сім'єю як чоловік і жінка, разів чотири була у них в гостях у квартирі [ADDRESS]. Якось просила у позивачки позичити гроші на лікування дитини, остання їй відмовила та пояснила, що всі гроші вкладені в ремонт придбаної квартири. Свідок [PERSON], колега померлого, пояснив, що був знайомий з останнім з 1999 року, він був його науковим керівником. З [PERSON] знайомий з 2003 року, на той час у неї з померлим були дружні стосунки, згодом вона стала його коханкою, про що йому відомо зі слів покійного, а з 2012 року він представляв її як свою дружину. Після сварки із першою дружиною в 2004 році [PERSON] переїхав жити до нього, згодом він придбав однокімнатну квартиру і свідок був його гарантом у банку «Аваль», потім він придбавав двокімнатну квартиру і свідок знову був гарантом. Щодо придбання квартири на вул. Шевченка йому відомо зі слів померлого, що грошей він не позичав, позивач вклала в неї свої кошти. Суд заслухав пояснення сторін та свідків, дослідив матеріали справи та встановив, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] тривалий час підтримувала відносини з [PERSON], з жовтня 2012 року почала проживати разом з ним спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу у належній йому квартирі за адресою: [ADDRESS]. За час спільного проживання ними у лютому 2013 року році, за спільні сімейні кошти, було придбано квартиру [ADDRESS], квартира була зареєстрована на ім'я [PERSON]. Після придбання квартири позивач із померлим [PERSON] в неї заселились і спільними силами і коштами поступово проводили в ній ремонт, облаштовували квартиру, придбавали необхідні будівельні матеріали, меблі та предмети домашнього вжитку, що підтверджено копіями видаткових накладних та чеків, виписаних на ім'я [PERSON] (а.с. 13-31). 04 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №245, після державної реєстації шлюбу дружина змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 6). [INFO] [PERSON] раптово помер (а.с. 7), заповіту після себе не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS]. Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача з посиланням на пункт договору купівлі-продажу про належність коштів особисто [PERSON], так як в судовому засіданні встановлено, що про вказаний пункт позивачу не відомо, при укладанні договору купівлі-продажу [PERSON] не була, так як перебувала на лікарняному, через перелом ноги. Крім того, свідки які були допитані в судовому засіданні підтвердили, що їм було відомо зі слів померлого [PERSON], що при купівлі квартири він використовував кошти також позивача. Відповідно до пункту 2 статті 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до пункту 4 статті 3 Сімейного кодексу України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно врахувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися відносини, що притаманні подружжю. Юридичне поняття шлюбу визначено в частині 1 ст.21 СК України, де вказано про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно із вимогами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Статтею 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Отже, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов'язків. Судом встановлено, доведено відповідними доказами та показами свідків, що спірна квартира була придбана в інтересах сім'ї, а тому, за нормами СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому позивач [PERSON] має рівні права на володіння, користування та розпорядження цією квартирою. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю так само як і майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тобто встановлено, що особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Оскільки беззаперечними доказами, поясненнями свідків, доведено факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2012 року до 04 березня 2016 року [PERSON] із [PERSON], померлим [INFO], суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову в повному обсязі та визнає квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], а також визнає за останньою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS].

Outcome: approved