Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

[PERSON] 04.06.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.06.2012 року. В обґрунтування позовної вимоги зазначає, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки між сторонами почали виникати непорозуміння; відповідач вживає спиртні напої, наркотичні засоби та під час сварок застосовує фізичну силу по відношенню до позивача та дитини. На даний час сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.09.2015 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання шлюбу недійсним. [PERSON] просить визнати шлюб, зареєстрований 20.06.2012 року, недійсним з моменту його укладення та в обґрунтування позовної вимоги зазначає, що у 2009 році сусід [PERSON] познайомив його з [PERSON], якій не було де подітися. Йому як самотньому чоловікові та інваліду другої групи опорно-рухового апарату потрібна була жінка, у тому числі у звязку з тим, що він не в повній мірі міг обслуговувати свої потреби. Згодом зясувалося, що [PERSON] була вагітною, тому стала жити з ним. 08.09.2009 року народилась дитина [PERSON], у свідоцтві про народження якої батьком записаний він. Його мати [PERSON] була не проти, щоб він створив сімю, сприяла у всьому та допомагала їм матеріально. У травні 2015 року [PERSON] довела його до інсультного стану з розрахунком, що він помре, а їй залишиться квартира. Він тепер інвалід першої групи та живе з матірю. Під час розмови з дружиною зясувалося, що вона не мала наміру з ним проживати однією сімєю, використовувала його та тривалий час проживає з іншим чоловіком. Крім того, використовуючи його стан, дружина приватизувала квартиру на себе та вирішила її продати. У судовому засідання позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Зустрічний позов не визнали та просять відмовити у його задоволенні за безпідставністю. [PERSON] пояснила, що з [PERSON] вони познайомились та відразу стали жити спільно з 19.12.2008 року, задовго до того, як одружились. На той час чоловік був інвалідом третьої групи. Від спільного проживання 08.09.2009 року народилася донька, батьком якої є [PERSON]. Він ходив у ЗАГС і за його заявою був записаний батьком дитини. Шлюб було зареєстровано 20.06.2012 року. Подружні обовязки вона весь час виконувала, готувала, прала, прибирала і доглядала за чоловіком, купуючи йому необхідні ліки і виводячи на прогулянки та жодних нарікань на невиконання нею подружніх обовязків у чоловіка не було. Спочатку [PERSON] називав дитину своєю дочкою, грався та виходив на прогулянки з коляскою. Згодом відносини погіршилися, оскільки знайомі приносили чоловіку алкогольні напої, якими він став зловживати. Крім того, почалися сварки з приводу того, що чоловік перестав вважати дитину своєю та став бити як її, так і дитину. Саме через поведінку [PERSON] вони з 26.05.2015 року живуть окремо. На даний час чоловік є інвалідом першої групи, оскільки хвороба прогресувала. Вважає, що доводи представника відповідача про те, що нею укладено шлюб заради квартири не відповідають дійсності, оскільки на час знайомства, на початку спільного проживання та реєстрації шлюбу не було можливості здійснити приватизацію квартири у гуртожитку. Крім того, від приватизації житла чоловік відмовився у звязку з тим, що його право на безоплатну приватизацію вже було використане. У судове засідання відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] не зявився, згідно пенсійного посвідчення та довідки до акта огляду МСЕК з 14.02.2013 року є інвалідом першої групи загального захворювання з ураженням ЦНС та ОРА (а.с.19). Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) у судовому засіданні первісний позов не визнав і просить відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що проживав зі сторонами у одному будинку та знає, що [PERSON] міг випити пива, яке йому приносив [PERSON], однак, алкогольними напоями він не зловживав. Вважає, що шлюб фіктивний, оскільки [PERSON] не мала наміру створити сімю, одружилась з [PERSON] лише через квартиру та хотіла таким чином пристроїтися, а [PERSON] був інвалідом, хотів, щоб з ним хтось жив і тому його влаштовувало жити спільно з [PERSON], яка вела їх спільне господарство, готувала, прала, прибирала. Також вважає, що [PERSON] зраджувала чоловіку та робила неодноразово аборти. Крім того, коли сторони почали спільно проживати, то [PERSON] була вагітна та батьком дитини не може бути [PERSON], що підтверджується висновком лікаря про неспроможність [PERSON] мати дітей. У 2014 році [PERSON] прописалась у квартирі [PERSON] і після того, як дозволили приватизацію гуртожитку, приватизувала квартиру на себе та доньку. Заслухавши пояснення позивача (відповідача за зустрічним позовом), представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки і чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно положень ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 20.06.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №090071, виданим 20.06.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №687 (а.с.4). Сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №111898, виданого 17.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.3). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] мати [PERSON] пояснила, що коли її син познайомився з [PERSON] і вони почали проживати разом, вона не була проти, оскільки сину самому жити було погано. [PERSON] виконувала подружні обовязки, вела господарство, готувала, прала та прибирала і свідок завжди добре ставилась до неї. Реєстрацію шлюбу між сторонами свідок також одобрила та допомагала їх сімї матеріально. Спільно сторони прожили шість років і при ній не сварились. Щодо народження дитини, то свідку було відомо про безплідність сина, однак, народжену [PERSON] дитину вона визнала як рідну онуку, забирала їх з пологового будинку та купувала дитині необхідні речі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] - сестра [PERSON] пояснила, що сторони прожили разом близько шести років і спочатку жили нормально. Всі знали про вагітність [PERSON], однак, у звязку з хворобою брата вони всі не були проти та хотіли зробити як краще, тому брат зареєстрував себе батьком дитини, а свідок дитину хрестила. У 2012 року сторони одружились. Весілля не робили, однак, вдома накрили стіл і відсвяткували. ЇЇ мама [PERSON] допомагала сімї брата фінансово. Згодом брат з дружиною стали сваритись і битись. Причиною розпаду їх сімї свідок вважає те, що [PERSON] зраджувала брату, робила неодноразово аборти. Крім того, вважає, що [PERSON] одружилась з її братом через квартиру та зараз це стало очевидним, оскільки після переоформлення квартири вона знайшла собі іншого чоловіка, з яким живе. Не заперечує, що [PERSON] спочатку говорила, що любить брата та виконувала подружні обовязки. Однак, примирення сторін і збереження їх сімї на даний час свідок вважає неможливим. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що жив з [PERSON] у одному підїзді. Саме він привіз знайому [PERSON] у місто Житомир із Кіровоградської області та вона тиждень прожила у нього. Потім вона познайомилась з [PERSON] і залишилась з ним жити. Вважає, що на той час [PERSON] була вагітною, оскільки вона йому про це говорила. Весілля сторони святкували вдома та він був гостем. Таким чином, встановлено, що сторони у справі ще до реєстрації шлюбу з 2009 року спільно проживали і вели спільне господарство та після реєстрації шлюбу 20.06.2012 року продовжували спільно проживати і вести спільне господарство, що підтверджується повністю поясненнями свідків і не оспорюється сторонами. При цьому, позивачем за зустрічним позовом не доведено, що [PERSON] на час реєстрації шлюбу не мала намір створити сім'ю та набути прав та обов'язків подружжя. Натомість, вона виконувала подружні обовязки впродовж тривалого часу, а її дії щодо реєстрації місця проживання 29.10.2014 року у квартирі гуртожитку, переоформлення особового рахунку та приватизації квартири, що здійснювались зі згоди чоловіка [PERSON], який раніше використав право на приватизацію у повному обсязі, не свідчать про відсутність наміру створити сім'ю на час реєстрації шлюбу у 2012 році. Щодо твердження представника позивача за зустрічним позовом про те, що [PERSON] була вагітною до знайомства з [PERSON] і скористалася його хворобливим станом, то суд бере до уваги, що дитина народилася до реєстрації шлюбу та [PERSON] зареєстрував своє батьківство у порядку ч.2 ст.125 СК України, а наявність у нього хвороби на час реєстрації шлюбу не свідчить про відсутність у сторін наміру створити сім'ю. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання шлюбу недійсним. Щодо первісного позову про розірвання шлюбу, то згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і сім'я розпалась остаточно, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. При цьому, враховуючи, що справа перебувала у провадженні різних суддів з червня 2015 року та сторони за цей час не примирилися, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя. На підставі викладеного та

Outcome: approved