Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] 29 листопада 2018 року звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису посилаючись на те, що вона перебуває з 03 жовтня 2015 року і до теперішнього часу у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], з яким проживають у житловому будинку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Щаслива, буд. №28. У вказаному житловому будинку також зареєстрована їх спільна малолітня дитина син [PERSON], [INFO] (2,9 років). Починаючи з січня 2018 року чоловік завів відносини з іншою жінкою і з того часу він почав вчиняти відносно неї та їх спільної дитини насильницькі дії. Крім того, 16 жовтня 2018 року чоловік почав провокувати насильницькі дії з допомогою яких, він хотів та наразі хоче змусити її, разом з дитиною, виселитися з житлового будинку в якому вони зареєстровані та проживають. Зокрема він постійно погрожує їй силоміць викинути, разом з дитиною на вулицю у разі, якщо вона добровільно сама не піду з дому, не дивлячись на те, що іншого житла вона не має. Після чого, на початку листопада 2018 року чоловік відключив будинок від мереж постачання: перекривши газо -, електро - та водопостачання, внаслідок чого, вона не може ні обігріти будинок, ані приготувати їжу дитині, ані помити її, тобто, впорядкувати звичний та належний побут, із-за таких не законних дій чоловіка, оскільки всі мережі постачання знаходяться в гаражному приміщенні, ключі від якого знаходяться у чоловіка та він не дає їй доступу до цього приміщення. На всі її звернення до комунальних служб (газо-, водо- та електропостачання) їхні представники, які приїздили за викликами, зазначали про те, що нічого не можуть зробити так як доступ до мереж заблокований. 19 жовтня та 01 листопада 2018 року вона змушена була звернутися до поліції за фактом насильницьких дій в сім'ї, оскільки чоловік перебував у агресивному стані та вчиняв відносно неї насильницькі дії (три її звернення зареєстровані в органах поліції за №17382; №17395; №17406; №18150/3845). Крім того, 26 листопада 20018 року вона звернулася до Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, де було проведено судово-медичне обстеження ушкоджень на її тілі, на підставі чого, було складено висновок спеціаліста судово-медичного експерта №3840 від 26.11.20018р. яким було встановлено, що нанесення їй чоловіком легких тілесних ушкоджень. Просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити йому тимчасові обмеження та покласти на нього певні обовязки вказані у заяві. Заявник та її представники в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити, про підстави та обставини якої пояснили з-підстав викладених у заяві. Разом з тим зазначили, що з моменту звернення до суду, чоловік заявниці продовжив вчиняти насильницькі дії відносно дружини із застосуванням фізичної сили, на підтвердження чого надали фотознімки з наявними тілесними ушкодженнями на обличчі, а також докази звернення до поліції із цього приводу. Заінтересована особа [PERSON], разом зі своїм представником, в судовому засіданні заперечував проти заяви дружини, пояснивши щодо будинок, у якому вони проживають на праві власності належать його матері, тому відсутні законні підстави для видачу будь-яких обмежень щодо користування даним майном. Що стосується перешкоджанню в доступі до комунальних послуг (газо-, водо- та електропостачання), він посилався на те, що заявниця не має жодного законного права проживати у будинку, який належить його матері, а відповідно і користуватися будь-якими послугами. Крім того, пояснив, що води у будинку немає через зламаний насос, а грошей на його відновлення немає. Жодних умисних дій з приводу відключення газо- , водо- та електропостачання будинку він не вчиняв. Щодо насильницьких дій відносно своєї дружини, [PERSON] пояснив про те, що між ними виникали сімейні сварки, під час яких він бив її долонею по обличчю, але крові у неї не було, тому надані заявницею фотознімки є фотомонтажем. Допитана у якості свідка [PERSON], яка є матірю зацікавленої особи, підтвердила той факт, що вона є власником домоволодіння №28 по вулиці Щасливій в місті Підгородне, Дніпровського району, на підставі договору дарування укладеного між нею та її сином. Разом з тим зазначила, що у вказаному будинку проживає заявниця разом з дитиною та стосовно наявності будь-яких протиправних дій відносно них, з боку її сина їй не відомо. Заслухавши заявника та його уповноважених представників, заінтересовану особу з його представником, заслухавши свідка, яка є близьким родичем заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і\~на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81\~ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Встановлено, що заявниця [PERSON] починаючи з 03 жовтня 2015 року і до теперішнього часу перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], [INFO], з яким проживають у житловому будинку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Щаслива, буд.№28, який на праві власності належить [PERSON] У вказаному житловому будинку також зареєстрована їх спільна малолітня дитина син [PERSON], [INFO] (2,9 років). Починаючи з січня 2018 року [PERSON] почав вчиняти відносно своєї дружини та їх спільної дитини насильницькі дії, що виражаються у моральному та фізичному насильстві, з метою виселити їх з житлового будинку в якому вони зареєстровані та проживають, не дивлячись на те, що іншого житла заявниця не має. Крім того, на даний час вказане домоволодіння відключене від мереж постачання: газо -, електро - та водопостачання, та їх відновлення не можливе у звязку з перешкоджанням [PERSON], відповідним комунальним службам, у вільному доступі до відповідних вузлів мереж для можливості їх підключення, що спричиняє заявниці, [PERSON] та їх малолітній дитині, незручності та позбавляє права на нормальне існування та проживання за місцем їх реєстрації. Так, у судовому засіданні встановлено, що 19 жовтня та 01 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до органів поліції за фактом насильницьких дій в сім'ї, оскільки чоловік перебував у агресивному стані та вчиняв відносно неї насильницькі дії (три її звернення зареєстровані в органах поліції за №17382; №17395; №17406; №18150/3845), та після проведених перевірок, до суду скеровано адміністративний матеріал відносно [PERSON] за фактом вчинення домашнього насильства. Крім того, 26 листопада 20018 року заявниця звернулася до Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи, де було проведено судово-медичне обстеження ушкоджень на її тілі, на підставі чого, було складено висновок спеціаліста судово-медичного експерта №3840 від 26.11.20018 р., яким було встановлено, що нанесення їй чоловіком легких тілесних ушкоджень. Разом з тим, судом встановлено, що з моменту звернення заявниці до суду, її чоловік [PERSON] продовжив вчинення насильницьких дій відносно своєї дружини, застосувавши до неї насильницькі дії психологічного та фізичного характеру, про що у судовому засіданні визнав сам [PERSON] З огляду на викладене суд приходить до висновку, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство стосовно своєї дружини [PERSON] Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно п.1 ч.1 ст.\~350-2\~ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п.2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.ч. 3.4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Аналізуючи зазначені норми права та такі встановлені в судовому засіданні обставини справи, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому необхідно видати обмежувальний припис стосовно нього шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов'язків, передбачених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». На момент розгляду справи було встановлено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] у іншому будинку також належному їй, розташованому за адресою м. Підгороднє вул. Геологів 11, таким чином право [PERSON] на житло жодним чином не будуть порушені. В силу ч. 3 ст.\~350-5\~ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved