Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

[PERSON] 12 лютого 2020 року звернувся до суду з відповідним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований в квартирі, проте більше п`яти років там не проживає, комунальні послуги не оплачує, участі в ремонті не бере. Ця обставина створює істотні перешкоди позивачу у користуванні житлом. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Ухвалою судді від 14 лютого 2020 року було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в письмовій заяві просив розгляд справи проводити без участі позивача, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Останній був повідомлений про дати судового розгляд шляхом публікації оголошень про виклик на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 198594090) [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно з довідкою ЛМКП «Айсберг» № 432 від 05 лютого 2020 року в квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач його батько [PERSON] 11, 18 грудня 2019 року та 15 січня 2020 року працівниками ЛКП «Цитадель-Центр» за участі сусідів були складені акти, відповідно до яких [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] не проживає. Відповідно до акту від 15 квітня 2020 року ЛМКП «Айсберг» [PERSON] не проживає в квартирі більше двох років. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового приміщення. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідач в квартирі не проживає, добровільно знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved