Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

[PERSON] 27 травня 2016 року предявила позов до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], котра померла 31 травня 2015 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що при житті мати склала заповіт, яким квартиру заповіла своєму онуку [PERSON], котрий у встановленому порядку її прийняв та оформив і лише після спливу шести місяців [PERSON], прибравши у її квартирі, знайшов банківські картки, на яких були грошові заощадження матері, про існування яких не було відомо нікому, хоча вона знала про те, що мати все своє майно заповість онуку, а тому у встановлений строк вона, позивач, не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак пропустила такий строк з поважних причин. Представник позивача [PERSON] [PERSON] під час судового розгляду позов підримала. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачем. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Із паспорта громадянина України та свідоцтва про народження відомо, що [PERSON], [INFO] є дочкою [PERSON] (а.с. 4, 6). Із свідоцтва про смерть вбачається, що 31 травня 2015 року [PERSON] померла (а.с. 5). Унаслідок її смерті відкрилась спадщина на квартири [ADDRESS] та банківський вклад, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, будинковою книгою, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі та банківською карткою (а.с. 8, 9-13, 14). Із заповіту, складеного 9 вересня 1996 року, видно, що [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] та всі речі домашнього вжитку заповіла внуку [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що згідно ст. 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Однак, [PERSON] у встановлений строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [PERSON] пропустила шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, так як, їй не було відомо про існування вказаних грошових заощаджень, крім того, спадкоємець майна за заповітом вчасно звернувся до нотаріальної контори та оформив свідоцтво про право спадщину за заповітом і не заперечує проти визначення додаткового строку для подання спадкоємцем за законом заяви про прийняття спадщини. Сторонам розяснено наслідки визнання позову. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved