Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: Вінницька міська рада про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що 26.03.2015 року померла [PERSON], після смерті якої залишилась спадщина, а саме: квартира № 82, розташована за адресою м. Вінниця, вул. Шмідта, буд. 69. Спадкоємицею даного майна за заповітом, складеним 21.02.2014 року і посвідченим приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON], є [PERSON], проте, намагаючись оформити свої спадкові права на дане майно, позивач отримала відмову нотаріуса у вчиненні відповідних нотаріальних дій, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на згадане спадкове майно, в силу чого позивач змушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності на квартиру № 82, розташовану за адресою м. Вінниця, вул. Шмідта, буд. 69, у порядку спадкування за заповітом, після померлої 26.03.2015 року її матері [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтувавши їх обставинами, зазначеними в позовній заяві, та просила позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомлені про місце та час розгляду справи, в судове засідання не зявилися, повідомлення про причини своєї неявки та заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надіслали, в силу чого, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, що регламентується ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Представник третьої особи: Вінницької міської ради [PERSON], в судовому засіданні покладалася на розсуд суду. Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, встановив, визначив та дослідив слідуючі докази, обставини та відповідні правовідносини: Згідно копії свідоцтва про смерть серія І-АМ № 322888 року, виданого повторно 17.11.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] померла 26.03.2015 року (а.с. 6). Зміст дублікату заповіту від 21.02.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 21, зазначає, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалось, у тому числі те, що буде належати їй на день смерті і на, що вона матиме право за законом, заповідає [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.11.2015 року № 42141914, зазначено, що до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про видачу дубліката заповіту № 58220145, заповідач: [PERSON], заповіт № 55765229, номер у реєстрі - 21 ( а. с. 8). Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.12.2015 року № 2031/02-31, видана державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON], вказує, що гр. РФ Бондар [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру номер 82, що знаходиться в житловому будинку номер 69 по вул. Шмідта в місті Вінниці, після померлої 26.03.2015 року гр. [PERSON], в звязку з не наданням правовстановлюючих документів на квартиру (а.с. 9). Зміст довідки № 5065 від 25.11.2015 року, виданої Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації», зазначає, що станом на 29.12.2012 року за [PERSON] зареєстровано право власності на [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1993 р. виданого виконкомом Вінницької міської ради згідно рішення № 183 від 29.03.1993 р., свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою від 04.11.2004 р. за № 2-4313 (а.с. 10). Технічний паспорт на квартиру № 82, у житловому будинку № 69, по вул. Шмідта, м. Вінниця зазначає, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON], квартира має наступні технічні характеристики: загальна площа 48,7 кв.м., житлова площа 26,8 кв.м., кімната 1-а площею 15,6 кв.м., кімната 2-а площею 11,2 кв.м., кухня площею 6,7 кв.м., вбиральня площею 1,1 кв.м., ванна кімната площею 2,5 кв.м., коридор площею 8,6 кв.м., кладова площею 0,4 кв.м. (а.с. 11-12). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.11.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4313, спадкоємецею майна гр. [PERSON], померлого 23.03.2004 року, є дружина [PERSON], яка успадкувала майно, що складається з 1/2 частки квартири № 82, що знаходиться в житловому будинку під № 69, який розташований в місті Вінниці по вул. Шмідта (а.с. 14). Згідно досліджених матеріалів спадкової справи № 93/2015 до майна померлої 26.03.2015 року [PERSON] вбачається, що одним із спадкоємців, який прийняв у визначеному законодавством порядку спадщину після смерті [PERSON], є [PERSON], також спадкова справа містить відповіді надані [PERSON] та [PERSON] про відмову їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], від імені їх матері [PERSON], 21.02.2014 року був посвідчений заповіт на все майно, на імя онуки [PERSON], в звязку з чим їм не може бути видано відповідне свідоцтво про право на спадщину. (а.с. 82, 83). Норма ст. 328 Цивільного Кодексу України прописує: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч.3 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Норма ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є механізмом офіційного визнання такого права, а тому, за умови наявності правовстановлюючого документу, який виданий у межах повноважень та у спосіб визначений законом, не виключаються обставини наявності відповідних речових прав у особи, при цьому наслідком відсутності реєстрації таких прав є виключно неможливість вчинення дій щодо однієї із складових змісту права власності - розпорядження таким майном. Оскільки обставини наявності правовстановлюючих документів, виписаних на імя спадкодавця, є неспростовними, а відтак, враховуючи особливості спадкового права та припинення цивільної правоздатності спадкодавцем у момент смерті, з огляду на належність спадкоємцеві спадщини, суд вважає, що до таких правовідносин в площині додержання принципу справедливості є доцільним застосування способу захисту прав спадкоємця, передбаченого законодавцем в ч.2 ст. 16 ЦК України, в тому числі визнання права. Суд звертає увагу на те, що спадкове право відокремлене законодавцем в окрему самостійну підгалузь права, оскільки такі правовідносини нерозривно повязані із наявністю неспростовного юридичного факту смерті особи, в силу чого держава, враховуючи важливість таких правовідносин, гарантує та прописує особливий механізм розпорядження спадкодавцем своїм майном, закріплюючи та констатуючи факт належності такого майна спадкоємцю за умови прийняття ним спадщини, тобто визначальною обставиною належності спадщини спадкоємцю є прийняття такої спадщини, а не інші умови, в тому числі додержання процедури реєстрації майнових прав спадкодавцем. Норма ст. 1216 ЦК України прописує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 5. ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, врахувавши, що позивач вчасно та у спосіб, передбачений законодавством, прийняв відповідну спадщину, і є єдиним спадкоємцем за заповітом до майна померлої [PERSON], врахувавши те, що обставини належності спадкодавцю [PERSON] спадкового майна в повному обсязі встановлені в судовому засіданні, при цьому відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно обєктивно унеможливлює позивача належним чином оформити свої спадкові права, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved