Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Макарівської селищної ради Київської області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини як пропущеного з поважних причин, в якому просив визначити йому додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову позивач посилався на те, що [INFO] , у віці 76 років, помер його батько - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом до якої, окрім іншого майна, увійшло право на 1/2 частину 1-кімнатної квартири, загальною площею 44,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині за кожним) належить померлому [INFO] [PERSON] та позивачу по даній справі [PERSON] . Позивач по справі, [PERSON] , на дату смерті батька [PERSON] проживав з померлим за адресою: [ADDRESS] , проте згідно відмітки в паспорті позивача, зареєстрованим за вказаною адресою він став лише з 14.03.2006 року, тобто вже після смерті спадкодавця. Позивач у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався. Проте, звернувшись до нотаріуса за оформленням спадщини отримав відмову, в якій нотаріус вказав, що підстав для видачі йому свідоцтва про право на спадщину немає, оскільки він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Щодо поважності пропуску позивачем строку для прийняття спадщини вказав, що він має ряд хронічних хвороб, які постійно його турбують та періодично загострюються, спричиняють втрату працездатності та потребують лікування. Так, вже після смерті батька [PERSON] , у період з 18.03.2006 р. по 27.03.2006 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 13.10.2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 23.11.2020 р., яке неодноразово відкладалося, черговий раз на 01.03.2021 р. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк від відповідача надійшов відзив, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач вказав, що Макарівська селищна рада не визнає заявлених позовних вимог у повному обсязі та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено поважності причин пропуску ним встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини у розумінні частини третьої статті 1272 ЦК України, а тому відсутні законні підстави для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини як пропущеного з поважних причин. Також відповідач вказав, що обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, [PERSON] стверджує, що вчасно подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори йому завадили проблеми зі здоров`ям, що постійно його супроводжували саме в цей період, проте вважає, що позовна заява не містить належних та достатніх доказів на підтвердження цього. Враховуючи обставини справи відповідач зазначив, що відповідно до відмітки про реєстрацію місця проживання, наявної в паспорті, позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 14 березня 2006 року, що суперечить інформації, яка міститься в довідці Макарівської селищної ради. Окрім того, звернув увагу на час коли позивач звернувся для прийняття спадщини. Смерть спадкодавця настала [INFO] і лише 08.10.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевського В.С., з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, де отримав вмотивовану відмову. Жодних доказів, які підтверджували причину не звернення для подання заяви такий тривалий час - не надано. В подальшому, 12.10.2020 року позивач звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини як пропущеного з поважних причин, незважаючи на те, що час відкриття спадщини відбувся ще у 2005 році. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. У відповіді на відзив представник позивача вказав, що вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як було зазначено у позовній заяві, позивач [PERSON] має ряд хронічних хвороб, які постійно турбують позивача та періодично загострюються, спричиняють втрату працездатності та потребують лікування. Так, вже після смерті [PERSON] , у період з 18.03.2006 р. по 27.03.2006 р. позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: дегенеративно-диструктивні зміни поперекового відділу хребта. Кили L-3-L-4, L-4-L-5 із звуженням спинномозкового каналу та здавленням спинномозкових корінців на цьому рівні L-4-L-5, L-5-SI секвестровані кили з повним стенозом між отворів на цих рівнях. Загострення хронічного попереково-крижового радикуліту з вираженим больовим синдромом та вираженими стато-динамічними порушеннями. ЦВХ. Гіпертонічна енцефалопатія зі стійким церебростенічним синдромом. ІХС: кардіосклероз. ФВ 66%. Гіпертонічна хвороба II ст., ст. 3, ризик 3. СНО. Дані захворювання постійно турбують позивача. Як задовго до стаціонарного лікування, так і після, самопочуття позивача [PERSON] було незадовільне. Після проведеного стаціонарного лікування позивач доліковувався амбулаторно в домашніх умовах. У зв`язку з наявними хворобами, лікуванням та поганим самопочуттям позивач не мав змоги вирішувати побутові питання, в тому числі займатися питаннями оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] . Саме по причині хвороби позивач [PERSON] пропустив визначений законом 6-місячний строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] . При цьому право позивача на звернення до суду з позовом про поновлення строку на прийняття спадщини не пов`язується з існуванням у нього об`єктивних перешкод у період після спливу шестимісячного строку, про що зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, а тому вважає, що доводи відповідача про бездіяльність позивача з 27.03.2006 р. (дата виписки з лікарні) і до моменту подання заяви про прийняття спадщини [INFO] є необгрунтованими. Відповідач також вказує на суперечливі відомості, які зазначено у довідці Макарівської селищної ради від 12.06.2020 р. №1321. Зокрема, у довідці зазначено, що разом з померлим [PERSON] проживав його син, [PERSON] (позивач по справі). В той же час відповідно до відмітки у паспорті позивача [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 14.03.2006 р. З даного приводу представник позивача вказав, що зазначена довідка видана відповідачем, а тому, власне, сам відповідач мав би пояснити, якими відомостями службові особи Макарівської селищної ради керувались під час видачі зазначеної довідки і чому інформація, зазначена у довідці, не відповідає даті реєстрації позивача, яка зазначена в його паспорті. З огляду на викладені обставини, просив суд позовні вимоги задовольнити. Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило. Ухвалою суду від 01.03.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 08.04.2021 р. Судовий розгляд даної справи відкладався неодноразово, черговий раз на 01.06.2021 р. У судове засідання позивач не з`явився, згідно письмової заяви його адвоката Ганенка Р.А. позов підтримує, просить його задовольнити, слухати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, згідно поданого клопотання просив про розглянути справу за відсутності представника селищної ради, рішення просив прийняти з урахуванням відзиву. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин дійшов наступних висновків. [INFO] , у віці 76 років, помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 15.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №114. (а.с. 7) та копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 10) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом до якої увійшло право на 1/2 частину 1-кімнатної квартири, загальною площею 44,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначена квартира загальною площею 44,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині за кожним) померлому [INFO] [PERSON] та позивачу по даній справі [PERSON] . Право власності на зазначене майно за померлим [PERSON] та позивачем [PERSON] посвідчується договором купівлі-продажу від 19.07.1996 р., посвідченим приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Дарнопих Т.М., зареєстрованим в реєстрі за №1719, зареєстрованим в реєстровій книзі Макарівським БТІ 24.07.1996 р. за №2419. (а.с. 9) Згідно довідки 12.06.2020 р. №1321, виданої Макарівською селищною радою, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав та був зареєстрований з 16.08.1996 року до дня смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою разом з [PERSON] був зареєстрований та проживав син - [PERSON] , [INFO] . (а.с. 8) Проте вказаний доказ в частині підтвердження реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] до дня смерті [PERSON] суд не приймає, оскільки він містить суперечливі дані з паспортом позивача, в якому вказано, що останній зареєстрований за вказаною адресою з 14.03.2006 р. (а.с. 6) Посилання позивача по справі, [PERSON] , на те, що на дату смерті батька [PERSON] він проживав з померлим за адресою: [ADDRESS] , відповідачем не спростовано. Оскільки позивач [PERSON] на дату смерті [PERSON] не був зареєстрований з померлим, у визначений законом строк не подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а тому, звернувшись до приватного нотаріуса Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевського В.С. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину 1-кімнатної квартири, загальною площею 44,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , отримав відмову. У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.10.2020 р. № 108/02-31, наданій приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Ольшевським В.С., позивачу роз`яснено причину відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме зазначено, що ним пропущено визначений ст. 1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 12). Щодо поважності пропуску строку для звернення із заявою до нотаріуса для прийняття спадщини позивач вказав, що він має ряд хронічних хвороб, які постійно його турбують та періодично загострюються, спричиняють втрату працездатності та потребують лікування. Так, вже після смерті [PERSON] , у період з 18.03.2006 р. по 27.03.2006 р. позивач [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: дегенеративно-диструктивні зміни поперекового відділу хребта. Кили L-3-L-4, L-4-L-5 із звуженням спинномозкового каналу та здавленням спинномозкових корінців на цьому рівні L-4-L-5, L-5-SI секвестровані кили з повним стенозом між отворів на цих рівнях. Загострення хронічного попереково-крижового радикуліту з вираженим больовим синдромом та вираженими стато-динамічними порушеннями. ЦВХ. Гіпертонічна енцефалопатія зі стійким церебростенічним синдромом. ІХС: кардіосклероз. ФВ 66%. Гіпертонічна хвороба II ст., ст. 3, ризик 3. СНО. Дані захворювання постійно турбують позивача. Як задовго до стаціонарного лікування, так і після, самопочуття позивача [PERSON] було незадовільне. Після проведеного стаціонарного лікування позивач доліковувався амбулаторно в домашніх умовах. У зв`язку з наявними хворобами, лікуванням та поганим самопочуттям позивач не мав змоги вирішувати побутові питання, в тому числі займатися питаннями оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] . Саме по причині хвороби позивач [PERSON] пропустив визначений законом 6-місячний строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] з поважних причин та змушений звернутись до суду з даним позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Наявність зазначених обставин підтверджується випискою з історії хвороби амбулаторного, стаціонарного хворого від 28.03.2006 р. (а.с. 11) Як вказав позивач та що не заперечувалось відповідачем, визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] не порушить прав жодних третіх осіб, оскільки інших спадкоємців до майна померлого [PERSON] ні за законом, ні за заповітом немає, спадкова справа до майна померлого не заведена, що підтверджується копією Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 08.10.2020 р. №61987657 (а.с. 13-14). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Глави шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як зазначено у постанові ВС України від 21.12.2020 р. по справі №321/1205/19, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Тож, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, наданих сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами доведено ті обставини на які він посилався як на підставу свої вимог, відповідачем їх не спростовано, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлого [INFO] [PERSON] , пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved