Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся в суд з позовом до Казенного підприємства «Кіровгеологія» (далі - Відповідач) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовував тим, що він з 21.02.2007 року перебував в трудових відносинах на посаді водія на будівельній дільниці пошуково-зйомочної експедиції № 57 КЗ «Кіровгеологія». На підставі наказу № 6к від 20.02.2013 року його було звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності штату. В день звільнення Відповідач не виплатив йому всіх необхідних сум, в тому числі заробітної плати за час з травня 2012 року по листопад 2012 року в розмірі 13 243 грн. 92 коп. За судовим наказом остаточне стягнення коштів з рахунків Відповідача було проведено тільки 28.10.2015 року. Так як з травня 2012 року по 28.10.2015 року Відповідачем не було здійснено повного погашення заборгованості, Відповідач заборгував йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 73 297 грн. 00 коп. Просив суд стягнути з Відповідача на свою користь вказану суму, та покласти витрати по сплаті судового збору на Відповідача. Позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник Відповідача, будучи належним чином повідомленим до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, його неявка не перешкоджала розгляду справи у його відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи та вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Позивач з 21.02.2007 року перебував в трудових відносинах на посаді водія на будівельній дільниці пошуково-зйомочної експедиції № 57 КЗ «Кіровгеологія». На підставі наказу № 6к від 20.02.2013 року його було звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням чисельності штату. В день звільнення Відповідач не виплатив йому всіх необхідних сум, в тому числі заробітної плати за час з травня 2012 року по листопад 2012 року в розмірі 13 243 грн. 92 коп., що підтверджується довідкою № 63 від 22.10.2013 року (а.с. 7). На підставі судового наказу Кам'янського районного суду Черкаської області від 19.06.2014 року з Відповідача на користь Позивача стягнуто 13 243,92 грн. заборгованості по заробітній платі (а.с. 8). Повний же розрахунок по всій сумі необхідних виплат при звільненні проведено з Позивачем тільки 28.10.2015 року, про що свідчить відповідь державного виконавця про закінчення виконавчого провадження (а.с. 11). Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Обов'язок доведення здійснення фактичного розрахунку з працівником та відсутності вини у затримці розрахунку покладено на роботодавця. Водночас згідно правового висновку Верховного Суду України від 03 липня 2013 року у справі № 6-64 цс 13 зазначено, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів і не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Суд приходить до висновку, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, була наявна заборгованість із заробітної плати, за відсутності доказів проведення фактичного розрахунку з працівником, підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, у розмірі середнього заробітку працівника за весь час затримки по день фактичного розрахунку є невиплата належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП. Стороною Позивача надано розрахунок суми середнього заробітку, проте суд вважав за необхіднє перевірити достовірність відображення розрахунку, для чого здійснив власний розрахунок. При визначенні середньої заробітної плати приймається термін розрахунку останні два повних робочих місяці (ч.2 та 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100). В нашому випадку до уваги повинні братись кількість робочих днів за березень та квітень 2012 року, яка становить 41 день. Згідно довідки середньоденна заробітна плата Позивача складала : 1073 грн. (березень 2012 року ) + 2369,56 грн. (квітень 2012 року) / 41 робочий день за два місяці (21 робочий день у березні 2012 року та 20 у квітні 2012 року) = 83 грн. 96 коп. ( п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затв. постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100). Період не виплати належної заробітної плати з 01.05.2012 року по 28.10.2015 року (день повного розрахунку з Позивачем : з 01.05.2012 - 31.12.2012 - 170 робочих днів, з 01.01.2013 - 31.12.2013 - 247, з 01.01.2014 - 31.12.2014 - 247, з 01.01.2015 - 28.10.2015 - 199 робочих днів, а всього 863 робочих днів. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 72 457 грн. 48 коп. (83 грн. 96 коп.* 863 робочі дні). Таким чином, дана сума менша ніж та, що заявлена у позовних вимогах, а проведений розрахунок Позивачем є завищеним. У зв'язку з вказаним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з Відповідача в дохід держави судові витрати.

Outcome: partial