overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до суду про визнання за ними права власності на спадкове майно. Позивачі посилаються на те, що [INFO] померла їх баба [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається із: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] ; земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розмірами: 1,1388 га. (кадастровий номер 6122688600:01:001:0990), згідно Державного акту на землю серії ЯА №557795; 0,5491 га. (кадастровий номер 6122688600:01:001:0302), згідно Державного акту на землю серії ЯА №557997, які розташовані на території Серетецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.. Вони, постійно проживаючи разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, спадщину прийняли. Оскільки нотаріусом відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, з підстав, що спадкове майно має статус колгоспного двору, змушені звернутися до суду для захисту свого права. Представник позивачів позовні вимоги підтримала, про що подала відповідну заяву. Відповідач позовні вимоги визнав, згідно поданої заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивачв [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається із: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що в [ADDRESS] ; земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розмірами: 1,1388 га. (кадастровий номер 6122688600:01:001:0990), згідно Державного акту на землю серії ЯА №557795; 0,5491 га. (кадастровий номер 6122688600:01:001:0302), згідно Державного акту на землю серії ЯА №557997, які розташовані на території Серетецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області.. [PERSON] , [PERSON] постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, спадщину прийняли. Враховуючи, що позивачі спадщину прийняли, а також, що нотаріусом відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, суд вважає, що за ними слід визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до Фрунзенського районного суду м. Харкова зі спільною заявою про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя, яке має дітей. В обґрунтування заяви зазначають, що 31.10.2015 року між заявниками Виконавчим комітетом Мельниківської сільської ради Валківського району Харківської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 03. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось. Ними досягнуто згоди щодо місця проживання дитини та участі кожного батьків у її вихованні та утриманні, про що свідчить нотаріально посвідчений договір. Будь-які спори стосовно майна та з інших питань між ними відсутні. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.10.2020 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду на 04.11.2020 року. Заявники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких спільно подану заяву підтримали та просили задовольнити. За таких обставин, в силу частини першої статті 223 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про розірвання шлюбу. Заява обгрунтована тим, що між ними 17.09.2003р. зареєстрвано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис № 774. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] [INFO]. Заявники зазначають, що з 2012 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між заявниками відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. У судове засідання [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій підтримала подану заяву, а судовий розгляд просила проводити за її відсутністю. [PERSON], у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просив судовий розгляд проводити за його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17 вересня 2003 року, про що свідчить Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, не ведуть спільного господарства, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З матеріалів справ вбачається, що подружнє життя у сторін не склалося, оскільки заявники виявилися людьми з різними характерами та поглядами на сімейне життя. На даний час шлюб носить формальний характер. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між заявниками необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про розірвання шлюбу. Заява обґрунтована тим, що між ними 17 листопада 2006 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 2249. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] народження. Заявники зазначають, що з листопада 2014 року не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Між заявниками відсутнє взаємопорозуміння та бажання підтримувати шлюб. У судове засідання [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву в якій підтримала подану заяву, а судовий розгляд просила проводити за її відсутністю. [PERSON], у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, у якій просив судовий розгляд проводити за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 17 листопада 2006 року, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], але шлюбні відносини між ними припинено. Стосунки відновлювати не збираються, не ведуть спільного господарства, а тому суд вважає, що збереження сім'ї є неможливим. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. З матеріалів справ вбачається, що подружнє життя у сторін не склалося, оскільки заявники виявилися людьми з різними інтересами та поглядами на сімейне життя. На даний час шлюб носить формальний характер. До матеріалів справи заявниками додано нотаріально - посвідчений договір про сплату аліментів на дитину, відповідно до якого визначили, що дитина буде проживати разом з матір'ю, погодили розмір аліментів на дитину у сумі 1 500 грн., порядок їх сплати батьком, визначили умови здійснення батьком права на особисте виховання доньки та участь у забезпеченні умов її проживання. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між заявниками необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до договору № 3050 купівлі-продажу нерухомого майна від 30.07.1997р. [PERSON], яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення опікунської ради № 394 Суворовської районної адміністрації м. Одеси 19.05.1997р., [PERSON], продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], який був посвідчений товарною біржею «Центральна Одеська біржа». Позивачі стверджують, що всі умови договору були виконанні, право власності за нею на дану квартиру зареєстровано за [PERSON] Одеським міським бюро технічної інвентаризації. На підставі викладеного, позивачі просять визнати даний договір купівлі-продажу дійсним. В судове засідання представник позивачки [PERSON] подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, а також просив справу розглядати у його відсутність. Відповідачі про розгляд справи були повідомлені через оголошення в пресі. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що відповідно до договору № 3050 купівлі-продажу нерухомого майна від 30.07.1997р. [PERSON], яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на підставі рішення опікунської ради № 394 Суворовської районної адміністрації м. Одеси 19.05.1997р., [PERSON], продали, а [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], який був посвідчений товарною біржею «Центральна Одеська біржа». Під час укладення угоди між сторонами було досягнуто згоди і виконані суттєві умови договору. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її у письмовій формі, як того вимагає ст. 44 ЦК України в редакції 1963р., угода відповідає вимогам закону і інтересам сторін. Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в користування покупця, однак, сторонами був порушений обов'язок нотаріального посвідчення вказаного договору. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. На підставі викладеного, суд вважає, що позов про визнання угоди дійсною підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на наступні обставини. Так позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.08.2020р. належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . Позивачу [PERSON] належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 1/3 частка квартири [ADDRESS] . Позивачі стверджують, що у вищевказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , але відповідачі в квартирі не проживають, особисті речі в квартирі не зберігають. На підставі викладеного, позивачі просять визнати відповідачів такими, що втратила право користування жилим приміщення у квартирі [ADDRESS] . В судове засідання позивачі подали заяву, згідно якої вони підтримали позовні вимоги у повному обсязі, а також просили справу розглянути у їх відсутність. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись за місцем реєстрації, проте за даною адресою кореспонденцію не отримують. Окрім того, відповідачі повідомлялись через оголошення на сайті суду. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження. Судом встановлені наступні обставини справи, а також відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.05.2001р. належала у рівних частках, по 1/3 частки за кожним, квартира [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] його частку у праві спільної часткової власності отримала його донька [PERSON] , який було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2020р., згідно якого їй належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] її частку у праві спільної часткової власності отримав позивач [PERSON] , якому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.08.2020р., згідно якому йому належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] . Отже квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності позивачці [PERSON] (1/3 частка), та позивачу [PERSON] (2/3 частки). Судом також встановлено, що у вищевказаній квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що відповідачі в квартирі не проживають, особисті речі в квартирі не зберігають. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що, відповідно до ст. 5 ЦПК України, ефективним способом захисту прав позивачів є визнання відповідачів такими, що втратила право користування жилим приміщення у квартирі [ADDRESS] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON], [PERSON], Кам»янець-Подільської міської ради про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в зв»язку з втратою правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно.. [PERSON], [PERSON] звернулись з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на майно, що є у спільній сумісній власності в зв»язку з втратою правовстановлюючого документу на зазначене майно. Просять визнати за ними право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS]. В суді представник позивачів позов підтримала, просить задовольнити, проти задоволення зустрічного позову не заперечує. В суді представник відповідачів зустрічний позов підтримала, просить задовольнити, проти задоволення первісного позову не заперечує, пояснила, що в зв»язку з тим, що [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до ФРН, вона не бажає вчиняти будь-яких дій для отримання дубліката свідоцтва про право власності. Представник Кам»янець-Подільської міської ради в судове засідання не з»явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що згідно розпорядження органу приватизації № 1111 від 18.09.1997 року сторони по справі отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] та видано свідоцтво про право власності на житло . Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. В зв»язку з втратою свідоцтва про право власності на житло від 18.09.1997 року позивачі подали оголошення в газеті «Подолянин» 05.12.2014 року про те, що даний правовстановлюючий документ слід вважати недійсним. Виконавчий комітет Кам»янець-Подільської міської ради відмовив у видачі дубліката свідоцтва про право власності на житло в зв»язку з тим, що відсутня спільна заява всіх співвласників. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Відповідно до ст.. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Виходячи із норм ст.ст. 369, 392 ЦК України, суд вважає, що позови слід задовольнити. На підставі викладеного, ст..369, 392 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 24.10.2006 року належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. В належній позивачам на праві власності вищезазначений квартирі значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає з кінця 2006 року що підтверджується поясненнями сусідів та довідкою ОСББ «Дніпропетровська дорога, 72» від 27.10.2017 р. № 38/Д. Будь-яких договірних відносин з приводу користування вищезазначеною квартирою у відповідача з позивачами, як з власниками, не існує. На підставі викладеного, позивачі вважають, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача подав клопотання в якому він просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про розгляд справи повідомлявся за місцем реєстрації, проте за вищевказаною адресою кореспонденцію не отримує, у зв'язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 24.10.2006 року належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. В належній позивачам на праві власності вищезазначений квартирі значиться зареєстрованим [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] не проживає з кінця 2006 року що підтверджується актом сусідів та довідкою ОСББ «Дніпропетровська дорога, 72» від 27.10.2017 р. № 38/Д. Будь-яких договірних відносин з приводу користування вищезазначеною квартирою у відповідача з позивачами, як з власниками, не існує. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оскільки відповідач не проживає за адресою реєстрації без поважних причини більше одного року, то він втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у якому зазначили, що їм на праві приватної власності належить по 1/10 частці квартири [ADDRESS]/Бородіна,7 у м. Бердянську в якому вони та відповідач проживали однією сімєю. З жовтня 2009 року відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин. Реєстрація відповідача в квартирі призводить до порушення їх прав, оскільки вони змушені сплачувати комунальні платежі виходячи з кількості зареєстрованих в спірному приміщенні осіб. Просили визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №4 по вул. Короленка,15/Бородіна,7 у м. Бердянську. У судове засідання позивачі не зявились, подали заяву про розгляд справи в їх відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений згідно вимог абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про право власності від 22.01.2009 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачі є власниками по 1/10 частині квартири [ADDRESS]/Бородіна,7 у м. Бердянську (а.с.12-13). Згідно копії домової книги (а.с.14-15), довідки Бердянського МВ УДМС в Запорізькій області від 04.06.2015 року (а.с.23) [PERSON] зареєстрований [INFO]. Згідно ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користуванням цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає встановленим факт непроживання відповідача понад року на спірній житловій площі, яка належить на праві власності позивачам, так як ця обставина підтверджується актом від 14.05.2015 року (а.с.17) та копією рішення Бердянського міськрайонного суду від 09.02.2015 року (а.с.18). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання. Зважаючи на складність у складанні повного рішення суду, повязаного з необхідністю обґрунтування доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне, проголосити його вступну та резолютивну частини. Повний текст рішення суду буде проголошено і сторони можуть отримати 13 жовтня 2015 року о 16 годині 30 хвилин. На підставі викладеного,

Outcome: approved