Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

[PERSON], 12.11.2018 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 09.08.2011 Раковецькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №03, спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сімейні цінності, за таких обставин переконана про втрату до [PERSON] почуття поваги і любові, вважає збереження шлюбу та примирення неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 17.12.2018 провадження у справі відкрито. Позивачка у судове засідання не з'явилася, у заяві від 28.12.2018 просила про задоволення вимог з мотивів наведених у позові та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що з позивачкою з вересня 2018 року проживають окремо, а з травня 2018 року стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, вважає, що їх сім'я розпалась через зраду дружини. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із змісту позовної заяви, пояснень відповідача в суді, інших матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 09.08.2011 шлюб у Раковецькій сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №03, що з вересня 2018 року сторони проживають окремо, а з травня 2018 року стосунків як подружжя не підтримують, спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім'ї - різні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у заяві настоює на розірванні шлюбу, заперечила можливість примирення, поновлювати сімейні стосунки не бажає. Відповідач в суді позов визнав. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя Тимань, суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення.

Outcome: approved