Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області, Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що [PERSON] є наймачем житлового приміщення, яке є не приватизованим та розташованим за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі разом з нею зареєстровані її син [PERSON] , доньки [PERSON] , [PERSON] та онуки [PERSON] і [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в зазначеній квартирі не проживають з травня 2014 року і відсутні без поважних причин. Відповідачі переїхали проживати до Російської Федерації, де працюють і навчаються, вони не бажають повертатися до м. Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідачі отримали громадянство Російської Федерації та офіційно зареєстровані на території Російської Федерації. За комунальні послуги відповідачі не сплачують, чим порушують їх права і змушують нести додаткові витрати та перешкоджають у оформленні субсидії на житлово-комунальні послуги. Відповідачі не виконали свої зобов`язання щодо зняття з реєстраційного обліку. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі порушують їх права та інтереси, як наймачів квартири, оскільки створюють перешкоди у здійсненні ними права користування вказаною квартирою. Оскільки відповідачі відсутні за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, вважають їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Просили визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила доводи, викладені у позові, та підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Додатково пояснила, що спірну квартиру отримав її батько для проживання членів сім`ї. [PERSON] це її рідна сестра, а [PERSON] її племінниця. Вони поїхали до Російської Федерації з початком бойових дій, приблизно 7 років тому. Вони є громадянами Російської Федерації. В подальшому в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в яких підтримали позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнала позовні вимоги. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Представник третіх осіб Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області Шарнікова І.І. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. В подальшому в судове засідання не з`явилася. 26.07.2021 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви, відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. 26.10.2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 01.07.2021 року №12957, виданої Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку, за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.07.2021 року зареєстровані квартиронаймач [PERSON] , її доньки [PERSON] та [PERSON] , син [PERSON] та онуки [PERSON] і [PERSON] . Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу положень ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Частиною 2 статті 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Також суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року. Зокрема, в тій частині, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч. 2-3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] з травня 2014 року переїхали проживати до Російської Федерації, де працюють і навчаються, та не бажають повертатися до м. Сєвєродонецьк Луганської області. Відповідачі отримали громадянство Російської Федерації та офіційно зареєстровані на території Російської Федерації. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями позивача [PERSON] . У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачі перешкоджали проживанню відповідачів в спірній квартирі. Виходячи з аналізу вказаних положень ЦК України та Закону України «Про охорону дитинства», обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в вказаному випадку на матір неповнолітньої [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі за місцем проживання своєї матері [PERSON] . Таким чином, право користування житловим приміщенням неповнолітньої [PERSON] на момент реєстрації в спірній квартирі було похідним від права її матері. При цьому, суд приймає до уваги висновок Органу опіки та піклування Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області від 13.08.2021 року №3387 про надання дозволу на визнання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Отже в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] не проживають понад шість місяців у спірній квартирі і мають постійне місце проживання на території Російської Федерації, громадянство якої вони набули, а тому вони втратили право користування спірною квартирою. Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки у зазначеному випадку саме такий спосіб захисту дає можливість реального усунення порушених прав позивача. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 908 грн.

Outcome: approved