Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) в особі представника адвоката Ганенка Р.А., звернулася до суду із позовом до Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області (далі - відповідач), в якому посилаючись на ст.ст. 1216, 1218, 1222, 1268 ЦК України просила суд визнати за нею у порядку спадкування за законом до майна померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай) розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розташовану на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0137647, виданого 25.12.1996 року та зареєстрованого 25.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №423. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 21.04.2021 року даний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.05.2021 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Ухвалою суду від 13.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 13.05.2021 року. У судове засідання учасники справи не прибули, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 13.01.2000 р., Мотижинською сільською радою Макарівського району Київської області, актовий запис №3 (а.с. 8). Після смерті [INFO] , [PERSON] , відкрилася спадщина за законом, до якої, окрім іншого майна, увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0137647, виданим 25.12.1996 року та зареєстрованим 25.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №423 (а.с. 15). Відповідно до довідки від 23.11.2020 р., вих. №653, виданої Мотижинською сільською радою Макарівського району Київської області, [PERSON] , 1925 р.н., дійсно постійно проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] з 28.01.1971 року до дня смерті [INFO] , разом з нею постійно проживали та були зареєстровані діти чоловіка: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними сестрою та братом позивачки, однак вони не є відповідачами по даній справі, оскільки спадщину після смерті [PERSON] , не прийняли. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.03.2006 року по справі №2-0-21 2007р. встановлено факт проживання позивачки [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (а.с. 16-17). Зазначеним рішенням встановлено, що позивачка [PERSON] , почала проживати у сім`ї [PERSON] з 1971 року. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина за законом. Оскільки спадкоємців за законом та за заповітом у померлої не було, спадщина залишилась ніким не прийнятою. Враховуючи положення п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції від 01.01.2004 року), позивачка по справі, яка прожила разом зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років, спадщину за законом як спадкоємець четвертої черги прийняла. [INFO] , у віці 49 років, батько позивачки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 30.09.1985 року Мотижинською сільською радою Макарівського району Київської області, актовий запис №38 (а.с. 9). Як було зазначено вище, спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] . На час відкриття спадщини [PERSON] , діяв Цивільний кодекс УРСР, ст.ст. 529, 530 та 534 якого передбачали лише дві черги спадкоємців за законом та право на спадкування за заповітом. 01.01.2004р. набув чинності Цивільний кодекс України від 16.01.2003 р. Як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 25.02.2021р. №63706174 померла [PERSON] , заповіту не складала, відповідно спадкоємці за заповітом відсутні (а.с. 20). Як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.02.2021р. №63706154, спадкова справа до майна [PERSON] не заведена, що вказує на те, що жодне із спадкоємців за законом не подав заяви про прийняття спадщини [PERSON] , у період з [INFO], по 01.01.2004 р., (а.с. 21). Звернувшись до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Шевченка, розміром 3,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Мотижинської сільської ради Макарівського району Київської області після смерті [PERSON] , позивачці було відмовлено у його видачі, що підтверджується постановою про відмову від 25.02.2021 року вих. №01-16/5, надана приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області Корнієвською Н.В., (а.с. 19). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 р., правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Оскільки на дату смерті спадкодавець [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебувала, рідних дітей чи інших близьких кровних родичів не мала, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.03.2006 р., по справі №2-0-21 2007 р., встановлено факт проживання спадкодавця з позивачкою не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, [PERSON] , [INFO] , є спадкоємицею четвертої черги до майна померлої [INFO] [PERSON] . Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30.03.2006 р., по справі №2-0-21 2007 р., встановлено факт спільного проживання позивачки з спадкодавцем не менше п`яти років, а тому, відповідно, позивачка прийняла за законом спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець четвертої черги, оскільки на день смерті постійно проживала з померлою. Окремо подавати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса позивачка не зобов`язана, оскільки зазначеним вище рішенням суду встановлено факт спільного проживання з 1971 року і по день смерті спадкодавця, що на момент смерті спадкодавця, відповідно до норм чинного на той час законодавства, свідчить про вступ в оперативне управління майном померлої. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов в частині визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай) таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач належать до спадкоємців за законом четвертої черги після смерті [PERSON] , спадщину у встановленому законом порядку прийняла, що встановлено судовим рішенням, інші спадкоємці за заповітом, чи особи, які мають право на обов`язкову частку, які би прийняли спадщину відсутні, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності судом відхиляються, поза як спадщина належить спадкоємцеві з моменту її прийняття, а тому позовна давність в даному випадку не може бути застосована. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати за клопотанням позивача стягненню з відповідача не підлягають через відсутність його протиправних дій, що стали підставою позову. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved