Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Стадніченка С.В. звернулася до суду з позовом до Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа: Третя Запорізька державна нотаріальна контора, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття арешту з майна. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] на праві приватної власності належить гараж № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , який вона успадкувала від свого батька, який помер [INFO] . Згідно ухвали про скасування забезпечення позову місцевого Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2002 року у справі № 2-2783, арешт на гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] знятий, а ухвалу місцевого Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про забезпечення позову скасовано. Відповідно до ухвали про припинення провадження по справі від 05.07.2002 року № 2-2783, провадження у справі за позовом [PERSON] до Орджонікідзевської районної адміністрації м. Запоріжжя про визнання права власності на гараж припинено, у зв`язку з ухвалою місцевого Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2002 року про укладення мирової угоди. З того часу позивач є власницею гаражу № 9, за адресою: [ADDRESS] , і відповідно підстави для накладення арешту на вказаний гараж відсутні. Проте, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на гараж № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] накладено арешт. Тип обтяження: арешт; реєстраційний номер обтяження: 2116793; підстава обтяження: лист, 367,2-41, Третя запорізька нот контора, постанова від 28.01.2002 року В.Сл., а також тип обтяження: арешт; реєстраційний номер обтяження 2119454; підстава обтяження лист, 2002, 23.01.2002, Третя запорізька нотконтора, ухвала від 21.01.2002 року. Існуючий арешт обмежує право власника на власний розсуд розпоряджатися належним їй на праві власності майном. Зняти арешт з гаража Вознесенівський ВДВС не має можливості, оскільки на даний час виконавче провадження знищено і єдиним способом захисту порушених прав позивача є зняття арешту з належного їй на праві власності майна в судовому порядку. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить усунути [PERSON] , перешкоди у здійсненні права власності на гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , вилучити запис/зняти заборону з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна гаража № 9, за адресою: [ADDRESS] ., реєстраційні номери обтяження: 2116793 та 2119454. Ухвалою судді від 06.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 28.11.2019 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечував, посилаючись на те, що на даний час виконавче провадження щодо арешту гаража знищено, а тому Вознесенівський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області позбавлений можливості самостійно скасувати арешт. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Позивач у справі [PERSON] на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2002 року, є власником гаража № 9, який розташований за адресою: [ADDRESS] у дворі будинку [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на гараж та реєстраційним написом на правовстановлюючому документі реєстровий № 1288 від 16.07.2002 року (а.с. 14-15). Згідно державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 717561, виданому на підставі рішення Запорізької міської ради № 13/22 від 28.04.2006 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0044 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та надана для розташування капітального гаража № 9 (а.с. 17). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на гараж № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] накладено арешт. Тип обтяження: арешт; реєстраційний номер обтяження: 2116793; підстава обтяження: лист, 367,2-41, Третя запорізька нот контора, постанова від 28.01.2002 року В.Сл., а також тип обтяження: арешт; реєстраційний номер обтяження 2119454; підстава обтяження лист, 2002, 23.01.2002, Третя запорізька нотконтора, ухвала від 21.01.2002 року (а.с. 21). Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] , будучи власником гаража, обмежена у праві розпорядження належним їй на праві власності майном на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Орджонікідзевської райадміністарції м. Запоріжжя про визнання права власності на гараж (справа № 2783). В рамках даної цивільної справи, ухвалою суду, з метою забезпечення позову було накладено арешт на гараж № [NUMBER] , розташований за адресою: [ADDRESS] , який ухвалою суду від 19.06.2002 року було знято, у зв`язку із укладенням мирової угоди по іншій справі (а.с. 19). В подальшому, ухвалою суду від 05.07.2002 року у справі № 2-2783 провадження у справі за позовом [PERSON] до Орджонікідзевської районної адміністрації м. Запоріжжя про визнання права власності на гараж було припинено, у зв`язку з постановленням судом по іншій справі між тими же сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав ухвали про затвердження мирової угоди, яка набрала законної сили (а.с. 20). Згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.01.2002 року Серії АА № 858153, арешт на гараж № 9, розташований у дворі будинку за адресою: [ADDRESS] , накладено на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя б/н від 21.01.2002 року (а.с. 22). З листа Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя від 24.10.2019 № 50427/12 встановлено, що виконавче провадження стосовно боржника [PERSON] на виконанні у відділі не перебуває. Виконавче провадження на підставі якого було накладено арешт на гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] знищено відповідно до Інструкції з діловодства, а тому у відповідача відсутні законні підстави для зняття арешту (а.с. 23-24). Враховуючи вказані обставини, позивач позбавлена можливості звільнити з-під арешту даний гараж у позасудовому порядку. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, суд встановив, що провадження у цивільній справі в межах якої було вжито заходи забезпечення позову та накладено арешт на гараж, який на праві власності належить позивачу [PERSON] , на даний час припинено, заходи забезпечення позову скасовані, а арешт знято ухвалою суду від 19.06.2002 року, яка своєчасно не була виконана відділом державної виконавчої служби. Існування вказаного арешту призводить до порушення права власності позивача у справі, які неможливо захистити у позасудовий спосіб, оскільки накладений арешт перешкоджає позивачеві реалізувати її право на розпорядження вказаним майном, а відповідач самостійно не може скасувати накладений арешт у зв`язку із знищенням виконавчого провадження. Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку, що позов [PERSON] є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим задовольняє його у повному обсязі.

Outcome: approved