Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

[PERSON] 09.02.2021 року звернулася в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати із відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки від усіх заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ними повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 12.01.2017 року розірвано. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та потребують матеріальної допомоги. Відповідач до жовтня 2019 року добровільно надавав допомогу на утримання дітей у розмірі 2000 грн., проте в подальшому зазначена матеріальна допомога почала носити нерегулярний характер, а станом на день подання позову припинилася зовсім. За наведеного, просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. В подальшому, після надання пояснень відповідача в судовому засіданні 27.05.2021 року, не заперечила щодо стягнення аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення ними повноліття. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив частково, зазначивши, що в лютому 2020 році він переніс операцію, за яку заплатив 87 000 грн., та подальше довготривале лікування, яке обійшлося йому у розмірі 120000 грн. У зв?язку з чим просить стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх заробітків (доходів). Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12.01.2017 року розірвано (а.с. 4), та від спільного подружнього життя мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5, 6), котрі проживають разом з матір`ю (а.с.7), а батько проживає окремо від сім`ї. З даних довідки про доходи №522 від 07.05.2021 року позивач працює техніком у виробничому підрозділі «Львівська дистанція електропостачання» Регіональної філії «Львівська Залізниця» АТ «Львівська залізниця», та її загальна сума заробітку за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року становить 48899, 05 грн. (а.с.23). Згідно довідки про доходи №152 вбачається, що відповідач [PERSON] працює інженером 2 категорії у виробничому підрозділі «Моторвагонне депо Львів» Регіональної філії «Львівська Залізниця» АТ «Львівська залізниця», та його загальна сума заробітку за період з листопада 2019 року по квітень 2021 року становить 152585, 43 грн. (а.с.29). Також встановлено, що відповідач в лютому 2020 року поніс витрати на операційне втручання та лікування, на підтвердження чого надав частково квитанції про оплату тотального ендопротезу кульшового суглобу безцементної фіксації з ніжкою (а.с.30). Згідно пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 17.06.2020 року вбачається, що відповідач, внаслідок загального захворювання, отримує пенсію по інвалідності третьої групи (а.с.30). Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Виходячи з наведеного,

Outcome: partial