Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] 4 травня 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] районної ради в місті Дніпрі, третя особа [PERSON] державна нотаріальна контора міста Дніпро про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 8 травня 2018 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 2, 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 25 травня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2018 року справу було прийнято до розгляду і відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2018 року у Другої дніпровської держнотконтори було витребувано завірену належним чином копію спадкової справи № 673/2017, заведеної після смерті [PERSON], померлої 26 червня 2015 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року підготовче засідання було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач у позовній заяві, посилався на те, що 26 червня 2015 року померла його мати [PERSON] (дошлюбне [PERSON]) [PERSON] шестимісячний строк він не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність спадкового майна житлового будинку № 46 по вул. Чорногірська у м. Дніпрі, оскільки правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно померла не мала. Правовстановлюючі документи надані діду позивача [PERSON], який помер 05 травня 1970 року. Після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON] бабця [PERSON], яка померла 29 вересня 1991 року, а після її смерті спадщину прийняла мати позивача. Інших спадкоємців першої черги, окрім позивача, немає. 23 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до Другої дніпровської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини, проте, постановою державного нотаріуса від 28 серпня 2018 року позивачеві відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку із пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Просив визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Представник позивача просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Третя особа свого представника у судове засідання не направила, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності представника держнотконтори. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 1940 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 14). Від вказаного шлюбу у них народилася донька [PERSON], 25 жовтня 1943 року (а.с. 11). Рішенням Виконкому Ленінської райради депутатів трудящих від 15 березня 1951 року № 193/16 [PERSON] відведена земельна ділянка для будівництва будинку по вул. Чорноморська, 32-а (нині Чорногірська, буд. 46) (а.с. 22). Згідно з актом відведення земельної ділянки від 12 травня 1951 року, [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. (а.с. 23). 15 жовтня 1951 року між [PERSON] та Районним Житловим Управлінням Виконкому Ленінської районної Ради депутатів трудящих було укладено договір на право будівництва житлового будинку та безстрокового користування змеленою ділянкою (а.с. 24-25). 21 грудня 1961 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 13), від якого у них 20 серпня 1962 року народився син [PERSON] (а.с. 9). 19 лютого 1983 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 12), після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. [PERSON] помер 05 травня 1970 року (а.с. 15). [PERSON] померла 29 вересня 1991 року (а.с. 16). [PERSON] померла 26 червня 2015 року (а.с. 10). 23 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до Другої дніпровської держнотконтори із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] (а.с. 60). Постановою держнотаріуса Другої держнотконтори № 2588/02-31 до с/с № 673/2017 від 28 серпня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті [PERSON], померлої 26 червня 2015 року, у звязку з пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 72). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~На підставі ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встновленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Після смерті [PERSON] позивач повинен був на протязі шести місяців звернутися до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, але цього ним зроблено не було. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори, позивач посилався на те, що своєчасно не звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність у [PERSON] задокументованого спадкового майна у вигляді будинку № 46 на вул. Чоргогірській у м. Дніпрі. Разом з тим, вказана позивачем обставина не може бути прийнята судом в якості поважності причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини до нотконтори, оскільки кожною особою за життя набуваються як обовязки, так і права, і у позивача не було підстав виключати можливість, що його матері належить певне майно, яке може стати спадковим майном, а за таких обставин, [PERSON] мав можливість звернутися у встановлений законом строк з відповідною заявою до нотконтори, будь-які обєктивні причини, які б могли перешкодити йому у здійсненні свого права як спадкоємця, відсутні. Крім того, ч.ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України визначено, що у разі неприйняття спадкоємцями спадщини орган місцевого самоврядування після спливу одного року з часу відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, яке переходить у власність територіальної громади. Згідно чинного законодавства повноваженнями представляти територіальну громаду наділена Дніпровська міська рада. Таким чином, відповідачем за цим позовом повинна бути територіальна громада в особі Дніпровської міськради, а не [PERSON] районна у м. Дніпрі рада. Також слід зазначити, що позивачем було заявлено вимоги про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, разом з тим, [PERSON] не ставилося питання про визнання причин пропуску такого строку поважними. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивачу у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп (а.с. 1) слід віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed