Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] від свого імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] в 1998 році звернулась до Ленінградського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Київської біржі «Джи-Ай-Пи», третя особа - опікунська рада Ленінградського району м. Києва про визнання договорів купівлі-продажу, дарування квартири недійсними (цивільна справа №2-3602-А/98). На задоволення клопотання позивача ухвалою суду від 28.07.1998р. було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Згідно журналу судових засідань від 16.09.1998 року, позов було повернуто позивачу для дооформлення. В подальшому [PERSON] подала новий позов, за яким була порушена нова цивільна справа №2-4243/98. Рішенням Ленінградського районного суду м. Києва від 27.02.2001 року позов було задоволено частково: визнано недійсним частково договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] в інтересах її неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі Ѕ частини квартири, що належали неповнолітньому [PERSON] ; визнано недійсним частково договір дарування квартири [ADDRESS] укладений між [PERSON] та [PERSON] у розмірі Ѕ частини квартири, що належали неповнолітньому [PERSON] . Дане рішення набрало законної сили. Судом в рішенні вказано, що момент подачі позову, квартира [ADDRESS] , належить в рівних частках позивачу [PERSON] та її сину [PERSON] . Згідно витягу з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі ухвали б/н Ленінградського районного суду м. Києва від 28.07.1998 року та ухвали б/н Ленінградського районного суду м. Києва від 28.08.1998 року Дванадцятою та Першою київською державною нотаріальною конторою, відповідно, було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.04.2019 року було скасовано заходи забезпечення позову згідно ухвали б/н Ленінградського районного суду м. Києва від 28.07.1998 року, а щодо скасування арешту накладеного на підставі ухвали від 28.08.1998 року було відмовлено, так як походження даної ухвали так і не було встановлено. Згідно листа Святошинського районного суду м. Києва від 14.03.2019р., відомості про винесення ухвали суду від 28.08.1998 року про накладення арешту на квартиру [ADDRESS] судом не встановлено. Перша Київська державна нотаріальна контора листом від 06.03.2019 року повідомила [PERSON] , що надати копію ухвали б/н Ленінградського районного суду м. Києва від 28.08.1998р. про накладення не має можливості у зв`язку з її відсутністю. [PERSON] заявила позов до Головного територіального управління юстиції у м. Києві про скасування останнього арешту, пославшись на те, що його наявність перешкоджає їй повною мірою реалізувати свої права власника майна. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 10.07.2019 р., справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та її представник в с удовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що по суті хзводяться до викладеного в заяві. Інші учасники судового розгляду в суд не з`явились, відзиву, заперечень до позову не надходило. З аналізу наведених доказів в їх сукупності, суд погоджується з позивачем, що спірний арешт накладено на підставі неіснуючої ухвали суду, тобто накладено помилково. Очевидно, що наявність арешту, обмежує позивача у праві володіння майном. Згідно зі ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власник майна відповідно до ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких фактів та відповідних їм правовідносин суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved