Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач), вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , (далі - третя особа), звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «Колонщина-Сервіс» Колонщинської сільської ради (далі - КП «Колонщина-Сервіс», відповідач), в якому вказала, що їй на праві приватної власності належить майно транспортний засіб марки «КАМАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , модель 55102, рік випуску 2004, колір: оранжевий, шасі (кузов, рама, каляска) № [NUMBER] самоскид, Тип ТЗ вантажний, Об`єм двигуна: 10850 куб.см., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] видано МРЕВ - 6 , м. Київ, ДАІ ТУ УМВС України, 14.092004 року, далі по тексту - транспортний засіб «Камаз». Приблизно в літку 2017 року за проханням чоловіка [PERSON] , який є депутатом Колонщинської сільської ради, для потреб обслуговування благоустрою територій Колонщинської сільської ради, позивач надала у користування КП «Колонщина-Сервіс» транспортний засіб «Камаз» на умовах усного договору з умовою повернення майна за першою ж вимогою, а у разі неможливості повернути це майно, повернути аналогічний транспортний засіб, такої самої марки і такого самого року випуску, в такому ж стані і такої ж комплектації або відшкодувати його вартість. Тривалий час відповідач користувався цим майном до 12.11.2017 року, коли з території КП «Колонщина-Сервіс» транспортний засіб «Камаз» був викрадений. Зазначена інформація підтверджується змістом із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №1201710210001043 від 12.11.2017 року, протоколами допиту свідків [PERSON] , [PERSON] 15.04.2020 року позивач направила на адресу відповідача вимогу про повернення у строк до 21.04.2020 року транспортного засобу «Камаз», а у разі неможливості - повернути аналогічний транспортний засіб, такої самої марки і такого самого року випуску, в такому ж стані і такої ж комплектації або відшкодувати його вартість в сумі - 437591,22 грн., яка складається з 356781,00 грн., вартості майна, 54837,24 грн., - інфляційних збитків за період з 12.11.2017 по 15.04.2020 року, 25 972,98 - 3% річних за користування майном за період з 12.11.2017 по 15.04.2020 року. Станом на день звернення до суду відповідач вимогу не виконав. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача 437591,22 грн., збитків, а саме: 356781,00 грн., вартості майна, 54837,24 грн., - інфляційних збитків за період з 12.11.2017 по 15.04.2020 року, 25 972,98 - 3% річних за користування майном за період з 12.11.2017 по 15.04.2020 року. Також позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4391,91 грн. Ухвалою суду від 04.06.2020 року позовну заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали суду від 04.06.2020 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 06.07.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0800105017843. 03.07.2020 року (згідно відмітки відділення зв`язку) КП «Колонщина-Сервіс» подало відзив на позов, в якому обставини, зазначені позивачем у позовній заяві та позовні вимоги визнало повністю та просило суд їх задовольнити. З наслідками визнання позову, передбаченими ст. 206 ЦПК України відповідач ознайомлений. Третя особа [PERSON] , письмових пояснень по суті позовних вимог суду не надав, позовні вимоги позивача підтримав та просив їх задовольнити. Оскільки відповідач реалізував своє право на подання відзиву на позов, з урахуванням п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України (в редакції Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 року) до 06.08.2020 року (включно) клопотань про продовження процесуального строку, встановленого судом, для подання відзиву на позовну заяву, суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, наступне. [PERSON] , на праві приватної власності належить транспортний засіб марки «КАМАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , модель 55102, рік випуску 2004, колір: оранжевий, шасі (кузов, рама, каляска) № [NUMBER] самоскид, Тип ТЗ вантажний, Об`єм двигуна: 10850 куб.см., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] видано МРЕВ - 6 , м. Київ, ДАІ ТУ УМВС України, 14.092004 року (а.с. 24). Як вказує позивач, та не заперечує відповідач, вказаний транспортний засіб позивачем на підставі усної домовленості був переданий у користування відповідачу, який ним тривалий час користувався. 12.11.2017 року вказаний вище транспортний засіб був викрадений невідомими особами з території КП «Колонщина-Сервіс» за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №1201710210001043 від 12.11.2017 року (а.с. 37), протоколами допиту свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с. 38-44). 15.04.2020 року позивач направила на адресу відповідача вимогу про повернення у строк до 21.04.2020 року транспортного засобу «Камаз», а у разі неможливості - аналогічного транспортного засобу або відшкодувати його вартість в сумі - 437591,22 грн., яка складається з 356781,00 грн., вартості майна, 54837,24 грн., - інфляційних збитків за період з 12.11.2017 по 15.04.2020 року, 25 972,98 - 3% річних за користування майном за період з 12.11.2017 по 15.04.2020 року. Згідно звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу від 11.11.2017 року, вартість транспортного засобу «КАМАЗ 55102», реєстраційний номер [NUMBER] , шасі (кузов, рама, каляска) № [NUMBER] становить 356781,00 грн. (а.с. 47-66). Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст. 203 ЦК України, серед яких правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Правочини, які належить вчиняти у письмовій формі передбачені ст. 208 ЦК України. До таких правочинів належать зокрема і правочини між фізичною та юридичною особою, крім тих правочинів, що можуть вчинятися усно, тобто, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення; та інших правочинів, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, у випадках, встановлених законом, підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом правовідносин, між сторонами виникли відносини найму (оренди). Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості укладення та виконання договору найму (оренди) транспортного засобу передбачені § 5 «Найм (оренда) транспортного засобу» Глави 58 «Найм (оренда)» ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Як встановлено судом та про що вказували позивач та відповідач у заявах по суті спору, між сторонами було укладено усний договір найму транспортного засобу, відповідно зазначених вище вимог закону щодо обов`язкової його письмової форми та нотаріального посвідчення сторонами договору дотримано не було. Як передбачено ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Так законом, а саме ст. 220 ЦК України, встановлені правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, відповідно до якої, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний (нікчемний) правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Враховуючи викладене, оскільки сторонами не було дотримано вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору оренди транспортного засобу, такий договір, в силу закону є нікчемним та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, а відтак посилання позивача на порушення відповідачем умов такого договору та норм зобов`язального права ЦК України як на підставу відшкодування завданих ним збитків не відповідає вимогам закону та не може бути підставою для задоволення позову про їх стягнення, що є предметом спору у даній справі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В даному випадку суд не приймає визнання позову відповідачем у даній справі, оскільки визнання відповідачем позову прямо суперечить закону. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Судові витрати у разі відмови у позові відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed