Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві (далі відповідач) про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 21248 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.09.2010р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 1284/Дкв./2010/Св.2 на надання послуг охорони майна, що знаходяться в жилих приміщеннях громадян. 23.02.2012р. з квартири [ADDRESS] було здійснено крадіжку. По цьому факту слідчим СВ Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві порушено кримінальну справу . Позивач зазначає, що внаслідок вчинення злочину йому було завдано шкоду у розмірі 21248 грн. з метою відшкодування шкоди позивачем було подано заяву відповідачу. Проте відповідач відмовився відшкодовувати завдану шкоду. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог надавши письмові заперечення. Заперечення обґрунтовані тим, що свої зобов'язання за договором охорони відповідач виконав у повному обсязі. Проте у постанові про порушення кримінальної справи встановлено, що невідома особа проникла до квартири шляхом віджиму віконної рами, яка відповідно до рекомендацій акту первинного обстеження, не була укріплена металевими внутрішніми розпашними гратами. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.978ЦК України за договором охорони охоронець, який є суб'єктом підприємницької діяльності, зобов'язується забезпечити недоторканність особи чи майна, які охороняються. Володілець такого майна або особа, яку охороняють, зобов'язані виконувати передбачені договором правила особистої та майнової безпеки і щомісячно сплачувати охоронцю встановлену плату. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем 09.09.2010р. укладено договір на надання послуг охорони майна, що знаходиться в жилих приміщеннях громадян (далі договір охорони). Відповідно до п.2.1. договору охорони, замовник доручає, а виконавець зобов'язується здійснювати охорону майна замовника на об'єкті, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та обслуговування сигналізації на об'єкті. Пунктом 10.1 вказаного договору вказано строк його діє, а саме даний договір набирає чинності з 10.09.2010р. та є чинним протягом трьох місяців. При цьому відповідно до п.10.2 договір вважається поновленим на строк встановлений п.10.1 цього договору, якщо жодна із сторін не менше ніж за 15 днів до закінчення строку чинності договору письмово не заявить про його припинення. Відповідно до п.5.1. договору виконавець зобов'язаний здійснювати охорону майна замовника, що знаходиться на об'єкті у відповідності до умов цього договору, а також забезпечити негайне направлення наряду міліції у разі надходження на пульт централізованої охорони сигналу про спрацювання для вжиття заходів та встановлення причин спрацювання сигналізації на об'єкті в період охорони. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 23.02.2012р. невстановлені особи, шляхом проникнення до квартири таємно викрали майно позивача. 24.02.2012р. постановою слідчого СВ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві порушено кримінальну справу по факту крадіжки чужого майна поєднаної з проникненням в житло, за ознаками складу злочину передбаченого ст.185 ч.3 КК України. Крім цього, досудовим слідством встановлено, що невстановлена особа, шляхом віджиму віконної рами спальної кімнати , проникла до квартири та викрала чуже майно, а саме гроші у розмірі 15000грн., та ноутбук «Acer 1830Т» вартістю 6248 грн., які належать позивачу після чого з місця вчинення злочину зникла, завдавши останній матеріальної шкоди. Відповідно до п. 8.1 відповідач звільняється від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором та обов'язку відшкодувати завдані цим збитки за відсутності його вини, а також коли це сталося внаслідок непереборної сили, або умислу або грубої необережності замовника. Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. Відшкодування шкоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Крім цього, відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що у судовому засіданні позивачем не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження того, в чому проявляється протиправність дій відповідача як і не надано жодних об'єктивних доказів на обґрунтування причинного зв'язку між протиправністю дій та завданою шкодою , суд вважає що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed