Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про виділ часток земельної ділянки в натурі, визнання права власності на земельні ділянки, відповідно до визначених меж. Позивач [PERSON] в своїх інтересах та інтересах [PERSON] згідно довіреності, в судовому засіданні, уточнивши позовні вимоги просила їх задовольнити та виділити в натурі частку земельної ділянки (кадастровий номер 5610100000:01:040:0134) зі спільної сумісної власності для [PERSON] та [PERSON] згідно пропозиції по розподілу земельної ділянки площею 0,1504 га., припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер 5610100000:01:040:0134), що розташована за адресою [ADDRESS], між співвласниками [PERSON], [PERSON], [PERSON], визнати право спільної власності на частину земельної ділянки (кадастровий номер 5610100000:01:040:0134) загальною площею 0,1504 га за [PERSON] та [PERSON] згідно пропозиції по розподілу земельної ділянки, визнати право власності на частину земельної ділянки (кадастровий номер 5610100000:01:040:0134) загальною площею 0,0172 га за [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги, не заперечує проти повного їх задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], є власниками частини житлового будинку на праві приватної власності в частках 26/100 та 23/100 відповідно, що підтверджується Свідоцтвами про право власності на об'єкти нерухомого майна від 18.12.2001 року, виданих на підставі розпорядження міського голови №2977-р від 13.12.2001 року. Будинок знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,1676 га (кадастровий номер 5610100000:01:040:0134), розташованій у [ADDRESS], переданої на підставі рішення Рівненської міської ради №175 від 01.08.2006 року для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також ведення особистого господарства. Водночас, на даній земельній ділянці знаходиться 4-кімнатна квартира, яка відповідно до Рішення Рівненського міського суду у справі №2-4781/05 від 08.04.2005 року, належить на праві приватної власності Відповідачу, [PERSON]. Таким чином, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №270870, виданого 28.02.2007 року на підставі рішення Рівненської міської ради №175 від 01.08.2006 року, співвласниками земельної ділянки загальною площею 0,1676 га є: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Як зазначено у позовній заяві та не оспорюється відповідачем між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як співвласниками земельної ділянки згоди про порядок користування та розпорядження земельною ділянкою не досягнуто. З положень ст. ст. 355, 356 Цивільного кодексу України вбачається, що майно, яке знаходиться у власності двох або більше осіб - співвласників, належить їм на праві спільної власності і є їх спільним майном. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві спільної власності є спільною частковою власністю, а без визначення часток - спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 368 ЦК України). Ознакою права спільної власності є множинність суб'єкта та єдність об'єкта (ч. 1 ст. 355 ЦК України). За ст.. 87 ЗК України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному обєднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до вимог ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частини. Відповідно до ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Приймаючи до уваги фактичний порядок користування земельною ділянкою, що склався між співвласниками, суд вважає за необхідне розділити земельну ділянку за адресою [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] та виділити у спільну сумісну власність [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,1504 га а [PERSON] земельну ділянку площею 0,0172 га. Зазначений варіант розділу земельної ділянки, як вказали сторони, є найбільш оптимальним та дає можливість розділити земельну ділянку між сторонами відповідно до порядку користування нею, який склався протягом багатьох років. За наведених обставин, суд вважає наявними законні підстави для задоволення позову. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного, ст.. 60, 61, 213-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved