Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 липня 2011 року, який 31 грудня 2015 року був розірваний відповідно до Рахівського районного суду. За час перебування у шлюбі у сторін народився син, [PERSON], [INFO], який проживає з Позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько, у добровільному порядку не сплачує у належному розмірі аліменти та не надає жодної матеріальної допомоги, відносно дитини. Зазначає, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов'язкового утримання з його боку, хронічних хвороб не має, фізично здоровий, понад вісім років працює на законних підставах за кордоном, у Чеській Республіці, де офіційно сплачує податки зі свого доходу, тому просить винести рішення, яким стягувати в її користь з відповідача аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частки від доходу, щомісячно, з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Представник Позивача [PERSON] 13 04.2016 року подав нову редакцію позовної заяви про збільшення позовних вимог, зокрема стягнення аліментів у розмірі 1/2 частки заробітку відповідача на утримання сина та на утримання [PERSON] У позовній заяві зазначив, що з часу припинення шлюбних відносин між сторонами Відповідач практично не переймається проблемами виховання та утримання дитини, не забезпечує матеріально, у зв'язку з чим Позивач перебуває у важкому матеріальному становищі. Крім того, відповідно до Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право надається дружині незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Враховуючи, що Відповідач має постійну роботу, з якої отримує постійний регулярний дохід, тому вважає за можливе ставити перед судом питання щодо стягнення з останнього аліментів на утримання дитини та дружини в частці від його заробітку. Відповідач є особою молодого працездатного віку, інших утриманців не має, а отже у нього є практична та фінансова можливість сплачувати аліменти, як на утримання сина, так і на утримання дружини. Представник позивача, [PERSON] 13.06.2017 року подав заяву про зміну підстави позову, в якій зазначив, що в ході досудового врегулювання спору вияснилося, що дохід Відповідача не являється постійним та стабільним, а отже не можливо стягувати з нього аліменти у частці від заробітку, тому з метою забезпечення дитині повноцінного розвитку, виходячи із росту цін на основні продукти харчування, предмети гардеробу, росту цін на транспортні, побутові послуги, послуги охорони здоров'я тощо, вважає за можливе та просить стягувати з Відповідача в корить [PERSON], щомісячно, аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі по 1500 гривень з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання в розмірі по 1500 гривень, щомісячно, з дня подачі заяви про збільшення позовних вимог по [INFO] року, тобто до досягнення дитиною трьох років, допустивши негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні представник Позивача, [PERSON], позовні вимоги підтримував у повному обсязі та наполягав на задоволенні позову. Також просив стягнути з Відповідача в користь Позивача судові витрати по справі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак його представник [PERSON] надіслав до суду електронною поштою повідомлення про часткове визнання позовних вимог, де, зокрема, зазначив про те, що Відповідач не заперечує проти того, щоб з нього на користь Позивача було стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1000 гривень. У задоволенні решти позовних вимог просить відмовити. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24 липня 2011 року, який було розірвано Рахівським районним судом Закарпатської області згідно з рішенням від 31 грудня 2015 року. Згадане рішення суду набуло законної сили 02.02.2016 року. За час перебування сторін в шлюбі у них народився син, [PERSON], [INFO]. Дитина проживає зі своєю матір'ю, [PERSON], та перебуває на її утриманні. Вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1263 від 22.03.2016 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 21.03.2016 року, складеним депутатами Богданської сільської ради [PERSON] та [PERSON] та затвердженим сільським головою с.Богдан Рахівського району Закарпатської області - С.А. Мільчевич. Як стверджувала Позивач у позовній заяві та у заяві про зміну позовних вимог Відповідач з часу припинення шлюбних відносин практично не переймається проблемами вихованням та утриманням своєї дитини, не забезпечує її матеріально, у зв'язку з чим сім'я Позивача перебуває у важкому матеріальному становищі. За змістом ст.ст. 181, 182 СК України, у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. Судом у порядку ст.137 ЦПК України було витребувано із Фінансового уряду міста Прага-9 Чеської Республіки відомості про місце роботи та фінансовий дохід (заробіток) [PERSON], тобто Відповідача по справі. На виконання вказаного іноземного доручення 28 квітня 2017 року було направлено документи процесуальних дій, з яких слідує, що не вдалося встановити на території міста Прага даних про громадянина [PERSON], останній не знаходиться в місцях позбавлення волі чи в місцях тимчасового тримання. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів відповідача, поряд з цим останній в судове засідання не з'явився, однак його представник, [PERSON], надіслав суду заяву про визнання позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], тому суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що батьки зобов'язані забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, беручи до уваги матеріальне становище дитини, а саме те, що вона є малолітньою, не має доходу, матеріальне становище відповідача, який жодних доказів свого матеріального стану чи стану здоров'я, який би підтверджував неможливість сплачувати утримання дитині, суду не надав, позов частково визнав, тому суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], з врахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі- по 1300 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на утримання дитини згідно з ч.1 ст.191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 29.03.2016 року. Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] суд констатує наступне. Сімейний кодекс України визначає коло осіб, які мають право вимагати отримання аліментів у судовому порядку від другого з подружжя. Так, зокрема, стаття 84 СК України передбачає право дружини на утримання від чоловіка під час вагітності. Крім того, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як уже зазначалося сторони перебували у шлюбі, під час якого у них народився син, [PERSON]. Позивач у позовній заяві ствердила, що вона жодної матеріальної допомоги від чоловіка не отримує. Зі змісту ст.77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 80 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Із зазначених вище норм Сімейного кодексу України слід зробити висновок, що якщо батько дитини (будучи працездатною людиною) не працює, це не є підставою вважати, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї вагітної дружини чи матері своєї дитини. Можна вважати його неспроможним надавати таку матеріальну допомогу, якщо, наприклад, він має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків, якщо він є інвалідом та отримує лише пенсію по інвалідності тощо. У матеріалах справи відсутні відомості щодо постійного місця роботи та розміру доходів [PERSON], його представник, у заяві про часткове визнання позовних вимог, вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини не визнав, поряд з цим останній в судове засідання не з'явився, доказів на спростування позовних вимог суду не надав, з урахуванням наведеного, суд вважає, що справедливим буде щомісячне стягнення з Відповідача аліментів на утримання дружини саме у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд, виходячи із принципу розумності та справедливості, з огляду на те, що відповідач зобов'язаний надавати вагітній дружині або дружині, з якою проживає дитина віком до трьох років, утримання, беручи до уваги те, що [PERSON] перебувала у відпустці по догляду за дитиною з 15 жовтня 2013 року по [INFO] року (згідно з наказом директора Карпатського біосферного заповідника №282-к від 15 жовтня 2013 року), жодних доходів не отримувала (довідка Карпатського біосферного заповідника №99 від 07.04.2016 року), а отже не мала змоги забезпечувати себе всім необхідним, а також матеріальне становище відповідача, який жодних доказів свого матеріального стану чи стану здоров'я, який би підтверджував неможливість сплачувати утримання дружині, суду не надав, тому суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання [PERSON] за період з дня звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог до досягнення дитиною трьох років, з врахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі по 1300 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO] року. Аліменти на утримання дружини згідно зі ст.79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 13.04.2016 року. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір в розмірі 640 гривень, а також в користь [PERSON] 2850 грн (дві тисячі вісімсот п'ятдесят гривень) судових витрат, понесених нею на оплату надання юридичних послуг. В силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial