Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі «Відповідач»), третя особа - Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово експлуатаційна контора №2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщення. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, виданого Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради житлово експлуатаційною конторою №2 у безстрокове користування квартирою. У вказаній квартирі зареєстрована і Відповідач колишня дружина. Проте вона не проживе в квартирі з грудня 2009 року, витрат на утримання квартири\~ не несе. Посилаючись на приписи ст.386 ЦК України, ст.ст. 71, 72, ч.2 ст.107 ЖК УРСР Позивач просив визнати Відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 29.11.2019 року постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні Позивач вимоги позову підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив її задовольнити. В судовому засіданні Відповідач вимоги позову визнала, просила позов задовольнити у повному обсязі, про що подала письмову заяву (а.с. 48). Представник третьої особи - Комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово експлуатаційної контори №2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с.20, 29, 39, 47). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання Відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. На підставі договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, виданого Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради житлово експлуатаційною конторою №2 у безстрокове користування квартирою, Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до відмітки про реєстрацію, Позивач зареєстрований за вказаною адресою з 07.02.2001 року (а.с. 4). Згідно з довідки №1523 від 08.05.2019 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, в будинку [ADDRESS] [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, відповідно до договору найму житлового приміщення\~ який укладений між Позивачем [PERSON] та КП БМР житлово-експлуатаційною конторою №2, з [INFO] зареєстрована колишня дружина Позивача - [PERSON] (а.с. 7). Як убачається із акту №45/ц про фактично проживаючих осіб від 09.10.2019 року виданого КП БМР житлово-експлуатаційною конторою №6, кількість фактично проживаючих із числа зареєстрованих осіб 2 чол., а саме: Позивач [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , Відповідач відсутня із числа зареєстрованих осіб з 2009 року (а.с.8). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Згідно з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.71 ЖК УРСР збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї\~ були\~ відсутні\~ з\~ поважних причин\~ понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього\~ може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно з ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою,\~ що втратила право\~ користування\~ жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст.107 ЖК УРСР у разі вибуття\~ наймача та\~ членів\~ його\~ сім`ї\~ на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле\~ приміщення в\~ тому\~ ж\~ населеному\~ пункті\~ договір\~ найму\~ жилого\~ приміщення\~ вважається розірваним з дня\~ вибуття.\~ Якщо\~ з\~ жилого\~ приміщення вибуває\~ не\~ вся\~ сім`я,\~ то\~ договір\~ найму\~ жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Такими чином, Позивачем у справі доведено що Відповідач більше шести місяців не проживає у спірній квартирі, витрат по її утриманню не несе, а тому враховуючи встановлені у справі фактичні обставини та наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved