Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом, вимоги якого збільшувались в процесі судового розгляду, до [PERSON] (далі відповідач) про визнання довіреності та договору дарування недійсними, припинення права власності відповідача, визнання права власності в порядку спадкування на 1/3 частину [ADDRESS], 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] 1/3 частину автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску, 1/3 частину причепу одноосьового, номерний знак [NUMBER] 1982 року випуску, номер рами [NUMBER]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом після його смерті є його донька (позивач), син [PERSON], який відмовився від своєї частки у спадщини на користь позивача, дружина померлого (відповідач). Після заведення спадкової справи стало відомо про наявність договору дарування від 18.09.2015 р., у відповідності до якого [PERSON] на підставі довіреності, виданої [PERSON] подарувала ? частину спірної квартири відповідачу по справі. Позивач зазначає, що померлий [PERSON] не підписував довіреність, видану на ім'я [PERSON] на підставі якої відповідачу була подарована частина квартири, оскільки перебував в тяжкому стані. Крім того вважає, що домоволодіння в с. Стара Оржиця є спільною сумісною власністю відповідача та [PERSON], а отже його частина входить до складу спадщини. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову та заяви про збільшення позовних вимог підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в них. Зазначав також, що висновок експерта є завідомо неправдивим. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що після смерті її чоловіка відкрилась спадщина до складу якої входить лише автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску та причеп одноосьовий, номерний знак [NUMBER] 1982 року випуску, номер рами [NUMBER]. Іншого майна померлий до моменту своєї смерті не мав. Щодо вимог позивача про визнання довіреності та договору дарування недійсними зазначила, що вони є необґрунтованими та не доведеними, оскільки померлий мав намір подарувати їй свою частину квартири у зв'язку з чим й видав на ім'я [PERSON] довіреність. Вказала, що домоволодіння в с. Стара Оржиця є її приватною власністю, оскільки хоч і придбане в період шлюбу, однак за її особисті кошти. Щодо спадкування позивачем 1/3 частини від складу спадкового майна, зазначає що в цій частині спору про право між сторонами не існує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Третя особа [PERSON] в судовому засідання проти вимог позову в частині визнання недійсними довіреності та договору дарування заперечувала, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - П'ятнадцятої Київської державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Спадкоємцями після померлого [PERSON] є його донька [PERSON], син [PERSON] та дружина [PERSON] Відомостей щодо наявності інших спадкоємців Спадкова справа №1474/2014, надана на ухвалу суду П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою, не містить. У відповідності до заяви [PERSON], наявної в матеріалах спадкової справи, останній відмовився від своєї частини в спадку після померлого [PERSON] на користь дочки спадкодавця [PERSON] У відповідності до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на момент смерті [PERSON] на праві власності належав автомобіль [NUMBER], 2008 року випуску та причеп одноосьовий, номерний знак [NUMBER] 1982 року випуску, номер рами [NUMBER]. Щодо позовних вимог про визнання довіреності та договору дарування недійсними суд зазначає наступне. У відповідності до договору дарування ? частини квартири від 18.09.2014 р., [PERSON], від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю. 16.09.2014 р. за реєстровим №4496, діє [PERSON] передав безоплатно [PERSON] ? частину [ADDRESS]. Згідно з довіреністю від 16.09.2014 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з питань оформлення договору дарування належної йому ? частини [ADDRESS]. Обґрунтовуючи вказані позовні вимоги, позивач посилається на те, що померлий [PERSON] не підписував довіреність від 16.09.2014 р., у зв'язку з чим [PERSON] не мала повноважень для укладання договору дарування частини спірної квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, а в силу ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Для вирішення питання з приводу підпису у довіреності, по справі 28.09.2015 р. призначалася посмертна почеркознавча експертиза, згідно з висновками якої від 11.11.2015 р. №1467 підпис від імені [PERSON], зображення якого міститься в графі «підпис» електрофотокопії Довіреності від 16.09.2014 р., складеної від імені [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., виконаний самим [PERSON] Рукописний запис «[PERSON].», зображення якого міститься в графі «Підпис» електрофотокопії Довіреності від 16.09.2014 р., складеної від імені [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., виконаний самим [PERSON] За клопотанням сторони позивача 19.07.2016 р. судом повторно призначена судово-почеркознавча експертиза, у відповідності з висновком від 16.12.2016 р. №12492/12493/16-32 якої: - підпис від імені [PERSON], у рядку «підпис» у Довіреності, складеній від імені [PERSON], посвідченій 19.09.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., зареєстрованій в реєстрі за №4496 (бланк НАА №561294), виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів. - підпис від імені [PERSON] та рукописний запис «[PERSON].» у рядку «Підпис» у довіреності, складеній від імені [PERSON], посвідченій 19.09.2014 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кулініч Н.Ю., зареєстрованій в реєстрі за №4496 (бланк НАА №561294), виконано самим [PERSON] при впливі на нього збиваючих факторів природного характеру, до яких, зокрема, відноситься хворобливий стан виконавця, який впливає на письмово-руховиі функції організму. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною позивача не надано належних та допустимих доказів недійсності вказаної довіреності та договору дарування, та також не зазначено обставин та доказів того, що надані експертами висновки є завідомо неправдивими та проведеними з порушенням норм діючого законодавства України, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині. Щодо позовних вимог про визнання за позивачем в порядку спадкування права власності на 1/3 частину домоволодіння [ADDRESS] слід зазначити наступне. На підставі вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно положень ст.57 Сімейного кодексу України, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. У відповідності до договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.03.2008 р., під час перебування в шлюбі з [PERSON], відповідач купила житловий будинок по [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що вказаний житловий будинок придбаний відповідачем під час перебування її в шлюбі з померлим [PERSON], у зв'язку з чим він є спільною сумісною власністю подружжя та його частина входить до складу спадщини після померлого. При цьому сторона відповідача зазначила суду, що вказаний будинок придбала за особисті кошти, у зв'язку з чим він є її приватною власністю. Як вбачається з матеріалів справи, а саме свідоцтв про право на спадщину за законом від 28.04.2007 р. відповідач є спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON]: ? частини житлового будинку з господарськими та побутовими надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS]; ? частини земельної ділянки пл. 0, 147 гектарів, кадастровий [NUMBER], що розташована по [ADDRESS]. У відповідності до договору купівлі-продажу садиби від 26.02.2008 року, відповідач разом з [PERSON] продали належну їм на праві власності земельну ділянку та житловий будинок за ціною 292 900 грн. Відповідач від продажу належної їй частки в майні отримала кошти в розмірі 146 450 грн., тобто половину він ціни майна. Як вбачається з договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, останній було укладено 14.03.2008 р., тобто менше ніж через місяць після продажу відповідачем частини вище зазначеного майна. З огляду на вказане, враховуючи проміжок часу після продажу відповідачем належного їй на праві приватної власності майна та купівлі спірного житлового будинку, не надання стороною позивача доказів участі померлого [PERSON] в купівлі спірного будинку, а також доказів того, що спірне майно придбане за спільні кошти подружжя, суд приходить до висновку, що домоволодіння [ADDRESS] придбано відповідачем за особисті кошти. Крім вказаного вбачається, що до моменту смерті [PERSON], останній та відповідач по справі не вирішували питання з приводу поділу майна та визнання його спільною власністю подружжя. У зв'язку з вказаним, суд відмовляє в задоволенні вказаних позовних вимог. Вимоги позову про визнання права власності в порядку спадкування на 1/3 частину автомобіля [NUMBER], 2008 року випуску, 1/3 частину причепу одноосьового, номерний знак [NUMBER] 1982 року випуску, номер рами [NUMBER] суд вважає передчасними, оскільки з письмових пояснень сторін вбачається відсутність спору про право та зокрема, державним нотаріусом не було відмовлено позивачу в отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане майна. У зв'язку з вище викладеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed