Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] жителі [ADDRESS] , та [PERSON] , житель [ADDRESS] , звернулись в суд з позовом до Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, розташованої по вул. І.Макуха, 2, м. Тлумач Івано-Франківської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в т.ч.: за [PERSON] на належну йому 1/4 частину домоволодіння та на 1/4 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; за [PERSON] та [PERSON] на належні їм по 1/4 частині домоволодіння кожному. Свої вимоги обґрунтовували тим, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане домоволодіння, в нотаріальному порядку [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє їх можливості оформити спадщину на спадкове майно та на належні їм частки домоволодіння. 02.06.2021 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явились, однак в позовній заяві просили розгляд справи провести у їх відсутності. Представник відповідача - Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розгляд справи провести у його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 1 Нижнівського старостинського округу Івано-Франківського району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , яка була головою двору, [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) значилось господарство, розташоване по [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 22.10.2020 року, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , побудовані у період з 1942 року по 2007 рік та не є самовільним будівництвом (а.с. 4-7). Відповідно до довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» № 00068 від 22.10.2020 року право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Отже, [PERSON] , [PERSON] (позивач), [PERSON] (позивачка) та [PERSON] (позивач) в рівних долях (по 1/4 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження позивача [PERSON] його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). 13.11.1965 року [PERSON] (позивач) зареєстрував шлюб з [PERSON] (позивачка) та за час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON] (позивач) (копія свідоцтва про одруження, копія свідоцтва про народження, а.с. 17-18). [INFO] [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця - [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (позивач) прийняв спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки як спадкоємець першої черги за законом, вступив в управління спадковим майном, проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкувавши право на земельну частку (пай), яка не є предметом даного позову (довідка Нижнівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області від 24.11.2004 року, а.с. 47 зворот; довідка Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 12.05.2021 року, а.с. 12; копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2004 року, а.с. 16). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 575/2004 від 15.12.2004 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати) (а.с. 45-62), з якої вбачається, що [PERSON] (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті матері, який бажав прийняти та прийняв спадщину. Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують на належні їм по 1/4 частині вищевказаного домоволодіння, а також позивач [PERSON] претендує на 1/4 частину цього ж домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивачу [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] (мати), оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 325/02-31 від 18.05.2021 року (а.с. 15). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачам слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову, а саме: [PERSON] в сумі 278,05 грн., [PERSON] в сумі 139,05 грн., [PERSON] в сумі 139,05 грн. На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved