Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

I. Позиції учасників справи. Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати його усиновителем малолітньої [PERSON] (2009 року народження), змінити її по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] », зобов`язати Печерський районний м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про народження дитини щодо батька і видати нове свідоцтво. Заяву обґрунтовано тим, що він заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю дитини, яка згодна на усиновлення своєї доньки, з однорічного віку опікується дівчинкою, для неї забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, між нею та заявником склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному її вихованню, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей, вона вважає його своїм рідним батьком, біологічного батька, який був позбавлений батьківських прав відносно неї, вона не знає, як і про усиновлення. Заінтересована особа [PERSON] - мати [PERSON] - надала свою згоду на усиновлення своїм чоловіком доньки від попереднього шлюбу. Заінтересованою особою Службою у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації складено позитивний висновок про доцільність удочеріння малолітньої [PERSON] заявником, що відповідає інтересам дитини. Заінтересована особа Печерський районний м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві не скористалася своїм правом на подання заяви по суті щодо заяви [PERSON] . II. Процесуальні дії та рішення суду. 02 листопада 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, для розгляду якої у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення та ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 05 листопада 2020 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у закритому режимі судових засідань. Заявник у судовому засіданні подану заяву про усиновлення малолітньої [PERSON] підтримав та просив суд задовольнити, з підстав вказаних у ній. Заінтересовані особи [PERSON] та Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації не заперечували проти задоволення заяви про усиновлення. Від заінтересованої особи Печерського районного м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві представник у судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомлено. Суд, заслухавши обґрунтування заявника, його представника та думку присутніх заінтересованих осіб, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які заявник послався як на підставу своїх вимог, що викладені у заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень заінтересованих осіб: матері дитини та служби у справах дітей, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про часткове задоволення вимог, виходячи з наступного. III. Фактичні обставини справи. Малолітня [PERSON] народилась [INFO] у м. Первомайськ Луганської області від шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 25 жовтня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Хмельницьким міськім відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 26 вересня 2018 року, за актовим записом поновленим повторно № 4 від 07 червня 2018 року /а. с. 13/. 21 січня 2011 року попередній шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції в Луганській області 25 жовтня 2008 року, актовий запис № 283, розірвано, що підтверджується випискою з рішення Брянківського міського суду Луганської області від 27 січня 2011 року у справі 2-103/2011 /а. с. 37/. 13 липня 2016 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13 липня 2016 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області /а. с. 12/. 16 листопада 2016 року набрало законної сили заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 жовтня 2016 року у справі № 686/16723/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, яким суд позбавив [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] та присудив аліменти на її утримання до досягнення повноліття /а. с. 25-26/. Заінтересована особа [PERSON] звернулась до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про зміну прізвища і повторне поновлення актового запису й отримала свідоцтво серії [NUMBER] про народження [PERSON] /а. с. 13/. Орган опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації вважає, що усиновлення малолітньої [PERSON] [PERSON] повністю відповідає інтересам дитини, вважає за доцільне позитивне вирішення судом цього питання та надав з цього приводу свій позитивний Висновок /а. с. 19/. Дитина - [PERSON] має задовільний стан здоров`я, що підтверджується висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 10 серпня 2020 року /а. с. 7/. Заявник [PERSON] за станом свого здоров`я може усиновити дитину, що підтверджується висновком про стан здоров`я № 914 від 03 липня 2020 року, він не має судимостей, що підтверджується довідкою МВС України серії ААА № 0908513 від 17 липня 2020 року та має дохід і нерухоме майно у спільній сумісній власності з дружиною /а. с. 16, 17, 27-29/. Мати дитини [PERSON] , яка перебуває у зареєстрованому шлюбі та проживає разом із [PERSON] надає згоду на усиновлення ним своєї малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою /а. с. 18/. Заявник і заінтересована особа [PERSON] стверджують, що дівчинка про факт її усиновлення не знає та вважає [PERSON] своїм рідним батьком. IV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Статтею 51 Основного закону України проголошено цінність сім`ї, дитинства, материнства і батьківства, що охороняється державою. Сімейний кодекс України у ст.ст. 3 та 4 закріплює поняття сім`ї та гарантує кожній осіб право на проживання в сім`ї. Відповідно до ст. 207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Такі правові положення відображено у Європейській конвенції про усиновлення дітей (ETS N 58), вчиненій у Страсбурзі 24 квітня 1967 року, яка ратифікована 15 лютого 2011 року та набрала чинності для України 01 вересня 2011 року. За загальними принципами Європейської конвенції про усиновлення дітей, усиновлення є дійсним лише за умови, що його здійснено рішенням суду або адміністративного органу. Згідно ст. 208 Сімейного кодексу України усиновленою може бути дитина, а ст. 211 Сімейного кодексу України визначено, що усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачами можуть бути подружжя. Судом встановлено, що згоду на усиновлення малолітньої [PERSON] надано її матір`ю - [PERSON] та у подальшому не була відкликана. Відповідно до частини четвертої вказаної статті 5 Європейської конвенції, одержання згоди особи, яка записана в акті реєстрації народження дитини як батько, який позбавлений батьківських прав, не є обов`язковим. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 224 Сімейного кодексу України суд постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про усиновлення дітей, якщо згода дитини відповідно до пунктів 1 й 3 статті 5 не є необхідною, з нею настільки, наскільки це є можливим, радяться та її думки й бажання враховуються з урахуванням рівня її розвитку. Така консультація не вимагається, якщо вона очевидно суперечить найвищим інтересам дитини. За принципами статті 10 Європейської конвенції про усиновлення дітей, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише після належного попереднього встановлення обставин стосовно усиновлювача, дитини та її сім`ї. Під час такого встановлення обставин і після цього дані можуть збиратися, оброблятися й розповсюджуватися лише відповідно до правил, які стосуються професійної конфіденційності й захисту персональних даних. Відповідно до частини 2 статті 10, встановлення обставин в належному обсязі в кожній справі стосується настільки, наскільки це є можливим, та inter alia, таких питань: a) особистості, стану здоров`я та соціального середовища усиновлювача, подробиць про його домівку та умови проживання, його здатності виховувати дитину; b) причин, з яких усиновлювач бажає усиновити дитину; c) причини, через які інший з подружжя або зареєстрованих партнерів не приєднується до заяви, коли лише один з подружжя або зареєстрованих партнерів звертається із заявою про усиновлення; d) взаємної сумісності дитини й усиновлювача, а також тривалості часу, протягом якого дитина перебувала під його опікою; e) особистості, стану здоров`я й соціального середовища дитини, а також з урахуванням встановлених законом обмежень її сімейного походження та її цивільного стану; f) етнічного, релігійного та культурного походження усиновлювача й дитини. Таке встановлення обставин повинно бути доручено особі чи установі, які визначено із цією метою законом або компетентним органом. Воно повинно здійснюватися настільки, наскільки це є практично можливим, соціальними працівниками, які мають кваліфікацію в цій сфері завдяки своїй професійній підготовці та власному досвіду (частина 3 статті 10 Європейської конвенції про усиновлення дітей). Судом встановлено, що заявником дотримано обов`язкові умови для усиновлення та повноцінного виховання дитини, за медичними висновками може бути усиновлювачем, його відношення до дитини ґрунтується на любові, відчутті відповідальності за її подальше життя. Зазначені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. У відповідності до статті 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей, суд приймає рішення про усиновлення, якщо є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини, та зважаючи на важливість того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Відповідно до частини першої, третьої ст. 229 Сімейного кодексу України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. За статтею 11 Європейської конвенції про усиновлення дітей, внаслідок усиновлення дитина стає повноправним членом сім`ї усиновлювача (усиновлювачів) і має стосовно усиновлювача (усиновлювачів) та його або їхньої сім`ї такі самі права й обов`язки, як і діти усиновлювача (усиновлювачів), батьківство яких установлено законом. Усиновлювач (усиновлювачі) мають батьківську відповідальність стосовно дитини. Суд також вважає можливим, у відповідності до ст. 231 Сімейного кодексу України, задовольнити вимогу заявника та змінити по батькові усиновленої дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », залишивши незмінними решту персональної інформації про неї. В свою чергу щодо вимоги заяви у частині зобов`язання Печерського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] № 4 від 07 червня 2018 року серії [NUMBER] , виданого 26 вересня 2018 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області та видати заявникам нове свідоцтво про народження дитини, суд вважає за необхідне зазначити таке. Статтею 233 Сімейного кодексу України передбачено, що на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. В свою чергу, відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом» (ст. 55 Конституції України). Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань. Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо. Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників правовідносин. Отже, вимоги про анулювання свідоцтва про народження та видати нове свідоцтво про народження з врахуванням змін до актового запису, на думку суду, є передчасними, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки анулювання та видача нового свідоцтва може мати місце лише після виконання даного рішення суду у частині внесення змін в актовий запис про народження дитини. Відтак у задоволенні вимог у цій частині необхідно відмовити. Відповідно до частини четвертої ст. 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявників. Усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення, що передбачено статтею 225 Сімейного кодексу України. На підставі наведеного та

Outcome: partial