overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов до [PERSON], за яким просила розірвати шлюб між сторонами, та визначити місце проживання дитини сторін [PERSON] з матір'ю. Провадження у справі відкрите відповідно до ухвали судді від 25.10.2017 року. Ухвалою суду від 30.01.2018р., на задоволення клопотання позивача, позов в частині вимог про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. [PERSON] в судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягала, і пояснила, що причиною розпаду сімї стало те, що чоловік став вимагати від неї поведінки, відповідно до прийнятого ним віросповідання, що для неї є неприйнятно. [PERSON] заперечив проти позиву і заявив, що розірвання шлюбу суперечить його віросповіданню. Начальник служби у справах дітей Святошинської районої у м. Києві державної адміністрації надіслав заяву про розгляд справи без участі представника служби та постановити рішення у справі з урахуванням прав та інтересів дитини. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2009 року, на що вказує свідоцтво про шлюб. В цьому шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (див. свідоцтво про народження). За поясненнями, сторони з липня 2015 року проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, дитина залишилась з матір'ю, спорів щодо участі батька в утримання та вихованні дитини, майнового спору не має. Підстав для примирення позивач не вбачає. Доводи відповідача про можливість примирення є неконкретними і фактично зводяться до формального збереження сім'ї, що суперечить інтересам позивача. За таких обставин, суд знаходить, що шлюб між сторонами є формальним, його збереження буде суперечити інтересам позивача, а відтак цей шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання розподілу судових витрат, зміни прізвища на дошлюбне позивачем не порушувалися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 27.07.2012 року, в цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], сторони тривалий час проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, дитина залишилась проживати з матір'ю, відповідач приймає участь у вихованні та утриманні дитини, спільного майна не набули. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Клопотання про зміну прізвища на дошлюбне позивачем не заявлялось. Витрати понесені позивачем на розгляд справи, за вказаного рішення, мають бути їй компенсовані відповідачем відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено наступні обставини, сторони перебувають в шлюбі з 14.11.2009 року, в цьому шлюбі мають сина [PERSON] [INFO]. Сторони з жовтня 2016 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дитина залишилась проживати з матір'ю. Даних про наявність майнового спору, заява не містить. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання перерозподілу судових витрат не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 10.10.2017р. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти задоволення його вимог. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебували в шлюбі з 25.07.2009 року, в цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], сторони хоч і проживають разом проте з квітня 2017 року шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, питання утримання дитини вирішується в судовому порядку, спору щодо участі батька у вихованні дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про зміну прізвища надашлюбне та про розподіл судових витрат позивач не порушувала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження у справі відкрите відповідно до ухвали судді від 13.11.2017 року. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебували в шлюбі з 30.04.2011 року, в цьому шлюбі у них [INFO] року народився син [PERSON], сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, дитина залишилась з матір'ю. Даних про наявність спору щодо місця проживання, утримання дитини та майнового спору, заява не містить. поновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Витрати понесені позивачем на розгляд справи, за вказаного рішення, мають бути їй компенсовані відповідачем, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України. Змінювати прізвище на дошлюбне позивач не побажала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов до колишнього чоловіка [PERSON], за яким просила постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх дітей: [PERSON] - в сумі 3000 грн.; [PERSON] - в сумі 2500 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. [PERSON] в судовому засіданні зменшила розмір вимог і просила визначити аліменти в сумі 3000 грн. на обох дітей. [PERSON] позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в сумі 2500 грн. на місяць. Судом встановлено таке. Сторони з лютого 2010 року по вересень 2017 року перебували в зареєстрованому шлюбі, на що вказує рішення святошинського районного суду м. Києва від 21.09.2017 року. В цьому шлюбі у них [INFO] року народилася дочка [PERSON], а [INFO] року народився син [PERSON] (див. свідоцтва про народження). Сторони з жовтня 2016 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, діти залишились з матір'ю. Статтями 180, 181 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття, та визначено способи утримання дітей, в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань. Позивач вказувала, що відповідач надає допомогу на утримання дітей, але не регулярно і в недостатньому розмірі. Отже, позивач вправі вимагати покладення на відповідача аліментних зобов'язань. Оскільки відповідач не має постійного місця роботи, його дохід є нерегулярним і мінливим, то визначення аліментів в твердій грошовій сумі узгоджується з приписами ст. 184 СК України. Разом з тим, суд вважає, що позивачем дещо завищений заявлений до стягнення розмір аліментів. Так позивач в обґрунтування розміру аліментів послалась лише на потреби дітей, проте поза її увагою залишилось те, що обов'язок утримання дітей лежить рівною мірою на обох батьках. При цьому позивач працевлаштована, має відповідний постійний дохід у виді заробітної плати. Крім того, позивачем не враховано те, що відповідач має також надавати допомогу непрацездатній матері та сестрі, яка є інвалідом з дитинства. Тому, з аналізу наведених вище обставин, з урахуванням віку дітей, стану їх здоров'я, як про це повідомила позивач, виходячи з засад розумності суд вважає, що встановлення аліментів в сумі 1500 грн. на місяць на утримання дочки [PERSON], та 1200 грн. на утримання сина [PERSON], буде необхідним і достатнім для врегулювання спору по суті. Отже, позов може бути задоволений частково. Витрати у справі суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов, за яким просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], та зняти його з реєстраційного обліку місця проживання за адресою квартири. Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрований за адресою квартири, проте ніколи в ній не проживав, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, перешкоди в праві власності. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позивач на вимогах позову наполягала, а відповідач визнав позов. Судом встановлено таке. [PERSON] 16.06.2016 року набула у власність квартири [ADDRESS] (див. договір купівлі-продажу). Проте, в квартирі залишився зареєстрованим [PERSON], на що вказує довідка ЖБК «Водій» від 21.03.2017р. Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], а відповідно таким, що підлягає зняттю з реєстрації місця проживання за адресою квартири. Отже, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно їх сина [PERSON], [INFO] Вимоги мотивовані тим, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечень до позову не надіслав. Третя особа свого представника в суд не направили. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Сторони, як це вбачається з рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.04.2012р., перебували в шлюбі з 04.06.2009 року по квітень 2012 року, у шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON]. Цим же рішенням було визначене місце проживання дитини разом з матір'ю. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За позовною заявою, відповідач з 2012 року будь-якої участі в утриманні, вихованні дитини не приймає, аліментні зобов'язання не виконує, веде аморальний спосіб життя (пиячить, бродяжничає), на зв'язок з позивачем та дитиною не виходить. За довідкою Могилів-Подільського міськрайонного ВДВС № 9523/2-27/2 від 06.12.2016 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2016 року у розмірі 27806,00 грн, що покладені на нього на підставі рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.05.2012р. Згідно з ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За висновком органу опіки і піклування Могилів-Подільської міської ради від 29.12.2016 року, позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] є доцільним. При цьому, у висновку зазначено, що [PERSON] при спілкуванні в телефонному режимі з працівниками поліції та представниками органу опіки і піклування не заперечував проти того, що його буде позбавлено батьківських прав. За таких фактів та відповідних їм правовідносинам, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить за можливе задовольнити позов, позбавивши [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року заявила позов про стягнення з [PERSON] 54198,33 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодження належного їй автомобіля. Позов мотивовано обставинами та наслідками дорожньо-транспортної події, що відбулась з вини відповідача. Представник позивача [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. [PERSON] в суд не з'явися, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд знаходить за можливе ухвалити заочне рішення за наявних доказів. Судом встановлено таке. 04.07.2017 року на вул. Перемоги, 16-а в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Форд», р.н. [NUMBER], та «Форд», р.н. [NUMBER], в наслідок якої вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16.08.2017 року, винним у вказаній ДТП визнано водія «Форд», р.н. [NUMBER], [PERSON] Автомобіль «Форд», р.н. [NUMBER], на праві власності належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1192 цього ж кодексу, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За таких обставин та вимог закону, суд приходить до висновку про те, що позивач вправі вимагати від відповідача відшкодування заподіяних збитків. Згідно зі ст. 1192 цього ж кодексу, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За Звітом № 1089 про визначення вартості матеріального збитку, складеного 14.08.2017 року ПП «[PERSON].», автомобіль «Форд», р.н. [NUMBER], може бути відновлений, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 54198,33 грн. Саме дана сума, на думку суду, і підлягає стягненню з відповідача на підставі вказаних норм закону. Отже, позов підлягає задоволенню повністю. За такого рішення витрати позивача на розгляд справи, що складаються з судового збору в сумі 640 грн., мають бути їй компенсовані відповідачем відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] [PERSON] в судове засіданні не з'явилася, подала заяву в якій на вимогах позову наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. [PERSON] в суд не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзиву на позов не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 12.10.2002 року, на що вказує свідоцтво про шлюб (а.с. 12), від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина за домовленостю сторін залишилась з матір'ю, спору щодо утримання дитини, майнового спору не має. Підстав для поновлення шлюбних відносин позивач не вбачає. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про перерозподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення, що зводяться до викладеного в заяві. [PERSON] в суд не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надходило. Оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Позивач проти цього не заперечував. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 15.10.2010 року, на що вказує свідоцтво про шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] За поясненнями позивача, сторони хоч і проживають разом, проте з травня 2017 року шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, спорів щодо місця проживання дитини, утримання та виховання дити, майнового спору не має. Підстав для примирення позивач не вбачає. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Судові витрати позивач забажав залишити за собою, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, що був укладений ним з [PERSON] [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягав, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. [PERSON] в суд не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надходило. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд вважає за можливе постановити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Сторони перебувають у шлюбі з 06.04.2001 року, на що вказує свідоцтво про шлюб (а.с. 3), від шлюбу мають дочку [PERSON], яка народилася [INFO] За позовною заявою, сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, дитина залишилась з матір'ю, сторони досягли згоди щодо утримання та участі батька у вихованні дитини, спільне майно поділили в позасудовому порядку. Підстав для примирення позивач не вбачає. За таких обставин, відсутності заперечень відповідача, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про перерозподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

[PERSON] в жовтні 2017 року звернулась до суду з заявою в порядку окремого провадження в якій вказала що згідно до свідоцтва про право власності виданого Харківської дистанцією цивільних споруд Південної залізниці від 12.02.1998 року їй належить ? частина квартири [ADDRESS]. В вказаному документі її імя вказано як «Наталії» замість правильного «Наталі» що перешкоджає їй в реалізації права власності. Оскільки правонаступник Харківської дистанції цивільних споруд Південної залізниці зацікавлена особа не має можливості усунути самостійно вказану помилку [PERSON] прохає суд встановити факт належності їй вищевказаного свідоцтва про право власності. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримала посилаючись на обставини вказані в заяві. Пояснила що помилка виникла внаслідок довільного перекладу імені заявниці з російської мови на українську. Представник зацікавленої особи до судового засідання зявилась. Пояснила що правонаступництво після Харківської дистанції цивільних споруд Південної залізниці декілька разів змінювалось і на теперішній час печаток не збереглося що унеможливлює внесення виправлень до спірного документу. Покладалась на рішення суду. Вислухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи суд встановив що заява підлягає задоволенню за наступним: судом встановлено що 12.02.1998 року Харківською дистанцією цивільних споруд Південної залізниці за № 2063 видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON] та [PERSON] Імя [PERSON] вказано як «Наталії» (с.с. 10). Копією паспорту громадянки України [PERSON], яка зареєстрована та мешкає за адресою [ADDRESS] з 2002 року, підтверджено що імя заявника правильно пишеться «Наталя» (с.с. 6). Копією свідоцтва про народження підтверджено що при його видачі імя заявниці було прописано російською мовою як «Наталья» і її мати [PERSON], тобто та особа яка також вказана в свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] (с.с.9). Аналізуючи вищевказані факти суд дійшов висновку що дійсно вищевказане свідоцтво належить заявниці та при його видачі помилково її імя вказане як «Наталії» замість правильного «Наталі» . Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оскільки встановлення факту належності заявниці [PERSON] правовстановлюючого документу має правове значення, від якого залежить виникнення особистих чи майнових прав, а чиним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення вказаного факту, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити та встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності від 12.02.1998 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved