Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

[PERSON] 16.05.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначила, що [PERSON] є власником домоволодіння №5 по вул.. Весняна у м. Дніпропетровську Відповідач є родичем та відповідно до Договору купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], продав їй частину домоволодіння та відповідно до умов договору повинен був знятися з реєстраційного обліку за адресою: вул.. Весняна, буд.5, м. Дніпропетровськ до 30.05.2014 року, одна відповідач не знявся з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Фактично відповідач не проживає в вищезазначеному домоволодінні з 2009 року.. На підставі вищевикладеного просить визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що розташований за адресою: вул.. Весняна, буд.№5 у м. Дніпропетровську. В судове засідання представник позивача [PERSON] [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб - у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, заяв чи клопотань до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 30 травня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], належить 3/5 частин домоволодіння №5, що розташоване за адресою: вул. Весняна у м. Дніпропетровську. /а.с.16-17/ Інші, 2/5 частин домоволодіння №5, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Весняна належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 12 травня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]./а.с.12-13/ Право власності на домоволодіння №5 по вул.. Весняна у м. Дніпропетровську зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень./а.с.14-15/ Згідно довідки від 05.05.2016р, за адресою вул.. Весняна, буд. 5 у м. Дніпропетровську зареєстрованими значаться: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]./а.с.11/. В судовому засіданні встановлено, що відповідач в домоволодінні №5 по вул. Весняна м. Дніпропетровську не проживає з 2009 року, в домоволодінні відсутні його особисті речі. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За змістом права власності, визначеного ст. 317 ЦК України, право власності - це право володіння, користування і розпорядження майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням визнання позову відповідачем, суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, законність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову відповідає вимогам чинного законодавства, позовні вимоги в повному обсязі доведеними з боку [PERSON], внаслідок чого підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved