Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 24 жовтня 2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до КП «Одесміськелектротранс» про визнання особи винною у вчиненні ДТП, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позивач просить визнати водія тролейбуса винним в скоєнні ДТП від 29.10.2016 року; Стягнути з КП «Одесміськелектротранс» на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди 68\~183, 51 гривні та 5\~000, 00 гривень моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 29 жовтня 2016 року Позивач рухався на своєму автомобілі «Nissan Primera» по вулиці 25-й Чапаївської дивізії в лівій смузі, наближаючись до перехрестя відчув удар в праву частину власного автомобіля, це був Тролейбус д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] ), після удару автомобіль «Nissan Primera» викинуло на зустрічну дорогу, де Позивача автомобіль зачепив водій автобуса. 16 березня 2017 року суддею Морозовою І.В. була винесена постанова згідно якою було закрите провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно Позивача за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При зіткненні автомобіль «Nissan Primera» отримав значні технічні ушкодження, згідно звіту ТОВ «ХАВК ХОЛДІНГ» від 20 квітня 2017 року розмір матеріальних збитків, завданих автомобілю Позивача становить 68\~183,51 грн, у зв`язку з вищевикладеним просив стягнути матеріальні збитки з Відповідача. Також зазначив, що внаслідок ДТП зазнав душевних страждань так як протягом тривалого часу не мав можливості користуватись автомобілем за його призначенням, також був вимушений відвідувати авторинок та магазин у пошуках необхідних для ремонту запчастин і внаслідок відсутності таких замовляти їх у Німеччині. У зв`язку з вищевикладеним просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 5\~000 гривень. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Бойчук А.Ю.) від 25 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі. 14 грудня 2017 року від КП «Одесміськелектротранс» до суду надійшли заперечення проти позову. Зазначили, що відповідно до Генерального договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 12/1244711/1635/16/У-У/2016/98 від 12 лютого 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» та КП «Одесміськелектротранс» Страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну Страхувальником третій особі, а саме: фізичній особі або її майну та (або) майну юридичної особи, внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно Додатку 1 до Договору відповідальність на забезпечений транспортний засіб ЗиУ-9, державний реєстраційний номер [NUMBER] гривень. Відповідач направив до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» повідомлення про настання події № 2300140966 від 02 листопада 2016 року. Однак Позивач не звертався до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» з заявою про виплату йому страхового відшкодування. Зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 521/18852/16-ц Малиновського районного суду м. Одеси, яка має преюдиційне значення для розгляду даної справи по суті, Відповідач не вбачає достатніх підстав для звернення Позивача до суду про стягнення збитків з КП «Одесміськелектротранс».Зазначили, що звіт експерта-товарознавця № 30148170 від 20.04.2017 року за своєю природою є лише висновком експерта і при відсутності згоди сторін щодо розміру збитків, визначених даним висновком не є доказом. З огляду на вищевикладене, просили відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди. Щодо стягнення моральної шкоди, зазначили що Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували його душевне страждання або фізичний біль, а його вимоги є непереконливими, а отже в цій частині позову також просили відмовити. Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року по справі призначено судову автотехнічну експертизу, провадження зупинено. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ ЦПК України, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 12 лютого 2018 року поновлено провадження у справі у зв?язку з поверненням справи з експертної установи без висновку. Ухвалою суду від 19 березня 2018 року по справі призначено судову автотехнічну експертизу, провадження зупинено. 03 травня 2018 року до суду надійшла адміністративна справа №521/18852/16-п про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] для огляду у судовому засіданні. 12 вересня 2018 року до суду надійшов висновок експерта та матеріали цивільної справи. Ухвалою суду від 11 грудня 2018 року залучено [PERSON] у якості третьої особи Також ухвалою суду від 11 грудня 2018 року закрито підготовче судове засідання. У зв`язку із закінченням повноважень судді Приморського районного суду м. Одеси Бойчука А.Ю., 28 січня 2019 року справа передана на повторний автоматизований розподіл. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справа передана судді Приморського районного суду м. Одеси Чернявській Л.М. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси (суддя Чернявська Л.М.) від 11 лютого 2019 року прийнято до свого провадження справу, продовжено розгляд справи за правилами загального провадження зі стадії розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 15 січня 2020 року заяву представника позивача [PERSON] адвоката Євсютіна В.В. про виклик експертів задоволено. Викликано в судове засідання в якості експертів [PERSON] для надання пояснень стосовно висновку №10108170 від 06.03.2017 року та [PERSON] для надання пояснень стосовно висновку № 18-2242 від 21.08.2018 року. В судове засідання з`явився позивач та представник позивача, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача, просив відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених в своїх запереченнях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Як вбачається з постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2017 року по справі № 521/18852/16-п про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] , що 29.10.2016 року о 23 годині, [PERSON] керуючи автомобілем «Nissan Primera» реєстраційний номер [NUMBER] в м. Одеса по вул. 25 Чапаївської дивізії Маршала Жукова, не виконав вимог дорожнього знаку 2.2 (проїзд без зупинки заборонено) під час виїзду тролейбуса, не вжив заходів для зменшення швидкості руху при виникненні небезпеки для руху, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого трапилось зіткнення з тролейбусом Б/Н 844 (водій [PERSON] ) та автобусом «Богдан» [NUMBER] (водій [PERSON] ). Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди видно, що дорожньо-транспортна пригода відбулася у темний час доби, при увімкненому міському електроосвітленні, без опадів, на сухій ділянці дороги, перед перехрестям вул. 25-ї Чапаївської дивізії та вул. Маршала Жукова. Дорога в місці пригоди призначена для руху в обох напрямах, по дві смуги в кожному напрямку. Напрямки розділені між собою дорожньою розміткою 1.3 По ходу руху автомобіля «Nissan Primera» проїзна частина має рівну ділянку дороги. По ходу руху автомобіля перед першим з заїздів з тролейбусного депо розташований дорожній знак 2.2 та інформаційна табличка «при виїзді тролейбуса». Відповідно до висновку № 10108170 судової автотехнічної експертизи, зіткнення автомобілів відбулося за причини фактичних дій водія [PERSON] , що не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху. Невідповідностей вимогам п.2.2. 12.3 Правил дорожнього руху в діях водія автомобіля «Nissan Primera» реєстраційний номер [NUMBER] (водій [PERSON] ) експертом не вбачається. Стосовно п.11.4 Правил дорожнього руху експерт зазначив, що не можливо зробити висновок у зв`язку з відсутністю даних, а саме швидкості руху транспортного засобу «Nissan Primera» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито за відсутністю в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно положень ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 5.1. Генерального договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 12/1244711/1635/16/У-У-2016/98 укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та КП «Одесміськелектротранс» в особі Директора [PERSON] [INFO] . Страхові суми встановлені окремо для відповідальності за шкоду, що може бути заподіяна третім особам внаслідок експлуатації кожного окремого забезпеченого ТЗ, та зазначені у додатку 1 до Договору. Згідно Додатку 1 до Генерального договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № 12/1244711/1635/16/У-У-2016/98 відповідальність на забезпечений транспортний засіб ЗиУ, державний реєстраційний номер [NUMBER] гривень. З огляду на вищевикладене, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ЗиУ, державний реєстраційний номер [NUMBER] на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29.10.2016 року була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «Провідна», що підтверджується вищезазначеним договором страхування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до положень ст. 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані вжити заходів для невідкладеного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди (п.33.1.2). Статтею 38 цього ж Закону встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умови визначених у підпунктах 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Таким чином, з викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно - правової відповідальності (ст.. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц. Звернення до\~суду з\~позовом до\~винуватця ДТП\~можливо лише\~в наступних\~випадках: винний в ДТП повинен сплатити: - різницю суми що перевищує розмір страхового відшкодування; - франшизу; - при невиконанні страховою своїх обов`язків; - моральну шкоду; - упущену вигоду; - та інші витрати, які не покриваються страховкою. За правилами статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Відповідач це фізична або юридична особа, яка на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Позивач по даній справі, скориставшись наданими йому правами, пред`явив позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди, які, як зазначалось вище, є такими, що не підлягають задоволенню до відповідача - КП «Одесміськелектротранс». З урахуванням вищенаведеного, КП «Одесміськелектротранс» не є належним відповідачем щодо вимог позову, оскільки КП «Одесміськелектротранс» не є особою, яка повинна відповідати за цими вимогами позову. Належним відповідачем у справі, за вищевказаного обґрунтування, є страховик, а саме - ПАТ «Страхова компанія «Провідна». Щодо вимоги позивача про визнання винним водія тролейбуса в скоєнні ДТП від 29.10.2016 року слід зазначити, що водія не залучено позивачем до участі у справі в якості відповідача, та такі вимоги не передбачені нормами цивільного та цивільно процесуального законодавства, а відтак зазначені вимоги є необґрунтованими, не доведеними та є такими, що не підлягають задоволенню. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed