Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

[PERSON] 11.05.2016 року (дата здачі позову на пошту) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину, вказавши, що він з [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], який проживає із позивачем та знаходиться на його утриманні. [PERSON] проживає окремо та матеріальної допомоги сину [PERSON] не надає. [PERSON] досяг повноліття та навчається в професійно-технічному училищі №12 м. Знамянка Кіровоградської області, у звязку із чим потребує матеріальної допомоги. [PERSON] посилався на те, що сплатив за навчання сина 4741,62 гривень а також оплатив його проживання в гуртожитку в розмірі 689,23 гривень. За таких обставин позивач просив суд стягнути з [PERSON] 2715,42 гривень, як Ѕ частину коштів сплачених ним за навчання та проживання сина в гуртожитку, а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] на час його навчання в ПТУ-12, а саме з дня предявлення позову і по 30.06.2016 року. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини викладені у позові. Додатково пояснив, що і він і син [PERSON] мають задовільний стан здоровя. Він працює неофіційно надаючи послуги в сфері будівництва та його середньомісячний дохід становить приблизно 2000 гривень. Син [PERSON] стипендію в ПТУ не отримує, оскільки навчається за контрактом. Йому одному дуже важко утримувати сина та оплачувати навчання, харчування, транспортні витрати, проживання у гуртожитку, одяг та інше, тому він вирішив звернутися до суду з даним позовом, оскільки вважає, що мати теж повинна надавати допомогу сину. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні за його участі підтримав позовні вимоги [PERSON] та просив їх задовольнити. Пояснив, що проживає з батьком, який повністю його утримує, а мати взагалі ніякої допомоги не надає. Він на даний час власних доходів не має, оскільки навчається на денній формі в ПТУ, а тому поки що не в змозі самостійно забезпечити себе. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні за її участі позовні вимоги не визнала. Не заперечувала, що [PERSON] є її сином, яким проживає із батьком, а вона мешкає окремо. Пояснила, що має задовільний стан здоровя та є працездатною. Однак вважала, що не повинна утримувати свого сина [PERSON] та брати участь у витратах повязаних із його навчанням, оскільки в неї є ще двоє неповнолітніх дітей доглядом за якими вона і займається. Суд вислухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно свідоцтва про народження І-СР №185303 (а.с. 6), - [PERSON] народився 04.11.1997 року та його батьками є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] і [PERSON] зареєстровані та проживають разом у [INFO], що підтверджується довідкою квартального комітету №20 м. Сміла (а.с. 10), а [PERSON] проживає окремо у м. Черкаси (а.с. 17). [PERSON] з 01.09.2015 року по 30.06.2016 року навчається у професійно-технічному училищі №12 м. Знамянка Кіровоградської області на денній формі навчання, на комерційній основі та стипендію не отримує, що підтверджується довідкою ПТУ №12 (а.с. 11). Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України (далі СК України) , - батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Оскільки [PERSON] 04.11.2015 року досяг повноліття та продовжує навчання на денній формі, власних доходів не має то суд вважає, що він потребує матеріальної допомоги батьків. З приводу можливості [PERSON] надавати матеріальну допомогу своєму сину [PERSON] у період з 11.05.2016 року (дата звернення до суду з даним позовом) по 30.06.2016 року (дата закінчення навчання в ПТУ №12), необхідно зазначити наступне. Так, [PERSON] дійсно не працює хоча є працездатною, має двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], але згідно довідки від 02.07.2016 року Управління соціального захисту населення Придніпровського району Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (а.с. 45-47) розмір її сукупного місячного доходу у травні та червні 2016 року склав по 3202,05 гривень щомісячно. При цьому сімя [PERSON] не належить до категорії малозабезпечених сімей та не є отримувачем відповідної державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям. За таких обставин суд приходить до висновку, що отриманий [PERSON] у травні-червні 2016 року дохід дозволяє їй у період з 11.05.2016 року по 30.06.20016 року надати матеріальну допомогу своєму сину [PERSON] в розмірі 300 гривень на місяць, що становитиме менше 1/10 частини її доходів та не відобразиться негативно на інтересах її молодших дітей. В той час як повне ігнорування потреб свого старшого сина, якому необхідна її допомога суперечитиме і принципам моралі і вимогам закону. Тим більше, що період стягнення аліментів у розглядуваній справі становить менше двох місяців. При визначенні розміру аліментів суд враховує можливість надавати допомогу [PERSON] його батьком позивачем в даній справі та те, що [PERSON] фактично таку допомогу і надає в значно більшому розмірі ніж 300 гривень на місяць. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 201 СК України «Застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина», - до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В той же час участь батьків у додаткових витратах на дитину передбачена ст. 185 СК України. Отже виходячи зі змісту ст. 201 СК України до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку (сина), положення ст. 185 СК України про додаткові витрати на дитину не застосовуються. Відповідно до Договору про навчання (а.с. 13) між ПТУ №12 м. Знамянки та [PERSON] передбачено, що загальна вартість освітньої послуги по навчанню останнього за професією «слюсар з ремонту рухомого складу» у період з 01.09.2015 року по 30.06.2016 року становить 4741,62 гривень. Згідно банківської квитанції від 07.07.2015 року [PERSON] сплатив на користь ПТУ №12 м. Знамянка за навчання [PERSON] 4741,62 гривень (а.с. 12). Крім того за проживання [PERSON] у гуртожитку ПТУ №12 сплачено 675,02 гривень (а.с. 25). Витрати на навчання [PERSON] були понесені позивачем 07.07.2015 року, тобто до досягнення 04.11.2015 року сином [PERSON] повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже ч.1 ст.185 СК України визначає дві категорії батьків, які зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину: 1) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину; 2) той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана. Однак [PERSON] не належить до жодної із категорій батьків визначених ч.1 ст.185 СК України, оскільки [PERSON] у 2013 року була предявлена вимога (позов до суду) про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], однак рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.03.2013 року (а.с. 36) у стягненні аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] відмовлено. За таких обставин суд не має підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] додаткових витрат на дитину. На підставі ст.ст. 182, 185, 191, 198-201Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial