Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

[PERSON] 26 жовтня 2018 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири №8 будинку №66 на вулиці Харківська в м. Кремінна Луганської області. В цій квартирі зареєстрована її донька [PERSON], яка не проживає в ній з 2003 року, є громадянкою [PERSON] Федерації. Тому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №,№ 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає права особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2018 року (а.с. 8-10), свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 серпня 2018 року (а.с. 15-17), свідоцтва про право власності на житло (а.с. 19) [PERSON] є власником квартири №8 будинку №66 на вулиці Харківська в м. Кремінна Луганської області. Відповідно до копії домової книги (а.с. 11-13), довідки про склад сімї (а.с.18) [PERSON], яка є донькою позивача, з 09 серпня 2002 року зареєстрована у будинку позивача за вищевказаною адресою. Характеристикою житлово-побутових умов від 06 червня 2018 року встановлено, що відповідач в квартирі позивача не проживає (а.с.14). Відповідно до копії паспорту (а.с. 25) [PERSON] є громадянкою [PERSON] Федерації та зареєстрована за адресою: [INFO], кімната 1 в м. Москва РФ. Оскільки відповідач в квартирі позивача не проживає, є громадянкою [PERSON] Федерації, має інше місце реєстрації, але добровільно з реєстрації не знялася, отже є підстави для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved