Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] в липні завили позов про визнання [PERSON] та її малолітню дочку [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позов мотивовано тим, що відповідачі понад рік без поважних на те причин не проживають за місцем своєї реєстрації. Ухвалою суду, на задоволення клопотання відповідача, до участі у справі було залучено орган опіки і піклування - Святошинську районну в м. Києві державну адміністрацію. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити за підстав наведених в позовній заяві. [PERSON] надала письмові заперечення до позову, за якими просила в задоволенні позову відмовити за підстав необґрунтованості, судове засідання провести без її участі. Представник третьої особи в суд не з'явився, позицію щодо позову не довів. Судом встановлено таке. Квартира [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності, що видане 30.03.1995р. керівником Представництва фонду державного майна в Ленінградському районі міста Києва, на праві власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. За довідкою Комунального концерну «Центр Комунального Сервісу» м. Києва» від 03.06.2016р., в квартирі [ADDRESS], разом з власниками, проживають на правах членів сім'ї власників [PERSON] та її дочка [PERSON], [INFO] [PERSON] є дочкою [PERSON] та онукою [PERSON] і [PERSON], відповідно [PERSON] онукою [PERSON] та правнучкою [PERSON] і [PERSON] Відповідач в своїх запереченнях визнає, що за винятком «деякого» часу ніколи не проживала за місцем своєї реєстрації, а постійно проживає в квартирі бабусі по лінії матері, разом з нею проживає і дочка. Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Причини не можливості проживання за місцем реєстрації, що повідомлені відповідачем, суд в сенсі наведених норм закону не може визнати поважними, а розцінює їх як такі, що вказують лише на факт розпаду сім'ї [PERSON], в наслідок чого члени сім'ї стали проживати окремо, і це їх свідомий вибір. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача та членів його сім'ї додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, створює перешкоди в розпорядженні майном, тощо. Доводи відповідача про те, що наявність реєстрації в квартирі осіб які в ній не проживають не створює перешкод для її власників є надуманими. Це ж стосується і заяви відповідача про те, що відсутність реєстрації за адресою спірного житла, позбавить її та дочку на належне медичне, соціальне забезпечення, права спадкування, тощо, оскільки це суперечить приписам відповідного законодавства. Інші доводи відповідача на свій захист не стосуються суті спору. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування житловими приміщеннями квартири [ADDRESS]. Отже, позов підлягає задоволенню. Питання перерозподілу судових витрат позивачами не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved