Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Житлово-будівельного кооперативу № 39 «Заполярний», Приватного підприємства «ЖЕОС», третя особа: [PERSON] про визнання пунктів договорів недійсними. В обґрунтування позову вказують, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] і проживає за вказаною адресою з 1974 року. [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Відповідно до рішення виконкому Придніпровської районної ради м. Черкаси від 25.10.1974 року № 220 балансоутримувачем будинків по [ADDRESS] є житлово-будівельний кооператив № 39 «Заполярний». Вказують, що під час розгляду Придніпровським районним судом м. Черкаси цивільної справи за позовом ПП «ЖЕОС» про стягнення з них коштів за утримання будинку та прибудинкової території їм стало відомо про Договір на обслуговування будинків та прибудинкових територій від 30.04.2010 року та від 01.01.2012 року, сторонами в яких є ЖБК № 39 «Заполярний» та ПП «ЖЕОС», відповідно до умов яких ПП «ЖЕОС» зобов'язалося надавати комунальні послуги, а ЖБК № 39 «Заполярний» нібито від імені жильців - отримувати дані послуги. Про існування даних договорів до цього їм відомо не було. Вказують, що вищезгадані договори були укладені з порушенням чинного законодавства України, що тягне їх недійсність в частинах, що суперечать закону. Дані договори порушують їх (позивачів) права, як власників житла, споживачів послуг та громадян України. Статтею 203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України має наслідком визнання правочину недійсним. Вказують, що договори від 30.04.2010 року та від 01.01.2012 року, укладені між ЖБК № 39 «Заполярний» та ПП «ЖЕОС», не відповідають вимогам ст. 203 ЦК України. Так відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг повинні укладатися між власником та балансоутримувачем, а на підставі такого договору балансоутримувач може укласти договір з іншою особою - надавачем послуг. Договори від 30.04.2010 року та від 01.01.2012 року укладені між балансоутримувачем та виконавцем не можуть породжувати права та обв'язки власників квартир щодо їх власності, договорів з власниками укладено не було. Таким чином дані договори укладені без відома власників квартир, але вони містять п.п. 2.1, 2.2, в яких вказано оплату, що вноситься кожним власником за надання послуг від ПП «ЖЕОС». Так як власники не є сторонами даних договорів, цей пункт порушує їх (позивачів) права, через те, що містить вказівку на обов'язок власника житла без відома власника та без наданої згоди на це. На їх думку, вказані пункти порушують не тільки вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги, а й п. 3 ст. 203 ЦК України, відповідно до якого волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп встановлює Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам місцевого самоврядування. Так, 27.01.2009 року рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради було погоджено тариф на утримання будинків по [ADDRESS] з урахуванням економічно-обгрунтованих витрат, пов'язаних з виконанням послуг, але як стало відомо дані економічні витрати не відповідають дійсності через те, що ПП «ЖЕОС» заздалегідь не мало на меті надання послуг, вказаних в договорах, затвердження тарифів можливе тільки за виконання умови постанови КМУ від 12.07.2005 року, вимоги якої ПП «ЖЕОС» не виконало та не виконало вимог рішення Черкаської міської ради, зокрема не уклало договір з власниками, не довело тарифи до споживачів, не виконало вимог щодо мінімального переліку послуг, позбавило споживачів права на відмову від послуг та проведення загальних зборів. Таким чином п.п. 2.1, 2.2., 4.1.3 Договору від 30.04.2010 року та п.п. 2.1, 2.2, 3.1.3 Договору від 01.01.2012 року, укладені між ЖБК № 39 «Заполярний» та ПП «ЖЕОС» протирічать не тільки вимогам чинного законодавства, а й рішенню Черкаської міської ради, порушують конституційні права громадян. Тариф, що зазначений в п. 3.1.3 Договору від 01.01.2012 року взагалі не був погоджений рішенням органів місцевого самоврядування. Також вказують, що п. 4.1.3 Договору від 30.04.2010 року та п. 3.1.3 Договору від 01.01.2012 року містять перелік послуг, зокрема: обслуговування місць загального освітлення, освітлення місць загального користування, вивезення та утилізація сміття, прибирання прибудинкової території та підвалів, але вони не могли надаватися ПП «ЖЕОС» так як ПП «ЖЕОС» не має договорів на постачання електроенергії до місць загального освітлення будинків № 223, 225, в ПП «ЖЕОС» ніколи не було прибиральників та засобів для прибирання території та вивезення сміття, таким чином ПП «ЖЕОС» не бажало настання юридичних наслідків, обумовлених договорами, зокрема п. 4.1.3 Договору від 30.04.2010 року та п. 3.1.3 Договору від 01.01.2012 року, тобто дані пункти не спрямовані на реальне настання наслідків. Відповідно до п. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Укладаючи договори від 30.04.2010 року та від 01.01.2012 року ПП «ЖЕОС» не могло надавати послуги відповідно до переліку, встановленого чинним законодавством України, а це порушує вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки не виконується мінімальний перелік послуг щодо утримання будинків та прибудинкових територій, встановлений КМУ України. Також вказують, що визнання пунктів договорів недійсними в судовому порядку є єдиним можливим засобом захисту їх конституційних прав та припинення порушення таких прав в подальшому. А тому, просять визнати недійсними п.п. 2.1, 2.2, 4.1.3 Договору від 30.04.2010 року та п.п. 2.1, 2.2, 3.1.3 Договору від 01.01.2012 року, укладених між ЖБК №39 «Заполярний» та ПП «ЖЕОС». В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідачки [PERSON] - [PERSON], [PERSON], позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - ПП «ЖЕОС» - Клиновий О.М. позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні третя особа: [PERSON] пояснила, що вона ніколи не була головою ЖБК № 39 «Заполярний» та не укладала із ПП «ЖЕОС» Договору на обслуговування будинку та прибудинкової території від 01.01.2012 року. В судове засідання представник ЖБК № 39 «Заполярний» не з'явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. В поданій до суду 04.12.2014 року письмовій заяві голова ЖБК № 39 «Заполярний» вказує, що він визнає позовні вимоги та вважає, що вони підлягають до задоволення, оскільки оспорювані договори суперечать чинному законодавству України. В поданій до суду 15.06.2015 року заяві Тодоренчук Д.М. вказує, що він не був і не являється головою ЖБК № 39 «Заполярний», а рішенням зборів зазначеного кооперативу він виконував функції уповноваженої особи для підписання договорів про надання комунальних послуг та реєстрації кооперативу «Заполярний». Також вказує, що оригінал договору про надання комунальних послуг та оригінал доручення власників квартир був переданий ним до ЖБК № 39 «Заполярний». Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представників позивачів [PERSON], [PERSON], представника відповідача ПП «ЖЕОС» Клинового О.М., третьої особи [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В судовому засіданні встановлено, позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Вказане підтверджується даними паспорта [PERSON] Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Вказане підтверджується даними паспорта [PERSON] Звертаючись з даним позовом до суду, позивачі просять визнати недійсними п.п. 2.1, 2.2, 3.1.3 Договору від 01.01.2012 року, укладеного між ЖБК № 39 «Заполярний» та ПП «ЖЕОС», посилаючись на те, що сам договір укладений з порушенням вимог чинного законодавства, а вищевказані пункти є такими, що порушують їх права. Як вбачається з копії Договору від 01.01.2012 року, вказаний договір укладений для надання підрядником послуг власникам приміщень будинку [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] не являється власником приміщення (квартири) в будинку [ADDRESS] та є не споживачем послуг підрядника (ПП «ЖЕОС»), а тому її права укладенням даного договору не можуть бути порушеними та не підлягають захисту в судовому порядку. Також в судовому засіданні встановлено, що керівником - головою ЖБК № 39 «Заполярний» починаючи з моменту реєстрації кооперативу, є Тодеренчук Д.М. Вказане стверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На момент укладення Договору від 01.10.2012 року, пункти 2.1, 2.2., 3.1.3 якого позивачі просять визнати недійсними, саме Тодеренчук Д.М. був головою вказаного ЖБК № 39 «Заполярний» та був уповноважений на укладання від імені кооперативу договорів. Як вбачається з копії договору від 01.10.2012 року він від імені «Власника» - ЖБК № 39 «Заполярний» - був підписаний [PERSON], яка ніколи не була керівником ЖБК № 39 «Заполярний». Крім того, залучена до участі в справі в якості третьої особи - [PERSON] пояснила, що вона ніколи не укладала та не підписувала від імені ЖБК № 39 «Заполярний» Договорів на обслуговування будинку, в тому числі і договору від 01.01.2012 року. Крім того, з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що [PERSON] є керівником іншого кооперативу, а саме - Обслуговуючого кооперативу «Заполярний (ОК «Заполярний») і лише з 15.07.2013 року. В судовому засіданні сторонами не було надано суду для дослідження оригінал Договору від 01.01.2012 року, посилаючись на те, що ні в кого зі сторін оригіналу такого договору немає. Надану суду копію даного договору суд вважає не належним доказом існування договірних відносин та не бере до уваги. А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в цій частині позову, оскільки суду не надано належних доказів існування оспорюваного (в частині) договору, натомість особою, якою він підписаний від імені ЖБК № 39 «Заполярний» в копії, дані пояснення про те, що такий договір нею не укладався та не підписувався. Як роз'яснено в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Відповідно не можуть бути визнані і п.п. 2.1, 2.2, 3.1.3 Договору на обслуговування будинку та прибудинкової території від 01.01.2012 року недійсними, оскільки сам Договір не був укладений. Крім того, звертаючись з даним позовом до суду, позивачі просять визнати недійсними п.п. 2.1, 2.2., 4.1.3 Договору від 30.04.2010 року, укладеного між ЖБК № 39 «Заполярний» та ПП «ЖЕОС», посилаючись на ті ж підстави. Як вбачається з Договору від 30.04.2010 року, Замовник, який є балансоутримувачем будівлі за адресою: [ADDRESS], передав свої повноваження для організації і виконання робіт з утримання будинку та прибудинкової території згідно розділу 3 та п. 4.1.3 цього Договору (п. 1.2 Договору). Таким чином договір укладався з метою надання послуг власникам приміщень (квартир) будинку [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] не являється власником приміщення (квартири) в будинку [ADDRESS] та є не споживачем послуг підрядника (ПП «ЖЕОС»), а тому її права укладенням і даного договору також не можуть бути порушеними та не підлягають захисту в судовому порядку. Щодо вимог позивачки [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Відповідно до ст. 31 вказаного Закону порядок формування цін/тарифів на кожний вид житлово-комунальних послуг першої і другої груп (пункти 1 та 2 частини першої статті 14 цього Закону) визначає Кабінет Міністрів України. Виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво житлово-комунальних послуг і подають їх на затвердження органам місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Органи місцевого самоврядування затверджують ціни/тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. В судовому засіданні встановлено, що 30.04.2010 року між Замовником - ЖБК № 39 «Заполярний», в особі Тодеренчука Д.М., який діяв на підставі довіреності від мешканців 68 квартир, та Виконавцем - ПП «ЖЕОС», в особі директора Тімолян В.О., був укладений Договір на обслуговування будинків та прибудинкових територій та їх управління, відповідно до п. 1.1 якого Виконавець шляхом залучення фізичних та/чи юридичних осіб для надання послуг власникам приміщень забезпечує належне утримання будинку та прибудинкової території, їх експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг. Як передбачено п. 2.1 вказаного договору щомісячна вартість послуг, наданих Виконавцем по Договору визначається шляхом множення щомісячної вартості послуг по кожній квартирі, яка складається з тарифу на утримання будинку та прибудинкової території, узгодженого на такі послуги затвердженого виконкомом міста Черкаси, їх об'ємів, відповідно до п. 4.1.3 і залежить від кількості квадратних метрів загальної площі житла та оплачується власниками (наймачами) житлових приміщень виконавцю, до останнього дня поточного місяця. Відповідно до п. 2.2 Договору - квартирна плата - це плата, яка вноситься кожним наймачем/власником кімнати чи квартири за технічне обслуговування, утримання обслуговуючого персоналу, освітлення місць загального користування, прибирання прибудинкової території, нормальна амортизація основних засобів виконавця, який обслуговує житловий будинок, податки та збори, які відповідно до чинного законодавства встановлені державою. Відповідно до п. 4.1.3 Договору Виконавець зобов'язався: надавати слідуючі послуги, пов'язані з утриманням будинку та прибудинкової території та визначені, як мінімально-обов'язковими рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 320 від 04.2005 року та встановлена їх вартість рішенням від 17.07.2006 року. До складу послуг входять: прибирання прибудинкової території; вивезення та утилізація ТПВ; обслуговування димовентиляційних каналів; диспечиризація; обслуговування внутрішньо будинкових систем водо-, теплопостачання; електропостачання ліфтів; обслуговування місць загального освітлення; дератизація, дезинсекція; прибирання підвалів; витрати на матеріали використані на обслуговування внутрішньо-будинкових систем та місць загального користування при поточному ремонті. Загальна вартість послуг становить 1 грн. 40 коп. Відповідно до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до виключної компетенції органів місцевого самоврядування відноситься встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо, та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, а відповідно до ст. 14, цього ж закону, ціни (тарифи) на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечується сторонами, рішенням Черкаської міської ради № 320 від 04.03.2005 року затверджено основний мінімальний перелік робіт послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 106 від 27.01.2009 року погоджено тариф на послуги щодо утримання будинків, споруд та прибудинкових територій ПП «ЖЕОС»: по [ADDRESS] за основним мінімальним переліком робіт та послуг в розмірі - 1,54 грн./кв.м.; за основним мінімальним переліком для 1-их поверхів - 1,49 грн./кв.м.; за винятком послуги «прибирання сходових кліток» - 1,40 грн./кв.м.; за винятком послуги «прибирання сходових кліток» для 1-их поверхів - 1,37 грн./кв.м. Вказане рішення на даний момент не скасовано та не визнано незаконним. При укладенні Договору від 30.04.2010 року в його умови був включений саме мінімальний перелік робіт і послуг з утримання будинку та прибудинкової території та тариф - 1,40 грн/кв.м., який відповідає тарифу, що затверджений рішенням Черкаської міської ради № 106 від 27.01.2009 року. Таким чином умови Договору від 30.04.2010 року щодо визначення переліку послуг, які Виконавець зобов'язався надавати та тарифу на них визначені сторонами Договору з урахуванням чинних на той час рішень Черкаської міської ради про затвердження мінімального переліку робіт і послуг з утримання будинків і прибудинкових територій та встановлення вартості тарифів на них для ПП «ЖЕОС», вони не є збільшеними, а тому не можуть порушувати права споживачів послуг. Щодо волевиявлення самих споживачів на укладення вказаного договору, суд враховує наступне. На момент укладення Договору від 30.04.2010 року головою ЖБК №39 «Заполярний» був Тодеренчук Д.М., який і підписав вказаний договір. З тексту вказаного Договору вбачається, що він діяв на підставі довіреності від мешканців 68 квартири будинку [ADDRESS]. Вказана обставина не спростована. Крім того, в письмовій заяві до суду від 15.06.2015 року сам Тодеренчук Д.М. підтверджує, що відповідно до рішення зборів ЖБК № 39 «Заполярний» він виконував функції уповноваженої особи для підписання договорів про надання комунальних послуг і реєстрації кооперативу «Заполярний» та вказує, що оригінал Договору про надання комунальних послуг та оригінал доручення власників квартир ним був переданий до ЖБК № 39 «Заполярний». Посилання позивачки [PERSON] в позові та її представників в судовому засіданні на те, що вказані в п. 2.1, 2.2, 4.1.3 Договору від 30.04.2010 року умови порушують права власників квартир, оскільки Виконавець - ПП «ЖЕОС» не мав на меті надання послуг, вказаних в договорі так як не мав прибиральників, засобів для прибирання території та вивезення сміття та ін. і не залучав для цього інших осіб, тому не бажав настання юридичних наслідків, обумовлених договорами, не доведені в судовому засіданні належними доказами. Крім того, з тексту самого договору вбачається, що Виконавець не зобов'язувався власними силами виконувати вищезгадані послуги, а зобов'язався забезпечити належне утримання будинку та прибудинкової території, їх експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг шляхом залучення фізичних та/чи юридичних осіб для надання послуг власникам приміщень. Факт не забезпечення виконання Виконавцем вказаних послуг не доведений в судовому засіданні належними доказами, а зокрема письмовими претензіями щодо ненадання послуг, як це зазначено в ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, попередній Договір на управління та обслуговування будинків та прибудинкової території від 01.12.2005 року, законність якого не оспорюється сторонами, також був укладений із ПП «ЖЕОС», яке і надавало послуги споживачам, а вони (споживачі), в тому числі і [PERSON], їх отримували та оплачували, тому доводи про відсутність у Виконавця - ПП «ЖЕОС» робітників та техніки не можуть свідчити про відсутність у ПП «ЖЕОС» бажання настання юридичних наслідків. А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Суд, не бере до уваги заяву Тодеренчука Д.М. про визнання позову від 04.12.2014 року, оскільки його позиція є непослідовною, крім того він визнає позов з інших підстав, які виходять за межі позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed