Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей у порядку ч.3 ст.293 ЦПК України, зареєстрованого 19.12.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (актовий запис №1304), посилаючись на те, що їхнє спільне сімейне життя не склалось, фактичні шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, тому вони просять суд розірвати шлюб, укладений між ними. Заявники також зазначають, що між ними досягнуто згоди щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу та щодо участі іншого з батьків у її вихованні та утриманні. Заявники у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, надали суду заяви, в яких просили розглядати справу за їхньої відсутності, вимоги підтримали повністю. Представник заінтересованої особи, повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії І-ЖС, №165361, виданого 19.12.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, 19.12.2015\~року сторони\~уклали шлюб,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис\~за №1304\~(а.с.15). 18.12.2015 року між сторонами було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області (а.с.18). Згідно зі свідоцтвом про народження, серії І-ЖС, №321360, сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.16). 03.09.2018 року між [PERSON] і [PERSON] укладено договір про проживання дитини та про участь у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо. Судом також встановлено те, що сім'я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. На підставі ч.2 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. У даному випадку сторони вважають неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, заява є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved