Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

[PERSON] 21 червня 2017 пред'явив позов до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на будинок, що знаходиться по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті його баби [PERSON], котра померла [INFO]. У обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що він, будучи спадкоємцем майна за заповітом після смерті його баби, звернувся до державного нотаріуса Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття та оформлення спадщини, котрий заяву прийняв та роз'яснив, що перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок є те, що померла не виготовила за життя свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] - [PERSON] у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали частково, посилаючись на те, що будинок належав до майна колишнього колгоспного двору, а вони як його члени, на момент припинення двору були зареєстрованими та проживали у вказаному будинку, а відтак не втратили своїх часток у вказаному майні. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачів, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Із довідок № 1461 та № 15 про технічну характеристику об'єктів нерухомого майна, виданих 30.05.2016 і 28.09.2016 Самбірським МБТІ, видно, що свідоцтво про право власності на будинок [ADDRESS] не видавалося, майно складається із житлового будинку 1950 року побудови, літньої кухні, стодоли, стайні, вбиральні, колодязя та огорожі (а.с. 26, 28). Згідно ст. 120 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на момент припинення колгоспного двору, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Із довідок, виданих виконавчим комітетом Погірцівської сільської ради Самбірського району та витягу з погосподарської книги, вбачається, що господарство по [ADDRESS] відносилося до колгоспного двору, станом на 15.04.1991 року за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: голова двору - [PERSON], [INFO], дружина - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO] (а.с. 15, 20, 23, 24). Отже, кожному із вказаних членів колгоспного двору на час його припинення належало по 1/5 частині майна цього двору. Із свідоцтва про смерть відомо, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтями 1217 та 1223 цього Кодексу встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило право власності на 1/5 частину майна вказаного колгоспного двору, яку успадкували його батьки [PERSON] та мати [PERSON], котрі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що вбачається із довідки та вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вони не заявили про відмову від неї (а.с. 16). Із свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] у с. Погірці помер [PERSON] ( а.с. 8). Згідно ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу і у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило право власності на 1/5 частину майна вказаного колгоспного двору, та 1/10 частина цього майна, яку він успадкував, внаслідок смерті його сина [PERSON], разом 3/10 частини, і вказану частку успадкувала його дружина [PERSON], котра постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що вбачається із довідки та вважається такою, що прийняла спадщину (а.с. 17). Із свідоцтва про смерть відомо, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 7). Унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило право власності на 1/5 частину майна вказаного колгоспного двору, яку також успадкувала [PERSON], постійно проживаючи із спадкодавцем ( а.с. 19). Із свідоцтва про смерть відомо, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Отже, унаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 3/5 частини вказаного будинку, із яких 1/5 частина, як частка у майні колгоспного двору, 1/10 частина цього майна, яку вона успадкувала внаслідок смерті її сина [PERSON] та 3/10 частини майна, яке вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] Із заповіту, складеного 27 березня 2014 року, вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на момент її смерті і на що за законом вона буде мати право заповідає своєму внуку [PERSON] (а.с. 10). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Погірцівської сільської ради Самбірського району Львівської області, вбачається, що [PERSON], 1966 року народження був зареєстрований і проживав у [ADDRESS] до 15 липня 1997 року, а [PERSON], 1974 року народження, проживав за вказаною адресою до 26 квітня 2002 року, а тому відповідно до п. п. «а» п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вони зберігають право на частку у майні колгоспного двору ( а.с. 21, 22). Посилання позивача на те, що [PERSON] та [PERSON] пропустили строк на витребування своєї частки із спільної сумісної власності суд відхиляє, оскільки позивачем не надано докази про те, що вони до пред'явлення даного позову довідалися або могли довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із відповіді Рудківської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкоємцю за законом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно з посиланням на те, що [PERSON] за життя не виготовила свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 11). У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи наведене, право позивача [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на 3/5 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті його баби [PERSON], котра померла [INFO].

Outcome: partial