Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої діє представник-адвокат Візінський В.В., звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2010р. у цивільній справі № 2-717/2010, та позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивувала тим, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. Шлюб, який був зареєстрований 27.06.2008 року, актовий запис № 3 в Грабовецькій сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області розірвано відповідно до рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29.03.2012 року у справі № 901/568/2012. Від спільного подружнього життя у них з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO] Після розлучення їх дочка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З того часу, як позивачка з відповідачем припинили разом проживати, відповідач перестав утримувати дочку. Згідно рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2010 р. у справі № 2-717/2010 [PERSON] встановлено сплату аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліментні зобов'язання відповідач виконує нерегулярно та не в повному обсязі. Так як, офіційного доходу він не має, то з нього стягують 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цих коштів явно недостатньо для утримання дитини та забезпечення їй нормального рівня життя. Крім того, після внесення змін до Сімейного кодексу України розмір аліментів не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму. Відповідач фізично здоровий, працездатний, він має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, однак добровільно цього не робить. Дочка росте, розвивається, навчається у школі. Вона потребує збалансованого харчування, вітамінів, добротного одягу та взуття, розвиваючої літератури. При стрімкому рості цін, який зараз відбувається, все це потребує значних матеріальних витрат, а згідно закону участь відповідача у їх забезпеченні є його обов'язком, однак відповідач всупереч вимогам закону не приймає участі у покритті цих витрат нарівні з позивачем. Саме це змусило позивачку звернутися до суду з позовною заявою про збільшення розміру аліментів на утримання їхньої дитини. Відповідач працездатний, фізично здоровий, постійно працює та одержує хороший заробіток. За таких обставин позивач має всі підстави просити призначити аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно. Після розірвання шлюбу і по даний час відповідач припинив цікавитися дитиною, не телефонує, не надає жодної матеріальної допомоги, не вітає дочку з жодними святами, не піклується про її розвиток і здоров'я. Коли дочка телефонувала батькові, він ігнорує її дзвінки. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками: не забезпечує необхідного харчування, навчання, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умови для отримання нею освіти. Така поведінка відповідача сильно травмує психіку дочки, яка спілкується з ровесниками, що живуть у повноцінних сім'ях та почувається непотрібною батькові та покинутою. Останнім часом дочка відчуває біль та образу і не бажає навіть розмовляти про батька, що негативно впливає на її моральний та духовний розвиток. Дочка Сніжана росте, розвивається, відвідує школу. Всю відповідальність за навчання та виховання дитини взяла на себе позивачка, яка забезпечує побут та навчально-виховний процес дитини. Відповідач ніколи не цікавився здоров'ям дочки, не брав участі в проведенні оглядів дитини, проведенні профілактичних щеплень, не цікавився та не цікавиться станом здоров'я дочки, що підтверджується довідкою Чернелицької АЗПСМ від 26.09.2018р. Відповідно до довідки-розрахунку Богородчанського районного відділу ДВС, заборгованість відповідача по стягнення аліментних платежів по виконавчому листу № 2-717 виданого 29.10.2010 Городенківським районним судом складає 48 852,00 грн. Відповідач не сплачує аліментів протягом 6 років. Комісією з питань захисту прав дитини прийнято Рішеннґ № 94 від 18.10.2018р. згідно з яким, вирішено підготувати та надати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Ухвалою про відкриття провадження у справі від 02 січня 2019 р. по даній справі вирішено клопотання позивачки, а саме орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації - залучення до участі в справі третьої особи на стороні позивача. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явився. Від представника позивача-адвоката Візінського В.В. до суду поступила заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують, позов прость задовольнити повністю. Не заперечують проти заочного рішення. Відповідач [PERSON], зареєстроване місце проживання якого згідно повідомлення Грабовецької сільської ради Богородчанського району Івано-Франківської області, - [ADDRESS], - в судові засідання призначені по справі на 27.02.2019р. та 09.04.2019р. не з'явився повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Крім того, про розгляд справи призначений на 09.04.2019р. відповідач повідомлявся через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 09.04.2019 р. від [PERSON] не надходило. Від представника третьої особи без самостійних вимог на троні позивача, начальника служби у справах дітей районної державної адміністрації Андрія Цюмпала до суду поступила заява про розгляд даної справи без їх участі. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 09 січня 2009 року Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 07.03.2012р. слідує, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 27.06.2008 року, актовий запис № 3; після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено з [PERSON] на [PERSON]. Заочним Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2012 року по справі № 901/568/2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27.06.2008 року у Грабовецькій сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис № 3- розірвано. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає права і обов'язки батьків виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, здобуття освіти, готувати їх до самостійного життя. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15, п.16 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначений виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, а саме: мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Довідками № 534 та № 535, виданих виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради 26.09.2018р. [PERSON], 1987 р.н., стверджено, що до складу її сім'ї входять: дочка [PERSON], [INFO], батько [PERSON], [INFO], мати [PERSON], [INFO], та брат [PERSON], 1991 року народження. Дочка [PERSON], [INFO], в даний час перебуває на її утриманні. Довідкою № 23, виданою 26.09.2018 року Чернелицькою АЗПСМ Городенківського району Івано-Франківської області стверджується, що колишній чоловік [PERSON], [PERSON], 1986 р.н., ніколи не цікавився здоров'ям дочки [PERSON], 2008 р.н., не брав участі в проведенні оглядів дитини, проведенні профілактичних щеплень, не цікавився станом здоров'я. З довідки № 64 виданої Чернелицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Городенківської районної ради Івано-Франківської області 27.09.2018р. [PERSON], 2008 р.н., учениці 4 класу за слідує, що за час навчання в школі батько не цікавився навчанням і вихованням дочки, не відвідував батьківські збори, не брав участі у позакласних та позашкільних заходах. Вихованням дочки протягом цим років займалася мама та бабуся. Характеристикою Чернелицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Городенківської районної ради Івано-Франківської області стверджується, що за час навчання в Чернелицькій ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] засвоїла програмовий матеріал на високий рівень знань. Проявила себе як сумлінна, старанна, дисциплінована учениця. Мама цікавиться навчанням та вихованням своєї дочки. Є активним членом батьківського комітету. Мати часто відвідує уроки та підтримує тісний зв'язок з вчителем. Копією протоколу бесіди з дитиною від 10.09.2018 року доводиться, що в присутності матері [PERSON], тітки [PERSON], працівника служби у справах дітей районної державної адміністрації начальника ССД Цюмпали А.П. було проведено бесідуз малолітньою [PERSON], [INFO] В ході співбесіди зясовано, що дитина батька взагалі не знає, жодного разу його не бачила та ніколи з ним не розмовляла. З копії Рішення № 94 від 18.10.2018р. виданого комісією з питань захисту прав дитини Городенківського РДА Івано-Франківської області вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини вирішила дати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації № 01-23/657 від 24.10.2018 р. стверджено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалось питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та вирішено доцільним позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] Підстав не приймати до уваги згаданий висновок у суду немає, оскільки він ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дочки: він не спілкується з нею, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування дитини, без поважних причин не виявляє до неї інтересу та щонайменшої батьківської турботи про дочку. Обов'язок обох батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. В силу вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 2 ст. 182 СК визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28.10.2010 року по справі № 2-717/2010р. було присуджено стягувати з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Довідкою-розрахунком № 35857102 від 03.09.2018р. Богородчанським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області підтверджується, що сума заборгованості по стягненню аліментних платежів з [PERSON] на користь [PERSON] становить 48 852,00 грн. З наведеного слідує, розмір аліментів призначений рішенням Городенківського районного суду від 28.10.2010р. по справі 2-717/2010р. на даний час не відповідає мінімальному розміру аліментів, визначеному ч.2 ст.182 СК України. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини в частці від доходу, а в даній позовній заяві позивачка просить стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, фактично позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача із частки від доходу на тверду грошову суму. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З цього слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 р. не може бути менший, ніж 1013,50 грн. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що є підстави для зміни способу стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 1300 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Виконавчий лист, виданий за рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 28 жовтня 2010 року по справі № 2-717/2010 про стягнення з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід визнати таким, що не підлягає виконанню, якщо відсутня заборгованість зі сплати аліментів за цим виконавчим листом. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК. На підставі ст.ст. 150, 164-166, 171, 180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial