overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

[PERSON] в березні 2017 року звернулася до суду із заявою, за якою просила встановити, що її чоловік [PERSON], помер [INFO]. в м. Суходольськ, Луганської області. Вимоги заяви мотивовані тим, що документи, видані ій на підтвердження факту смерті чоловіка, не визнаються в Україні, що в свою чергу перешкоджає їй отримати свідоцтво про смерть. [PERSON] подала заяву, за якою просить слухати справу за її відсутності, на вимогах заяви наполягала. Представник зацікавленої особи в суд не з'явився, заперечень на заяву не надходило. Дослідивши надані матеріали, суд приходить до висновку про можливість задоволення вимог заяви за таких підстав. Так, згідно з свідоцтвом про одруження від 17.11.1988 року [PERSON] є чоловіком [PERSON]. Згідно з п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є: документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником подано медичну довідку про причину смерті від 22 листопада 2016 року, а також документи щодо проживання на день смерті та щодо поховання. Дані, що містяться в цьому свідоцтві, щодо дати та місця народження [PERSON], його місця реєстрації повністю збігаються з даними, що зазначені в паспортних даних. Наведене в сукупності, дає суду підстави прийти до однозначного висновку, що [PERSON] дійсно помер [INFO] р. року в м. Суходільськ Луганської області у віці 84 років. Належного документу на підтвердження смерті [PERSON], як це вбачається з наведеного, не має, а тому суд погоджується із заявником, що такий факт може бути підтверджено лише в судовому порядку. Тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та можливість задоволення її вимог відповідно і на підставі ст. ст. 256, 257-1 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] в березні 2017 року, через свого представника, заявила позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та про зняття останнього з реєстраційного обліку за адресою квартири. Позов мотивований тим, що відповідач хоч і зареєстрований за адресою квартири проте не проживає, що в свою чергу створює позивачу, як власнику житла, перешкоди в користуванні власністю. [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала. [PERSON] в суд не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Представник третьої особи в суд не з'явився. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, приходить до висновку про можливість постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З аналізу наданих документів вбачається, що відповідно до договору дарування від 11.10.2016 р. [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 7-9). З довідки балансоутримувача будинку ЖБК «Ювілейний» від 13.03.2017р. (ф.3), вбачається, що у вказаній квартирі, разом з власником, з 24.06.2008р. зареєстрований відповідач по справі [PERSON], який відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.07.2013 р. являється колишнім чоловіком позивача. Ст.156 ЖК України визначено право члена сім'ї власника користуватись жилим приміщенням власника, проте, як вбачається зі змісту цієї норми, тільки у разі проживання в ньому. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За актом від 14.03.2017р., що складений сусідами позивача і посвідченого головою Житлового кооперативу «Ювілейний», [PERSON] з 2012 року не проживає в [ADDRESS], відсутні в квартирі і його речі. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловими приміщеннями квартири [ADDRESS], а відтак підлягає зняттю з реєстраційного обліку місця проживання за адресою квартири. Отже, позов підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження за позовом було відкрите відповідно до ухвали судді від 06.04.2018р. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві. [PERSON] позов визнала та не заперечувала протии задоволення вимог позивача. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2013 року, на що вказує свідоцтво про шлюб (а.с. 8). В цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], що не заперечується відповідачем. Відповідачем також визнається, що сторонни з березня 2018 року не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, мають відокремлений бюджет, спору щодо місця проживання, утримання дитини, майнового спору не має, рішення про розірвання шлюбу сторонни приймали спільно. За таких обставин, суд знаходить, що шлюб між сторонами є формальним, його збереження буде суперечити інтересам сторін, а відтак цей шлюб підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Клопотання про зміну прізвища на дошлюбне відповідачем не заявлялось. Питання перерозподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 06.04.2018 року. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, а відповідач в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти задоволення його вимог. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 22.09.2010 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дитина за домовленостю з відповідачем залишилась з матір'ю, спору щодо утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про перерозподіл судових витрат не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 06.04.2018р. Позивач клопотав про розгляд справи без його участі. Відповідач також подала заяву про розгляд справи без її учяасті, протии розірвання шлюбу не заперечувала. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 12.08.2016 року, від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] (а.с.7,8). За позовною заявою сторони з літа 2017 року проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, дитина залишилась проживати з матір?ю, спорів пов'язаних з розірванням шлюбу не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Клопотання про зміну прізвища на дошлюбне відповідачем не заявлялось. Судові витрати позивач просив залишити за собою, що не суперечить приписам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявила позов до [PERSON], за яким просила розірвати укладений міцж ними шлюб, та визначити місце проживання їх дитини [PERSON], [INFO], з матірью. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 26.03.2018 року. Ухвалою суду від 08.11.2018р., на задоволення клопотання позивача, позов в частині вимог про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Позивач в судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягала, а відповідач визнав ці вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 29.08.2010 року, від шлюбу мають сина [PERSON], який народився [INFO] сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дитина за домовленостю сторін залишилась з матір'ю, спору щодо утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про зміну прізвища на дошлюбне позивачем не порушувалось. Судові витрати позивач побажала залишити за собою, що не суперечить ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявила позов до [PERSON], за яким просила розірвати шлюб, що був укладений між сторонами, та ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей сторін сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 30% з усіх видів доходу, щомісяця, з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Позов прийнято до провадження суду, відповідно до ухвали судді від 03.03.2018р. [PERSON] подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відзивуна позов не надіслав. Оскільки, у справі достатньо даних про взаємовідносини сторін, то суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Судом встановлено таке. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.05.2007 року, на що вказує свідоцтво про шлюб. В цьому шлюбі у них [INFO] року народився син [PERSON], і [INFO] року народилася дочка [PERSON] (див. свідоцтва про народження). За позовною заявою, шлюб розпався через пиятство відповідача та нехтування ним інтересами, потребами сімї, у звзку з чим сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, близько трьох років спільне господарство не ведуть, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, діти залишились з матір'ю та перебувають на її повному утриманні. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам позивача, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Згідно зі статтями 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, в тому числі і шляхом сплати аліментів визначених в частці від доходу платника аліментів. Наведене дає суду підстави прийти до висновку, що позивач має право вимагати стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Заявлений розмір аліментів, з огляду на вказані позивачем дані про її особу, особу відповідача та їх дітей, є виваженим та реальним до виконання. Тому, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі вказаних норм закону. Отже, позов підлягає задоволенню частково, відповідно до наведених вище висновків. Витрати у справі, за прийнятих рішень, суд покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти задоволення його вимог. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 02.11.2000 року, в цьому шлюбі у них народились [INFO] двоє синів - [PERSON] та [PERSON], шлюб розпався через негідну поведінку відповідача, сторони з 2016 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, діти залишилась з матір'ю. Даних про наявність спорів щодо утримання дитини, участі батька у вихованні дитини, майнового спору позовна заява не містить. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Судові витрати позивач побажала залишити за собою, що не суперечить приписам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти задоволення його вимог. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 28.04.2007 року, в цьому шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON], сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дитина за спільною домовленостю залишилась з матір'ю, спору щодо утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про зміну прізвища на дошлюбне позивачем не порушувалось. Судові витрати у справі позивач побажала залишити за собою, що не суперечить приписам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 06.04.2018р. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти задоволення його вимог. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 20.11.2009 року, в цьому шлюбі у них [INFO] народилась дочка [PERSON], сторони понад рік не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, дитина за домовленостю з відповідачем залишилась з матір'ю, спору щодо утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про зміну прізвища на дошлюбне позивачем не порушувалось. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Правадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 26.03.2018р. Ухвалою суду від 06.07.2018р., на задоволення клопотання позивача, позов в частині вимог про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. залишено без розгляду. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову про розірвання шлюбу наполягала, а відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 14.10.2011 року, в цьому шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON], сторони з квітня 2018 року припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, сторони досягли домовленості про утримання дитини, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про зміну прізвища на дошлюбне та про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.04.2018 р. вищезазначену цивільну справу передано до Святошинського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 02.05.2018 року. Позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягала, а відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти задоволення його вимог. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За позовною заявою, сторони перебувають у шлюбі з 08.11.2014 року, від шлюбу дітей не мають. Сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, майнового спору не має. За таких обставин, суд знаходить існування шлюбу формальним та таким, що суперечить інтересам сторін, а тому він підлягає розірванню на підставі ст.ст. 105, 112 СК України. Питання про зміну прізвища на дошлюбне позивачем не порушувалось. Питання про перерозподіл судових витрат не порушувалось.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявила позов про збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання їх сина [PERSON] з 500 гривень до 1500 щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивовано тим, що витрати на утримання дитини значно зросли з об'єктивних причин. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухваои судді від 30.03.2018 року, спрва призначена до розгляду за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач відзив на позов не надіслав. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10.05.2012 року постановлено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в сумі 500 грн., щомісячно, починаючи з 19.04.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення звернуте до примусового виконання через Могилів-Подільський міськрайонний ВДВС, на що вказує розрахунок заборгованості по аліментам, що складений держвиконавцем. Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Очевидно, що в силу інфляційних процесів в країні, визначений рішенням суду розмір аліментів не співвідноситься на даний час з потребами на утримання дитини, а відповідно аліменти мають бути переглянуті. Заявлений позивачем розмір аліментів, з огляду на дані про її особу, особу відповідача та їх дитини, є виваженим та реальним до виконання. Тому, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України. Судові витрати суд також покладає на відповідача, відповідно і на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

[PERSON] в березні 2018 року заявила позов про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем батьківських обов'язків. Провадження у справі відкрите відповідно до ухвали судді від 23.03.2018 року. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву відповідач не надсилав. Судом встановлено таке. Згідно зі свідоцтвом про народження, [PERSON] народилась 01.04.2011 року. Батьками дитини в свідоцтві зазначені сторони у справі (див. копію свідоцтва про народження). За позовною заявою, позивач майже рік проживає окремо, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. На утриманні позивачки також перебуває неповнолітній син [PERSON] [INFO]. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 цього ж кодексу визначені способи утримання дітей в тому числі і шляхом встановлення аліментних зобов'язань в частці від заробітку. Отже вимоги позову про стягнення аліментів засновані на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Заявлений розмір аліментів, з огляду на вказані позивачем дані про її особу, особу відповідача та їх дитини, є виваженим та реальним до виконання. Тому, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі вказаних норм закону. З підстав, передбачених ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved