Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

[PERSON] (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» (далі - «Відповідач») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. 22.08.2017 року в м.Біла Церква по вул.Я.Мудрого біля будинку 5/25 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2109, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на гр. [PERSON] , [INFO] , котрий внаслідок ДТП від отриманих травм помер. Вказаний факт підтверджується довідкою про ДТП №3017236383111170 від 27.08.2020 року виданої Управлінням патрульної поліції у Львівській області, а також свідоцтвом про смерть [PERSON] . За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017110000000640. 30.09.2019 року слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №12017110000000640 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України. В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, батькові загиблого [PERSON] , Позивачу [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ-2109, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №AK3555049, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ. Представником Позивача було надіслано на юридичну адресу Відповідача повідомлення про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-IV, із заявою на виплату страхового відшкодування. Вказана заява з доданими документами повернулась представнику позивача 17.09.2020 року у зв`язку із закінченням терміну її зберігання. Оскільки, місцезнаходження Відповідача не відоме, за фактичним місцезнаходженням Відповідач не знаходиться, місце проживання керівника зареєстроване на окупованій території Донецької області, Позивачем прийнято рішення звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Позивач просив стягнути з Відповідача відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 12 800,00 грн. та витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 17 740,00 грн., всього - 30 540,00 грн. Ухвалою суду від 25.09.2020 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалою суду було витребувано у слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області належним чином засвідчений витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017110000000640; належним чином засвідчену копію постанови про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017110000000640 (а.с.67-68). 09.12.2020 року на виконання ухвали суду слідчим Управлінням Головного Управління в Київській області Національною поліцією України було надано відповідь 30.11.2020 року №24/28-Вх.8790 в якій зазначено наступне, з`ясовано, що відділом розслідування злочинів у сфері транспортного СУ ГУНП в Київській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №12017110000000640 від 23.08.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 30.09.2019 року колишнім слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспортного СУ ГУНП в Київській області Колодієм Б.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження №12017110000000640 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Обґрунтованість прийнятого рішення перевірено органами прокуратури та залишено без змін. Також надано Витяг з Єдиного Реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України за №12017110000000640 та постанову про закриття кримінального провадження від 30.09.2019 року (а.с.91-101). Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду засобами електронного зв`язку направив клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи(а.с.107-108). В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 22.08.2017 року в м.Біла Церква відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ-2109, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на гр. [PERSON] , [INFO] , котрий внаслідок ДТП від отриманих травм помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №1355 та довідкою про ДТП №3017236383111170 від 27.08.2020 року виданої Управлінням патрульної поліції у Львівській області, а також свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.15-16, 17). За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017110000000640 (а.с.92). 30.09.2019 року слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області винесено постанову про закриття кримінального провадження №12017110000000640 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України (а.с.81-89). Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ-2109, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у Відповідача, відповідно до полісу №AK3555049 (а.с. 34). В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, батькові загиблого [PERSON] , Позивачу [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача. Представником Позивача було надіслано на юридичну адресу Відповідача повідомлення про настання страхового випадку разом з заявою на виплату страхового відшкодування. Вказана заява з доданими документами повернулась представнику позивача 17.09.2020 року у зв`язку із закінченням терміну її зберігання (а.с.35-36, 37-38, 48). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п.4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Згідно з п.21.1. ст.21 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП, з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Відповідно до ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч.1 ст.35 Закону №1961-IV, в редакції чинній на дату ДТП, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦКУ). Згідно ч. 5 статті 1187 цього Кодексу особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у пункті 8 його постанові від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у особи, що її завдала, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, з вищевикладеного вбачається, що саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст.1166, 1187 ЦКУ, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди. Пунктом 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Станом на момент ДТП, до складу сім`ї загиблого [PERSON] входили: матір [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження загиблого (а.с.19); батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження загиблого (а.с.19); дружина [PERSON] , шлюб з якою було розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2015 року у справі №357/10100/15-ц (26-27); дочка [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження додається). Отже, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] , є: 1. матір - [PERSON] ; 2. батько - [PERSON] ; 3. дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, серії [NUMBER] , актовий запис №1328 (а.с.25. На день настання страхового випадку, ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 травня - 3 200,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 38 400,00 грн. Отже, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що належить Позивачу становить 12 800,00 грн., який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди (38 400,00 грн.) на трьох осіб. Щодо відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника. Згідно пункту 27.4. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Позивач поніс витрати на поховання сина [PERSON] у розмірі 2 740,00 грн., що підтверджується наступними товарними чеками: товарним чеком від 23.08.2017 року про покупку чоловічого костюму вартістю 1400,00 грн. (а.с.33); товарним чеком від 23.08.2017 року про покупку чоловічих туфлів вартістю 350,00 грн. (а.с.33); товарним чеком №13 від 23.08.2017 року про покупку ритуального атрибуту вартістю 390,00 грн. (а.с.33); квитанцією до прибуткового касового ордеру від 24.08.2017 року про покупку ритуальних атрибутів вартістю 600,00 грн. (а.с.33). Також позивач поніс витрати на спорудження надгробного памятника загиблому сину [PERSON] вартістю 15 000,00 грн., що підтверджується товарним чеком №15 від 26.08.2019 року (а.с.29). Отже, загальний розмір відшкодування витрат Позивача на поховання та спорудження надгробного пам`ятника становить 17 740,00 грн., що не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого необхідно задовольнити та стягнути моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи в розмірі 12 800,00 грн., витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 17 740,00 грн., а всього необхідно стягнути - 30 540,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з Відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved