Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] 03.12.2014 р. звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] а саме: на ? частину даного домоволодіння як за власником частини майна у спільній власності та на ? частину в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] її матері [PERSON]. Позов обґрунтовується наступним. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої, крім іншого, входить і ? частина вище вказаного житлового будинку, що належав спадкодавцю та позивачці на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, однак позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на ? частину житлового будинку в нотаріальній конторі, оскільки оригінал свідоцтва було зіпсовано. У судове засідання позивачка не з'явилась, представником позивача подана до суду заява про розгляд справи у їх відсутність, та з проханням задовольнити позовні вимоги. /а.с.38/ Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача - Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, оскільки селищний голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнають. /а.с.31/ Визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд повно, всебічно та об'єктивно оцінивши наявні у справі матеріали та докази вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дослідженням свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 98 років у смт. Седнів, Чернігівського району, Чернігівської області. /а.с.16/ [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та повторним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], щодо підтвердження дошлюбного прізвища. /а.с.12, 13/ За життя, 27.10.2011 р., [PERSON] зробила, посвідчене у виконавчому комітеті Седнівської селищної ради Чернігівського району, розпорядження за яким своїм спадкоємцем, до всього належного їй майна призначила [PERSON], тобто позивача по справі. /а.с.37 - зворотна сторона/ Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем як за заповітом та спадкоємцем першої черги за законом до майна померлої [PERSON], в силу приписів ст.ст.1223, 1261 ЦК України, положення якого діяли на момент відкриття спадщини. З дослідженої у судовому засіданні довідки Седнівської селищної ради №561 від 01.07.2014 року встановлено, що [PERSON]. була зареєстрованою та до дня смерті проживала за адресою [ADDRESS], одна. /а.с.37 - зворотна сторона/ Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] Даний будинок належав спадкодавцю та [PERSON] у рівних долях на праві власності, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Седнівської селищної Ради депутатів трудящихся №15 від 07.07.1961 р., зареєстрованого в реєстровій книзі за реєстровим №32. Відповідно до рішення виконавчого комітету Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №117 від 27.11.2014 року об'єкту нерухомості присвоєно адресу [ADDRESS] Належність житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] підтверджується також довідкою Седнівської селищної ради №1039 від 01.12.2014 року, довідкою Чернігівського РБТІ №168а від 22.12.2014 року та технічним паспортом на житловий будинок, з яких вбачається, що за кожною з них зареєстровано право власності на ? частину даного домоволодіння. Дійсна вартість домоволодіння становить 51633 грн. /а.с.8-10, 17, 35/ Зіставивши усі дані, що випливають із документів наданих позивачем, враховуючи час відкриття спадщини, тобто той факт, що спадкодавець померла після 01 січня 2004 року, суд дійшов висновку, що безумовному застосуванню у вказаній справі до відносин спадкування підлягають норми ЦК України. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачка 01.07.2014 року прийняла спадщину [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, і у Чернігівській районній державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №301/2014. /а.с.11, 37/ Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2796/02-31 від 21.11.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на домоволодіння пошкоджений, частина написів у документі відсутня, а деяку частину взагалі неможливо прочитати. /а.с.14, 15/ Підсумовуючи вище викладене, суд, враховуючи досліджені докази, прийшов до об'єктивного висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на нормах права, є обґрунтованими та доведеними у судовому засідання належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності на ? частину даного домоволодіння, як за власником частки майна у спільній власності та на ? частину у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Таким чином наявні у справі докази та їх правова оцінка підтверджують обґрунтованість позову та є достатніми для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved