Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника - адвоката Токарєвої О.Г. звернувся до суду з вказаним позовом до Покровської міської ради Донецької області, в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті брата - [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 33,8 кв.м, у тому числі житловою 12,8 кв.м, з належними господарськими будівлями та спорудами: пг-1- погріб під частиною будівлі, Б-1 - сарай, Д-1 - сарай, Г-1 - убиральня, Е-1 - літній душ, І-вимощення. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер рідний брат позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивач як єдиний спадкоємець другої черги за законом у встановлений строк відповідно до ч.2 ст.1269 ЦК України подав заяву до приватного нотаріуса Дух І.О. про прийняття спадщини за законом після смерті брата. 06.07.2020 позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що відповідно до технічного паспорту до складу нерухомого майна, що є об`єктом спадкування, входить самовільно побудований сарай Д-1, що змінює технічну характеристику об`єкту спадкування. Позивач стверджує, що 30.06.1992 батьком спадкодавця - [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Після набуття права власності на житловий будинок батьком спадкодавця в 1995 р. без дозвільних документів був збудований сарай, зазначений в технічному паспорті літ. Д-1, площею 18,10 кв.м. Зазначає, що відповідно до технічного паспорту на спірний житловий будинок сарай, позначений в технічному паспорті літ. Д-1, є окремо збудованою спорудою, тобто, збудований сарай без дозвільних документів не змінює технічної характеристики самого будинку і є окремо розташованою спорудою. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина у вигляді спірного житлового будинку. Посилаючись на приписи ст.549 ЦК 1963 р., позивач стверджує, що його брат - син померлого [PERSON] - [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме спірним житловим будинком, але нотаріально свої спадкові права не оформив. Посилаючись на приписи статей 1216, 1218, 1261 та 1268 ЦК України, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на спірний будинок після смерті брата [PERSON] , адже визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Ухвалою суду 25.08.2020 провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.27). В судове засідання позивач та його представник не прибули, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, на позові наполягають (а.с.21, 70). Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, свого представника до суду не направив, надав заяву про розгляд справи без участі представника та винесення рішення на розсуд суду (а.с.69). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю її учасників, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Позивач та [PERSON] є рідними братами, мають спільних батьків - [PERSON] та [PERSON] (а.с.6-7). Батько позивача та брата [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (а.с.8), брат позивача - [PERSON] помер [INFO] , мати позивача - [PERSON] померла [INFO] (а.с.8,9, 47). За життя [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 30.06.1992 на спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , яке було посвідчене державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №2123 та зареєстроване в Красноармійському бюро технічної інвентаризації 01.09.1992 за № 10390; жила площа вказаного будинку - 12,8 кв.м, а також господарські будівлі: погріб, сарай, убиральня, вимощення, огорожа, ворота (а.с.10-11). Після набуття права власності на житловий будинок [PERSON] в 1995 році був збудований сарай, зазначений в технічному паспорті літ. Д-1 площею 18,10 кв.м (а.с.15, 16). За змістом довідки КУ ПККСН від 18.09.2019 [PERSON] та [PERSON] за життя мешкали разом в квартирі за адресою: [ADDRESS] , в якій були зареєстровані та яка на підставі договору міни від 03.09.1997, реєстр 6916, належала їм на праві власності (а.с.41,54-зворотній бік). Також за життя [PERSON] склав заповіт від 27.07.1992, яким заповів спірний будинок синам - позивачу та [PERSON] (а.с.48-49). 01.10.2019 приватним нотаріусом Дух І.О. було відкрито спадкову справу № 160-2019 після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] ; спадщину було прийнято шляхом подання заяви позивачем. 06.07.2020 спадкоємцю [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , а також постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, оскільки відповідно до технічного паспорту самовільно побудованими спорудами є сарай Д-1, а в результаті самочинної перебудови об`єкту спадкування змінились його технічні характеристики - а саме склад надвірних побудов та споруд, що відносяться до житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-18). Розв`язуючи спір, суд враховує такі норми права. За приписами п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 30.05.2008 №7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Суд зазначає, що оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] (день смерті останнього) та строк її прийняття закінчився до 01.01.2004, відповідні спадкові відносини регулюються ЦК УРСР. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За приписами ч.2 ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Доказів подання позивачем, який визначений спадкоємцем в заповіті спадкодавця [PERSON] , державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, а також доказів того позивач фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, ані матеріали справи, ані копія спадкової справи не містять, позивач про таке не стверджує. Той факт, що брат позивача - [PERSON] був зареєстрований та проживав за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON] по день смерті останнього - [INFO] (а.с.41), свідчить про те, що [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном - спірним будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, а отже прийняв спадщину у виді спірного житлового будинку з належними господарськими будівлями та спорудами. При цьому суд враховує, що за змістом ст.560 ЦК УРСР отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину, є його правом, а не обов`язком. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , отже відповідні відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України). За приписами ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач відноситься до другої черги спадкоємців за законом, який своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата; спадкоємці першої черги, враховуючи копію спадкової справи, відсутні. Отже, позивач вважається таким, що прийняв спадщину після смерті брата [PERSON] , якому за життя на праві власності в порядку спадкування належав, в тому числі, спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, до яких входить й збудований в 1995 р. сарай літ.Д-1, що відповідно до технічного паспорту на спірний житловий будинок позначений в технічному паспорті як окремо збудована споруда, тобто така, що не змінює технічні характеристики самого будинку. За приписами п.1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затвердженого постановою КМУ від 07.06.2017 №406, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, - не підлягають прийняттю в експлуатацію З огляду на викладене, оскільки права на спірне спадкове майно з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] належали [PERSON] , беручи до уваги відсутність інших спадкоємців першої та другої черги, та отримання позивачем постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо визнання за ним (як за спадкоємцем другої черги) права власності на спірний житловий будинок з належними будівлями та спорудами. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушено.

Outcome: approved