Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Глухівського району Сумської області (далі Відповідач) про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті його матері [PERSON] на один місяць. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті [PERSON] 02.08.2010, яка була його матірю, відкрилась спадщина, для прийняття якої він не зміг протягом визначеного законом строку звернутися з відповідною заявою до нотаріуса, оскільки був юридично необізнаним про те, що треба звертатись саме в строк до шести місяців, і на той час був змушений їздити на заробітки в іншу місцевість через необхідність утримувати родину. У 2011 році при зверненні до нотаріуса дізнався, що пропустив строк, але за браком коштів не звернувся до суду. Вказані обставини вважає поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання Позивач та його представник не зявилися, але до суду позивачем подано письмову заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у підготовчому засіданні за відсутності позивача зазначивши, що не міг вчасно подати заяву про прийняття спадщини, оскільки виїжджав на заробітки за межі території України. Представник Відповідача [PERSON] сільської ради Глухівського району Сумської області в судове засідання не зявився, але до суду подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи те, що Позивач та його представник позов підтримали, Відповідач проти задоволення позову не заперечував, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у підготовчому судовому засіданні з постановленням рішення на підставі частини третьої статті 200 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, заяву Відповідача щодо позову, суд приходить до наступного. Як встановлено, 02 серпня 2010 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 142397 від 04.08.2010 року (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії І-АГ №475161 від 20.05.1970 батьками [PERSON] (позивача) є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Отже померла [PERSON] є матірю Позивача. Згідно довідки виконкому [PERSON] сільської ради Глухівського району Сумської області від 07.06.2017 за №122 останнім місце проживання померлої 02.08.2010 [PERSON] було с. Вільна Слобода, Глухівського району, Сумської області. Заповіт від імені [PERSON] [PERSON] сільською радою не посвідчувався (а.с.6). Частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно частини четвертої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Позивач відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом. При цьому, оскільки Позивач на момент смерті його матері з останньою постійно не проживав, а також він не є недієздатною чи обмежено дієздатною особою, відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України для прийняття спадщини Позивач повинен був подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто дня смерті [PERSON], однак цього не зробив. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину приватного нотаріуса [PERSON] від 21.07.2017р. №48498277 спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (а.с.7). [PERSON] розяснено, що ним пропущений строк для прийняття спадщини, оскільки він впродовж шести місяців з моменту смерті спадкодавця не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с.8). Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до розяснень, що містяться в абзаці 6 пункту 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №8 від 30 травня 2008 року вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зясовано, Позивач мотивує пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини тим, що він був юридично необізнаним про те, що треба звертатись саме в строк до шести місяців, його перебуванням на заробітках та відсутністю коштів, а шестимісячний строк прийняття спадщини сплинув 02 лютого 2011 року. Суд визнає, що перебування позивача на заробітках на території іншої держави не є достатнім доказом непереборності та істотності труднощів в поданні заяви про прийняття спадщини в строк, проте враховуючи зазначені обставини, а також, що позивач є рідним сином спадкодавця та заінтересованості позивача у прийнятті спадщини, наявність згоди відповідача на поновлення позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини і відсутністю інших спадкоємців, які б звернулись із заявою про прийняття спадщини та з урахуванням загальних засад цивільного судочинства суд вважає, що визначення позивачу (спадкоємцю за заповітом) додаткового строку для прийняття спадщини, не буде суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам, а тому задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved