Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

[PERSON], від імені якої діє [PERSON], звернулася до суду з позовом до Бериславської міської ради про визнання права власності на майно, посилаючись на те, що 12 грудня 2003 року між нею та [PERSON], [PERSON], [PERSON] на Херсонській Товарній Біржі Нерухомості «Смарагд-Південь» укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який зареєстрований за № БР-0400-ІІ12 грудня 2003 року. 27.02.2004 року позивач зареєструвала право власності на дану квартиру в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 3168. На даний час позивач вирішила продати зазначену квартиру, але позбавлена можливості вільно розпоряджатися належною їй нерухомістю, у зв'язку з невідповіцністю правовстановлюючого документа чинному законодавству, а саме договір не було нотаріально посвідчено. У звязку з наведеним позивач просить суд визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Від відповідача у судове засідання надійшла заяву, згідно якої просили справу розглянути у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 грудня 2003 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на Херсонській Товарній Біржі Нерухомості «Смарагд-Південь» укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод за № БР-0400-ІІ12 грудня 2003 року. [PERSON] міститься посилання та те, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. 27 лютого 2004 року за [PERSON] зареєстровано право власності на дану квартиру в Херсонському державному бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу № 15 за реєстровим № 3168. Відповідно до ЦК України 1963 року обов'язковому нотаріальному посвідченню підлягають договори купівлі-продажу жилих приміщень, договори міни, договори дарування нерухомого майна та довічного утримання. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 ЦК УРСР). Проте, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», який діяв на момент укладання сторонами договору купівлі-продажу, угода, зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, придбавши у [PERSON], [PERSON], [PERSON] за договором купівлі-продажу, зареєстрованому на товарній біржі, квартиру, на підставі ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», ст. 128 ЦК [PERSON] Вікторівна набула права власності на будівлю, однак не посвідчила угоду належним чином у порядку, передбаченому ЦК УРСР, що позбавило її можливості вільно розпорядитися своєю власністю. Нотаріально засвідчити укладений договір на даний час неможливо, оскільки з моменту внесення змін до державного реєстру, право власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру за адресою: [ADDRESS], припинено. Свідоцтво про право власності на житло від 29 жовтня 1993 року, видане за № 726 Фондом комунального майна Бериславського району Херсонської області, зареєстрованого в Херсонському державному БТІ 06 грудня 1993 року і записано в реєстрову книгу № 15 за реєстровим № 3168, згідно якого останні були власниками квартири, погашено. Наміри укладення договору відчуження спірного нерухомого майна виникли у [PERSON] у той період часу, коли набрав чинності Цивільний Кодекс України (в редакції 2004 року), відповідно до норм ст. ст. 16, 392 якого власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У зв'язку з тим, що [PERSON] позбавлена можливості реалізувати право власності на нерухоме майно, оскільки це право не визнається, право власності підлягає судовому захисту відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, оскільки іншого способу для поновлення порушеного права, ніж визнання права власності, законом не передбачено. Після укладення вказаного договору [PERSON] здійснювала право користування та володіння вказаною квартирою у повному обсязі. Про порушення своїх прав в частині того, що не може належним чином розпоряджатися своєю власністю у зв'язку з неналежним оформленням угоди від 2003 року [PERSON] дізналася у 2015 році. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає позовні вимоги законним і обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову у суду не має.

Outcome: approved