Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

[PERSON] (далі за текстом - позивач) звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 12800,00 доларів США та 4000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що в листопаді 2018 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 7350,00 доларів США та 3550 грн. та через декілька днів передала ще 5500 дол. США та 450 грн., про що відповідач власноручно написав розписку та зобов`язався повернути грошові кошти до 15 липня 2019 року. Однак, відповідач у визначений сторонами строк борг не повернув, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 02.11.2018 року укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти на суму 7300,00 доларів США та 3550 гривень та 15.11.2018 року укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти на суму 5500,00 доларів США та 450 гривень Згідно умов розписок від 02.11.2018 року та від 15.11.2018 року [PERSON] зобов`язався повернути 12800 доларів США та 4000 гривень - до 15.07.2019 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені сторонами строки погашення заборгованості не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість у розмірі 12800,00 доларів США та 4000 гривень. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, матеріалів справи та враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 12800,00 доларів США та 4000,00 грн. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved