Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] , 22.03.2019р. звернувся в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 02.10.2010р. Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №183, у шлюбі мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сімейні цінності, безпричинні непорозуміння, як наслідок тривалий час проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконаний, що втратив до відповідачки почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить його інтересам. Просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 22.04.2019р. провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився (а.с. 27-28). Представник позивача - адвокат Пащука А.І. в суді вимоги підтримав з мотивів наведених у заяві, окрім цього зазначив, що сторони понад рік проживають окремо, з цього часу стосунки як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, що причиною розпаду сім`ї є різні погляди на шлюб та сім`ю. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явився, у заяві від 10.05.2019р. позов визнала, окрім цього зазначила, що після народження сина [PERSON] , повернулася з дитиною проживати до батьків, що причиною розпаду сім`ї є подружня зрада відповідача. Просила не надавати строк для примирення, справу розглядати за її відсутності (а.с. 24). Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень представника позивача в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 02.10.2010р. шлюб Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №183, у шлюбі мають дитину [PERSON] , [INFO] , сторони понад рік проживають окремо, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї - різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач у заяві настоює на розірванні шлюбу, заперечує можливість примирення, поновлювати сімейні стосунки не бажає. Відповідачка у заяві від 10.05.2019р. позов визнала, заперечує можливість примирення (а.с. 24). З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя Дзюба , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх малолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим.

Outcome: approved