Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

[PERSON] 05.05.2021 року звернулась в суд з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 42 627грн.27коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 23.09.2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 05.09.2006 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з позивачкою. Відповідач сплачує аліменти на дитину. 26.02.2018 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] щомісячно в сумі 1250 грн. Позивач зазначає, що неповнолітній [PERSON] потребує значно більших матеріальних витрат для навчання, розвитку та лікування. Позивачка зверталася до відповідача з приводу додаткових витрат на дитину, проте останній добровільно надавати допомогу не бажає. У зв`язку із вищенаведеним позивачка звернулася до суду. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Пояснила додатково, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням нести половину додаткових витрат на дитину, однак у цьому він їй відмовив. Просить задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в сумі 19 000грн., в решті розмір витрат не визнає, покликаючись на те, що позивачка не повідомляла відповідача і не радилась з ним щодо доцільності несення таких витрат. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 05.09.2006 року шлюб сторін розірвано. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач за рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 26.02.2018р. зобов`язаний до сплати аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1250 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка зазначає, що неповнолітня дитина [PERSON] потребує значно більших матеріальних витрат для навчання, розвитку та лікування. Ці витрати становлять в сукупності 85 254,54 грн., які позивачка понесла самостійно. Зокрема, йдеться про наступне. У 2008-2009 роках [PERSON] відвідував приватний дошкільний виховний заклад загального розвитку підготовча шкода «Горішок». Згідно угоди про надання освітніх послуг №164 від 26.08.2008 року оплата за 9 місяців відвідувань становила 2700грн. (1 день =300грн.). Крім того, з 2011 року [PERSON] періодично проходить огляди та лікувальні процедури в офтальмологічній клініці «Лазер Плюс». Загальна сума витрат згідно поданого позивачкою розрахунку становить 27 809грн. Крім цього, у зв`язку із поганим зором [PERSON] періодично потребував зміни окулярів відповідно до призначення лікаря. Ця сума становить 12 098грн. Крім того, позивачкою були придбані меблі для облаштування кімнати сина. Загальна сума становить 13580грн. Також для дитини вона придбала ноутбук вартість 17698грн., необхідний для навчання, телефон вартістю 5499грн. Додаткові аналізи та обстеження дитини в лабораторіях «Сінево», «Ескулаб», «Медіс», «Ново» за 2017-2019 роки становить 5870,54грн. Відтак, загальна сума витрат на дитину вказана позивачкою та підтверджена відповідними письмовими доказами становить 85 254,54грн. Позивачка просить стягнути з відповідача половину - 42 627,27грн. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково з мотивів, наведених у письмових поясненнях. Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши подані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову з таких мотивів. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачкою надано документи, що підтверджують понесені нею додаткові витрати на дитину, пов`язані з її медичними обстеженнями, лікуванням, забезпеченням потреб дитини у можливості повноцінного облаштування побуту, навчання з врахуванням сучасних потреб у гаджетах. Суд вважає вищевказані витати на дитину, які понесла позивачка, додатковими, такими, що викликані особливими потребами дитини. Відтак, відповідач зобов`язаний приймати участь у таких витратах. При визначенні розміру цієї участі суд враховує матеріальне становище сторін, розмір присуджених аліментів на дитину, сімейне становище відповідача, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , наявність у нього постійного місця праці та заробітку, вважає, що з відповідача слід стягнути додаткові витрати в розмірі 42627,27грн. Заперечення відповідача та його представника щодо участі у витратах на гаджети і меблі для дитини суд вважає безпідставними. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved