Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Бабіча Сергія Анатолійовича звернулась до суду із позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням з підстав відсутності понад шести місяців за місцем реєстрації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . В цій квартирі зареєстрована [PERSON] , яка є донькою колишнього власника цієї квартири, яка не знялась з реєстрації на момент продажу квартири оскільки з 2013 року проживає в Російській Федерації в м [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не проживає у цій квартирі з 2013 року і порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, і виникнення проблем зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються за нею, тому, на підставі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України (далі ЖК України) просила визнати відповідача такою, що втратила право користування вищезазначеною квартирою. Від позивача та її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. У заяві зазначили, що позовні вимоги підтримують і не заперечують проти заочного розгляду справи. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. З урахуванням викладених обставин, судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи, за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 12.11.2018, зареєстрованому в реєстрі за № 1461, [PERSON] (позивачу у справі) належить на праві власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . З цього договору вбачається, що попереднім власником був [PERSON] , [INFO] (а.с.6-9). Крім цього, право власності на цю квартиру, яка належить [PERSON] підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 144979365 від 12.11.2018 (а.с.10). Судом також встановлено, що на час продажу квартири за відомостями департаменту реєстраційних послуг ЗМР за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 07.11.2018 № 01-73/02/4732 (а.с.11). В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 12.11.2018, якою останній повідомив суд, що на момент продажу квартири його донька [PERSON] не була знята з реєстрації у квартирі у зв`язку з тим, що з 2013 року не проживає в Україні, а проживає з того часу в м. Москва Російської Федерації (а.с.16). Крім цього, в матеріалах справи міститься копія паспорту [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським РВ УМВС в Запорізькій області 08.11.2007, в якому наявний штам реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та копія паспорту [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським РВ УМВС в Запорізькій області 18.04.1997. З викладеного вбачається, що [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є донькою [PERSON] , який був попереднім власником квартири, яка на теперішній час належить позивачу на праві власності. Як вказує позивач та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, відповідач більше 7 років не проживають у даній квартирі, проте, є зареєстрованою у ній, що порушує її права на вільне володіння, користування та розпорядження майном, і сплатою надмірних комунальних платежів. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що відповідач 7 років не проживають за вищевказаною адресою, підстав для продовження терміну зберігання за ними права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Участі в оплаті комунальних послуг за квартиру відповідач не приймає, що свідчить про втрату нею інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання. Тому, позовні вимоги є обґрунтованими, а відповідач [PERSON] , підлягає визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі плати судового збору, що підтверджені документально, а саме у розмірі 704,80 грн. (а.с.1).

Outcome: approved