Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] в березні 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.11.1999 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що у Книзі реєстрації шлюбів відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зроблено відповідний актовий запис за № 2691. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року сторони припинили сумісне проживання, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2015 року шлюб між ними розірвано. З часу припинення спільного проживання відповідач добровільно свій обов'язок по участі в утриманні дітей належним чином не виконує, хоча має таку можливість, оскільки займається підприємницькою діяльністю та інших утриманців не має. Заробітна плата позивача становить 2500 грн. на місяць, проте навіть усього її заробітку не вистачає на задоволення потреб дітей, тому вона змушена просити кошти на утримання дітей у своїх батьків. Зважаючи на викладене, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання кожного з неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, а саме в розмірі стягуваних аліментів по 500 грн. щомісячно на кожного з дітей, аргументуючи це обставинами, зазначеними в письмових запереченнях, зокрема, суду пояснив, що твердження позивача про те, що з часу припинення сумісного проживання сторін, відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дітей не відповідає дійсності, адже він увесь час не припиняв їх утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у їх вихованні, догляді за ними, щодня прикладає зусилля у вирішенні їх повсякденних питань та проблем, не зважаючи на те, що спільно з ними не проживає. Протягом тривалого часу сторони не могли досягнути домовленості щодо способу виконання обов'язку відповідача з утримання неповнолітніх дітей, причиною виникнення чого є вимога позивача приймати участь в утриманні дітей виключно в грошовій формі. Натомість такий спосіб утримання неповнолітніх дітей не влаштовував відповідача, оскільки він не мав та не має довіри до позивачки в тому, що кошти будуть спрямовані саме на утримання дітей. Крім того, матеріальне становище відповідача не дає йому можливості сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожного, оскільки його місячний дохід від зайняття підприємницькою діяльністю складає всього 1500 грн. і на його утриманні перебуває непрацездатна мати. Вислухавши осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2015 року (а.с. 3, 4). Від даного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.11.2001 року (а.с. 5), та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.01.2008 року (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем [ADDRESS]. Згідно з довідкою про доходи № 7/16 від 02.03.2015 року, виданою Вінницькою виправною колонією № 86, фактично отриманий дохід [PERSON] за період з вересня 2014 року по лютий 2015 року складає 17652,81 грн. (а.с. 7). Відповідач [PERSON] з 2013 року займається підприємницькою діяльністю та зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 13-14). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень відповідача вбачається, що його прибуток, як фізичної особи-підприємця, складає близько 1500 грн. на місяць. Крім того, у відповідача на утриманні знаходиться непрацездатна мати - [PERSON], [INFO], яка є пенсіонером та інвалідом третьої групи загального захворювання, що підтверджується відповідним посвідченням та довідкою до акта огляду МСЕК. У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд у відповідності вимог ЦПК України роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні непрацездатної матері та

Outcome: partial