Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до корпорації «Украгротех», [PERSON] про визнання договору оренди землі недійсним. Просив визнати договір оренди землі, площею 3,3035 га, кадастровий номер 7124688500:04:001:0161, в адміністративних межах Шукайводської сільської ради Христинівського району, укладений [PERSON] з корпорацією «Украгротех» 06.10.2016 р. з відповідною державною реєстрацією цього договору оренди землі, власником якої є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Бевзюком В.П. 13.09.2019 р., реєстр № 1294, недійсним. Вимоги позовної заяви обґрунтовані такими обставинами. Земельна ділянка площею 3,3035 га, кадастровий номер 7124688500:04:001:0161, в адміністративних межах Шукайводської сільської ради, належала на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 011247 від 18.09.2002 р. батькові [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] [PERSON] , знаючи, що на час смерті її батька вона була малолітньою, прийняв спадщину, умисно, бажаючи заволодіти чужим майном, приховав цю інформацію, не маючи фактично права на спадщину, оскільки є спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину, отримав у Шукайводській сільській раді завідомо фіктивну довідку, що на час смерті [PERSON] був членом його сім`ї, та прийняв спадщину, отримав на зазначену земельну ділянку свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.07.2016 р., видане приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Бевзюком В.П. На підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку [PERSON] 06.10.2016 р. уклав договір оренди землі з корпорацією «Украгротех», передавши земельну ділянку корпорації на визначений в договорі час та за визначену орендну плату. За її позовом рішенням суду від 27.02.2019 р. у справі № 706/1035/18, номер провадження 2/706/53/19, свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , видане нотаріусом 21.07.2016 р., визнане недійсним. На підставі зазначеного рішення суду скасована державна реєстрація права власності на цю земельну ділянку на ім`я [PERSON] . На її ім`я приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Бевзюком В.П. видане свідоцтво про право на спадщину за законом 13.09.2019 р., реєстр № 1294, на земельну ділянку та проведена державна реєстрація права власності на [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 98294371246. Діючи на підставі ст. 16 ЦПК України, бажаючи врегулювати спір в позасудовому порядку вона через свого представника [PERSON] , який діяв на підставі довіреності, копію якої надав корпорації «Украгротех», зробила пропозицію розірвати договір оренди землі, укладений з [PERSON] , з наведенням підстав, визначених у рішенні суду від 27.02.2019 р. Однак корпорація «Украгротех», намагаючись щонайдовше володіти земельною ділянкою та мати дохід від використання чужим майном, не вступила в правові відносини з [PERSON] з приводу розірвання договору оренди, а відповіддю від 17.10.2019 р., вих. № 228 відмовилась врегулювати спір. Тому вона вимушена звернутись з позовом до суду. На час укладення договору оренди землі 06.10.2016 р. [PERSON] був наділеним правом власності, яке було набуто ним протиправно, що встановлено рішенням суду від 27.02.2019 р., та правовстановлюючий документ на його ім`я - свідоцтво про право на спадщину за законом визнане недійсним. Договір оренди землі не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 та ст. 626 ЦК України. [PERSON] є неналежною стороною договору оренди землі від 06.10.2016 р., правочин не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 ЦК України, тому договір оренди землі слід визнати недійсним. Корпорація «Украгротех» є недобросовісною стороною договору та земельного спору. Відповідно до ст. 16 ЦПК України вживались заходи для досудового врегулювання спору. Корпорація «Украгротех» не надала копії договору оренди землі ні представнику за довіреністю [PERSON] - [PERSON] , ні на адвокатський запит адвоката Кулинича О.І. Корпорація не запросила [PERSON] та не запропонувала спосіб добровільного розірвання договору оренди. Відповідачем корпорацією «Украгротех» був поданий до суду відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю. Зазначено, що позов не ґрунтується на нормах діючого законодавства України. Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Оспорюваний договір оренди земельної ділянки укладений 06.10.2016 р. У момент досягнення згоди щодо усіх його істотних умов [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, земельна ділянка перебувала у його власності і його право власності на момент вчинення правочину ніким не оспорювалось, тобто в силу вимог ст. 4 Закону України «Про оренду землі» він правомірно виступав орендодавцем землі. Договірні відносини з приводу земельної ділянки виникли у визначеному чинним законодавством порядку і жодних визначених ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України підстав для визнання правочину недійсним немає. Перехід права власності на земельну ділянку до [PERSON] відповідно до норм Закону України «Про оренду землі» та п. 12.5 договору оренди землі не дає підстав не лише для визнання договору оренди недійсним, але і підстав для його розірвання. Спроба представника позивача обґрунтувати заявлені вимоги рішенням Христинівського районного суду від 27.02.2019 р. у справі №706/1035/18 суперечить вимогам ч.5 ст. 82 ЦПК України, оскільки у даному випадку преюдиція не поширюється на корпорацію «Украгротех» як особу, яка не була учасником цього процесу. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, проте її інтереси представляв адвокат Кулинич О.І. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Крім того, зазначив, що на підставі ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин (свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] ), який визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача корпорації «Украгротех» Барська Т.М. у судовому засіданні позов не визнала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позов. Крім того, зазначила, що норми ч. 1 ст. 236 ЦК України не розповсюджуються на спадкові правовідносини. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача [PERSON] , відповідача [PERSON] . Заслухавши вступне слово вказаних вище осіб,дослідивши письмові докази: копії договору оренди землі між [PERSON] та корпорацією «Украгротех» від 06.10.2016 р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.09.2019 р. на ім`я [PERSON] , витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2019 р., рішення Христинівського районного суду від 27.02.2019 р. у справі № 706/1035/18, лист корпорації «Украгротех» від 17.10.2019 р., вих. № 228, інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав. Судом встановлено, що згідно із договором оренди землі від 06.10.2016 р., укладеним між відповідачами [PERSON] та корпорацією «Украгротех», копія якого наявна в матеріалах справи, земельна ділянка площею 3,3035 га, кадастровий номер 7124688500:04:001:0161, в межах Шукайводської сільської ради, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, була передана в оренду корпорації «Украгротех» строком до 06.10.2036 р. Рішенням Христинівського районного суду від 27.02.2019 р. у справі № 706/1035/18 задоволений повністю позов [PERSON] до [PERSON] , Шукайводської сільської ради про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Визнане недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 21.07.2016 р. приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Бевзюком В.П. на ім`я [PERSON] на вказану земельну ділянку, що належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 011247 від 18.09.2002 р. Копія рішення суду наявна в матеріалах справи. 13.09.2019 р. приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Бевзюком В.П. на ім`я [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , на вказану земельну ділянку та проведена державна реєстрація права власності за [PERSON] . Вказане стверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.09.2019 р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2019 р. Як підстава для визнання договору недійсним у позовній заяві вказано те, що договір оренди землі не відповідає вимогам ч. 1 ст. 203 та ст. 626 ЦК України. У позові зазначено, що на час укладення договору оренди землі 06.10.2016 р. [PERSON] був наділений правом власності, яке було набуто ним протиправно, що встановлено рішенням суду від 27.02.2019 р., та правовстановлюючий документ на його ім`я - свідоцтво про право на спадщину за законом визнане недійсним. [PERSON] є неналежною стороною договору оренди землі від 06.10.2016 р. Суд вважає, що позов не ґрунтується на нормах чинного законодавства України. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Спірний договір був укладений 06.10.2016 р. В момент вчинення правочину відповідач [PERSON] мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, земельна ділянка перебувала у його власності і його право власності на момент укладення договору ніким не оспорювалось. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Тобто, в силу вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» відповідач [PERSON] правомірно виступав орендодавцем землі. Договірні відносини з приводу земельної ділянки виникли у визначеному чинним законодавством порядку і жодних визначених ч.ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України підстав для визнання правочину недійсним немає. Статтею 626 ЦК України визначені поняття та види договору. Однак, договір, який оспорюється, цілком підпадає під визначення поняття договору. У своєму поясненні в судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначив, що на підставі ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин (свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] ), який визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Суд вважає, що норми ч. 1 ст. 236 ЦК України не розповсюджуються на правовідносини з приводу спадкування. Свідоцтво про право на спадщину за своєю правовою природою не є правочином. Воно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки. Враховуючи зазначені обставини, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed