Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 13.03.2018 року [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем 09.08.1992 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Слідянської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис за №3. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09.08.1992 року. Від шлюбу він та відповідач неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, через що між ним та відповідачем виникали сварки і суперечки, у звязку із чим подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки подружні стосунки між ним та відповідачем припинені понад сім місяців тому. Він та відповідач [PERSON] проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб існує формально. На примирення з відповідачем він не згоден. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС він та відповідач не бажають. 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо позовних вимог [PERSON] до суду не подала, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 26.03.2018 року. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON], згідно з п.4 прохальної частини позову, просить проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення (а.с.2, на звороті). 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, повязаних із розглядом справи, до суду не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 26.03.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.04.2018 року (а.с.12). 2. Ухвалою суду від 26.03.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу та призначено справу для розгляду по суті на 13.04.2018 року (а.с.12). 3. 13.04.2018 року відкладено судове засідання на 17.05.2018 року через неприбуття відповідача [PERSON] (а.с.16). 4. 17.05.2018 року судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.23). 5. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. 6. Також, враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.08.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №210204 (а.с.4). Від шлюбу позивач та відповідач неповнолітніх дітей не мають. Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2). Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, внаслідок чого між сторонами виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, позивач не бажає миритися та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2). Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує його особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сімєю, не ведуть спільного господарства. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу з підстав, що наведені в позові, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved