Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся в суд з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказав, що [INFO] померла його сестра [PERSON] . Після смерті відкрилась спадщина на її майно, а саме земельну ділянку площею 2,8799 га з кадастровим номером 7121884000:02:000:0028, яка розташована на адміністративній території Михайлівської сільської ради за межами населеного пункту. У зв`язку з тяжким матеріальним становищем, пенсійним віком, лікуванням у закладах охорони здоров`я Позивач не звернувся в шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та після відповідного звернення йому було рекомендовано звернутись до суду для визначення додаткового строку прийняття спадщини. Вважав, що існують поважні причини для поновлення йому строку прийняття спадщини та просив визначити додатковий строк для цього терміном у два місяці. Ухвалою суду від 21 липня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, надано сторонам строк для подання заяв по суті. Ухвалою суду від 18 серпня 2020 року до справи залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Територіальний центр обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району Черкаської області, який являвся спадкоємцем за заповітом і теж не звернувся до нотаріуса вчасно із заявою про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 15 вересня 2020 року підготовче засідання закрите та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник Позивача наполягав на задоволенні позову. Представник Відповідача 20 січня 2020 року подав до суду заяву про невизнання позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи також просив в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в ході судового розгляду, Позивач являється братом померлої [PERSON] , про що надали показання в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , а також вказане випливає із свідоцтва про народження Позивача (а.с. 35) та витягу Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 36-38), де їх батьками зазначені одні і ті самі громадяни. [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). За життя у її власності знаходилась земельна ділянка площею 2,8799 га з кадастровим номером 7121884000:02:000:0028, яка розташована на адміністративній території Михайлівської сільської ради за межами населеного пункту (а.с. 12). Померла свого часу мала реєстрацію місця проживання в одному населеному пункті з Позивачем - в сел. Лісове Кам`янського району Черкаської області без інших зареєстрованих осіб (а.с. 14), але згідно довідки № 1269 від 08 жовтня 2020 року на день смерті була зареєстрована в іншому населеному пункті - в с. Косарі, у Територіальному центрі обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району Черкаської області. Постановою нотаріуса від 08 липня 2020 року Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як ним пропущений строк для прийняття спадщини (а.с. 15) і наявний заповіт від 07 квітня 2004 року, яким померла заповіла своє майно Територіальному центрі обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району Черкаської області. Таким чином, новий заповіт скасовував дію заповіту складеного раніше 12 квітня 1993 року, яким померла заповідала майно Позивачу. В свою чергу, постановою нотаріуса від 15 липня 2020 року Територіальному центрі обслуговування (надання соціальних послуг) Кам`янського району Черкаської області відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, так як ними також пропущений строк для прийняття спадщини і в складено заповіті були відсутні дані про код ЄДРПОУ, юридичну адресу спадкоємця (а.с. 52). Позивач намагався довести перед судом те, що він постійно хворів та потребував сторонньої допомоги, про що надав суду медичні довідки про лікування (а.с. 17-25). Досліджені вказані медичні документи складені здебільшого в періоди часу, які передували смерті спадкодавця, а діагнози хвороб Позивача не є тяжкими, а тому суд доходить висновку, що вони не свідчать про неможливість своєчасного звернення Позивача до нотаріуса і була відсутня якась для цього непередбачувана і нездоланна сила. Покази свідків [PERSON] та [PERSON] таких висновків суду не спростовують, бо дані громадяни не володіють достатніми і конкретними відомостями про хвороби Позивача, які могли за останні 15 років з часу смерті спадкодавця ними відповідно достеменно спостерігатись, щоб можна було стверджувати про триваючу непереборну силу для подання заяви про прийняття спадщини. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Рішення суду може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що надані суду докази не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. Належних та допустимих доказів, які б підтверджували перебування позивача у тяжкому хворобливому стані, тяжкому матеріальному становищі, Позивач суду не надав та матеріали справи не містять. Не являється таким доказом і сам похилий вік, на який посилається Позивач. З огляду на обставини справи, обмеження Позивача на прийняття спадщини, який пропустив визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк без поважних причин, є пропорційними і водночас його необхідним наслідком. У зв`язку з вказаним, у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed