Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді письмової розписки, наданої 02.11.2016 [PERSON] [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що попередніми судовими рішеннями, а саме: Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області у справі №672/1471/17 від 11.12.2017 року, Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області у справі №672/1130/19 від 16.01.2020 року, Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 08.02.2018 року у справі № 672/1471/17 року, Постановою Хмельницького апеляційного суду від 13.04.2020 року у справі №672/1130/19 року, встановлені певні преюдиційні факти, а саме існування договірних відносин щодо укладеного та не виконаного договору купівлі-продажу саджанців малини. [PERSON] вказує на те, що [PERSON] неналежно виконав умови договору купівлі-продажу та продав йому товар неналежної якості, а тому між сторонами існує спір стосовно неналежного виконання умов договору купівлі-продажу в результаті чого просить суд задовольнити його позовні вимоги. Ухвалою суду від 08.02.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 24.05.2021 року у строк та у порядку, встановленому судом, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що заявлені позивачем вимоги вводять суд в оману, є обґрунтованими, безпідставними, не відповідають фактичним обставинам справи. В результаті чого не підлягають задоволенню. 28.09.2021 року [PERSON] подав відповідь на відзив у якому просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу, оформлений у вигляді письмової розписки, наданої 02.11.2016 [PERSON] [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справі, суд встановив, що Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області у справі №672/1130/19 від 16.01.2020 року, яке залишено без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 13.04.2020 року у справі №672/1130/19 року, було встановлено преюдиційний факт того, що 02 листопада 2016 року між сторонами було укладено усний договір купівлі-продажу саджанців малини, згідно якого [PERSON] особисто передав [PERSON] , котрий особисто відібрав 7000 (сім тисяч) саджанців елітної малини на суму 49000,00 грн. Таким чином [PERSON] особисто відбираючи саджанці фактично здійснював приймання товару за кількістю та якістю на місці отримання товару і гарантував листом (розпискою) його оплату. За умовами договору і відповідно до ст. 655 ЦК України відповідач прийняв товар та зобов`язався сплатити його вартість до 01 травня 2017 року. На підтвердження цієї домовленості 2 листопада 2016 року [PERSON] надав листа (розписку) про повернення боргу до 1 травня 2017 року. Рішенням Городоцького районного суду у справі № 672/1471/17 від 11.12.2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 08.02.2018 року у позові [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу відмовлено, оскільки суди прийшли до висновку що між сторонами склались правовідносини не з приводу договору позики, а з приводу купівлі-продажу із відстроченням платежу. Тобто, вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що між сторонами відбувався договір купівлі-продажу за яким продавець передав покупцеві товар, а останній його не оплатив і не пред`явив до продавця будь-яких вимог щодо якості товару, зміни чи розірвання зазначеного договору, що стало підставою для звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу недійсним. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В позові [PERSON] вказує на те, щоцей позов подається саме на підставі і змісту попередніх двох рішень судів, де без будь-якого аналізу і дослідження доказів встановлено, що між сторонами укладено договір купівлі-продажі, при цьому, друге рішення (по хронології) обґрунтоване виключно преюдицією встановленим фактам у першому рішенні. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до положень ст. ст. 662, 673, 688 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі - продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Відповідно до ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі продажу. Так, ч. 2 ст. 678 ЦК України встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару. Відповідно до ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Відповідно до ст. 687 ЦК України перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо порядок перевірки додержання продавцем умов договору купівлі-продажу не встановлений відповідно до частини першої цієї статті, перевірка здійснюється відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться в таких випадках. Відповідно до ст. 16 Закону України від 26.12.2002 року №411-ІV «Про насіння і садивний матеріал», при визначенні сортових і посівних якостей насіння та сортових і товарних якостей садивного матеріалу використовуються єдині методи та лабораторно-технічні засоби, єдина термінологія і нормативна документація. Статтею 651 ЦПК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 1 Постанови Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 №П-7 «Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», яка має юридичну силу на території України і згідно звичаїв ділового обороту та усталеної практики стосується широкого кола питань приймання продукції за якістю, ця Інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки або іншими обов`язковими для сторін правилами не встановлено інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості та комплектності, а також тари під продукцією або товарами. У договорах поставки можуть бути передбачені особливості приймання відповідних видів продукції і товарів. Згідно п. 14 Інструкції приймання продукції за якістю і комплектності проводиться в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, основними і особливими умовами поставки, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, що посвідчують якість та комплектність продукції, що поставляється (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація і т.п.). Відсутність зазначених супровідних документів або деяких з них не припиняє приймання продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і комплектність продукції, що надійшла і в акті вказується, які документи відсутні. Відповідно до п. 16 Інструкції при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, що надійшла, тари або упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам), договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції (п. 14 цієї Інструкції), одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Таким чином, суд вважає, що до спірних відносин щодо встановлення якості саджанців повинні були застосовуватись норми Інструкції №П-7, зокрема п.п. 14-22, стосовно строків проведення прийомки, порядку виклику та повідомлення представника продавця, правил складення двостороннього акту тощо. З врахуванням вищевикладеного, саме акт прийомки продукції за якістю, передбачений п. 29 Інструкції №П-7, або принаймні документ, що має рівноцінне значення, є єдиним належним та допустимим доказом неналежної якості поставленого товару. В Пункті 29 Інструкції №П-7 висунуті вимоги до змісту акта, які охоплюють всі необхідні моменти для повного встановлення істини при дослідженні якості поставленої продукції практично у всіх можливих випадках. Позивач не вжив жодних заходів для складання акту з участю відповідача або третіх осіб, компетентних в даному питанні. За таких умов, позивач в розумний строк не дотримався порядку встановлення якості поставленого товару. Твердження позивача про неналежну якість саджанців, тобто неналежне виконання умови зобов`язання щодо якості товару, суд вважає необґрунтованим, позивачем жодним чином не доведений. Доказів, які б свідчили, що придбані саджанці мають істотний недолік, який виник з вини відповідача, у матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не довело належними доказами факт придбання хворобливих саджанців. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не подано належних, допустимих та беззаперечних доказів, на підтвердження своїх вимог, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed