Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся в суд з вказаним позовом до [PERSON]. В позові зазначено, що 11.06.2013 року біля 14 год. 40 хв. по вул. Дніпровська навпроти будинку 1-а в м. Києві відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «Рено Кенго» д/н [NUMBER], здійснив наїзд на пішохода, її чоловіка, [PERSON], якого було госпіталізовано до ЛШМД м. Києва де останній помер [INFO]. 12.06.2013 року по факту ДТП слідчим управлінням ГУМВС України в м. Києві було відкрито кримінальне провадження, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. 23.07.2013 року досудове розслідування по даному кримінальному провадженні було закрите у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу злочину. В результаті ДТП [PERSON] були завдані тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких декілька днів до смерті він знаходився у лікарні і протягом цього часу нею затрачались кошти на його лікування. Всього на лікування [PERSON] було затрачено коштів на загальну суму 14106, 54 грн. Позивач вважає, що дані кошти повинен відшкодувати відповідач, оскільки чинним законодавством України встановлена відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця. Також позивач, в позовній заяві вказала, що з потерпілим [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого, [INFO], в них народилась дочка [PERSON], а тому у зв'язку зі смертю її батька вона має право на відшкодування шкоди до досягнення нею 18 років. Крім того, у зв'язку зі смертю її чоловіка їй та її дитини було завдано моральних та душевних страждань. Після смерті чоловіка вона залишилась одна з дитиною без засобів існування, так як фактично родину утримував чоловік. Вона психологічно не могла перенести такі страждання, постійно переймалась про втрату блиької людини, не могла рівноцінно жити, спілкуватись з людьми, тому вона вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати їй завдану моральну шкоду. В позові позивач просила суд стягувати з відповідача шкоду на користь дочки [PERSON] в розмірі 800 грн. до досягнення нею повноліття та стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 14 106, 54 гривень і моральну шкоду в розмірі 100000 грн. В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві, та на запитання судді відповіла, що не оскаржувала постанову про закриття кримінального провадження, підтвердила тей факт, що відповідач добровільно надавав кошти на витрати пов'язані з лікуванням її чоловіка в розмірі не менше чотирьох тисяч гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні поясненням позивача та просив задовольнити позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі в якій вказав, що позов не визнає, як не обгрунтований, він також надавав кошти на лікування потерпілого [PERSON] Всього ним було затрачено 14000 грн. В попередньому судовому засіданні відповідач позов не визнав. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що вони багато років знали [PERSON], який був хорошим сім'янином, працював, матеріально забезпечував сім'ю, спиртними напоями не зловживав. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи: ксерокопію паспорта позивача; ксерокопії чеків про придбання медичних препаратів поданих позивачем; ксерокопію квитанції про сплату за реєстрацію смерті; ксерокопії накладних за надані ритуальні послуги та поминальний обід; ксерокопію свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 05.06.2004 року; ксерокопію свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 19.07.2010 року; ксерокопію свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 18.06.2013 року; довідку Варварівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області № 769 від 07.11.2013 року про те, що на день смерті [PERSON] на його утриманні перебувала малолітня дочка [PERSON]; ксерокопію довідки ТОВ «Факро - ТЛ» № 21 від 15.07.2013 року про заробітну плату [PERSON]; висновок експерта № 1603/2 від 11.07.2013 року; висновок експерта № 259/ат від 24.07.2013 року; постанову про закриття кримінального провадження від 23.07.2013 року; ксерокопії чеків про придбання відповідачем медичних препаратів; ксерокопію видаткової накладної № 713 від 12.06.2013 року про придбання відповідачем медичних препаратів; характеристику [PERSON] з місця проживання видану Варварівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області від 20.02.2014 року; характеристику [PERSON] з місця його роботи видану ТзОВ «Факкро-ТЛ» від 21.02.2014 року; протокол експертно-психологічного обстеження [PERSON] та [PERSON] від 28.02.2014 року, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за відсутністю вини відповідача в завданні шкоди. Так в судовому засіданні встановлено, що 11.06.2013 року біля 14 год. 40 хв. по вул. Дніпровська навпроти будинку 1-а в м. Києві відповідач [PERSON] керуючи автомобілем марки «Рено Кенго» д/н [NUMBER], здійснив наїзд на пішохода, [PERSON], якого було госпіталізовано до ЛШМД м. Києва де останній помер [INFO] Із постанови про закриття провадження від 23.07.2013 року слідує, що причиною дорожньо-транспортної пригоди являються необачні, неправомірні дії самого пішохода [PERSON] на проїзній частині, тобто порушення правил дорожнього руху, а в діях [PERSON] порушень Правил дорожнього руху не вбачається, а отже в його діях відсутній склад злочину, тобто дії [PERSON] визнанні правомірними, вина [PERSON] в заподіянні шкоди - відсутня. Також згідно висновку експерта № 259/ат від 24.07.2013 року відповідач не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, оскільки небезпека для руху [PERSON] виникла на відстані меншій ніж відстань на якій водій зміг попередити наїзд на пішохода, отже [PERSON] в даному випадку не міг усунути факт заподіяння шкоди та не бажав настанню негативних наслідків. Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Також п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року передбачає, особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Під час досудового слідства було доведено, що шкода була заподіяна не з вини відповідача, що слідує з постанови про закриття провадження від 23.07.2014 року та підтверджується висновками експертиз. Позивач також не заперечувала того, що ДТП сталася не з вини відповідача, а з вини [PERSON] Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 1166 ЦК України. На підставі наведеного, ст. 1166 ЦК України,

Outcome: dismissed