Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

[PERSON] 11 січня 2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом. Обґрунтував наступним. 18 вересня 2012 року помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Лесі Українки ([PERSON]), буд. 26 в с. Бугаївка Глобинського району Полтавської області. Позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] право власності на вказане нерухоме майно. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказав, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направив. Представник відповідача - Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, представник третьої особи Глобинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 19.09.2012 помер [PERSON]. За життя 20 грудня 2011 року, він склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області за реєстровим № 33, згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на день смерті, заповів сину [PERSON], [INFO] (позивачу у справі). Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Згідно дослідженої судом спадкової справи №26/2013, заведеної після померлого 18 вересня 2012 року [PERSON], позивач прийняв спадщину за заповітом, в установлений законом строк, подавши до державної нотаріальної контори відповідну заяву. [PERSON] - дружина померлого, відмовилася від прийняття спадщини по закону та від права на обовязкову частку у спадщині на користь [PERSON]. [PERSON] не подавав заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Згідно свідоцтва про смерть серія І-Ке № 333094 від 29 вересня 2016 року виданого виконавчим комітетом Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області [PERSON] померла 29 вересня 2016 року у віці 74 роки про що 29 вересня 2016 року складено відповідний актовий запис № 16. Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 28 жовтня 2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно. Згідно технічного паспорту за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Бугаївка, вулиця Лесі Українки ([PERSON]), буд.26, було побудовано: житловий будинок літ. «А», прибудову літ. «а», ганок літ. «аг»- у 1975; літню кухню літ. « Б», сарай літ. «в», сарай літ. «В»- 1976, сарай літ. «в1», убиральню літ. «Г», сарай літ. «Е», ворота з хвірткою №1, огорожу №2 1977, літній душ літ. «Д» - у 1978, колонка питна літ. «К» - у 2010. На час будівництва спадкодавцем будинку питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно довідки № 02-31/103 від 13.02.2017, виданої Бугаївською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований по день смерті по вулиці Лесі Українки ([PERSON]), буд.26 в селі Бугаївка Глобинського району Полтавської області та згідно запису в погосподарській книзі №3 2016-2020 за №211-1 зазначений житловий будинок з господарськими будівлями належить йому на праві приватної власності. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства та цивільного захисту Глобинської РДА від 14.02.2017 № 78/02-04, будівлі розташовані по вулиці Лесі Українки, буд. 26 в селі Бугаївка Глобинського району Полтавської області, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду про визнання права власності на обєкт нерухомого майна. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до вимог ст. ст.\~1233,\~1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Власник майна за життя має право вільно та самостійно розпоряджатися своєю власністю. Ч.5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вулиці Лесі Українки ([PERSON]), буд. 26 в селі Бугаївка Глобинського району Полтавської області, суд прийшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved