Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

[PERSON] 15 листопада 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 15 лютого 2016 року вона з КП «Кремінна-Комунсервіс» /далі КП/ уклала договір на надання послуг ринку зі строком дії з 15 січня 2016 року до 14 січня 2019 року. Відповідно до цього договору останній надає їй місце для розміщення торгового об'єкту на території КП ККС «Вечірній ринок» у м. Кремінна площею 13,5 кв. м., а вона щомісячно сплачує ринкові витрати у розмірі 255 грн. 96 коп. КП в порушення умов договору 30 червня 2016 року уклало додаткову угоду про розірвання договору у зв'язку з тим, що вона нібито систематично не виконує умови договору, не займається торговою діяльністю, не сплачує загально ринкові витрати, що не відповідає дійсності. Між відповідачами 01 липня 2016 року на вказану ділянку було укладено додаткова угода № 418 про внесення змін до договору про надання послуг ринку від 24 лютого 2014 року. Крім того [PERSON] демонтувала належний їй кіоск і на тому місці встановила свій. Тому вимагає цю угоду визнати недійсною, зобов'язати [PERSON] демонтувати кіоск, на вказане місце встановити кіоск, що належить їй та стягнути з відповідачів судові витрати у солідарному порядку. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримали. Представник КП Тренбач В.А. позовні вимоги не визнав, оскільки підприємство з [PERSON] не має договірних відносин. Позивач не виконувала і не виконує умови договору. Кіоск позивача силами КП не переміщувався за межі виділеної їй ділянки. В останнє сувдове засідання не з'явився, просить справу розглянути за його відсутністю. [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] позовні вимоги [PERSON] також не визнав, оскільки відповідачі, між якими було укладено договір про надання послуг ринку 24 лютого 2014 року, розірвали його 01 листопада 2016 року за згодою сторін. Крім того, [PERSON] не є власником кіоску і вона не надала суду доказів про демонтування кіоску силами [PERSON] Представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав з підстав не доведеності порушення з боку третьої особи прав позивача. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, суд вважає за необхідне у задоволенні вимог вимоги [PERSON] відмовити. Згідно до ч.2 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або освоюваних прав, свобод чи інтересів. Пункт 2 частини 2 ст.119 цього Кодексу кореспондується зі ст.3 ЦПК України в частині того, що позовна заява про захист порушеного права позивача повинна містити ім'я відповідача, який порушив це право. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. КП та фізична особа [PERSON] 15 лютого 2016 року уклали договір на надання послуг ринку зі строком його дії з 15 січня 2016 року по 14 січня 2019 року (п.6.1 договору а.с.5), відповідно до умов якого КП надає на території «Вечірнього ринку» у м. Кремінна Луганської області ділянку у розмірі 13,5 кв.м.(павільйон № [NUMBER]) для здійснення підприємницької діяльності, а [PERSON] щомісячно сплачує загально ринкові витрати у розмірі 255 грн. 96 коп. не пізніше наступного числа поточного місяця або кожний день торгівлі до початку її здійснення. (п.п. 1.1, 2.2, 3.1 договору). Розірвання договору може мати місце за згодою сторін, одностороння відмова від виконання договору не допускається.(п.6.2 договору). Спори, які виникають з умов договору, вирішуються шляхом домовленості (п.6.3договору). У випадку не досягнення домовленості, спір передається на розгляд суду (п.6.4договору). КП в односторонньому порядку додатковою угодою від 30 червня 2016 року розірвало договір від 15 лютого 2016 року у зв'язку з тим, що позивач систематично не виконує умови договору, не займається торговою діяльністю, не відшкодовує загально ринкові витрати (а.с.8). Рішенням Кремінського районного суду від 29 вересня 2016 року вказана додаткова угода визнана недійсною.(а.с.11). Наказом керівника КП від 22 червня 2016 року (а.с.14) приватному підприємцю [PERSON] була виділена додаткова площа для розширення діючого павільйону № [NUMBER] з метою здійснення торгової діяльності та запропоновано Тренбачу В.А. розірвати з приватним підприємцем [PERSON] договір та укласти договір (додаткову угоду) з [PERSON] з урахуванням виділеної додаткової площі. Додатковою угодою від 01 липня 2016 року (а.с. 13) внесені зміни до умов договору від 24 лютого 2014 року, укладеного між КП та [PERSON], відповідно до якої КП надає приватному підприємцю [PERSON] місто для розміщення торгового об'єкту з розрахунку торгового павільйону № [NUMBER] для здійснення підприємницької діяльності. Також було вирішено питання про щомісячну оплату загально ринкових витрат. Додатковою угодою від 01 листопада 2016 року (а.с.40) договір від 24 лютого 2014 року між КП та фізичною особою-підприємцем [PERSON] за взаємною згодою було розірвано. В той же день було укладено договір зі строком дії до 01 листопада 2017 року, відповідно до якого КП надає фізичній особі [PERSON] місто для розміщення павільйону № [NUMBER] з метою здійснення підприємницької діяльності. Тобто на день звернення позивача до суду з позовом, додатковою угодою від 01 листопада 2016 року між відповідачами були розірвані договірні відносини, укладені ними 24 лютого 2014 року і [PERSON] не може бути відповідачем у справі, оскільки відсутні відповідні зобов'язання за оспорюваним договором. Вимоги до [PERSON] у цій справі не заявлені. Натомість вони заявлені у другій справі та розглядаються іншим суддею. Тому суд не бачить підстав для зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи,оскільки вони не взаємопов'язані між собою суб'єктним складом. Крім того, позивачем не доведений факт демонтування іі кіоску виключно діями [PERSON] та відповідних доказів з цього приводу не надано. [PERSON] заявила клопотання про стягнення з [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 3 200 грн. за участь адвоката при ознайомленні зі справою та його участі у семи судових засіданнях, які підтверджуються відповідним актом. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому з позивача необхідно стягнути на користь відповідача вказану суму.

Outcome: approved