Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), звернулась до Макарівського районного суду з позовом до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - банк, відповідач), вказавши третьою особою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну, в якому просить визнати виконавчий напис №3030, вчинений 22.10.2019 року приватним нотаріусом Бондар І.М., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що про існування оспорюваного виконавчого напису вона дізналась з єдиного державного реєстру боржників, а саме, що Макарівським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснюється виконавче провадження №62641578 з примусового виконання виконавчого напису №3030 від 22.10.2019 року. Так, 22.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис №3030 про звернення стягнення на належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 4,9045 га з кадастровим номером 3222788900:04:006:0006, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, територія Яблунівської сільської ради, та є предметом іпотеки на підставі договору іпотеки, посвідченого 28.03.2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В. за реєстровим №2011, укладеного між нею та АТ КБ «Приватбанк» в якості забезпечення належного виконання з боку громадянина [PERSON] , укладеного між ним та АТ КБ «Приватбанк» кредитного договору Sm 105 від 24.03.2008 року. Дане стягнення звернено як на предмет вищевказаного договору іпотеки в рахунок боргу [PERSON] за вищенаведеним кредитним договором. Вважає, що вищевказаний виконавчий документ, у вигляді виконавчого напису №3030, виданий 22.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме: без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, перевірки строків позовної давності; приватним нотаріусом не встановлено та не враховано, який строк минув з дня виникнення права вимоги; відсутні належні і допустимі документальні докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення про наявність заборгованості позивачеві. Так, відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Пунктом 3.4 глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 вказано, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувана виникло право примусового стягнення боргу. Вважає, що даний трирічний строк відповідач пропустив, що підтверджується рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2011 року, з якого вбачається, що в жовтні 2011 року [PERSON] допустив неналежне виконання забезпеченого вищевказаною іпотекою кредитного договору Sm 105 від 24.03.2008 року, в зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанк» подав на нього позов до суду про стягнення солідарно з [PERSON] та його поручителя [PERSON] заборгованості по кредиту, в тому числі залишку тіла кредиту, всіх відсотків за користування кредитом, пені та штрафу. Загальна сума стягненого боргу склала еквівалент на той час 265452,71 євро. Даний позов було задоволено і стягнено всю цю суму. Як вбачається з спірного виконавчого напису, ним повторно стягнено вже стягнені судовим рішенням і тіло кредиту (сума тіла ідентична) і відсотки за користування кредитом та пеню з 2008 року. Тобто право вимоги виникло ще з 2011 року, а спірний виконавчий напис вчинено лише в 2019 році. Окрім цього, стягнення нотаріусом вже стягненого судом боргу фактично призводить до подвійного стягнення одного і того самого боргу, адже на руках у відповідача опиняється два виконавчі документи, обов`язкові для примусового виконання органами виконавчої служби. Вказане судове рішення вже було пред`явлено до виконання до Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області щодо [PERSON] і виконавче провадження з примусового виконання такого рішення №30137738 було закінчене постановою державного виконавця Чубарева О.О. від 29.06.2017 року. При цьому з даної постанови вбачається, що державним виконавцем було звернено стягнення на майно [PERSON] , але коштів від реалізації майна виявилося недостатньо для покриття всієї суми боргу, тобто якісь кошти банк все таки отримав, а отже у будь-якому випадку сума боргу зменшилась по відношенню до стягненої судовим рішенням, а не збільшилася як у виконавчому написі. Крім того, з даним судовим рішенням встановлено, що кінцевим терміном повернення кредиту є 15.03.2018 року, а спірним виконавчим написом стягнено борг за відсотками у тому числі за період після зазначеної дати - аж по 06.08.2019 року, але після закінчення строку дії кредитного договору проценти та пеня не нараховуються. Такий висновок зробив ВС в постанові №175/4 753/15-ц. Заявник також зазначила, що згідно п.2.3 глави 16 вищевказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавуцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Проте, жодних письмових повідомлень ніхто їй не надсилав. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 02.02.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. 09.03.2021 року поштовим відправленням №0500366294565, у строк та в порядку, встановленими судом, від представника відповідача - АТ «КБ «ПриватБанк», адвоката Істамової І.В., надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву посилалась на те, що оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинено відповідно до норм діючого законодавства і нотаріусу були надані всі необхідні документи відповідно до вимог п. 1 Постанови КМУ від 29.06.1999 року 31172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», і дані документи, надані нотаріусу банком, в свою чергу і підтверджують безспірність заборгованості. Не погоджується із твердженням позивача про строк позовної давності у три роки, оскільки у п. 6.8. кредитного договору Sm 105 від 24.03.2008 року сторонами погодили п`ятирічний строк позовної давності. Крім того, вважає, що всі нарахування боргу здійснені відповідно до умов договору. Щодо повідомлення про усунення порушень, то відповідач направляв позивачу відповідну письмову вимогу. Відповіді на відзив позивач не подавала. Третя особа -приватний нотаріус Бондар І.М., копію ухвали суду від 02.02.2021 року та позовну заяву з додатками отримала 16.02.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800105213294. Будь-яких заяв чи клопотань від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справі, суд встановив наступне. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2011 року у справі №0417/2-3568/2011 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] (як поручителя) солідарно на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором Sm 105 від 24.03.2008 року у розмірі 2845453 грн., яка є еквівалентом 265452,71 Євро, та яка складається з наступного: 151864,42 Євро - заборгованість за кредитом; 75333,35 Євро - заборгованість по процентам за користування кредитом; 25592,12 Євро - пеня; 23,32 Євро - штраф (фіксована частина) та 12639,49 Євро - штраф (процентна ставка) - (а.с. 6). Заборгованість розрахована станом на 16.08.2011 року. Постановою державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області від 29.06.2017 року закрите виконавче провадження №30137738 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3568/2011, виданого 08.11.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк»2845453 грн. боргу, з причин недостатності коштів для задоволення вимог від реалізації майна (а.с. 8). 22.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис №3030, яким запропоновано звернути стягненняна нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 4,9045 га з кадастровим номером 3222788900:04:006:0006, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, територія Яблунівської сільської ради, що належить на праві власності [PERSON] , яка є майновим поручителем [PERSON] за його кредитними зобов`язаннями згідно кредитного договору Sm 105 від 24.03.2008 року (а.с. 7). Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки, посвідченого 28.03.2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О.В. за реєстровим №2011, передано в іпотеку АТ КБ «Приват Банк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приват Банк» шляхом перерахування коштів на рахунок в АТ КБ «Приват Банк» у розмірі заборгованості за кредитом - 151864,42 євро; 152418,35 євро; пеня - 379410,11 євро, а всього 683692,88 євро, що за курсом НБУ на 06.08.2019 року становить 19674580,10 грн. Строк, за який провадиться стягнення - одинадцять років чотири місці тридцять днів, а саме з 24.03.2008 року по 06.08.2019 року. 24.07.2020 року постановою заступника начальника відділу Макарівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Булашенко В.О., відкрито виконавче провадження №6264157 з примусового виконання виконавчого напису №3030 від 22.10.2019 року (а.с. 9). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Згідно п. 1-1 вказаного переліку, іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Враховуючи, що матеріали справи не містять та приватним нотаріусом і відповідачем не надано належним чином завірених копій документів, сторони перед судом не заявляли клопотання про витребування відповідних документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а відтак суд позбавлений можливості перевірити додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Так, на підтвердження доводів, викладених у відзиві, представником відповідача було надано ряд доказів у вигляді ксерокопій документів, жоден з яких не засвідчений в установленому законом порядку, а саме не зазначена дата такого засвідчення та відсутній підпис заявника, а відтак такі докази є недопустимими і до уваги судом не приймаються. Крім того, частина документів, а саме: Договору іпотеки, кредитного договору Sm 105 від 24.03.2008 року, виписки з рахунку боржника є нечитабельними (погана якість ксерокопії), що позбавляє можливості встановлення їх змісту. Поряд з цим, як вказано вище для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем. Відповідно до вимог п. 2.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Так, позивач на обґрунтування своїх вимог зокрема посилалась на те, що її не було повідомлено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису. Дані доводи позивача відповідачем та іншими учасниками справ не спростовані жодними належними та допустимими доказами доказами. Таким чином, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку. До того ж, згідно зі ст. 88 Закону «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Поряд з тим, як вже зазначалось вище, нотаріусом у виконавчому написі зазначено, що строк, за який проводиться стягнення, - одинадцять років чотири місці тридцять днів, а саме з 24.03.2008 року по 06.08.2019 року, що є порушенням та підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №175/4753/15-ц, в якій зазначено наступне: «…Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів та пені після жовтня 2009 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.» Як встановлено у згаданому вище заочному рішенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2011 року, кінцевий термін повернення кредиту за кредитним договором Sm 105 від 24.03.2008 року - 15.03.2018 року, а оспорюваним виконавчим написом стягнено борг у тому числі відсотки за період по 06.08.2019 року. Згідно з п. 3.1 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється в межах цього строку (п. 3.3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). Так, відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність - скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Як вбачається з оспорюваного виконавчого напису, розмір пені становить 379410,11 євро, розрахунок якої проведено за період з 24.03.2008 року по 06.08.2019 року. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18/ від 06 червня 2019 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому, з точки зору ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом при вчиненні вказаної нотаріальної дії не було встановлено факту безспірності заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсується за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від їх сплати і відсутні особи, які їх понесли. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved