Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) 03 липня 2017 року звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій вказує, що 07 квітня 2001 року між нею та [PERSON] (далі - Відповідач) укладено шлюб, який зареєстровано Корнинською селищною радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 4. За час перебування у шлюбі, сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивач зазначає, що сімейне життя не склалось, подружні відносини між ними припинені. Спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе. Питання розподілу майна набутого в період перебування сторонами в шлюбі, буде вирішуватися позасудовому порядку. Позивач зазначає, що з Відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей. На підставі вищевикладеного, Позивач просить, розірвати шлюб між нею та Відповідачем [PERSON], який зареєстровано 07 квітня 2001 року Корнинською селищною радою Попільнянського району Житомирської області, актовий запис № 4; Стягувати з [PERSON] на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі одної третьої частини усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ними повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась надала до суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружні стосунки, не бажають миритися. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 07 квітня 2001 року зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «[PERSON]». Як вбачається з Свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області від 30 червня 2017 року № 1011, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на її повному утриманні. Відповідно до частин другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно пунктів 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз'яснив, що відповідно до статті 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно статті 180, частини першої, частини другої, статті 183, частини першої статті 184 СК України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зазначені обставини у їх системному зв'язку свідчать, що є всі підстави для розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] а також стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей. Згідно приписів частини першої, третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved