Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє адвокат Бондар Володимир Борисович звернулася до суду з позовом до Територіальної громади селища Рикове Генічеського району Херсонської області в особі Партизанської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] . Мати позивача (дочка [PERSON] ) [PERSON] та дідусь (чоловік [PERSON] ) [PERSON] померли ще раніше 04 лютого 2009 року та 11 січня 2009 року відповідно. Зазначає, що позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщину і нотаріусом було заведено спадкову справу. 06 серпня 2019 року нотаріусом було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на цей будинок. Нотаріусом було зроблено запит в нотаріальний архів і отримано інформацію про архівну спадкову справу, згідно якої [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , але свідоцтво про право на спадщину не отримала. Вказує, що відсутність документу, який посвідчує право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на нього. У зв`язку з вищевикладеним просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Позивач та його представник у судовому засіданні були відсутні, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач був належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», проте до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15 вересня 2016 року, [INFO] у місті Генічеськ Херсонської області померла [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 березня 2009 року, [INFO] померла [PERSON] (згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 08 лютого 1986 року, до укладення шлюбу з [PERSON] [PERSON] ), яка є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22 лютого 1960 року. Позивач [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим Партизанською селищною радою 21 лютого 1987 року та відповідно онукою померлої [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 січня 2009 року, [PERSON] (який відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25 квітня 1959 року є чоловіком [PERSON] ) помер [INFO] . З відповіді КП «Генічеське БТІ» Херсонської обласної ради № 414 від 17 травня 2018 року та свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок від 13 грудня 1974 року, вбачається, що право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за [PERSON] . Згідно витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) № 2015740 від 12 червня 2009 року та заяви [PERSON] поданої 12 червня 2009 року до Генічеської державної нотаріальної контори, 12 червня 2009 року [PERSON] подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та нотаріусом заведено спадкову справу № 274/2009. Рішенням Генічеського районного Херсонської області від 26 листопада 2018 року позов адвоката Бондаря Володимира Борисовича в інтересах [PERSON] до\~територіальної громади\~селища Рикове\~Генічеського району\~Херсонської областів особі\~Партизанської селищної\~радипро визначення\~додаткового строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини- задоволено. Визначено [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці, для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , який обчислювати з дня наступного після набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54729656 від 14 січня 2019, заведено спадкову справу після смерті [PERSON] . З відповіді приватного нотаріуса Штогріної Н.Л. № 731/02-14 від 06 серпня 2019 року наданої позивачу [PERSON] слідує, що нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки [PERSON] не надано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на житловий будинок. Надаючи правову оцінку відносинам, що склалися, суд виходить з наступного. Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України встановлено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно п. 4.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5). У відповідності до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини 3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року в справі № 523/3522/16-ц (провадження № 61-21211св18) зроблено висновок, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. За умовами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оскільки судом встановлено факти того, що: після смерті [PERSON] , якому належав житловий будинок, його дружина [PERSON] прийняла спадщину, тобто право на цю спадщину входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , позивач є онукою померлої [PERSON] та відповідно спадкоємцем за правом представлення та подала заяву про прийняття спадщини, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту, а позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved