Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

[PERSON] 19 травня 2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 березня 2014 року відповідач позичив у нього гроші в сумі 18400 ( вісімнадцять тисяч чотириста) грн. які зобов'язувався повернути до 28 березня 2014 року. Про отримання в борг грошей відповідач написав розписку. Таким чином, договір позики між ними було укладено в письмовій формі. Однак, після спливу дати повернення боргу, відповідач борг не повернув. Так як відповідач добровільно борг йому не повернув, то він звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 18 400 грн. та понесені ним по справі судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і наполягає на їх задоволенні, посилаючись на викладені в обставини. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що він позичив в [PERSON] кошти в сумі 10 000 грн., а на вимогу останнього 28.03.2014 року написав розписку про позику 18 400 грн. і повернув останньому згідно розписки. кошти, а саме 18.03.2014 року - 1300 грн., 27.03.2014 року - 1000 грн., 31.03.2014 року - 1500 грн., а 01.04.2014 року - він отримав в борг від [PERSON] кошти в сумі 1 000 доларів США, що по курсу на 01.04.2014 р. складало 12,30 грн. за один долар США і передав їх [PERSON]. Таким чином він повністю повернув борг і отримав від [PERSON] боргову розписку, яку знищив. Про повернення коштів [PERSON], він в останнього розписок не брав, а тому письмовими доказами даний факт довести не може. Просить відмовити в задоволенні позову. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що йому відомо, що [PERSON] позичав в [PERSON] гроші і не повернув їх. Сума позики йому не відома, так як він не був присутній при передачі грошей. Суд, заслухавши сторін, свідка дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій саме сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами було укладено договір позики в письмовій формі, відповідно до якого відповідач [PERSON] позичив у позивача [PERSON] 02.03.2014 року гроші в сумі 18 400 грн., які зобов'язувався повернути до 28 березня 2014 року, про що суду позивач [PERSON] надав розписку [PERSON] про отримання від [PERSON] в борг гроші в сумі 18 400 грн.. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Однак, відповідач [PERSON] не надав суду ні боргового документа, який йому, як стверджує останній ніби то повернув [PERSON], ні розписки [PERSON], про те, що він борг йому повернув. Крім того, відповідно до ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Про те, доводи відповідача, що він отримав грошові кошти в меншій кількості, ніж вказано в розписці, а саме 10 000 грн. також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, так як відповідач не надав суду належних доказів в підтвердження своїх доводів. Оскільки відповідач [PERSON] гроші за договором позики в указаний в ньому строк позивачу не повернув, то вони підлягають стягненню з останнього. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем, належним чином підтверджені по справі судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн.60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved