Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Кресюна В. А. 17 вересня 2020 року звернувся до суду із позовом до Головного управління національної поліції в Одеській області, та просив стягнути з відповідача шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України в Одеській області на його користь: нанесену йому моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.; кошти, витрачені ним на придбання ліків на суму 1130,00 грн.; кошти, витрачені ним на оплату послуг за знаходження автомобіля, причепа та обрізків дров на спеціалізованому майданчику в м. Подільськ у [PERSON] у сумі 2025,00 грн.; кошти за надання правової допомоги 10000,00 грн. та 171,00 грн. за банківські послуги. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 серпня 2020 року [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] в с. Северинівка Тростянецького району Вінницької області 35кв.м. обрізків дрів для палива по 350,00 грн. за кв.м на загальну суму 12250,00 грн., які були завантажені на автомобіль марки «ЗІЛ», державний номерний знак [NUMBER] , причіп державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , яким керував водій [PERSON] 12.08.20 року о 22 години 40 хв. в м. Подільську Одеської області співробітниками СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області був незаконно затриманий автомобіль марки «ЗІЛ», державний номерний знак [NUMBER] , причіп державний номерний знак [NUMBER] , з дровами для палива (відходи пилорами) 35 м3 вартістю 12250,00 грн., яким керував водій [PERSON] . Під час затримання транспортного засобу та дров для палива (відходи пилорами) слідчим СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області Андонієм О. був складений Протокол огляду місця події від 12.08.20 pоку, яким він констатував те, що виявлені обрізки породи деревини, котрі заповнені у бортовій частині транспорту та причепу, що складені одна на одну. Транспортний засіб з причепом та квитанцією «товарно-транспортна накладна» №4 від 12.08.20 року вилучаються, а саме квитанція вилучається до Подільського ВП в якості речового доказу, а транспортний засіб з причепом помішується до спеціалізованого штраф-майданчика в якості речового доказу. Також вилучається технічний паспорт та транспортний засіб № [NUMBER] , також на причеп № [NUMBER] . 13.08.2020 року в слідчим СВ Подільського ВП в ЄРДР були внесені відомості по кримінальному провадженню № 1220160180000846 за ч. 1 ст. 246 КК України. Слідчим СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області Подгурським A.C. було подано клопотання до Котовського міськрайсуду Одеської області про накладення арешту на автомашину марки «ЗІЛ», державний номерний знак [NUMBER] , причіп державний номерний знак [NUMBER] , з дровами для палива (відходи пилорами) 35 м3 вартістю 12250,00 грн., які на праві приватної власності належать [PERSON] , так як вони вже слідчим буди визнані речовими доказами в кримінальному провадженні № 1220160180000846 за ч. 1 ст. 246 КК України. 01.09.2020 року слідчим суддею Котовського міськрайсуду Одеської області у задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського відділу поліції ГУНП в Одеській області Подгурського A.C., про арешт майна у кримінальному провадженні, за № 1220160180000846 від 13.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - було відмовлено у повному обсязі 04.09.2020 року о 17.00 год. [PERSON] отримав транспортні засоби - автомобіль марки «ЗІЛ», державний номерний знак [NUMBER] , причіп державний номерний знак [NUMBER] , завантажені обрізками дров, які були затриманні 12.08.20 року без претензій до зберігача. 11.09.2020 року слідчий Подільського ВП ГУНП в Одеській області в Одеській області лейтенант поліції Подгурський A.C. виніс Постанову про закриття кримінального провадження № 1220160180000846 від 13.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України - за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. У зв`язку з тим, що слідчим незаконно було затримано автомобіль з причепом з дровами для палива, незаконно внесено відомості до ЄРДР за № 1220160180000846 за ч. 1 ст. 246 КК України, незаконно визнано автомобіль, причіп, таверно-транспортну накладну та свідоцтво речовими доказами, незаконно утримано речові докази на спеціалізованому майданчику, за що ним сплачено кошти, а 11.09.2020 року слідчим було закрито кримінальне провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, тому йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 30000,00 грн. Моральна шкода виразилась у перенесенні нервового зриву, проходженні лікування, адже він є інвалідом 2 групи, та був вимушений захищати свої інтереси та доводити, що у його діях відсутній склад кримінального правопорушення. Позивач у судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Кресюн В. А. у судовому засіданні підтримав вимоги позову та просив його задовольнити. Представник Держави Україна в особі Головного управління національної поліції в Одеській області у судове засідання не з`явився. Надали відзивна позов, згідно якого стверджували, що 12.08.2020 року до Подільського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про кримінальне правопорушення, а саме про те, що автомобіль марки «ЗІЛ» з реєстраційним номером [NUMBER] синього кольору перевозить незаконно спиляну деревину. В межах повноважень визначених ст. 40 КПК України та в порядку ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчим 12.08.2020 року було проведено огляд місця події. Частиною 7 статті 237 КПК України визначено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст мас право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Так, в ході огляду місця події 12.08.2020 року було вилучено автомобіль марки «ЗІЛ», державний номерний знак [NUMBER] синього кольору; причеп «МАЗ» державний номерний знак [NUMBER] зеленого кольору; свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та [NUMBER] ; товарно-транспортна накладна №4, що належать [PERSON] . Таким чином, ГУНП в Одеській області діяло у суворій відповідності до Закону, всі дії та рішення службових осіб були проведені в межах їх повноважень, при наявності законних підстав та у спосіб визначений чинним законодавством. Арешт на манно у вказаному кримінальному провадженні не накладався, а тому вказувати на його незаконність тим паче, як підставу для відшкодування шкоди, на думку ГУНП в Одеській області з боку позивача с грубим порушенням норм матеріального права, а також вважається зловживанням процесуальними правами. Причинного зв`язку між діями та рішеннями відповідача за позовом та виникнення хвороби у позивача не має. Доказів які б об`єктивно вказували на неправомірні дії, як безпосередню та головну причину моральної шкоди не визначено. Також позивач просить стягнути з ГУНІІ в Одеській області витрати пов`язані з перебуванням тимчасово вилученого майна на спеціалізованому майданчику; з наданням правової допомоги по кримінальному провадженню №12020160180000846 від 13.08.2020 року адвокатом Кресюном В.А. у сумі 10000,00 грн. При цьому [PERSON] ігнорує ту обставину, що процесуальні питання, пов`язані з компенсацією процесуальних витрат у кримінальному провадженні, вирішуються у тій справі (провадженні), у якій вони були понесені, в порядку, передбаченому КПК України. Вказане виключає можливість їх розгляду в порядку цивільного судочинства. Рішення дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені у рамках кримінального судочинства до слідчого судді відповідно до вимог ст.ст. 303-306 Кримінального процесуального кодексу України та розглядаються відповідно до вимог ст. ст. 318-380 цього Кодексу. Не зважаючи на вказане, позивачем не було дотримано визначеного законом порядку оскарження таких рішень, а тому такі дії так рішення СВ Подільського ВП є законними. Крім того, вказані позивачем твердження не є і не можуть бути предметом спору у даній справі, адже не підпадає під юрисдикцію цивільного судочинства. Вказане говорить про наявність законних підстав діяльності службових осіб ГУНП в Одеській області, що діють в межах компетенції та повноважень визначених законодавством, а також про дотримання процесуального порядку здійснення такої діяльності. У зв`язку з вищенаведеним, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області Олійник А. М. надала відзив на позов, згідно якого вказувала, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено, що Казначейство повинно нести цивільно-правову відповідальність за неправомірні дії посадових та службових осіб інших органів державної влади або уособлювати Державу або Державний бюджет. Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду в установленому законодавством України порядку, проте є окремим учасником цивільних відносин та несе відповідальності за дії органів державної влади, держави або інших суб`єктів. Згідно вимог Закону про відшкодування шкоди, у позивача може виникнути право на відшкодування шкоди у випадку встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконного накладення арешту на майно. Однак, позивачем не здійснено жодного посилання на відповідне судове рішення, яким би встановлювався факт незаконного накладення арешту на майно, а отже відсутні правові підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] у порядку Закону про відшкодування шкоди. Щодо відшкодування моральної шкоди, необхідно встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та тяжкими фізичними чи моральними стражданнями, на які посилається позивач, так як позивачем не надано жодних доказів того, що ці фізичні та моральні страждання виникли саме внаслідок дій відповідача. Однак, позивачем не обґрунтовано причинно-наслідкового зв`язку між діями органів досудового слідства та прокуратури та тяжкими фізичними та моральними стражданнями, на які він посилається у позові, так як позивачем не надано жодних доказів того, що ці фізичні та моральні страждання виникли саме внаслідок дій заподіювачів. Тобто, відсутність хоча б одного складового цивільного правопорушення виключає підстави для відшкодування шкоди і, як наслідок, не передбачає покладання обов`язку на заподіювача, у зв`язку з відсутністю цивільного правопорушення. Казначейство вважає, що розмір моральної шкоди, визначеної позивачем є необґрунтовано завищеним. У зв`язку з вищенаведеним, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник Держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області за довіреністю Борисенко Н. М. у судовому засіданні позов не визнала з підстав, вказаних у відзиві, та просила відмовити у його задоволенні. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, 12.08.2020 року до Подільського ВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про кримінальне правопорушення, а саме про те, що автомобіль марки «ЗІЛ» з реєстраційним номером [NUMBER] , синього кольору, перевозить незаконно спиляну деревину. 12.08.2020 року слідчим Подільського ВП ГУНП в Одеській області було проведено огляд місця події. В ході огляду місця події від 12.08.2020 року було вилучено автомобіль марки «ЗІЛ», державний номерний знак [NUMBER] , синього кольору, з причепом «МАЗ», державний номерний знак [NUMBER] , зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та [NUMBER] , які належать [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , з відрізками дров та товаротранспортна накладна від 12.08.2020 року. 13.08.2020 року слідчим Подільського ВП ГУНП в Одеській області дані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020160180000846 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 256 КК України. Постановою Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 13.08.2020 року вилучені в ході огляду 12.08.2020 року автомобіль марки «ЗІЛ», державний номерний знак [NUMBER] синього кольору, причеп «МАЗ» державний номерний знак [NUMBER] зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та [NUMBER] , товарно-транспортна накладна №4, що належать [PERSON] з відрізками дров, поміщені на спец.майданчик зберігання автотранспорту ФОП « [PERSON] » визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Автомобіль марки «ЗІЛ», державний номерний знак [NUMBER] синього кольору з причепом «МАЗ» державний номерний знак [NUMBER] зеленого кольору, з відрізками дров передано на зберігання до спец.майданчику зберігання автотранспорту ФОП « [PERSON] ». 13.08.2020 року слідчий СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про арешт майна, а саме: на автомобіль марки «ЗІЛ», державний номерний знак [NUMBER] синього кольору; причеп «МАЗ» державний номерний знак [NUMBER] зеленого кольору; свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та [NUMBER] , що належать [PERSON] з відрізками дров та товарно-транспортну накладну від 12.08.2020 року. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2020 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області про арешт майна було відмовлено. Зобов`язано слідчого Подільського ВП ГУНП в Одеській області Подгурського А.С. передати на відповідальне зберігання, до закінчення досудового розслідування по кримінальному провадженню за №-12020160180000846 від 13.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, автомобіль марки «ЗІЛ» р/н [NUMBER] синього кольору з причепом «МАЗ» р/н [NUMBER] зеленого кольору, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та [NUMBER] , які належать [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , з відрізками дров та товаротранспортну накладну від 12.08.2020. Зобов`язано [PERSON] ,зберігати автомобіль марки «ЗІЛ» р/н [NUMBER] синього кольору з причепом «МАЗ» р/н [NUMBER] зеленого кольору з відрізками дров у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні, та надавати його на вимогу слідчого для проведення відповідних слідчих дій. 04.09.2021 року автомобіль марки «ЗІЛ» р/н [NUMBER] синього кольору з причепом «МАЗ» р/н [NUMBER] зеленого кольору, з відрізками дров, свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] та [NUMBER] були передані на відповідальне зберігання представнику позивача адвокату Кресюну В. А. Постановою Подільського ВП ГУНП в Одеській області від 11.09.2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020160180000846 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 256 КК України було закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, що передбачає ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію». Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода відшкодовується у випадках, прямо передбачених Законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану посадовою або службовою особою органу державної влади, визначені ст. ст.1174,1176 ЦК України. Такі підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб вказаних вище органів, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є безумовною підставою покладення цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду саме на державу в особі Державної казначейської служби України, незалежно від вини такої особи. Відповідно до ч.7 ст.1176 ЦК передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу досудового розслідування встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» №266/94-ВР. Право на відшкодування шкоди відповідно до ст.2 цього Закону в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1)постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону). Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто чітко визначені правові підстави відшкодування шкоди, визначальною ознакою яких є незаконність дій посадових осіб. З системного аналізу змісту зазначених положень Закону вбачається, що право на відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового розслідування з незабезпечення ефективного досудового розслідування виникає після прийняття відповідного процесуального рішення за наслідками розгляду кримінального провадження органом, уповноваженим на прийняття такого рішення. Тож, право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду дає лише встановлена незаконність дій посадових осіб. Причому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Встановлення факту незаконності дій органів досудового розслідування є компетенцією органів кримінальної юстиції, а відтак в порядку цивільного судочинства питання про відшкодування шкоди може розглядатися тільки після встановлення такого факту. Так,позивачем не надано доказів, що були визнані неправомірними дії органу слідства. Не може слугувати таким доказом ухвала слідчого судді від 01.09.2020 року про відмову у накладенні арешту на вилучене майно, адже судом зроблено висновок лише щодо відношення вилученого майна до предмету розслідування у вказаному кримінальному проваджені. Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). У відповідності до ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 затверджений Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності під час кримінального провадження. Так, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Окрім того, спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125, затверджена Інструкція про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду. Пунктом 19 Інструкції передбачено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу. У п. 49 Інструкції зазначено, що речові докази, розміщені в спеціальних сховищах, а також ті, які не знаходяться разом із справою, зараховуються за тим органом, куди передається кримінальна справа, про що надсилається повідомлення за місцем зберігання речових доказів і робиться відмітка в книзі про те, в кого вони перебувають на зберіганні. Відповідальність за збереження речових доказів несе особа, відповідальна за зберігання речових доказів органу, де вони зберігаються. Стаття 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» містить вичерпний перелік підстав відшкодування державою шкоди, та у матеріалах справи відсутні відомості про наявності таких підстав, зокрема, відсутній виправдувальний вирок щодо позивача або рішення, яким були встановлені факти незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного застосування заходів кримінального провадження та закриття кримінального провадження або кримінальної справи щодо позивача Сам факт внесення відповідних відомостей в ЄРДР не є обставиною, яка доводить вчинення особою кримінального правопорушення, адже ці відомості підлягають перевірці у встановленому КПК порядку під час досудового розслідування. Крім того, позивач не надав доказів завдання йому душевних страждань внаслідок ухвалення слідчим відповідної постанови, наявності причинно-наслідкового зв`язку між порушенням його права та наслідками, які спричинили це порушення. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами завдання йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, Проаналізувавши докази, суд вважає недоведеним незаконність дій слідчого, який отримавши заяву про вчинення злочину відповідно до КПК України вніс відомості до ЄРДР, провів огляд місця події, визнав майно речовими доказами, які передав на зберігання до спеціального майданчику, та звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, наслідком чого стало завдання позивачу моральних страждань, тому приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення на користь позивача суми моральної шкоди. Також матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження наявності неправомірних дій працівників поліції при вилученні транспортного засобу та подальшу передачу його на зберігання на майданчик тимчасового тримання. У матеріалах справи наявні чеки на купівлю позивачем ліків. Однак доказів того, що вилучення автомобіля та погіршення стану здоров`я позивача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку, до суду позивачем не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів незаконності дій, наявності шкоди та причинного зв`язку між діями та заподіяною шкодою, які б стали підставою для задоволення позову про відшкодування шкоди. При таких обставинах, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed