Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» (далі [PERSON] «Страхова компанія «Провідна»), [PERSON] про стягнення коштів в відшкодування матеріальної і моральної шкоди, виплату страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що 02 лютого 2015 року приблизно в період часу з 02 години до\~ 02 години 30 хвилин [PERSON], в порушення вимог пунктів а), г) пункту 2.1, підпункту б) пункту 2.3, пунктів 12.3 та 12.4 Правил дорожнього руху України,\~керуючи\~ автомобілем\~ VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER],\~ допустив дорожньо-транспортну пригоду, наїхав на пішохода, сина позивачів - [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень 12 лютого 2015 року помер у реанімаційному відділенні КЗ «Рокитнівська ЦРЛ». Своїми діями, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, [PERSON]\~\~ вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, за яке його засуджено вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області 16 березня 2017 року. Цивільний позов до страхової компанії залишено без розгляду. Транспортний засіб, яким керував [PERSON] є застрахованим в Страховій компанії «Провідна», а тому саме страхова компанія має відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, повязану зі смертю сина позивачів [PERSON]. Посилаючись на норми статтей 6,22-24,27,36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статте1 1166.1167, 1194,1195,1200, 1208 ЦК України просили: стягнути з [PERSON] «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] на корисить кожного з батьків [PERSON] [PERSON], [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди: - на встановлення памятника по 4625 гривень; - у звязку з втратою годувальника за період з 02.02.2015 року по 02.09.2017 року (31 місяць) по 12586 гривень, в подальшому стягувати пожиттєво по 406 гривень, але не менше ніж по 115200 гривень; - в відшкодування моральної шкоди по 11892 гривні; - витрати по справі покласти на відповідачів. В судовому засіданні 07.02.2018 року позивачі, представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. За клопотанням представника позивачів у засіданні оголошувалась перерва у звязку з необхідністю уточнити позовні вимоги. Згідно уточнених позовних вимог (а.с.92-101) позивачі зазначають, що мають право на відшкодування матеріальної шкоди повязаної з втратою годувальника, як непрацездатні особи, пенсіонери за віком, батьки потерпілого [PERSON], які мали право на одержання від нього утримання. Підставою для предявлення ними позову не є перебування на утриманні сина, а є право на одержання від нього утримання. Таке право передбачене ч.1 ст.1200 ЦК України, на яку посилаються обидві сторони. Однак відповідачі вибірково застосовують початок першої частини вказаної статті, замовчуючи її кінець («або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання»). В позивачів відсутні документи, що стверджують розмір доходів сина за його життя. Пенсія в звязку з втратою годувальника не призначалася, так як вони отримують пенсію за віком, а тому не мають права на дві пенсії. В звязку з цим відповідач - страхова компанія повинна позивачам відшкодувати матеріальну шкоду, повязану з втратою годувальника, в мінімальному розмірі, передбаченому ст.27.2 Закону «Про страхування цивільно-правової відповідальності». Тобто -36 мінімальних заробітних плат на день настання страхового випадку (12.02.2015), що становить : 1218 грн. х 36 = 43 848 грн. на двох позивачів. На кожного з позивачів сума коштів становитиме: 21 924 гривень. Також ними понесено затрати на придбання памятника в загальному розмірі 9250 грн., кожному з батьків підлягає до відшкодування по 4625 гривень, копію накладної № 756 від 04.03.2017 року про придбання деталей пам'ятника та фотокартку про його встановлення додають. Вважають, що вказані кошти має відшкодувати страхова компанія. Відповідач [PERSON] має відшкодувати шкоду, завдану втратою годувальника. В позивачів відсутні документи, що стверджують розмір доходів сина за його життя. Пенсія в зв»язку з втратою годувальника не призначалася, так як позивачі отримують пенсію за віком, а тому не мають права на дві пенсії. Діюче цивільне законодавство не передбачає врахування розміру пенсії при визначенні розміру відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника. Згідно ч.2 ст.1195, ст.1200 ЦК України преявляють вимогу про відшкодування шкоди виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, який на день спричинення шкоди становив 1218 грн. До відшкодування підлягають 2/3 частини вказаної заробітної плати, які припадали за життя [PERSON] на позивачів, по 1/3 частині на кожного з позивачів, що становитиме: 1218 грн. :3 = 406 грн. щомісячно. За період з 12 лютого 2015 року по 12 квітня 2018 року (39 місяців) підлягає стягненню одноразово в користь кожного з позивачів по : 406 грн. х 39 = по 15 834 грн. В подальшому має стягуватися пожиттєво по 406 грн.. Відповідно до ст.1208 ЦК України, за період, що пройшов після смерті сина позивачів, розмір мінімальної заробітної плати збільшився. На момент подання позовної заяви він становить 3723 грн.. Мінімальна заробітна плата зросла - 3723грн. : 1218 грн. = в 3,06 рази. А тому розмір відшкодування шкоди згідно ч.2 ст.1208 ЦК України підлягає збільшенню в 3,06 рази. Відповідно - до одноразової сплати кожному з позивачів підлягатиме сума коштів : по 15 834 грн.х 3,06 = 48452 грн. 04 коп. Оскільки мінімальна страхова виплата в розмірі по 21 924 грн. має бути здійснена страховою компанією, відповідач [PERSON] згідно ст.1194 ЦК України має відшкодувати кожному з позивачів різницю між належною до виплати суми коштів та сумою коштів, що має сплатити страхова компанія : 48452,04 грн. - 21924 грн. = 26528,04 гривень та у подальшому він має сплачувати щомісячно пожиттєво кожному з позивачів кошти в розмірі по 1242,36 грн. ( 406 грн. х З,06). Відповідачем-страховою компанією відшкодована моральна шкода в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі по 7 308 гривень кожному. З врахуванням вимог ч.2 ст.1208 ЦК України щодо збільшення розміру відшкодування в звязку із збільшенням мінімального розміру заробітної плати, вказана шкода підлягає відшкодуванню в розмірі 7 308 грн. х 3,06 = по 22 368 грн. 48 коп. на кожного з батьків. А тому відповідач [PERSON] згідно ст.1194 ЦК України має сплатити різницю між належною до сплати сумою коштів та сплаченою страховою компанією: 22 368 грн.48 коп. - 7 308 грн.= по 15 060 грн.48 коп. кожному з позивачів. Просять ухвалити рішення, котрим стягнути з [PERSON] «Страхова компанія «Провідна» на користь кожного з батьків [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в відшкодування матеріальної шкоди на встановлення памятника по 4 625 гривень кожному, в звязку з втратою годувальника в відшкодування матеріальної шкоди - по 21 924 гривень кожному. Стягнути з [PERSON] на користь кожного з батьків [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в відшкодування матеріальної шкоди в звязку з втратою годувальника - одноразово за період з 12 лютого 2015 року по 12 квітня 2018 року по 26528,04 гривень, а в подальшому стягувати пожиттєво по 1242,36 гривень щомісячно; витрати в справі покласти на відповідачів. В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали та доповнили, що син проживав з ними, а вони фактично перебували на його утриманні, оскільки допомагав вести господарство. Пенсії по втраті годувальника не отримують, у пенсійному фонді пояснювали, що пенсія не може бути призначена , так як позивачі отримують пенсію по віку. Деталі на придбання на облаштування памятника оплачував позивач [PERSON] тому вважає, що страхова компанія має відшкодувати йому зазначену суму. Дійсно, після розгляду кримінальної справи [PERSON] заплатив їм 50000 гривень моральної шкоди, але зазначені кошти витрачені на поїздки до правоохоронних органів і суду та отриману правову допомогу. Вважають, що відповідач [PERSON] має і надалі сплачувати на їх користь кошти у звязку з втратою годувальника. Просять позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Провідна» не з'явився, однак подав до суду відзив (а.с.42) в якому просив у задоволенні позовних вимог позивачам відмовити, позовні вимоги не визнає та зазначає, що за наслідком розгляду заяв позивачам було сплачено моральну шкоду кожному по 7 308,00 грн. Додатково [PERSON] сплачено 1349,00 грн. за придбання вінків. Таким чином відповідачем сплачено позивачам 15 965.00 гривень. Для прийняття рішення: щодо відшкодування витрат на спорудження памятника [PERSON] «Страхова компанія «Провідна» просила надати документи, які підтверджують його встановлення, а саме: квитанцію або товарний чек на підтвердження сплати памятника, акт виконаних робіт; фото встановленого памятника; щодо виплати шкоди повязаної з втратою годувальника просила надати довідку про призначену державну пенсію у звязку з втратою годувальника, довідку про доходи [PERSON] за календарний рік до ДТП, довідку про склад сімї [PERSON] до ДТП. Позивачі надали: довідку Глиннівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області про те, що [PERSON] до дня смерті ніде не працював і трудової книжки не мав та накладну №75 від 04.03.2017 року. [PERSON] на отримання відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого в розмірі 36 мінімальних заробітних плат мають особи які були на його утриманні. Позивачі [PERSON], [PERSON] стверджують, що перебували на утриманні загиблого, проте доказів на підтвердження даних обставин не надають. Згідно довідки Глиннівської сільської ради Рокитнівського району Рівненської області [PERSON] до дня смерті ніде не працював і трудової книжки не мав. Також зазначають, що відповідно до ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» № N 265/95-ВР від 06.07.1995 року, накладна 75 від 04.03.2017 р. не є розрахунковими документами, які підтверджують сплату послуг. Отже витрати на спорудження памятника не підтверджені розрахунковими документами про сплату. Відшкодування таких витрат можливо буде провести за умови надання чеку/квитанції або товарний чек на підтвердження сплати памятника, акт виконаних робіт. Просять провести розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] згідно відзиву на позовну заяву, вважає позов незаконним та необгрунтованим зважаючи на те, що згідно ст.1200 ЦК України право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Однак, позивачі не надають жодних доказів на підтвердження того, що вони дійсно перебували на утриманні їх сина [PERSON]. Водночас, у матеріалах справи міститься довідка Глиннівської сілької ради від 12.09.2017 року № 10572 про те, що [PERSON] до дня смерті ніде не працював і трудової книжки не мав. Таким чином, позивачами не підтверджено тих обставин, що вони перебували на утриманні сина [PERSON], що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у звязку із їх недоведеністю. Щодо стягнення моральної шкоди, зазначає. що страховою компанією позивачам була відшкодована моральна шкода у встановленому законом розмірі. Крім того, вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 16 березня 2017 року з нього на користь кожного із позивачів вже було стягнуто моральну шкоду у розмірі по 25 000 грн., тому вимоги позивачів про стягнення моральної шкоди є безпідставними. Вказану суму моральної шкоди повністю сплатив, будь-яких інших вимог позивачі до нього не мали, що підтверджується їх розпискою від 25 грудня 2017 року (а.с.62). В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Просить відмовити у позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 лютого\~ 2015 року біля\~ 2 години 30 хвилин, [PERSON], не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом,\~ керував\~ автомобілем\~ VOLKSWAGEN TRANSPORTER, реєстраційний номер [NUMBER],\~ рухаючись по вул.Центральній в с.Березове Рокитнівського району Рівненської області зі сторони с.Заболоття Рокитнівського району Рівненської\~ області в напрямку с.Глинне Рокитнівського району Рівненської області зі швидкістю 70 км/год., порушив правила\~ безпеки дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, допустив наїзд на пішохода [PERSON]. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких 12 лютого 2015 року помер у реанімаційному відділенні КЗ «Рокитнівська ЦРЛ». В прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками перебуває грубе порушення [PERSON]\~\~п.12.2, п.12.3, п.12.4 Правил дорожнього руху України. Вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області [PERSON] визнано\~ \~винуватим \~\~у вчиненні злочину, передбаченого \~ч.2 \~ст.286 КК України та призначено \~\~покарання\~\~ у виді позбавлення волі на строк чотири\~роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі\~ ч.4 ст. 70 КК України\~\~ шляхом поглинення менш суворого покарання\~ більш суворим, визначити [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75\~ КК України\~ \~[PERSON] від відбування основного \~покарання\~звільнено з випробуванням з іспитовим строком \~один рік та з покладенням\~ відповідно до ст. 76 КК\~ України обов»язку повідомляти\~ уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з»являтися в ці органи для реєстрації. \~ \~\~ \~Стягнуто\~ з [PERSON] на користь потерпілого\~ [PERSON] моральну шкоду в сумі\~двадцять п»ять\~ тисяч гривень та сплачений\~ судовий збір\~ в сумі 551 гривню 20 копійок та на користь потерпілої\~ [PERSON] моральну шкоду в сумі\~\~ двадцять п»ять\~ тисяч гривень та сплачений\~ судовий збір\~ в сумі 551 гривню 20 копійок. Цивільний позов\~ [PERSON] та\~ [PERSON] до\~ Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення матеріальної і моральної шкоди в сумі\~ по\~ 62246 гривень 41 копійка\~ кожному залишено без розгляду і\~ розяснено\~ позивачам право\~ предявлення позову\~ в порядку\~ цивільного\~ судочинства ( а.с. 20-22).\~\~ В силу вимог ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~ст.979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст.990 ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта, який складається страховиком. Відповідно до п.22.1.\~ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 27.4. ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. [PERSON] помер 12 лютого 2015 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть І-ГЮ №167163 (а.с. 16). Копією свідоцтва про народження І-ГЮ №019102 підтверджується, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого (а.с.17). Відомостями №ВПТ-002983 та №ВПТ-002962 від 25.05.17 р. встановлено, що [PERSON] «Страхова компанія «Провідна» відповідачам було сплачено [PERSON] 8657,00 гривень та [PERSON] 7308,00 гривень (а.с.46, 48). Отримання зазначених коштів підтверджується позивачами. Встановлено, що [PERSON] «Страхова компанія «Провідна» відмовлено у відшкодуванні позивачам витрат понесених на придбання памятника у розмірі 9250 гривень. Відмова мотивована тим, що позивачами не підтверджено належними платіжними документами зазначених витрат, а накладна №75 від 04 березня 2017 року у розумінні ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» не є розрахунковим документом, який може підтверджувати понесені витрати. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні накладної №75 від 04 березня 2017 року ФОП [PERSON] відпустив [PERSON] за готівку в сумі 9250 гривень деталі памятника (а.с.17). З оглянутої фотографії встановлено, що памятник встановлений сину позивачів [PERSON], який помер 12.02.2015 року (а.с.18). Твердження відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Провідна», що позивачами не підтверджено документально витрати на придбання памятника не заслуговує на увагу суду з огляду на наступне. Відповідно до п. 15 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу, зобовязані надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності на них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків фізичними особами - підприємцями, які сплачують єдиний податок, у випадках, передбачених Законом про РРО, є правомірним. Водночас якщо форму і зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обовязковим, визначено Положення про форму та зміст розрахункових документів, Порядку подання звітності, повязаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), то форму і зміст товарного чека на сьогодні законодавчо не визначено. Таким чином, субєкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. За вказаних обставин, суд приходить до висновку що позивачем [PERSON] підтверджено понесені ним витрати на придбання памятника у розмірі 9250 гривень, а тому вказані витрати підлягають стягненню з [PERSON] «Страхова компанія «Провідна». Крім того, позивачі просять стягнути з відповідачів матеріальну шкоду по втраті годувальника одноразово: з [PERSON] «Страхова компанія «Провідна» на кожного по 21924 гривень, та з [PERSON] у розмірі 26528,04 гривень на кожного, та у подальшому стягувати з відповідача [PERSON] щомісячно по 1242,36 гривень на кожного позивача пожиттєво. Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Згідно ч.2 та ч.3 ст.1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Згідно довідок Сарненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області [PERSON] перебуває на обліку в Сарненському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області і отримує пенсію за віком з 08.10.2001 року довічно, [PERSON] перебуває на обліку в Сарненському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області і отримує пенсію за віком з 15.07.2000 року довічно (а.с. 33). Згідно довідки Глиннівської сільської ради №10472 від 12.09.2017 року [PERSON] до дня смерті ніде не працював і трудової книжки не мав (а.с.34). Не заслуговує на увагу посилання позивачів на те, що вони фактично перебували на утриманні загиблого сина, оскільки останній постійно проживав з ними та допомагав по господарству, оскільки сам факт проживання не підтверджує тієї обставини, що позивачі перебували на утриманні загиблого сина. Оскільки належних доказів у підтвердження перебування позивачів на утриманні загиблого [PERSON], який помер 12.02.2015 року, суду не надано і в суді не здобуто, відсутні підстави для стягнення шкоди по втраті годувальника, що є підставою для відмови у позові в цій частині заявлених вимог. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 гривень, сплачені позивачем [PERSON], суд покладає на відповідача [PERSON] «Страхова компанія «Провідна» (а.с.3,4).

Outcome: partial