Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

[PERSON] в інтересах недієздатної особи [PERSON] звернулася до суду з позовом до АБ «Київська Русь», правонаступником якого відповідно до якого являється ПАТ «Банк «Київська Русь», [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача органу опіки та піклування Вінницької РДА, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, з зобов'язанням застосувати наслідки недійсності іпотечного договору. Позивач [PERSON] просила винести рішення, яким визнати недійсним договір іпотеки б/н від 03.06.2008 року укладений між Акціонерним банком «Київська Русь» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON], що зареєстрований в реєстрі під № 1324; та застосувати наслідки недійсності договору іпотеки, а саме: зобов'язати Державну реєстраційну службу Вінницького районного управління юстиції зняти заборону та внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек відомості про зняття заборони, припинення іпотеки та зняття обтяження нерухомого майна - цілого житлового будинку з підвалом, господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки площею 0,1446 га, розташованих в [ADDRESS], які було обтяжено на підставі договору іпотеки нерухомого майна б/н від 03.06.2008 року, укладеного між Акціонерним банком «Київська Русь» та [PERSON], посвідченого Приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1324, посилаючись на те, що 28.05.2008 року між АБ «Київська Русь» та [PERSON] було укладено кредитний договір №746/2008-Ф, згідно якого АБ «Київська Русь» надає [PERSON] споживчий кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 50000 доларів США під 15,5% річних, строком з 28.05.2008 року по 27.05.2009 року. Датою видачі кредиту є 03.06.2008 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між [PERSON] та АБ «Київська Русь» було укладено договір іпотеки б/н від 03.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі під №1324. Згідно умов даного договору [PERSON] передає в іпотеку АБ «Київська Русь» нерухоме майно, а саме: цілий житловий будинок з підвалом, господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS]. Відповідно до договору про внесення змін від 17.09.2008р. до кредитного договору було збільшено ліміт кредитної лінії з 50000 доларів США до 80000 доларів США. 17.09.2008 року між [PERSON] та АБ «Київська Русь» було укладено додатковий договір до договору іпотеки, яким було погоджено збільшення ліміту кредитної лінії з 50000 доларів США до 80000 доларів США. Договором про внесення змін до кредитного договору від 27.05.2009 року було продовжено термін дії кредитного договору до 26.11.2009 року. Також 27.05.2009 року додатковим договором до договору іпотеки від 03.06.2008 року було додано ще один об'єкт іпотеки, зокрема земельну ділянку площею 0,1446 га, кадастровий номер 0520681003:02:002:0248, яка також розташована за адресою [ADDRESS]. Згідно договору від 26.11.2009 року про внесення змін до кредитного договору термін дії кредитного договору було продовжено до 27.11.2010 року, тобто позичальник зобов'язався повернути кредит в строк до 27.11.2010 року. 28.12.2009 року додатковим договором було погоджено із іпотекодавцем продовження строку повернення кредитних коштів до 27.11.2010р. Однак на момент укладення договору Іпотеки за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована недієздатна особа [PERSON], що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради за №2111 від 21.10.2013 року, починаючи з 1992 року. Згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2013 року [PERSON] визнано недієздатним починаючи з 13.09.2002 року та призначено опікуном [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Згідно пункту 40 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 (в редакції на момент посвідчення), у разі укладення правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договорів щодо поділу, обміну житлового будинку, квартири за участю осіб, над якими встановлено опіку або піклування, нотаріус перевіряє наявність дозволу органу опіки та піклування на укладення таких договорів (ст. 71 ЦК України). Згідно ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (ст. 71 цього Кодексу), є нікчемним. Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Як вбачається з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Частиною 5 ст. 216 ЦК України передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Статтею 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є, крім іншого, право володіння, право користування (сервітут). Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна. Цивільним кодекс України встановлює право користування недієздатної особи житлом за місцем проживання опікуна, а в даному випадку за місцем проживання [PERSON] у будинку [ADDRESS], тобто в будинку, який переданий в іпотеку на підставі спірного договору. Право користування житлом в даному випадку є майновим правом і передачею в іпотеку житлового приміщення, з якого у разі звернення стягнення на предмет іпотеки може бути виселена недієздатна особа [PERSON], порушується його право на користування жилим приміщенням, а тому укладення спірного Іпотечного договору без погодження з Органом опіки та піклування було незаконним. Згідно пунктів 1.2, 1.4 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 року № 34/166/131/88, опіка (піклування) встановлюються для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки. Згідно пункту 1.7 Правил опіки та піклування, відповідно до покладених на органи опіки і піклування завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь та відділів місцевої державної адміністрації: - ведуть облік щодо осіб, які потребують опіки (піклування); - вживають заходи щодо захисту особистих та майнових прав неповнолітніх дітей і осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); - беруть участь у розгляді судами спорів, пов'язаних із захистом прав неповнолітніх та осіб, які перебувають під опікою (піклуванням); - охороняють те зберігають житло і майно підопічних та безвісно відсутніх. Згідно пункту 4.7 Правил опіки та піклування, опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладення, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами є договори, що вимагають нотаріального посвідчення та спеціальної реєстрації, про відмову від майнових прав, які належать підопічному, поділ, обмін та продаж житлової площі, а також видача письмових зобов'язань тощо. Згідно пункту 4.11 Правил опіки та піклування, опікун повинен щорічно надавати звіт про свою діяльність щодо захисту прав та інтересів підопічного, у томі числі щодо збереження належного їм майна та житла. Недієздатний [PERSON] є громадянином України, а згідно пункту 2.1 Правил опіки та піклування, опіка над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань, які проживають в Україні, встановлюється згідно з чинним законодавством України. Органи опіки та піклування здійснюють захист прав і інтересів недієздатних осіб на рівні із захистом прав та інтересів дітей. Відповідно до ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Таким чином, до правил захисту інтересів недієздатних осіб можуть бути застосовані норми, які регулюють захист інтересів дітей. Згідно ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності, на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Статтею 14 цього ж закону передбачено, що органи місцевого самоврядування проводять роботу щодо запобігання випадкам незаконного відчуження житла та захисту майнових прав інвалідів. Відповідно до ст.15 зазначеного закону особи, які страждають на психічні розлади, віднесені до групи ризику щодо втрати житла або права на його використання. Відповідно до ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. В інформаційному листі Міністерства праці та соціальної політики від 22.05.2006 року № 3411/0/14-06/042, який має характер офіційного роз'яснення, зазначено, що інститут опіки та піклування спрямований на доповнення недостатньої або відсутньої цивільної дієздатності неповнолітніх та повнолітніх фізичних осіб. Для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Дозвіл органу опіки та піклування потрібний не лише в тому разі, якщо дитина є співвласником нерухомості, а й у тому випадку, якщо має місце лише реєстрація дитини в житловому приміщенні. Згідно листа Міністерства юстиції від 25.07.2006 року № 19-50-556 для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Згода органів опіки та піклування необхідна лише у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право користування жилим приміщенням, що відчужується. Якщо дитина чи недієздатна особа має право користування жилим приміщенням, потрібна згода органу опіки та піклування на здійснення будь-яких правочинів щодо цього нерухомого майна. Ч.5 ст.216 ЦК України передбачено, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Застосовуючи наслідки нікчемного правочину згідно ст. ст. 1,17 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Нікчемність спірного Іпотечного договору є підставою для припинення іпотеки ПАТ «Банк «Київська Русь» на будинок [ADDRESS], який є місцем проживання недієздатного [PERSON] Враховуючи те, що при нотаріальному посвідченні договору іпотеки нотаріусом було внесено записи до реєстрів заборони та іпотек, то при визнанні недійсним іпотечного договору його сторони повинні повернутись у стан який існував до укладання та посвідчення такого договору, тобто записи в реєстрах заборон та іпотек підлягають вилученню. Станом на момент укладання та нотаріального посвідчення спірного договору Іпотеки діяли Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України №31/5 від 09.06.1999 року (який втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року N1844/5), та Тимчасовий порядок державної реєстрації іпотек, затверджений постановою №410 від 31.03.2004 року (яка втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05.09.2012 року N824). Вище вказаними нормативними актами на нотаріусів (в т.ч. і приватних) були покладені функції реєстратора, відповідних реєстрів. Відповідно до положень ст.ст.2, 9, 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» на підставі наказу Міністерства юстиції України №1844/5 від 14.12.2012р. «Про затвердження порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», припинено доступ державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, приватних нотаріусів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, а реєстраторів бюро технічної інвентаризації - до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно з положеннями ст.ст.2, 9, 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», повноваження щодо виключення з Реєстру прав власності на нерухоме майно відомостей про обтяження речових прав, покладені виключно на державного реєстратора. Отже єдиним вповноваженим суб'єктом на проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також їх змін, що виникли за спірним договором, є Державна реєстраційна служба Вінницького РУЮ, на яку слід покласти обов'язок застосування наслідків недійсності нікчемного іпотечного договору. Слід зобов'язати Державного реєстратора Державної реєстраційної служби Вінницького РУЮ Вінницької області виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяження запис про заборону відчуження нерухомого майна та обтяження іпотекою на іпотечне майно, зокрема цілий житловий будинок з підвалом, господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задоволити, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви. [PERSON] суду пояснила, що на час укладення договору іпотеки від 03.06.2008 року б/н, укладеного між Акціонерним банком «Київська Русь» та її чоловіком [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON], їх син [PERSON], [INFO] хворів і лікувався в лікарні ім..Ющенка, але не був визнаний судом недієздатним, так як вони думали, що син вилікується. Коли вона підписувала в нотаріуса заяву про свою згоду на передачу будинку в [ADDRESS] в іпотеку в забезпечення взятого другим їх сином [PERSON] кредиту в АБ «Київська Русь», вона не повідомила нотаріуса про те, що її син [PERSON] хворіє на психічне захворювання. Також її чоловік [PERSON] не повідомляв нотаріусу і банку про психічну хворобу сина [PERSON] На той час вони з чоловіком були платоспроможними і мали змогу допомогти синові [PERSON] виплачувати взятий ним кредит згідно графіку погашення кредиту. Однак після економічної кризи, зростання курсу долара, їх фінансове становище погіршилося і вони з чоловіком не змозі допомогти синові погасити кредит, а банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на вищевказаний будинок з земельною ділянкою. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2013 року, [PERSON] визнано недієздатним починаючи з 13.09.2002 року, встановлено над ним опіку та її призначено опікуном [PERSON] Тому, так як її син [PERSON] на момент укладення договору іпотеки був недієздатним, то підлягає визнанню недійсним договір іпотеки від 03.06.2008 року б/н, укладений між Акціонерним банком «Київська Русь» та її чоловіком [PERSON], з застосуванням наслідків недійсності договору іпотеки, так як були грубо порушені права їх недієздатного сина. Також пояснила, що вона до винесення Вінницьким районним судом рішення про визнання її сина [PERSON] недієздатним не зверталася до органів опіки і піклування, та не повідомляла їх про те, що її син [PERSON] хворіє на психічне захворювання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечив щодо його задоволення, дав пояснення про обставини укладення договору іпотеки аналогічні поясненням [PERSON] Пояснив, що ні він, ні дружина не повідомляли банку, нотаріусу, що в їх сім'ї проживає в будинку, що переданий в іпотеку, син, який має психічне захворювання. Представник відповідача ПАТ «Банк «Київська Русь» - Мандер М.О. позовні вимоги [PERSON] не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, з посиланням на те, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими з підстав зазначених в наданому ним письмовому запереченні на позовну заяву, що мається в матеріалах справи. Представника третьої особи органу опіки та піклування Вінницької РДА - Багрій Т.П. пояснила, що вона покладається на думку суду щодо вирішення даного позову. Також пояснила, що [PERSON] у них на обліку не стояв, як особа, яка хворіє на психічне захворювання. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача ПАТ «Банк «Київська Русь» - Мандер М.О., представника третьої особи органу опіки та піклування Вінницької РДА - Багрій Т.П., та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступного. Судом встановлено, що 28.05.2008 року між АБ «Київська Русь», правонаступником якого згідно копії статуту є ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено кредитний договір №746/2008-Ф, згідно якого АБ «Київська Русь» надає [PERSON] споживчий кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 50000 доларів США під 15,5% річних, строком з 28.05.2008 року по 27.05.2009 року. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору між [PERSON] та АБ «Київська Русь» було укладено договір іпотеки б/н від 03.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі під №1324. Згідно умов даного договору [PERSON] передає в іпотеку АБ «Київська Русь» нерухоме майно, а саме: цілий житловий будинок з підвалом, господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS]. Відповідно до договору про внесення змін від 17.09.2008р. до кредитного договору було збільшено ліміт кредитної лінії з 50000 доларів США до 80000 доларів США. 17.09.2008 року між [PERSON] та АБ «Київська Русь» було укладено додатковий договір до договору іпотеки, яким було погоджено збільшення ліміту кредитної лінії з 50000 доларів США до 80000 доларів США. Договором про внесення змін до кредитного договору від 27.05.2009 року було продовжено термін дії кредитного договору до 26.11.2009 року. Також 27.05.2009 року додатковим договором до договору іпотеки від 03.06.2008 року було додано ще один об'єкт іпотеки, зокрема земельну ділянку площею 0,1446 га, кадастровий номер 0520681003:02:002:0248, яка також розташована за адресою [ADDRESS]. Згідно договору від 26.11.2009 року про внесення змін до кредитного договору термін дії кредитного договору було продовжено до 27.11.2010 року, тобто позичальник зобов'язався повернути кредит в строк до 27.11.2010 року. 28.12.2009 року додатковим договором було погоджено із іпотекодавцем продовження строку повернення кредитних коштів до 27.11.2010р. Судом також встановлено, що при укладанні [PERSON] договору іпотеки з АБ «Київська Русь» та передачу в іпотеку житлового будинку з підвалом, господарськими будівлями та спорудами розташованого в [ADDRESS], позивач (дружина [PERSON].) [PERSON] надала нотаріально посвідчену заяву, якою надала згоду на укладення договору іпотеки та передачу в іпотеку її чоловіком, [PERSON], вищезазначеного нерухомого майна. З умовами кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АБ «Київська Русь» ознайомлена, заперечень до його змісту немає. На момент укладання договору іпотеки б/н від 03.06.2008 року, подружжя [PERSON] та [PERSON] неповнолітніх дітей не мало. Також відповідно до пояснень позивача [PERSON], відповідача [PERSON] і представника банку, подружжя [PERSON] на день укладення договору іпотеки не мали документів, що підтверджують недієздатність сина [PERSON] і не повідомили нотаріуса та банк про те, що син має психічне захворювання. Відповідно до ч. 1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. З огляду усіх документів та пояснень учасників процесу встановлено, що договір іпотеки був укладений з дотриманням усіх вимог закону. Поясненнями позивача [PERSON] і відповідача [PERSON] підтверджується, що на момент укладення договору іпотеки їх син [PERSON] хворів на психічне захворювання, однак він не був визнаний недієздатним. Сама ж позивач в судовому засіданні пояснила, про те, що коли вона надавала згоду на укладення договору іпотеки в письмовій заяві посвідченій нотаріусом, ні вона, а ні її чоловік не говорили нотаріусу і представнику банку про те, що їх син [PERSON] хворіє на психічне захворювання, та про хворобу сина не повідомляли органи опіки і піклування. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2013 року, [PERSON] за заявою [PERSON] визнано недієздатним починаючи з 13.09.2002 року, встановлено над ним опіку та [PERSON] призначено опікуном [PERSON] Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON], яка є опікуном свого сина [PERSON] зазначила, що договір іпотеки, який є предметом спору укладений в період, коли її син [PERSON] був недієздатним, чим порушено його права, та договір іпотеки укладено з порушенням закону, так як укладений без згоди органу опіки і піклування. Враховуючи постанову №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд оцінює докази відповідно до ст.212 ЦПК України. Відповідно до ст.40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання особи недієздатною. З огляду усіх матеріалів справи, суд вирішуючи даний спір, не вважає рішення Вінницького районного суду від 07.10.2013 року про визнання недієздатним [PERSON], починаючи з 13.09.2002 року, доказом для визнання недійсним договору іпотеки б/н від 03.06.2008 року, оскільки вказані обставини на день укладення договору іпотеки належними документами (рішенням суду) не були підтверджені. На день вчинення оспорюваного договору іпотеки, син сторін [PERSON] не був визнаний недієздатним, а факт недієздатності [PERSON] встановлений лише 07.10.2013 року на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області, тобто після укладення договору іпотеки від 03.06.2008 року. Таким чином, лише з цього часу може йти мова про обов'язкову згоду органу опіки і піклування при вчиненні батьками недієздатної особи договору іпотеки. Крім того, [PERSON] не є стороною договору іпотеки б/н від 03.06.2008 року, і відтак ставити питання про визнання даного договору недійсним вона не може. Заслухавши пояснення всіх учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного сина [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed