Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого на підставі довіреності діє [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 19 березня 1999 року [PERSON] уклав з [PERSON] на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: м. Південне Харківського району Харківської області, вул. Кірова, 13. [PERSON], як покупець сплатив продавцю [PERSON] належну за договором ціну, а остання отримала гроші та передала житловий будинок у його розпорядження. Тобто, була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов договору та відбулося його виконання. В подальшому [PERSON] зареєстрував свої майнові права на придбаний житловий будинок в КП « Харківське бюро технічної інвентаризації». Проте, угода не була посвідчена нотаріально, через що позивач позбавлений можливості розпорядитися належним йому житловим будинком. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати договір-купівлі продажу, посвідчений 19 березня 1999 року Біржею нерухомості та основних фондів «Україна», реєстраційний №Н7-55, та зареєстрований Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 14 квітня 1999 року в реєстровій книзі №14 за №1735 дійсним; визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 16,20 кв.м. з надвірними будівлями: сараями літ. «Б» та «Г», льох літ. «В», вбиральнею літ. «Д», огорожею №№ 1,2 та колонкою літ. «К», за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Героїв Чернобиля,13 (колишня вул. Кірова). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON], представник Південноміської ради Харківського району Харківської області не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» в судове засідання не зявився, про час дату та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. У звязку з тим, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з застереженнями, що містяться в\~ст. 5 ЦК України\~та п. 4\~Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК, правовий статус майна, а також права та обовязки субєктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Як вбачається з матеріалів справи, спірні відносини виникли у 1996 році, а, відповідно, для їх врегулювання слід застосувати\~ЦК України\~в редакції 1963\~року. Так, положеннями\~ст. 42 ЦК в редакції 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної ). Згідно з вимогами\~ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обовязковим нотаріальним посвідченням. \~Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2\~ст. 48 ЦК в редакції 1963 року. \~В той же час, відповідно до правил\~ст. 15 Закону України «Про товарні біржі»\~угоди, які укладені учасниками біржі щодо купівлі-продажу товарів або обєктів нерухомості, допущених до обігу на товарній біржі\~\~та зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Така угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. З матеріалів справи вбачається, що 19 березня 1999 року позивач [PERSON] на біржі нерухомості та основних фондів «Україна» уклав з відповідачем [PERSON] договір купівлі продажу, реєстраційний №Н7-55, житлового будинку літ. «А-1» житловою площею 16,20 кв.м. з надвірними будівлями: сараями літ. «Б» та «Г», льохом літ. «В», вбиральнею літ. «Д», огорожею №№ 1,2 та колонкою літ. «К» , за ціною 8972 грн. [PERSON], як покупець сплатив продавцю належну за договором ціну, а остання отримала гроші та передала будинок у його розпорядження. Тобто, була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов договору та відбулося його виконання. Разом з тим, вказаний договір купівлі-продажу не було посвідчено нотаріально. В подальшому [PERSON] 14 квітня 1999 року зареєстрував свої майнові права щодо придбаного житлового будинку, відповідно до чинного на час укладення угоди законодавства, в КП «Харківське міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджено реєстраційним штампом на договорі купівлі-продажу будинку за р.№ 1735, реєстрова книга № 14. Реєстрація «Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації» за позивачем права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу посвідченого біржею, а не нотаріусом, на той момент, не суперечило чинному законодавству. Інструкція «Про порядок Державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних і фізичних осіб» передбачала підставу для державної реєстрації-договори купівлі-продажу і міни, зареєстровані біржею. Таким чином, суд доходить висновку, що позивач, придбавши у відповідача [PERSON] за угодою купівлі-продажу житловий будинок, на підставі\~статті 15 Закону України «Про товарну біржу»,\~статті 128 ЦК УРСР\~правомірно набув права власності на житловий будинок, однак, в силу положень\~статті 227 ЦК УРСР, через недотримання при укладені договору належної за законом форми, позивач на теперішній час позбавлений можливості у повній мірі використовувати правомочності власника будинку. На даний відповідач [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, що є підставою для визнання її дійсною відповідно до приписів ч.2\~\~\~ст. 47 ЦК\~( 1963 р). Відповідно до приписів ч. 2\~ст 47 ЦК\~( 1963 р.), якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. В цьому випадку не вимагається подальшого нотаріального посвідчення угоди. Представником позивача надані належні докази на підтвердження факту укладення угоди, її виконання, матеріали справи містять відомості, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди. Зазначене є підставою для визнання договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, укладеного на біржі нерухомості та основних фондів «Україна», дійсним та визнання за відповідачем права власності на спірний будинок. При цьому суд відмовляє в позові в частині вимог, предявлених до Південноміської ради Харківського району Харківської області, оскільки рада не є належним відповідачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial