Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

[PERSON] 24.06.2019 року звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно, в тому числі, на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Як вказує позивач, спадкодавець [PERSON] за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] . Однак нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний будинок у зв`язку з тим, що в правовстановлюючих документах, що підтверджуються право власності спадкодавця на житловий будинок, його прізвище зазначено російською мовою «Хмиров», що в перекладі на українську звучить як « [PERSON] ». Просив визнати за ним право власності на будинок в порядку спадкування за законом. Представник позивача адвокат Дем`янова В.Є. позовні вимоги підтримала, про що подала письмову заяву, просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та завчасно, шляхом направлення судової повістки рекомендованою кореспонденцією на адресу місцезнаходження. 24.10.2019 року до суду надійшла заява представника ЗМР про розгляд справи за їх відсутності, заперечень щодо позовних вимог не мають. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. В межах розгляду цивільної справи судом було витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Наталії Олександрівни копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] смерть якого настала [INFO] . Обставини про які зазначено у позовній заяві повною мірою знайшли своє підтвердження у наданих позивачем документах. З матеріалів справи судом встановлено, що позивач [PERSON] , народився [INFO] у місті Запоріжжі. Батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , про що Сталінським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 12 квітня 1967 року складений актовий запис № 1088 та видано Свідоцтво серія [NUMBER] . [INFO] помер спадкодавець (батько позивача) [PERSON] , про що 01 грудня 2018 року Запорізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області складений актовий запис № 7660 та видано Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, яким все належне йому майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось заповів позивачу [PERSON] Вказаний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьміною Н.О. 27.04.2017 року № 109, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 47565811 від 27.04.2017р., а також копією спадкової справи, що була надана на ухвалу суду приватним нотаріусом Кузьміною Н.О. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав на праві власності спадкодавцю [PERSON] на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 01 червня 1957 року відділом комунального господарства виконкому міської Ради депутатів трудящих м. Запоріжжя, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 11.06.1957 року за р. № 2/5231. На підставі вказаного Договору Запорізьким міжміським бюро технічної інвентаризації 19 квітня 1988 року проведено державну реєстрацію права власності на даний житловий будинок за спадкодавцем, про що в реєстровій книзі № 183 зроблений відповідний запис № 32955. До кола спадкоємців за законом поряд з позивачем відноситься [PERSON] , який є сином [PERSON] , - сина спадкодавця [PERSON] помер [INFO] . Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як передбачено ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як підтверджено матеріалами справи на час смерті [PERSON] позивач та спадкодавець проживали разом та були зареєстровані в житловому будинку [ADDRESS] , вели спільне господарство. В силу ч.3 ст. 1268 ЦК України позивач є таким, що прийняв спадщину. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 07.12.2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кузьміної Н.О. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведено спадкову справу № 50 за 2018 рік. Та в подальшому 06.06.2019 року подав нотаріусу заяву про оформлення спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Приватним нотаріусом ЗМНО Кузьміною Н.О. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що у Договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, укладеного 01 червня 1957 року відділом комунального господарства виконкому міської Ради депутатів трудящих м. Запоріжжя, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 11.06.1957 року за р. № 2/5231, прізвище спадкодавця зазначено російською мовою «ХМИРОВ», що у перекладі на українську мову звучить як « [PERSON] », про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 175/02.31 від 06 червня 2019 року. Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Факт належності вказаного житлового будинку та правовстановлюючих документів на нього спадкодавцю [PERSON] підтверджується тим, що останній по день смерті проживав у даному житловому будинку, був в ньому зареєстрований, про що свідчить копія будинкової книги, із якої вбачається, що [PERSON] був зареєстрований в даному житловому будинку з 22.12.1961 року. З даного часу в житловому будинку була зареєстрована також мати позивача [PERSON] , його бабуся - [PERSON] та сам позивач. Саме із-за допущеної помилки в написанні прізвища спадкодавця та невірному перекладі на українську мову при укладенні вказаного вище Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, позивач позбавлений можливості оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Водночас майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, згідно ст.1218 ЦК України, входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1, ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Виходячи з вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що на момент смерті, тобто на момент відкриття спадщини, спадкодавцю [PERSON] належало право приватної власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , тому враховуючи, що позивач є спадкоємцем померлого за заповітом, позов необхідно задовольнити. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивач прийняв спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість його вимог щодо спірного будинку та задовольняє позов. На підставі викладеного і

Outcome: approved