Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач)\~звернулась\~до суду з позовом до [PERSON] (далі-відповідач), в якому просила розірвати шлюб, укладений із відповідачем, стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня предявлення позову до суду і до повноліття дитини. Посилалась на те, що з 10.10.2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. Проте, сімейне життя з відповідачем не склалось, з січня місяця 2016 року шлюбні відносини між ними фактично припинилися. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно письмової заяви позивач просила розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у своїй письмовій заяві також просив слухати справу у його відсутності, позов визнав повністю. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області, між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 127. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ОК № 242836, видане 30.07.2013 року, повторно, Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції Київської області), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Позивач вказала, а відповідач не заперечив, що шлюбні відносини фактично припинилися, сімя розпалася, з січня місяця 2016 року проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, збереження сімї неможливе, перебування позивача у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Вирішуючи спір, суд виходить також з наступного. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Згідно до ст. 110 СК України право на предявлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Згідно ст. 182 цього ж Кодексу суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2 цієї статті мінімальний \~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, суд має право визначити розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у звязку з визнанням відповідачем позову. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 551.20 грн. сплаченого судового збору, а також в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved