Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до Макарівського районного суду з вказаним позовом в якому просила визнати порядок користування спільним майном (квартирою), що розташована [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона та відповідач по справі є співвласниками зазначеної квартири в рівних частках. Квартира двокімнатна, складається із двох ізольованих жилих кімнат. Протягом 2007 - 2013 років позивач проживала у вказаній квартирі разом зі своїми дітьми - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також чоловіком [PERSON]. Відповідач протягом вказаного періоду у вказаній квартирі не проживав, що підтверджується актом депутата Кодрянської селищної ради від 13.11.2013р. Восени 2013 року відповідач вселився у вказану квартиру та почав там проживати разом зі позивачкою по справі. В той же час сторонами не досягнуто згоди щодо порядку проживання та користування спільною квартирою. З відповідачем по справі вони не ведуть спільне господарство, між ними склались неприємні стосунки. Як власники спільного майна з метою здійснення прав власників та упередження конфліктів, просять суд: - виділити в користування [PERSON] житлову кімнату, площею 17,2 м. кв.; - виділити в користування [PERSON] житлову кімнату, площею 12,2 м. кв.; - приміщення коридору, площею 2,1 м. кв., коридору, площею 5,1 м. кв., туалету, площею 1,2 м. кв., кладової, площею 0,4 м. кв., кухні, площею 7,2 м. кв., ванної, площею 2,6 м. кв. та балкону (лоджії), площею 0,9 м. кв. залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON]. Іншим шляхом вирішити питання щодо користування квартирою вони не можуть. Позивач в судове засідання не прибула, в своїй письмовій заяві просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON], також надіслав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про право власності на житло від 12.08.1996 року №1323. Квартира двокімнатна, складається із двох ізольованих жилих кімнат, що підтверджується технічним планом квартири, якій міститься в матеріалах справи. Кожний з власників відповідно до ст. 358 ЦК України має право на надання йому у володіння та користування частки майна в натурі, що припадає на його частку в праві сумісної часткової власності. Отже, позивачка, як власниця майна, що перебуває у спільній сумісній власності має право на звернення до суду з вимогою про визначення порядку користування власністю. При цьому суд бере до уваги, що позивачка та відповідач не є членами однієї сім'ї, ведуть окреме господарство; що між сторонами по справі склались неприємні стосунки. Вирішити спір іншим, мирним шляхом сторони не змогли, про що свідчить звернення до суду з позовом про визначення порядку користування майном. Викладене дає суду підстави зробити висновок, що визначення порядку користування квартирою для її співвласників є необхідним та дозволить уникнути конфлікти. Жила площа квартири складає 29,2 кв.м.; отже на частку кожного співвласника припадає 17,2 кв.м. та відповідно 12.2 кв.м жилої площі. Позивачка просить надати їй в користування одну жилу кімнату, що складає загалом 17, 2 кв.м.; відповідачу кімнату, площею 12,2 кв.м., що фактично відповідає їх часткам у спільному майні. Суд звертає увагу, що цей порядок поліпшує умови проживання позивачки, оскільки, їй надається кімната більшою площею. Відповідно до ст. ст. 319, 358 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 року № 15, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання порядку користування спільним майном (квартирою) [ADDRESS] шляхом виділення у користування їй жилої кімнати площею 17,2 кв.м., приміщення коридору, площею 2,1 м. кв., коридору, площею 5,1 м. кв., туалету, площею 1,2 м. кв., кладової, площею 0,4 м. кв., кухні, площею 7,2 м. кв., ванної, площею 2,6 м. кв. та балкону (лоджії), площею 0,9 м. кв., залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON], підлягають задоволенню, оскільки за таким варіантом визначення порядку користування квартирою, запропонованим саме позивачем, права відповідача на частку в майні не порушуються.

Outcome: approved