overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

[PERSON] 05.06.2014 року звернулася із позовом до суду, в якому вказує, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, яке складається із: земельної ділянки площею 0,25 га, переданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована в [ADDRESS], яка належала останній згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАМ № 328690, виданого 11 липня 2003 року. Спадкоємцем на дану земельну ділянку за заповітом є позивач, [PERSON], яка в установлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про прийняття спадщини на спадкове майно їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на дану земельну ділянку (оригіналу Державного акту). [PERSON] прохає суд визнати за нею право власності, в порядку спадкування за заповітом, після [PERSON], яка померла [INFO], на вище вказану земельну ділянку. Позивач, [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій прохає розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, Григоро - Бригадирівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова подав до суду заяву, в якій прохав розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с.7), а на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким належну їй земельну ділянку розміром 0,25 га, яка знаходиться по [ADDRESS] повністю заповіла [PERSON]. Із свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАМ № 328690, виданого 11 липня 2003 року, вбачається, що [PERSON] прийняла у спадщину земельну ділянку площею 0,25 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Солошино, Григоро-Бригадирівської сільської ради, яка належала [PERSON], який помер [INFO], на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 050802, виданого Григоро-Бригадирівською сільською радою 30.05.1995 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 125 (а.с.12). [PERSON] в установлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини , але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,25 га, їй було відмовлено, в зв'язку з відсутністю державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.24), який [PERSON] не встигла оформити за життя, в зв'язку із хворобою. Враховуючи вище викладене, за [PERSON] слід визнати право власності, в порядку спадкування за заповітом, після [PERSON], яка померла [INFO], на земельну ділянку площею 0,25 га, переданої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована в [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

[PERSON] 05.06.2015 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.07.1999 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 707. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Подружнє життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини фактично припинені з 2013 року. Спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на сімейне життя. Спору про розподіл спільного майна та утримання дитини у подружжя немає. Просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Позивач в судове засідання не зявився, але скерував заяву до суду в який просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, але скерувала заяву про розгляд справи у її відсутність , не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ст. 112 ч. 2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей. Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 01.07.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 707. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини припинені з 2013 року, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна та утримання дитини у сторін немає. Примирення не можливе. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімя розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

[PERSON] 05.06.2015 р. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Позивачка посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, від якого мають спільну дитину. Шлюб між сторонами було розірвано, дитина залишилася проживати з нею. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина, ухиляється від виховання дитини, працює, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Позивачка прохала справу розглянути без її участі, підтримала вимоги. Відповідач позов визнав частково,згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частини його доходів. Судом фактично встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], який у даний час проживає разом з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча він працездатного віку, працює, інших утриманців не має. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. З огляду на дані обставини, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, з відповідача необхідно стягнути аліменти в розмірі 1\\ 4 частина його доходів на утримання неповнолітнього [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

[PERSON] 05.06.2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що з з 20.12.2014 року перебувають з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В березні 2018 року між подружжям припинені сімейно шлюбні відносини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, тому [PERSON] змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] до суду не зявилась. Надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, надав заяву згідно якої позов визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини доходу на утримання доньки, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 20.12.2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1117, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно свідоцтва про народження, сторони мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в частині від заробітку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON], [INFO] до її повноліття. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за відсутності доказів, щодо наявності у відповідача пільг по сплаті судового збору, з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704, 80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

[PERSON] 05.07.2017р. звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, вказала, що 24.06.2017 року померла її донька [PERSON], місцем смерті є м. Севастополь АР Крим. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Керівником Голопристанського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану заявниці відмовлено у проведені державної реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті [PERSON] предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У звязку з даними обставинами заявниця не може оформити спадкові права після смерті доньки, вирішити питання щодо встановлення опіки над онуками. В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги, дала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила заяву задовольнити, встановити факт смерті [PERSON], 14.11.1985р.н., яка померла в м. Севастополь АР Крим 24.06.2017 року. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав заяву, якою заяву визнав. Заслухавши пояснення заявника, проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається зокрема сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. З матеріалів справи вбачається, що заявниця [PERSON] є матірю [PERSON] [PERSON] померла 24.06.2017 року в м. Севастополь. На підтвердження даного факту заявницею надано довідку про смерть №948, видану 26.06.2017 року управлінням запису актів цивільного стану м. Севастополя, довідку №777 від 26.06.2017 року, видану завідуючим відділом судово-медичної експертизи трупів, та свідоцтво про смерть [PERSON], видане 26.06.2017 року відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району м. Севастополя. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до закону. Встановлення даного факту заявнику необхідно для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин, суд вважає, що факт смерті [PERSON] 24.06.2017 року в м. Севастополь знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заява підлягає задоволенню. На підставі викладено та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

[PERSON] 05.08.2015 р. звернулась до суду з позовом в уточненому варіанті якого просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду й до досягнення дітьми 18 років. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 17.04.2010 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох малолітніх доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідач вихованням дітей не займається, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньок не надає. Відповідач здоровий, працює барменом в ТОВ «Пузата Хата», має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання і розвиток дітей, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

[PERSON] 05.08.2015р. звернулася до суду з\~\~позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 06.10.2006р. вона\~\~зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають 2-х малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. В квітні 2015 року сторони припинили спільне життя та шлюбні стосунки, їхні спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки на протязі останнього року у них виникали часто непорозуміння, вони не знаходили спільну мову та сварилися.\~ В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена\~\~належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлен належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 06 жовтня 2006\~\~року сторони зареєстрували шлюб в\~ Індустріальному відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 924. Від шлюбу сторони мають 2-х малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам\~\~одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що з квітня 2015 року сторони припинили подружні відносини та шлюбні стосунки, оскільки на протязі останнього року у них виникали часто непорозуміння, вони не знаходили спільну мову та сварилися. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач\~\~має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дітей. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог\~\~частини 8\~статті 235 Цивільного процесуального кодексу України\~позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу -\~\~«Годорожа».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

[PERSON] 05.08.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], який народився у них від цивільного шлюбу. На даний час син проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому позивачка звернулась до суду з цим позовом, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.08.2015 року і до повноліття дитини, рішення суду у частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила суд прийняти рішення про стягнення аліментів на утримання її неповнолітнього сина, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на дитину не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, згоден на стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі. Від цивільного шлюбу народився син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження батьком є [PERSON] /а.с. 5/, син проживає разом з матір'ю і знаходиться на повному її утриманні. Батько аліменти на утримання сина не сплачує. В даний час відповідач не працює, стан здоров'я задовільний. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позов пред'явлено позивачкою 05.08.2015 року. Отже, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково, аліменти на дитину необхідно почати стягувати з 05.08.2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

[PERSON] 05.08.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 28.09.2017 року, зареєстрованому виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області за актовим записом №15. Сторони є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Спільним сімейним життям сторони прожили до березня 2019 року. Причиною припинення їх подружніх відносин є те, що вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, у них різні погляди на сімейне життя. На даний час спільного господарства не ведуть. Можливості примирення та збереження сім`ї не вбачає. Оскільки їх шлюб носить формальний характер та суперечить її інтересам, просить його розірвати. Після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, стягувати з відповідача судові витрати по сплаті судового збору не бажає. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо їх задоволення, можливості примирення не вбачає, розгляд справи просить проводити без його присутності. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 03.08.2019 року відділом ДРАЦС по Сокирянському району та місту Новодністровську ГТУЮ у Чернівецькій області, 28.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області було зареєстровано шлюб за актовим записом №15. Позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . З березня 2019 сторони припинили подружні відносини та спільне проживання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості примирення та збереження сім`ї, а також вважає, що їх шлюб суперечить її інтересам. Відповідач також не вбачає можливості примирення та збереження сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивачка не бажає стягувати з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] 05.08.2020 року звернувся до суду з позовом від імені та в інтересах [PERSON] , посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.10.2015 року, який розірвано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08.04.2019 року за справою №766/10551/18. 22.07.2016 року подружжям було придбано автомобіль марки Ford Fusion 1388, реєстраційний номер [NUMBER] , який було оформлено на позивача. 11.08.2016 року від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] . 17.05.2017 року позивачем на ім`я відповідача було видано довіреність на право керування та розпорядження вказаним автомобілем. 17.04.2018 року через погіршення стосунків між подружжям позивачем було скасовано довіреність. 06.04.2019 року позивач звернувся до Корабельного ВП ХВС ГУНП в Херсонській області з заявою про незаконне заволодіння невстановленими особами спірним автомобілем. В рамках кримінального провадження було допитано в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю відповідачки, яка пояснила, що відповідач переоформила автомобіль на неї, а в подальшому вона перепродала автомобіль невідомому чоловіку через інтернет. З результатів аналітичного пошуку т/з по НАІС ДДАІ МВС України, спірний автомобіль було 29.03.2018 року оформлено на [PERSON] , а 10.05.2018 року на [PERSON] . Представником позивача зроблено запит до Херсонської торгово-промислової палати про надання відомостей щодо середньоринкової ціни спірного автомобіля станом на 29.03.2018 року та отримано відповідь, що середньо ринкова ціна становить 132828,16 гривень.

Outcome: dismissed