Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

[PERSON] 12 квітня 2019 року звернувся до відповідачів [PERSON] про стягнення суми боргу. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2019 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 травня 2019 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2019 року було постановлено справу розглядати в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що 1 березня 2017 року надав відповідачу грошові кошти у борг у розмірі 4 000\~000 гривень, які [PERSON] зобов`язався повернути до 1 березня 2018 року, про що було складено договір позики грошових коштів. Відповідач по закінченню терміну повернення боргу, грошові кошти позивачу не повернув, на неодноразові звернення позивача не реагує. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на свою користь грошову суму у розмірі 4\~000 000 гривень в рахунок погашення заборгованості. У своїй заяві позивач справу просив розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, відзив на позов до суду не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив. \~ \~ \~ \~Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідно до договору позики грошей від 1 березня 2017 року [PERSON] взяв у [PERSON] у борг грошову суму у розмірі 4 000\~000 гривень, і зобов`язався її повернути до 1 березня 2018 року (а.с. 3). Місцем виконання договору визначено місцезнаходження Другої дніпровської держнотконтори. На підставі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами було укладено договір позики, оскільки на виконання положень ч. 2 ст. 1046 ЦК України позивачем було передано відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 4 000 000 гривень, і відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України його було оформлено належним чином: сторонами власноруч було підписано договір позики грошей. \~ \~ \~ \~Абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором. Пунктом 2.3 договору позики грошових коштів від 1 березня 2017 року передбачено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 1 березня 2018 року. У зв`язку тим, що відповідачем тривалий час сума боргу не поверталася, на неодноразові звернення про повернення боргу відповідач не реагує, позивач був змушений звернутися з даним позовом до суду. Таким чином, оскільки [PERSON] отримані ним від [PERSON] грошові кошти у передбачений договором позики строк не повернув, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 4\~000\~000 гривень. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачу ухвалою судді від 16 квітня 2019 року було відстрочено сплату судового збору, який, з урахуванням задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 9\~605 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved