Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

[PERSON] виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. 29.11.2018 року [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між позивачем та відповідачем 02.05.1992 року, який зареєстрований Плебанівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області, актовий запис за №3. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.05.1992 року. Від шлюбу вона та відповідач мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні характери та різні погляди на сімейне життя, що стало причиною виникнення непорозумінь і суперечок, а також через те, що відповідач вживає спиртні напої та вчиняє сварки. Вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам неповнолітніх дітей, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем вона не згодна. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. В судовому засіданні у вступному слові та в заключному слові позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягає. Просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, оскільки перебування в шлюбі суперечить її інтересам, шкодить не тільки її здоров'ю через моральні переживання, але й інтересам неповнолітніх дітей, оскільки відповідач часто приходить додому в стані алкогольного сп'яніння, влаштовує сварки, які відбуваються в присутності дітей, іноді посеред ночі. Наданий судом строк для примирення не покращив її та відповідача стосунків, так як відповідач не змінив своєї поведінки. За час, наданий судом для примирення подружжя, вона з відповідачем не помирилася, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Щодо стягнення на її користь судових витрат, позивач не підтримала вимоги і просить понесені нею судові витрати не стягувати з відповідача. 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не подавав. У судовому засіданні у вступному слові відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно перебуває у зареєстрованому шлюбі з позивачем з 02.05.1992 року. Він вживав заходів до примирення з позивачем, але [PERSON] не бажає примирення. За час, наданий для примирення, його та позивача стосунки не покращилися. Він дійсно інколи вживає спиртні напої, але сварки з позивачем виникають не через це, а через різні погляди на спільне сімейне життя. [PERSON] та позивача сварки і суперечки часто відбуваються при дітях, хоча він цього не бажає. Згоден на розірвання шлюбу з позивачем. У заключному слові відповідач [PERSON] заперечив щодо розірвання шлюбу. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] заяв та клопотань, пов'язаних із розглядом справи, не має. 2. Відповідач [PERSON] 28.12.2018 року подав до суду заяву про надання йому строку для примирення з позивачем (а.с.22). Інших заяв та клопотань, пов'язаних із розглядом справи, відповідач не має. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 29.11.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.12.2018 року (а.с.12). 2. Ухвалою від 18.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, призначено справу до розгляду по суті на 28.12.2018 року (а.с.20). 3. В судовому засіданні 28.12.2018 року задоволено клопотання відповідача [PERSON] та надано строк доя примирення з позивачем у один місяць, провадження у справі зупинено на час, наданий судом для примирення подружжя, розгляд справи призначено на 28.01.2019 року, про що винесено ухвалу (а.с.27-28). 4. Відповідно до ухвали суду від 28.01.2019 року поновлено провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд на 06.02.2019 року (а.с.33). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.05.1992 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочок - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Позивач не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із її пояснень у вступному та в заключному слові в судовому засіданні 06.02.2019 року. Причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, вживання відповідачем спиртних напоїв, внаслідок чого виникають конфлікти, які призводять до моральних переживань позивача, суперечать інтересам неповнолітніх дітей, в присутності яких відбуваються сварки подружжя. Наданий судом строк для примирення не покращив стосунків подружжя. За час, наданий судом для примирення подружжя, сторони не помирилися. При розгляді справи судом встановлено фактичні взаємини між [PERSON] та [PERSON], а саме: що у їх сім'ї виник не короткочасний розлад, а тривалий розлад з приводу конфліктів та непорозумінь щодо розв'язання питань спільного сімейного життя, що призвело до фактичного припинення сімейно-шлюбних відносин, хоча сторони продовжують проживати у одному будинку. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача та неповнолітніх дітей сторін. Крім того, суд, при вивченні і оцінці мотивів розлучення та фактичних взаємин подружжя, не вбачає підстав для повторного вжиття заходів до примирення подружжя. Тому, у суду склалася переконаність, що є достатні підстави для розірвання шлюбу. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача, порушує її особисті немайнові права, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які негативно позначаються на здоров'ї позивача через моральні переживання, а також суперечать інтересам неповнолітніх дітей сторін, в присутності яких відбуваються конфлікти. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам неповнолітніх дітей. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача та неповнолітніх дітей сторін, що строк, наданий судом для примирення подружжя, не покращив відносин між сторонами, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved