Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої вказує, що [PERSON] (далі - Відповідач) він перебуває в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з Відповідачем не склалось, шлюбні відносини фактично припинені. Позивач вважає подальше збереження шлюбу є неможливим. Позивач зазначає, що добровільно звенрутися в органи РАЦСу для розірвання шлюбу Відповідач відмовляється. На підставі викладеного, Позивач просить, шлюб зареєстрований 03 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 46, між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] - розірвати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив в наданий судом термін на примирення вони не примирилися. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була своєчасно та належним чином повідомлена, відповідно до пункту 2 частини сьомої статті 128 ЦПК України, на адресу її місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку були направлені судові повістки разом із розписками, які повернулися до суду з відміткою Укрпошти вручено особисто 23 грудня 2017 року, 03 січня 2018 року, 19 квітня 2018 року. Про причини неявки суду Відповідач не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності не надавала, а тому суд визнає причини неявки [PERSON] неповажними. Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області судом за клопотанням Відповідача надавався сторонам термін для примирення, проте сторони в визначений термін не примирилися. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до пункту 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 03 жовтня 2015 року відділом реєстрації актів громадянського стану Попільнянського районного управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 46, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] яка після державної реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на «[PERSON]». Відповідно до частин другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини другої статті 114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Вимогу про стягнення з Відповідача понесених судових витрат Позивач не заявляв, тому

Outcome: approved