Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області, стверджуючи, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,32 га, що розташована на території Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області та належала померлій згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №055741 виданого головою Петрівської сільської ради народних депутатів від 05 жовтня 2001 року. Позивачка також стверджувала, що отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку не вдається через відсутність витягу з державного земельного кадастру та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки землі. Позивачка просить встановити, що державний акт серії ІV-ОД №055741 без печатки Котовського районного управління земельних ресурсів на внутрішній сторінці має юридичну силу і підтверджує, що [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 4,32 га, що розташована на території Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області, визнати [PERSON] спадкоємицею за законом першої черги після смерті матері [PERSON], визнати за [PERSON] як спадкоємицею за законом, право власності на спадщину, яка відкрилась після смерті [INFO] року [PERSON], у вигляді земельної ділянки площею 4,32 га, що розташована на території Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області та належала померлій згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №055741 виданого головою Петрівської сільської ради народних депутатів від 05 жовтня 2001 року. Позивачка у судове засідання не з'явилась, її представники [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, [PERSON] надав заяву, в якій позов підтримував у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Представник Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області у судове засідання не з'явився, але надали заяву, в якій позов визнавали та просили розглянути справу без їх участі. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але надала заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала та просила розглянути справу без її участі. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,32 га, що розташована на території Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області. Вищевказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ОД №055741 виданого головою Петрівської сільської ради народних депутатів від 05 жовтня 2001 року. Заповіт [PERSON] не складала, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після її смерті, має здійснюватись за законом. Позивачка є рідною донькою спадкодавиці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 18 липня 1949 року (а.с.5). Також спадкоємицею померлої є її донька - [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Державний нотаріус Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області Полякова М. В. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку 4,32 га, що розташована на території Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області, у зв'язку з відсутністю витягу з державного земельного кадастру та витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки землі. Відповідно до довідки управління держземагентства у Котовському районі Одеської області кадастровий номер на земельну ділянку площею 4,32 га, що розташована на території Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області не визначався, тому надати витяг з державного земельного кадастру не є можливим. Відповідно до довідки державного нотаріуса Котовської районної державної нотаріальної контори Одеської області Полякової М. В. після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, заведена спадкова справа №391/2007, з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], із заявою про відмову від прийняття спадщини звернулась [PERSON], свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до довідки управління держземагентства у Котовському районі Одеської області вартість земельної ділянки площею 4,32 га, що розташована на території Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області та належала померлій [PERSON], становить 90911,17 грн. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Що стосується вимог у частині встановлення, що державний акт серії ІV-ОД №055741 має юридичну силу, суд приходить до наступного. Згідно ч.2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Верховний Суд України у своїй постанові від 31 жовтня 2012 року №6-53цс12 при перегляді ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2011 року з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, зробив правовий висновок, що рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки є необхідною передумовою виникнення права власності на земельну ділянку. За змістом ст. 152 ЗК України визнання недійсним державного акта на право власності на землю як самого по собі правовстановлюючого документа, не передбачено зазначеною нормою. Вимога захисту порушених прав власника на землю реалізується зацікавленою особою шляхом звернення до суду з вимогою визнання відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки недійсним. Визнання державного акту про право на землю, без доведеності в суді незаконності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування, на підставі якого вони видані, не є можливим. З урахуванням того, що спору з приводу визнання недійсним державного акту не має, земельна ділянка надана заявниці законно, рішення Петрівської сільської ради Котовського району Одеської області щодо надання позивачці земельної ділянки та видачі державного акту є законним та ніким не оспорюється, державний акт на даний час є дійсним, має юридичну силу, тому вимога у цій частині є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та за правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом про його право власності на землю. За змістом ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальний, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Згідно ч.9 ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно ч.ч.3, 4 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Діючим законодавством встановлено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину до складу якої входить земельні ділянки, але ж відповідно до Постанови КМ України від 06.05.2009 р. № 439 та Постанови КМ України від 26.08.2009 р. № 901 «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку» тільки за наявністю Витягу з державного реєстру земель. Відповідно до п. 16 Постанови за № 749 від 18 серпня 2010 року Кабінету Міністрів України «Про затвердження Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці» для визначення та присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, переданій у власність (користування) без проведення її державної реєстрації, власник (користувач) такої ділянки або уповноважена ним особа подає до територіального органу Держкомзему за місцезнаходженням земельної ділянки про державну реєстрацію земельної ділянки та копії: документа, що посвідчує особу, а для уповноваженої особи також документа, що посвідчує її повноваження. Згідно ст. 15 Закону України «Про оцінку земель» підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень. Суд вважає, що недоліки правовстановлюючих документів не можуть перешкоджати позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину на законних підставах. Із зазначеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в інтересах [PERSON] у частині визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: partial