Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження нею [INFO] в м.Донецьку Донецької області дитини жіночої статі [PERSON] . На обґрунтування заяви зазначила, що органом державної реєстрації актів цивільного стану їй відмовлено у реєстрації народження дитини, оскільки нею наданий документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Ухвалою суду від 22.02.2021 провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження. Заявник та її представник - адвокат Бєлоусов С.Г. за змістом поданої заяви просили провести розгляд справи у їхню відсутність. Заінтересована особа - Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просить розглянути справу за відсутністю представника відділу, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився. В силу приписів ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі фактичні обставини. Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] підтверджується, що заявник (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 09.06.2012 перебувають в шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис №278. Паспортами серії [NUMBER] та серії [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] відповідно є громадянами України. З обмінної карти та медичного свідоцтва про народження №347 від 13.06.2020, виданих Центральною міською клінічною лікарнею №6 міста Донецька Міністерства охорони здоров`я так званої «ДНР», вбачається, що у [PERSON] , [INFO] , в стаціонарному відділенні Центральної міської клінічної лікарні №6 міста Донецька [INFO] о 12.45 годині від перших пологів народилась одна дитина дівчинка вагою 2060г, про що 07.07.2020 Ленінським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої «ДНР» видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №226. На долучених до заяви фотознімках зображена жінка з немовлям, яка зовні схожа на жінку за паспортом громадянина України на ім`я заявника. Листом №20.19-36-44 від 12.02.2021 підтверджується, що заявник звернулась до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану задля державної реєстрації народження нею [INFO] дитини жіночої статі, надавши свідоцтво про народження від 07.07.2020, однак у проведенні державної реєстрації народження їй було відмовлено у зв`язку з пред`явленням для підтвердження факту народження дитини документу, який не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, та виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Суд враховує такі норми права. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. За змістом п.п. «а» п. 2, 3, 22, 23 гл. 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮУ від 18.10.2000 №52/5, підставами для проведення державної реєстрації для народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), що видається закладом охорони здоров`я, незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи; при відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою; власне ім`я дитини визначається за згодою батьків; власне ім`я дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матір`ю дитини. Відповідно до п.3 розділу І згаданих Правил за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Суд відмічає, що згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.77 та ст.78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Надаючи оцінку допустимості наданих заявником доказів, а саме документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд керується ч.2 ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Одночасно суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), за висновками якої, зокрема, у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Зважаючи на правову позицію, викладену Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі від 15.04.2016, за змістом якої документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України, суд як виняток приймає до уваги дані про народження у заявника дитини, які зазначені у вищенаведених документах, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За приписами ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. За змістом ст.122 та ст.133 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя; походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини; якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Встановлення факту народження дитини необхідне заявнику для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини згідно вимог діючого законодавства України, отримання свідоцтва про народження дитини встановленого зразку. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що дослідженими у справі доказами доведено факт народження [INFO] у [PERSON] , яка перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , першої за рахунком однієї дитини жіночої статі та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України. При цьому суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст.317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Отже, питання щодо надання дитині прізвища, імені та по батькові при розгляді справ даної категорії до компетенції суду не входить, а є компетенцією органів реєстрації актів цивільного стану при виконанні судового рішення, відтак, заява підлягає частковому задоволенню. Згідно з ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial