Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (далі позивачі) в особі представника- адвоката Токарєвої О.Г. звернулись до суду з позовом до Покровської міської ради (далі відповідач), в якому просять: - визначити за померлим [INFO] [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.12.2000; - визначити за [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.12.2000; - визначити за [PERSON] частку у спільній сумісній власності в розмірі 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.12.2000, припинивши право спільної сумісної власності вказаною квартирою. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 05.12.2000 Державним комунальним підприємством «Управління міського господарства», квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] - батько та чоловік позивачів помер і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки вказаної квартири. Позивачі сини померлого як спадкоємці першої черги у встановлений строк відповідно до ч.2 ст.1269 ЦК України подали заяви до приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу про прийняття спадщини за законом після смерті батька та 20.11.2020 ними було отримано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\3 частку спірної квартири, у зв`язку з тим, що у правовстановлюючому документі, на підставі якого померлому - [PERSON] належала зазначена нерухомість, йде мова про частку квартири [ADDRESS] , а згідно відомостей, що містяться у технічному паспорті на таке нерухоме майно, вбачається, що це є житловий будинок, який поділяється на чотири частини, кожна з яких має численні надвірні побудови та споруди. Позивачі вважають, що порушено їхнє право на спадкування за законом та посилаються на приписи статей 1226, 1218, 355, 372 ЦК України. Ухвалою суду від 24.12.2020 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.39). В судове засідання позивачі та представник позивачів не прибули, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити (а.с.47-50). Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, надав заяву, в якій просить винести рішення на розсуд суду (а.с.61). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю її учасників. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.07.1978 (а.с.11-13). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 05.12.2000, виданого Державним комунальним підприємством «Управління міського господарства», квартира [ADDRESS] , загальною площею 60,9 кв.м, на праві спільної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). За даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.12.2020 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 83,3 кв.м, на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2013 у справі №2/235/1986/2013, яким за [PERSON] , 1954 року народження, визнано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальна площа якої становить 83,3 кв.м, житлова - 44,0 кв.м (а.с.18) (https://reyestr.court.gov.ua/Review/33350162 ). Приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Донецької області Дух І.О. повідомлено, що 29.04.2020 відкрито спадкову справі №73-2020 після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; спадщину за законом було прийнято синами померлого [PERSON] та [PERSON] (а.с.45-46). Постановою приватного нотаріуса від 20.11.2020 [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухомість, розташовану за адресою: [ADDRESS] , після померлого [PERSON] , оскільки у правовстановлюючому документі, на підставі якого померлому - [PERSON] належала вищезазначена нерухомість, йде мова про частку квартири номер [ADDRESS] , однак згідно відомостей, що містяться у технічному паспорті на це нерухоме майно, вбачається, що це є житловий будинок, що поділяється на чотири частини, кожна з яких має численні надвірні побудови та споруди. Тобто, надані спадкоємцем документи, суперечать один одному. Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» від 01.09.2020 №874/01-02 померлому та іншим співвласникам вказаного житлового будинку належить квартира у відповідних частках (а.с.20). Суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Приписами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).\~\~Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.\~\~ У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України). Відповідно до ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Згідно з п.17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. За роз`ясненнями, наведеними в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є: майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст.16 Закону «Про власність», ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (2006-07); майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сім`ї чи членами селянського (фермерського) господарства не передбачено інше або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об`єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (п.1 ст.17, ст.18, п.2 ст.17 Закону «Про власність»); квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). За матеріалами справи судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який є одним із співвласників квартири [ADDRESS] , позивачі [PERSON] та [PERSON] не можуть реалізувати своє право на прийняття спадщини за законом через те, що нотаріус відповідно до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі без виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. В раховуючи викладене, на підставі наведених законодавчих приписів, суд вважає, що належить визначити розмір часток кожного зі співвласників у спільній власності на спірну квартиру зважаючи на те, що такі частки є рівними та після поділу такого майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відтак, позов підлягає задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved