Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Підволочиської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], покликаючись на те, що з Відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/261/13 від 08 липня 2013 року. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON]. З часу розірвання шлюбу Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків щодо утримання і виховання дитини, не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання Відповідачем своїх батьківських обов'язків Позивач не чинила. Крім того, як зазначає Позивач, Відповідач чинить перешкоди у всебічному та гармонійному розвитку неповнолітньої донька, а саме безпідставно відмовляється надати дозвіл на тимчасові виїзди закордон для відпочинку та оздоровлення, розширення світогляду. З огляду на вказане, враховуючи ухилення Відповідача від батьківських обов'язків протягом тривалого часу, Позивач просить позбавити Відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON], [INFO] та стягнути з Відповідача судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи на стороні Позивача подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, заявлені позовні вимоги Позивача підтримала у повному обсязі. Прокурор в судове засідання не з'явився. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи в засобах масової інформації, повторно не з'явився в судове засідання, причин неявки не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, всебічно, об'єктивно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15 вересня 2003 року Кам'янківською сільською радою Тернопільської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області №2/604/261/13 від 08 липня 2013 року. Рішення вступило в законну силу. Відповідно до рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 червня 2014 року №2/604/163/14, з [PERSON], [INFO], зареєстрованого в с. Камянки Підволочиського району, стягуються на користь [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 (п'ятсот) гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Стягнення аліментів проводиться з 28 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості по аліментах Тернопільського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції №б/н від 13 грудня 2016 року, вбачається, що станом на 01.12.2016 року згідно виконавчого листа №2-163/2014 від 08.07.2014 року, виданого Підволочиським районним судом, вбачається що за [PERSON] числиться заборгованість у розмірі 16048,38 грн (період з березня 2014 року по листопада 2016 року). Згідно з довідкою УДППЗ «Укрпошта» №303-06-155 від 13 грудня 2016 року, за період з липня по грудень 2016 року у ВПЗ Кам'янки поштові перекази на ім'я [PERSON] не надходили. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснює судам, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам для досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №81 від 23 січня 2017 року, сім'я Позивача, що складається із [PERSON] [INFO], - донька; [PERSON], - [INFO], - донька; зареєстровані в [ADDRESS] Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 20 липня 2016 року, 25 вересня 2016 року та 09 жовтня 2016 року, складених депутатом Підволочиської селищної ради Тернопільської області, Позивач, разом із доньками [PERSON] [INFO]; [PERSON], - [INFO]; зареєстровані та проживають в [ADDRESS], квартира в задовільному стані. Під час обстеження виявлено, що [PERSON] сама займається вихованням дітей, з чоловіком розлучилася у 2013 році, після чого останній до дітей не навідувався, матеріальної допомоги не надавав. Вказане підтверджується також письмовими поясненнями сусідів, наданих начальнику Служби у справах дітей Підволочиської РДА від 08 грудня 2016 року; довідкою Кам'янківської ЗОШ І-ІІІ ступенів від 06 грудня 2016 року та письмовими поясненнями депутата Підволочиської селищної ради по виборчому округу №8 [PERSON] від 09 грудня 2016 року. Висновком органу опіки і піклування Підволочиської районної державної адміністрації від 20.01.2017 року № 01-106/01-17 встановлено доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON]. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За вказаних обставин судом установлено, що Відповідач не забезпечує своїй неповнолітній доньці [PERSON] необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, позов слід задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved