Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , (далі - відповідач), в якому вказав, що 22.01.2021 року о 12 годині 20 хв. у смт. Макарів Бучанського району по вулиці Володимирський, відповідач, керуючи автомобілем марки Кіа Черато, днз [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги у русі автомобілю марки Шевролет Авео, днз [NUMBER] , під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі, та допустив з ним зіткнення, чим порушив п.п. 10.1,10.2,10.3 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 26.02.2021 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Відповідно до звіту визначення вартості матеріального збитку, проведеного фізичною особою - підприємцем [PERSON] , вартість матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу - Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] становить 30427,06 грн. За складання звіту про визначення матеріального збитку позивачем сплачено 2000 грн., що підтверджується квитанцією №2499410. Таким чином загальний розмір завданої відповідачем матеріальної шкоди становить 32427,06 грн. Разом з тим, крім матеріальної шкоди позивачеві також було завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного майна, а також фізичних та душевних стражданнях, перенесених під час ДТП, яку позивач оцінив у розмірі 20000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст.ст. 1166, 1187, 1192 ЦК України просить стягнути з відповідача на свою користь 30427,06 грн., матеріальної шкоди, 20000 грн., моральної шкоди, а всього 50427,06 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 1816 грн., сплаченого судового збору та 2000 грн., витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 21.04.2021 року позовну заяву [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено порядок подання відзиву на позов, в тому числі направлення його копії іншим учасникам справи. Копію вказаної ухвали суду та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 05.05.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0800105281486 (а.с. 96), у встановлений судом строк на адресу суду подав відзив на позов. Разом із тим, у порушення ч. 4 ст. 178 ЦПК України копія відзиву та доданих до нього документів позивачеві не була надіслана, а тому суд не приймає його до уваги та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справі, суд встановив наступне. 22.01.2021 року о 12 годині 20 хв. у смт. Макарів Бучанського району по вулиці Володимирський, відповідач, керуючи автомобілем марки Кіа Черато, днз [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги у русі автомобілю марки Шевролет Авео, днз [NUMBER] , під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі, та допустив з ним зіткнення, чим порушив п.п. 10.1,10.2,10.3 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача було завдано механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 26.02.2021 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с. 13). Відповідно до звіту визначення вартості матеріального збитку, проведеного фізичною особою - підприємцем [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталася 22.01.2021 року становить 30427,06 грн. (а.с. 14-33). За складання звіту про визначення матеріального збитку позивачем сплачено 2000 грн., що підтверджується квитанцією №2499410 (а.с. 34). Також судом встановлено, що на момент ДТП автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] , яким керував позивач, перебував у нього у користуванні на підставі домовленості з [PERSON] , та підтверджується наявністю у позивача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, документів на підтвердження понесених позивачем витрат на його відновлення після ДТП. Законним власником автомобіля на той момент та на час розгляду справи є [PERSON] . Вирішуючи вимоги за даним позовом суд керується наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Судом було встановлено, що на момент ДТП автомобіль Chevrolet Aveo, державний номер [NUMBER] , яким керував позивач, перебував у нього у користуванні на підставі домовленості з [PERSON] , та підтверджується наявністю у позивача свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, документів на підтвердження понесених позивачем витрат на його відновлення після ДТП. Законним власником автомобіля на той момент та на час розгляду справи є [PERSON] . Таким чином, позивач хоч і не є власником автомобіля, але має законне право володіння ним, як і має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Враховуючи те, що відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Вказана правова позиція висловлена у постанові ВС від 06.06.2018 року у справі № 597/1070/15-ц (провадження № 61-9445св18). Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 вказаної статті). Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, частино 5 вказаної статті передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, необхідними підставами цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, що має довести позивач є: наявність протиправної поведінки; прямої дійсної шкоди; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою. Крім цього, відсутність непереборної сили чи умислу потерпілого, що має довести відповідач. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так судом встановлено, що 22.01.2021 року о 12 годині 20 хв. у смт. Макарів Бучанського району по вулиці Володимирський, відповідач, керуючи автомобілем марки Кіа Черато, днз [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав переваги у русі автомобілю марки Шевролет Авео, днз [NUMBER] , під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі, та допустив з ним зіткнення, чим порушив п.п. 10.1,10.2,10.3 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за що його постановою Макарівського районного суду Київської області від 26.02.2021 року визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Наявність прямої дійсної шкоди позивачу у розмірі 32427,06 грн., підтверджується звітом визначення вартості матеріального збитку, проведеного фізичною особою - підприємцем [PERSON] , (30427,06 грн.) та квитанцією №2499410 за складання звіту про визначення матеріального збитку (2000 грн.). Також суд вважає, що між порушенням відповідачем п.п. 10.1,10.2,10.3 Правил дорожнього руху та наявністю прямої дійсної шкоди, завданої цими діями позивачеві, наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок. Будь-яких доказів у порушення ст.ст. 12, 81 ЦПК України на підтвердження обставин непереборної сили або умислу потерпілого відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 32427,06 грн., матеріальної шкоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди, то згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, однією з необхідних умов відшкодування моральної шкоди, що має довести позивач у межах даної справи є наявність моральної шкоди та її розміру. У порушення вимог ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано доказів завдання йому моральної шкоди, зокрема болю, фізичних страждань, протиправної поведінки щодо нього, душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням належного на праві користування майна, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Сплачені позивачем кошти як судовий збір підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (61,85%) у розмірі 1123,17 грн. Також з відповідача слід стягнути 2000 грн., витрат на правничу допомогу, на підтвердження яких надано договір від 26.03.2021 року про надання правової допомоги, звіт про надання юридичних послуг від 26.06.2021 року, квитанція до прибуткового касового ордера (а.с. 36-38), з яких вбачається, що позивачем було сплачено вказану суму за надання правої допомоги у даній справі. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial