Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.10.2004 р. його мати [PERSON] подарувала йому житловий будинок № 21 по вул. Академіка Корольова в м. Первомайськ Миколаївської області, про що був укладений договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], реєстровий № 606. Зазначений договір зареєстровано в Первомайському МБТІ, про що надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5038633 від 13.10.2004 р. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 16.05.1994 р., за № 2088, право власності на земельну ділянку розміром 0,0433 га, що була надана для обслуговування житлового будинку № 21 по вул. Академіка Корольова в м. Первомайськ Миколаївської області, зареєстровано за [PERSON]., який помер 30.08.1997 р. Єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину є його брат [PERSON], який помер 12.06.2004 р.; спадкоємців, які прийняли спадщину після його смерті, немає. Оскільки на сьогодні не врегульовано питання щодо права власності на земельну ділянку, позивач зазначає, що не може розпорядитися належним йому будинком. У звязку з чим просить визнати за ним право власності на вищезазначену земельну ділянку. В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримують та просять позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнають в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 05.10.2004 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування житлового будинку № 21 по вул. Академіка Корольова в м. Первомайськ Миколаївської області, розташованого на земельній ділянці площею 433 кв. м. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], реєстровий № 6068. 13.10.2004 р. договір зареєстровано в Первомайському МБТІ за № 5445. Про зазначене надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5038633 від 13.10.2004 р. Відповідно до п. 2 договору дарування від 05.10.2004 р. [PERSON] житловий будинок належав на підставі договору дарування, посвідченого 16.01.2002 р. приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], реєстровий № 159, зареєстрованого в Первомайському МБТІ за № 5445 в книзі 4д. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю від 16.05.1994 р. [PERSON], на підставі рішення виконкому Первомайської міської Ради народних депутатів № 89 від 26.04.1994 р., передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0433 га в межах згідно з планом, яка розташована на території м. Первомайська, вул. Академіка Королева, 21; землю передано для обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 2088. [PERSON] помер 30.08.1997 р., спадкоємцем його майна, зокрема: житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по вул. Академіка Корольова, 21, на земельній ділянці площею 0,0433 га, є його брат [PERSON]; свідоцтво про право на спадщину серії ААО № 827719, від 23.09.1998 р., зареєстроване за № 1-2298. Відповідно до листа Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 185/01-16 від 05.02.2016 р. після смерті [PERSON], який помер 30.08.1997 р., була заведена спадкова справа № 87/1998, свідоцтво про право на спадщину видане 23.09.1998 р. за реєстровим № 1-2298. [PERSON] помер 12.06.2004 р., актовий запис про смерть № 533 від 15.06.2004 р. Згідно з листом Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 960/01-16 від 28.04.2016 р., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до листа Первомайського МБТІ № 1307 від 18.11.2015 р. станом на 31.12.2012 р. право власності на житловий будинок № 21 по вул. Академіка Корольова в м. Первомайськ Миколаївської області зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до листа Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області від 16.11.2015 р. [PERSON] не може отримати безоплатно у власність вищезазначену земельну ділянку, оскільки власником земельної ділянки, відповідно до державного акту є [PERSON]. Згідно з відомостями, які містяться в інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна № 52438710 та № 52438082 від 02.02.2016 р. відомостей щодо права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження земельної ділянки 21, розташованої за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вулиця Корольова Сергія Академіка немає; щодо житлового будинку розташованого за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вулиця Корольова Сергія Академіка, будинок 21, власником зазначено [PERSON], відомостей щодо інших речових прав, іпотеки, обтяження немає. Відповідно до листа Управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області № 9-14.05-0.4-400/24-16 від 14.03.2016 р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0433 га за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Академіка Корольова, 21, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, станом на 10.12.2015 р. становить 107\~877,62 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників. Статтею 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обовязки виникають, зокрема з договорів та інших правочинів. Згіднозі\~ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2\~ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, яка діяла на час укладання договору дарування зазначеного нерухомого майна) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 16.04.2004р. за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначив, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати\~ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до\~ст. 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі\~ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до\~ст. 120 ЗК\~Законом України від 27 квітня 2007р. №997-V- і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Вирішуючи питання про захист права власності на майно, суд виходить з того, що правовий режим майна визначається з урахуванням законодавства, чинного на момент\~набуття права на відповідне майно. Відповідно до ч. 1\~ст. 78 Земельного кодексу України\~право\~власності\~\~на\~\~землю\~\~ це\~право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладання договору дарування зазначеного нерухомого майна від 05.10.2004 р.) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач отримав у власність за договором дарування житловий будинок, який розташовано на земельній ділянці площею 433 кв. м.; державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку виданий 16.05.1994 р. [PERSON], який помер 30.08.1997 р., його спадкоємець [PERSON], який помер 12.06.2004 р., спадкоємців немає, суд приходить до висновку, що вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved