Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селко» (далі відповідач) від 20 квітня 2016 року про передачу земельної ділянки загальною площею 6,41 га ріллі, кадастровий №1422785000:06:000:0361. В обґрунтування позову зазначено, що спірний договір був зареєстрований в реєстрі прав за №16415430 від 15.09.2016. За змістом вказаного договору відповідач повинен був сплачувати плату за оренду землі щорічно до 30 грудня у розмірі 10\~623,27 грн. В порушення наведених положень договору відповідач до 30.12.2017 орендну плату в розмірі 10 623,27 грн. позивачу не сплатив, чим порушив умови договору. 29.01.2018 позивачем на адресу відповідача була скерована претензія за невиконання умов договору, на яку відповідь останнім не надана. Враховуючи викладене, позивач вважає, що укладений договір підлягає розірванню. Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, надіслав до суду заяву, в якій просить здійснити розгляд справи без його участі (а.с.52). Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, а саме, шляхом направлення за зареєстрованою адресою його місцезнаходження за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судової повістки разом із копіями відповідних документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідні поштові повідомлення повернуті на адресу суду з відміткою від 04.07.2018, 28.08.2018, 26.09.2018 «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи приписи п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. В силу ч.1 та ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутністю учасників справи та вирішити її на підставі наявних у ній даних та доказів і постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 20.04.2016 між позивачем та відповідачем укладений Договір оренди земельної ділянки, за яким позивач передає відповідачу в оренду земельну ділянку загальною площею 6,41 га ріллі, кадастровий №1422785000:06:000:0361; договір укладений на 7 років; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10\~623,27 грн.; орендна плата вноситься щорічно до 30 грудня (п.11). Відповідно до п.28 вказаного договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до п.36 вказаного договору його дія припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором (а.с.32-33). Актом приймання-передачі земельної ділянки від 20.04.2016 підтверджується, що позивач передав, а відповідач прийняв земельну ділянку за спірним договором (а.с.33). За даними Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №68223640 власником земельної ділянки за спірним договором, а саме, за кадастровим номером №1422785000:06:000:0361 площею 6,41 га, є позивач; державна реєстрація права оренди за спірним договором оренди земельної ділянки від 20.04.2016 проведена 15.09.2018, субєктом речового права орендарем є відповідач (а.с.35-36). 29.01.2018 позивачем на адресу відповідача була направлена претензія, в якій відповідачу запропоновано погасити заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання останнім пунктів 9-11 спірного договору; рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 8210004786061 підтверджується, що надіслана претензія отримана відповідачем 16.02.2018 (а.с.37). У звязку з тим, що відповідач претензію не виконав та орендну плату за спірну земельну ділянку не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки. Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (ст.16 Закону). За приписами ст.14 Закону д оговір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Одночасно приписами ст.7 Закону визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст.17 Закону обєкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.24 Закону орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору (ст.32 Закону). На підставі наведеного суд констатує, що оскільки право оренди земельної ділянки за спірним договором зареєстровано за відповідачем, відповідна земельна ділянка передана йому, він зобовязаний виконувати обовязки орендаря, передбачені спірним договором, в тому числі в частині сплати позивачу щорічно до 30 грудня орендної плати в розмірі 10623,27 грн., що прямо передбачено п.9-11 вказаного договору. Невнесення орендної плати вказує на невиконання відповідачем обовязків, передбачених спірним договором. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач нарахував та сплатив або вживав заходи для того, щоб позивач отримав орендну плату за 2017 р. в розмірі 10\~623,27 грн., що вказує на невиконання ним, як орендарем своїх зобовязань за договором - із сплати орендної плати. Суд зазначає, що кожна сторона у договірному зобовязанні має діяти розсудливо та добросовісно, розуміючи значення своїх дій та беручи на себе усі юридичні наслідки таких дій. Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За приписами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду будь яких доказів на підтвердження здійснення оплати оренди земельної ділянки за спірним договором на користь позивача. Беручи до уваги наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved