Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] , 04.09.2019 звернулася в суд із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи тим, що їхній шлюб зареєстрований 07.10.2000 виконавчим комітетом Родатицької сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 05, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що спільне життя між ними не склалося через зловживання відповідачем алкогольними напоями, що останній, перебуваючи у нетверезому стані, вчиняв скандали, нецензурно висловлювався, погрожував їй фізичною розправою, принижував жіночу гідність, як наслідок проживають у різних кімнатах будинку, понад рік стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до [PERSON] почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 09.10.2019 провадження у справі відкрито. Позивачка в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, пояснила, що відповідач поводив себе агресивно щодо неї та їх старшого сина, в т.ч. застосовував фізичну силу, що 19.12.2019, після чергової сварки, [PERSON] залишив сім`ю та пішов проживати у будинок до своїх батьків, понад рік подружніх стосунків не підтримують, з липня 2019 року спільного господарства не ведуть, що причиною розпаду сім`ї є агресивна та незрозуміла поведінка відповідача. Окрім цього зазначила, що вже двічі зверталась до суду з позов про розірвання шлюбу, категорично заперечує подальше проживання з відповідачем однією сім`єю, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву не подав, тому згідно з ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних доказів, в заочному порядку, проти чого не заперечили у суді позивачка (а.с. 16-17, 20, 25). Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень позивачки в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 07.10.2000 шлюб у виконавчому комітеті Родатицької сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 05, у шлюбі мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , сторони з 19 грудня 2019 року разом не проживають, понад рік стосунків як подружжя не підтримують, з липня 2019 року не ведуть спільного господарства, причина розпаду сім`ї постійні конфлікти, сварки, фізичне насильство з боку відповідача. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у суді настоює на розірванні шлюбу, поновлювати сімейні стосунки не бажає, заперечила щодо примирення з відповідачем. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітніх дітей, повноцінний розвиток та виховання яких у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. З огляду на вимоги ст. ст.133,141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved