Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

[PERSON] 21.07.2016р. звернулась в інтересах неповнолітньої [PERSON] до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила суд припинити право власності відповідача на ј частку у спільній частковій власності на квартиру, розташовану в [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] право власності на ј частину вказаної квартири. Позовна заява мотивована тим, що ѕ частин спірної квартири належать [PERSON] , а частина відповідача є незначною, квартира є неподільною та припинення права власності відповідача не завдасть істотної шкоди його інтересам. Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 12.02.2019р. № 57 у зв`язку зі смертю [PERSON] встановлено піклування над дитиною-сиротою, [PERSON] . Призначено [PERSON] піклувальником над [PERSON] , [INFO] (а.с.145-146). Представник [PERSON] , - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Участі у судових дебатах не брав. [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. [PERSON] надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] у розмірі ѕ частин та [PERSON] у розмірі ј частини (а.с.11-12). Частинами 1, 2 та 4 ст. 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Разом з тим, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною;3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених п. п. 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Аналіз ч. 2 ст. 365 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається, а позивачу необхідно не лише довести обставини, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України, а й внести розмір цієї компенсації на депозитний рахунок суду. Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертиз № 4816/4817-18 від 23.11.2018р., ринкова вартість спірної квартири становить 458 820,00 грн., виділити в натурі ј частину квартири технічно не можливо (а.с.123-139). Згідно з меморіальним ордером № 29455165 від 10.09.2019р. позивачем перераховано на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації 114 705,00 грн. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги визнання відповідачем позовних вимог, суд доходить висновку, що спільне володіння і користування майном між сторонами неможливе, а відтак і про достатність правових підстав, встановлених ст.365 ЦК України, для припинення права власності відповідача на частку за рішенням суду. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved