Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

[PERSON] 07 липня 2017 року звернулася до Миронівського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24 березня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. З квітня 2017 року вони з відповідачем проживають окремо, дочка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, не бере участь у її вихованні, а тому позивач просить у судовому порядку стягнути із відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дочкою повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дочкою [PERSON] 3-річного віку. У судове засідання позивач не зявилася, в поданій до суду позовній заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання\~не зявився, клопотання про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно з\~ст. 169 ЦПК України\~неявка в судове засідання належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача, не є перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в судове засідання повторно не зявився відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, тому суд на підставі ч. 4 ст.\~169\~та ст. ст.\~224 - 225 ЦПК України\~постановив ухвалу про заочний розгляд справи та прийняття по ній заочного рішення. На підставі ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 275579, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві /а.с. 4/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину\~- дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 433499, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві /а.с. 5/ . Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 06 червня 2016 року № 02-50/1569, виданою Миронівською міською радою Київської області /а.с.10/, довідкою КП «Миронівка-житло» Миронівської міської ради від 04 липня 2017 року № 622, із якої вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO], та разом із нею проживає [PERSON], [INFO] /а.с.11/. Статтею 5 Сімейного кодексу України\~визначено, що держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім'ї. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обов'язків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обов'язок закріплений у ст. ст.\~51,\~52 Конституції України, ст.ст. 180-201 Сімейного кодексу України. На підставі положень\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. До розгляду справи судом, згоди щодо утримання дитини сторонами не досягнуто. В даний час їхня дитина перебуває на утриманні в позивача. Відповідач не надає матеріальної підтримки та не бере участі в її вихованні. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~ Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сімейний кодекс України\~містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки обов'язки по утриманню дітей батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 Сімейного Кодексу України\~частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами\~статті 182 Сімейного Кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 1\~статті 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 07 липня 2017 року. Крім того, згідно\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, з відповідача також слід стягнути аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частки усіх видів доходів відповідача, щомісяця, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дочкою [PERSON] 3-річного віку. Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто,у випадку незгоди відповідача із цим рішенням, він має змогу звернутися до Миронівського районного суду Київської області із заявою про перегляд цього рішення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України,\~Закону України «Про судовий збір»\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 640 грн., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів, оскільки позивач при подачі позову до суду по закону була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved