Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

[PERSON] 08.11.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до [PERSON] із вимогами щодо розірвання шлюбу між нею та [PERSON], зареєстрованого 25.01.2014 року Виконавчим комітетом Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області за актовим записом №2. У позовній заяві [PERSON] викладена наступна позиція. З відповідачем по справі [PERSON] вона перебуває у шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Повідомила, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Між нею та відповідачем часто виникали сварки та непорозуміння із-за різних поглядів на сімейне життя. Близько трьох місяців вони разом із відповідачем не проживають та не підтримують сімейних стосунків, їх шлюб фактично розпався. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сімї та унеможливлює примирення з відповідачем, тому вона вважає, що шлюб між ними необхідно розірвати. Також повідомила, що спору про майно між ними немає. Сторони за їх належним викликом в судове засідання не зявились, подавши письмові заяви щодо розгляду справи у їх відсутність, в яких позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, одночасно вказавши, що наразі вона не є вагітною та не має дитини віком до одного року, а відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти задоволення позову, Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторін, неявка яких за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті. За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в редакції 03.10.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ №134292 (а.с.7). З копії свідоцтва про народження серії І-АМ №297797 (а.с.8) вбачається, що сторони є відповідно батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно копії довідки Виконавчого комітету Станіславчицької сільської ради Жмеринського району від 09.10.2017 року за №2043 (а.с.9) позивач [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO], та її син [PERSON], проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються. Згідно вимог ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно чи про місце проживання дитини між сторонами не заявлено. Викладені позивачем обставини щодо фактичного тривалого припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам позивача, відповідачем визнані безумовно. Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого нею при поданні позову, що становить 320 грн. Решта 50 відсотків судового збору, що становить 320 грн, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved