Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

[PERSON]. (далі - позивач) в особі представника [PERSON],звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON], [INFO], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та зняти їх з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. В обґрунтування позову зазначено, що 06.07.2008 між позивачем та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], під час укладання якого [PERSON] повідомила позивача про реєстрацію за вказаною адресою відповідачів. Відповідачі з реєстрації у вказаній квартирі не знялись, проте вже тривалий час не мешкають у ній, між тим квартира з 06.07.2018 на підставі договору купівлі-продажу належить на праві власності позивачу. Представник позивача, яку позивач уповноважила представляти її інтереси на підставі нотаріально посвідченої довіреності (а.с.35), надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги задовольнити. Відповідачі, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі з урахуванням приписів п.19 перехідних положень ЦПК України та Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», а саме, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з'явились, надали суду заяви, в яких просять позовні вимоги задовольнити та справу розглянути без їх участі (а.с.37-39). Представник третьої особи надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника, висновок надати не уявляється можливим, оскільки малолітня особа зареєстрована на території, яка тимчасово непідконтрольна державній владі України (а.с.65). В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 27.12.2018 до участі у справі в якості третьої особи залучений Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради (а.с.58). Ухвалою суду від 06.02.2019 у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Степовик Тетяни Аркадіївни витребувані відомості з письмовими доказами на їх підтвердження щодо: - кількості осіб, які були зареєстровані в квартирі за адресою -[ADDRESS], станом на дату посвідчення нотаріусом договору купівлі-проваджу квартири від 06.07.2018 №899; - наявності чи відсутності висновку органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, щодо зняття дитини [PERSON], [INFO], з реєстрації місця проживання. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач є власником квартири [ADDRESS], яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.07.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степовик Т.А., зареєстрованого в реєстрі за №899 та укладеного між позивачем та відповідачем - [PERSON] (а.с.7-8). Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 06.07.2018р. за № 26975957 (а.с.9). Отже, позивач у встановленому законом порядку набула право власності на спірну квартиру. [PERSON] є колишнім власником квартири, в якій вона була зареєстрована разом з чоловіком [PERSON] та їхніми дітьми [PERSON], [PERSON] (а.с.18, 22, 25, 26). За даними, наявними у позивача, відповідачі отримали дозвіл на тимчасове проживання в РФ та проходять процедуру отримання громадянства (а.с.19, 24, 31-34). [PERSON] 24.05.2016 отримала паспорт громадянина Російської Федерації з відміткою про місце реєстрації з 26.04.2018 за адресою: [ADDRESS] (а.с.27-28). За змістом відомостей, наданих приватним нотаріусом Степовик Т.А. на виконання ухвали суду, [PERSON] на виконання пп.1.8. п.1 гл.2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ, було подану нотаріусу заяву про відсутність неповнолітніх та малолітніх дітей, недієздатних осіб, які мають право користування квартирою, розташованою за вищезазначеною адресою, тому відповідний договір купівлі-продажу був посвідчений без витребування Висновку органу опіки та піклування; копія відповідної заяви відповідача [PERSON] додається. Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Враховуючи приписи ч.4 ст.334 ЦК України, позивач набула право власності на спірну квартиру. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч.1 ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених законодавчих приписів дозволяє дійти висновку, що у разі будь яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним, у тому числі, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Визначальним для захисту права на підставі ст.391 ЦК України є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. За змістом абз.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Одночасно суд враховує приписи ч.3 ст.29 ЦК України, якими визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Враховуючи, що право власності на спірне житлове приміщення від відповідача [PERSON] перейшло до позивача, відповідач [PERSON] та інші відповідачі - члени сім'ї [PERSON] втратили право користування таким житловим приміщенням. Відтак, позовні вимоги позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позовні вимоги в частині зняття відповідачів з реєстрації місця проживання за вказаною адресою задоволенню не підлягають як такі, що заявлені передчасно, оскільки зняття осіб з реєстрації, враховуючи приписи Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: partial