Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] 07.06.2018 р. звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обгрунтування позову зазначив, що рішеням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.12.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітків щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття. Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у Першому Суворовському ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області. Станом на 22.05.2018 року у [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 50 745,15 гривень. На підставі викладеного [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей суму неустойки (пені) в розмірі 220 642,80 гривень. Провадження у справі відкрито 02.07.2018 р. (суддя Дяченко В.Г.). 13.02.2019 р. провадження у справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою палатою Верховного Суду цивільної справи №333/6020/16-ц 14.05.2019 р. провадження у справі поновлено. 08.08.2019 р. задоволено заяву позивача про відмову від позову та закриття провадження. 15.10.2020 р. Одеським апеляційним судом вказану ухвалу скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду . 05.11.2020 р. справу прийнято до провадження (суддя Середа І.В.) та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони в засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату та час судового засідання. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, від відповідача заяв та відзив на позов не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що на виконанні у Першому Суворовському ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавче провадження № 50845130 з примусового виконання виконавчого листа №523/9947/15-ц, виданого 18.02.2016 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітків щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.06.2015 року до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а далі стягувати у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . 14.06.2016 року за вищевказаним виконавчим листом, відкрито виконавче провадження. 22.05.2018 року державним виконавцем Суворовського ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області Загризлою В.П. був складений розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, який в період з червня 2015 р. до травня 2018 р. включно склав 50745,15 грн. Даний розрахунок боржником було оскаржено в судовому порядку, за результатами розгляду справи № 523/7669/18 і №523/7815/18 Одеським апеляційним судом скарги [PERSON] залишено без задоволення. Відповідно достатті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третястатті 181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першоюстатті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприятиналежному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 тавід 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виходячи з щомісячних несплачених платежів пеня за період вказаний позивачем з 31.12.2015 р. до 30 .05.2018 р. склала 220642,80 грн. Враховуючи встановлені обставини та вказані норми, суд прийшов до висновку, що доводи позивача про порушення строків сплати аліментів та необхідності нарахування пені обґрунтовані знайшли своє підтвердження належними доказами. Виходячи із вимог ст.196 СК України розмір пені який підлягає стягненню не повинен перевищувати розміру заборгованості по аліментам, тобто не більше 50745,15 грн., тому позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача підлягає стягненню 50745,15 грн. . Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial