Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею та неповнолітнім [PERSON] [INFO] в рівних частках, право власності на спадщину, яка складається з 2/3 часток земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: м. Лисичанськ, вул. Гастелло, буд. 59 в порядку спадкування після чоловіка та батька [PERSON], який помер 08 квітня 2005 року. Позивачка в судове засідання не зявилась, позов підтримала, справу просила розглядати в її відсутність, про що надала суду заяву. Представник позивача в судове засідання не зявилась, позов підтримала, справу просила розглядати в її відсутність, про що надала суду заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явилась, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала письмову заяву, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. У судовому засіданні досліджені докази: постанова про відмову здійснення нотаріальної дії; копії свідоцтв про смерть; копія свідоцтва про одруження; копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про право на спадщину за законом; копія витягу про державну реєстрацію прав; копія договору дарування; копія державного акту на право власності на земельну ділянку. У судовому засіданні встановлено, що 08 квітня 2005 року помер чоловік позивачки [PERSON] у м. Лисичанську. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки № 59 по вулиці Гастелло у м. Лисичанську Луганської області, які належать померлому на підставі Договору дарування житлового будинку, посвідченого 13.12.2004 року приватним нотаріусом Лисичанського міського округу, за реєстром № 4777 та 1/3 частка земельної ділянки, яка належить померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 липня 202 року. 2/3 частини зазначеної земельної ділянки померлому подарували його брати на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу 13 грудня 2004 року. Предметом вказаного договору є земельна ділянка площею 0,1000 га, що знаходяться в місті Лисичанську, Луганської області, вулиця Гастелло, 59. Після укладення договору дарування [PERSON] не отримав державний акт на право власності на земельну ділянку відповідно до діючого на той час законодавства. В державних актах про право власності дарувальників [PERSON] та [PERSON] зроблено відмітку про те, що приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу 13.12.2004 року за реєстровим № 4777 посвідчено Договір дарування, на підставі якого право власності переходить до [PERSON]. 14.03.2015 року державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори видав позивачці та її сину [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою м. Лисичанськ Луганської області, вул. Гастелло буд. 59 та на 1/3 частку земельної ділянки за цією адресою. 03 листопада 2015 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Лисичанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою м. Лисичанськ Луганської області, вул. Гастелло буд. 59 після чоловіка та батька [PERSON], який помер 08 квітня 2005 року. Державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2015р. відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на підставі того, що в Державній реєстраційній службі м. Лисичанська Луганської області відсутні відомості про реєстрацію вказаної ділянки. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається, таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими.

Outcome: approved