Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною 3-х років. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини відповідач проживає окремо від сім`ї. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, проте позивач не може забезпечити себе та дитину, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною та отримує лише соціальну допомогу в сумі 860, 00 грн. щомісячно. Інших доходів позивач не має. Відповідач фізично здоровий, може працювати, однак допомоги не надає. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 14.02.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2018, виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.07.2018, виданим Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради № 979/07 від 05.02.2021, позивач перебуває на обліку у відділі соціальних допомог Управління соціального захисту населення Адміністрації Московського району Харківської міської ради та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини з 01.07.2018 року по 31.07.2021 року. Положеннями ч. ч. 1, 2, 4 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі СК України) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. В силу\~приписів ч.\~ч.\~2,\~4\~ст.\~84\~СК України\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має право\~на утримання\~від чоловіка\~-\~батька дитини\~до досягнення\~дитиною трьох\~років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З аналізу вищевказаної норми матеріального права вбачається, що частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи вищевказані положення чинного законодавства а також з огляду на те, що відповідач є працездатною особою, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я, наявності у нього інших утриманців суду не надано, суд вважає, що відповідач має можливість надавати дружині матеріальну допомогу, у зв`язку з чим з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача в частині того, що визначений розмір аліментів, що підлягає до стягнення має бути не менший, ніж 50% прожиткового мінімуму, оскільки положеннями чинного законодавства, не передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на утримання дружини. За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов пред`явлено 05.02.2021 року. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 грн. на користь держави.

Outcome: partial