Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] , позивач), в особі представника - адвоката Оксанич Р.В., звернувся до Макарівського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач), вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірину Михайлівну, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначив наступне. 27.11.2018 року під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження №44803342 йому стало відомо, що на примусовому виконанні у ВДВС Макарівського РУЮ перебуває виконавчий напис №4056, виданий 02.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме земельну ділянку загальною площею 2,4999 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, Наливайківська сільська рада, кадастровий номер 3222785200:04:021:0021, та належить йому, [PERSON] на праві власності. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 148 061,06 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 81 898,16 доларів США; витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1 700,00 грн., що всього становить 229 959,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.07.2013 року становить 1 838 064,04 грн., а всього у гривневому еквіваленті 1 839 764,04 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2014 року. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , позивач змінив ім`я, про що 27.02.2015 року складено актовий запис №14 та після державної реєстрації зміни імені [PERSON] є [PERSON] . 07.06.2019 року ухвалою Макарівського районного суду Київської області у справі №370/1395/19 замінено сторону виконавчого провадження №44803342, а саме із стягувача, Товариство із обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», код 36789421, на правонаступника фізичну особу, [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м, Києві 07.12.1995 року, ІПН [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На виконання вищевказаної ухвали суду 23.08.2019 року начальником Макарівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Поліщуком В.С. винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження. Вважає, що вищевказаний виконавчий документ, у вигляді виконавчого напису №4056, виданий 02.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Бондар І.М., вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме: без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, перевірки строків позовної давності; приватним нотаріусом не встановлено та не враховано, який строк минув з дня виникнення права вимоги; відсутні належні і допустимі документальні докази на підтвердження факту направлення вимоги або повідомлення про наявність заборгованості позивачеві. У зв`язку з наведеним позивач просить визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 19.11.2019 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи та без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст.178 ЦПК України. Копію ухвали від 19.11.2019 року та копію позовної заяви з додатками відповідач отримала 27.11.2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №0800104792126 (а.с.43). У строк, встановлений судом для подання відзиву на позовну заяву, а саме 10.12.2019 року до суду від відповідача надійшла заява, в якій [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с. 67-69). Крім того, ухвалою суду від 19.11.2019 року в порядку ст. 84 ЦПК України, витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення оспорюваного виконавчого напису від 02.07.2013 року, зареєстрованого у реєстрі за №4056. 06.12.2019 року на адресу суду, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, від приватного нотаріуса Бондар І.М., надійшла відповідь за №1445/01-16 від 28.11.2019 року, згідно якої надати суду витребувані документи нотаріус немає можливості у зв`язку із знищенням нотаріальної справи за закінченням строків зберігання, на підтвердження чого надала копію Акту від 09.01.2018 року про вилучення та знищення документів (а.с. 49-66). Також 06.12.2019 року до суду від представника позивача - адвоката Оксанич Р.В., надійшла заява, в якій він зазначив про підтримання позовних вимог та просив суд задовольнити їх. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справі, суд встановив наступне. Згідно постанови ВП №№44803342 від 01.10.2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Макарівського РУЮ Гусейновим І.Е., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису №4056, виданий 02.07.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме земельну ділянку загальною площею 2,4999 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, Наливайківська сільська рада, кадастровий номер 3222785200:04:021:0021, що належить на праві власності гр. [PERSON] , [INFO] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 148 061,06 доларів США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 81 898,16 доларів США; витрати пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1 700,00 грн., що всього становить 229 959,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.07.2013 року становить 1 838 064,04 грн., а всього у гривневому еквіваленті 1 839 764,04 грн. (а.с. 28, 29). Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , позивач змінив ім`я, про що 27.02.2015 року складено актовий запис №14 та після державної реєстрації зміни імені [PERSON] є [PERSON] (а.с. 27). Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 07.06.2019 року у справі №370/1395/19 замінено сторону виконавчого провадження №44803342, а саме із стягувача, Товариство із обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», його правонаступником, [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Печерським РУ ГУ МВС України в м, Києві 07.12.1995 року, ІПН [NUMBER] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31). Відповідно до ухвали суду від 07.06.2019 року, постановою начальника Макарівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Поліщуком В.С.від 23.08.2019 року, замінено сторону виконавчого провадження з Товариства із обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на [PERSON] (а.с. 32). Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, який має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05.07.2017 року по справі №754/9711/14-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Так, позивач на обґрунтування своїх вимог зокремапосилався на те, що виконавчий напис було вчинено лише на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, та який не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача без наявності при цьому первинних документів; крім того позивача не було повідомлено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису. Дані доводи позивача відповідачем та іншими учасниками справ не заперечувались та не спростовані жодними доказами. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Крім того, виконавчий напис нотаріуса було пред`явлено до виконання поза межами строку, встановленого для пред`явлення його до примусового виконання. Так, відповідно до п. 9.1.Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису. Як вбачається з копії оспорюваного виконавчого напису (а.с. 28), виконавчий напис набрав законної сили 02.07.2013 року, а з завоюю про примусове виконання стягувач звернувся до виконавчої служби лише 19.09.2014 року, тобто після закінчення встановленого річного строку. Зазначені обставини у сукупності свідчать про обґрунтованість вимог позивача, приймаючи також визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн., слід стягнути з відповідачів на користь позивача. При цьому решту 384,20 грн., згідно ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з бюджету, оскільки відповідач визнав позов. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved