Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

[PERSON] 28.08.2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому (з урахуванням змінених позовних вимог) прохав: - визнати об'єкт незавершеного будівництва - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]; - визнати [PERSON] співзабудовником побудованого, але не введеного в експлуатацію об'єкта незавершеного будівництва - житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1\\2 частини автомобіля марки Сhevrolet, модель Aveo, 2011 року випуску, у розмірі 75000 (сімдесят п»ять тисяч) гривень. Мотивував тим, що він з 1989 до 2015 року перебував у шлюбі з [PERSON] За час шлюбу ними було придбано у спільну сумісну власність будинок за адресою: [ADDRESS], який в подальшому було добудовано. Крім того, за час шлюбу сторонами був придбаний автомобіль марки Сhevrolet, модель Aveo, 2011 року випуску, який був зареєстрований на [PERSON] 06.03.2011 року. Згідно розписки від 18.10.2016 року автомобіль був проданий [PERSON] за 150000 грн. Позивач [PERSON], його представник - адвокат Грущенко С.Г. у судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. В заяві, адресованій суду, прохали розглянути справу за їх відсутності, вказали, що позов підтримують, згодні на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Заперечень на позов не надала. Відповідно до ст. ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксуваннясудового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Суд, враховуючи достатність матеріалів, доказів, що відповідач повідомлений в установленому законом порядку про дату розгляду справи, від якого не надійшло відзиву та ніяких заяв про перенесення розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності та зв'язку, встановив наступне. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Ст. 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони - [PERSON] та [PERSON], з 27 травня 1989 року по 3 лютого 2015 року, перебували у шлюбі . Заочним рішенням Глобинського районного суду від 03.02.2015 року, яке набрало законної сили, шлюб між ними розірвано. В період шлюбу, по договору купівлі-продажу від 22.01.1991 року № 69 на ім'я [PERSON] було придбано житловий будинок по [ADDRESS]. Згідно записів в погосподарських книгах Градизької селищної ради вказаний будинок належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 69 від 22.01.1991 року, що підтверджено довідкою виконкому вказаної селищної ради від 13.06.2016 року № 02-19/671. Відповідно до рішення виконавчого комітету Градизької селищної ради Глобинського району Полтавської області № 4 від 02.09.2008 року [PERSON] надано дозвіл для проведення добудови до вказаного житлового будинку кухні, ванної, коридору та виготовлення технічної документації. 27.03.2009 року був виготовлений будівельний паспорт на будівництво, однак добудови не були зареєстровані у встановленому законом порядку. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, доступ до якого має суд, вбачається, що право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна за жодною особою, як за власником, не зареєстроване. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № П-135 від 29 травня 2017 року, житловий будинок літ. «А.А», літня кухня-гараж літ. «Б, б», сарай літ. «В» збудовані самочинно. Крім того, під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки Сhevrolet, модель Aveo, 2011 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] був зареєстрований на [PERSON] 06.03.2011 року. Згідно розписки від 18.10.2016 року вказаний автомобіль був проданий [PERSON] за 150000 гривень. Відповідно до листа ТСЦ МВС № 5342 від 17.11.2017 року № 6360, вказаний транспортний засіб на праві особистої власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 25.10.2016 року. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved