Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

[PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Кириківської селищної ради Сумської області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в с.Березівка В.Писарівського району Сумської області, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,3167 га та 0,1758 га, розташовані на території Кириківської селищної ради В.Писарівського району Сумської області, відповідно до Державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] від 25.10.2001. Позивач являється спадкоємцем за законом першої черги вказаного спадкового майна, однак оформити спадкові права на земельні ділянки в нотаріальному порядку не має можливості, оскільки втрачений правовстановлювальний документ. У зв'язку з викладеним позивач просить позов задовольнити. У підготовче засідання позивач не з'явився, представник позивача [PERSON] позов підтримав, просить суд його задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає, відзиву із запереченнями проти позову не подав. Заслухавши представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порпядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 грудня 2013 року розглянув справу № 6-138цс13 і зробив правовий висновок, що відповідно до ч.ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Судом встановлено, що [INFO] в с.Березівка В.Писарівського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Кириківської селищної ради В.Писарівського району Сумської області, загальною площею 2,49 га відповідно до Державного акту на право приватної власності серії [NUMBER] від 25.10.2001 (а.с.11,23). З довідки виконкому Кириківської селищної ради (а.с.21) вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO], проживала в [ADDRESS] разом із сином [PERSON], невісткою [PERSON] та онуком [PERSON], від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався, що підтверджується також Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с.42). Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (1963р.) спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При цьому, згідно з ч.1 ст.529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частинах діти ( у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновлювачі) померлого. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги як рідний син померлої, їх родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача, оригінал якого оглянутий у підготовчому засіданні (а.с.37). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК УРСР (1963р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1). якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2). якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вказані в даній статті дії повинні бути здійснені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.2 цієї статті). Таким чином, вищевказане спадкове майно в силу ст.549 ЦК УРСР (1963р.) було фактично успадковано після смерті [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном її сином - позивачем [PERSON] (а.с.9). Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спадкоємець має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови ПВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З інформації завідувача В.Писарівською РДНК Перлік Т.М. (а.с.20) вбачається, що у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, видачі свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] відмовлено у зв'язку з відсутністю необхідних документів (оригіналу правовстановлювального документа), який є втраченим. Втрата Державного акту серії [NUMBER] від 25.10.2001 на ім'я [PERSON] підтверджується оголошенням у газеті «Ворскла» № 66 від 05.08.2017 (а.с.24-25). Таким чином, за умови прийняття спадкоємцем за законом - позивачем [PERSON] спадщини у встановлений законом строк та порядок після смерті [PERSON], а також неможливості іншим шляхом оформити спадкові права на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що право власності позивача на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання.

Outcome: approved