Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

[PERSON], в інтересах якого на підставі договору діє [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа Орган з питань опіки та піклування Приморської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків, надання дозволу на оформлення та видачу дитині паспорту громадянина України для виїзду за кордон без згоди матері. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за час шлюбу у позивача і відповідача народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 19.08.2005 року між позивачем та відповідачем шлюб був розірваний. В обґрунтування прийнятого рішення суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим і таким, що суперечить їх інтересам. Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 07.05.2007 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місяця проживання дитини - [PERSON], [INFO], та визначено місцем проживання неповнолітнього [PERSON] з його матірю - [PERSON] Визначено час спілкування [PERSON] з сином з 17-00 години четверга до 17-00 години суботи щотижня за місцем проживання батька. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20.11.2007 року рішення Приморського районного суду Запорізької області від 07.05.2007 року в частині встановлення часу спілкування [PERSON] з сином [PERSON] доповнено реченням наступного змісту: «Починаючи з 01 вересня 2009 року встановити [PERSON] Іллічеві дні спілкування з сином [PERSON] з 17-00 годин пятниці до 12-00 годин неділі щотижня за місцем проживання батька». Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 13.04.2011 року встановлено [PERSON] час спілкування з сином [PERSON], [INFO], в період літніх шкільних канікул в перші два тижні місяця - з 09 години четверга до 13 години неділі, в останні два тижні місяця - з 09 години понеділка до 09 години четверга. Встановлено [PERSON] час спільного відпочинку та оздоровлення з сином [PERSON], [INFO], з 01 по 26 серпня щороку. Ухвалюючи вказане рішення, суд встановив, що під час судового розгляду справи не встановлено будь-яких фактів негативного впливу на дитину з боку батька. Останній має постійне місце проживання, роботи, сплачує аліменти на утримання сина. До 08 червня 2016 року син позивача - [PERSON], [INFO], проживав з матірю - відповідачем [PERSON] Але за півроку до червня 2016 року [PERSON] неодноразово скаржився своєму батькові, що відповідачка постійно словесно ображала його, а то і спричиняла фізичний біль шляхом нанесення незначних ударів рукою в область сідниць та інших частин тіла з приводу того, що [PERSON] позитивно відгукувався відносно батька, бажав з ним більше спілкуватися, що негативно сприймалося відповідачем. 07.06.2016 року, приблизно о 16-00 годині, [PERSON], знаходячись по місту свого мешкання, у кухні будинку № 17 по вул. 30 років Перемоги в м. Приморську Запорізької області, умисно нанесла своєму малолітньому сину [PERSON] один удар кухонним предметом в область лівого стегна, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді гематоми на стегні. Про причинене тілесне ушкодження [PERSON] повідомив свого батька 08.06.2016 року та почав просити батька не відпускати його проживати назад до матері, оскільки боїться, що вона спричинить йому фізичну шкоду шляхом нанесення нових тілесних ушкоджень та буде спричиняти психічну шкоду шляхом висловлювань негативних емоцій відносно нього та його батька. 08.06.2016 року [PERSON] звернувся із заявою до Приморського відділення поліції Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області щодо незаконних дій [PERSON], внаслідок чого відносно відповідачки було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, по якому [PERSON], як законний представник малолітнього потерпілого, був визнаний потерпілим. [PERSON] ж дня слідчим СВ Приморського ВП Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області була призначена судова медична експертиза малолітньому [PERSON], [INFO]. Відповідно до висновку експерта № 439 від 09.06.2016 року у [PERSON] має місце синець на лівій верхній кінцівці. Вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета, вірогідно в строк, вказаний оглянутим в постанові, кваліфікується як легке тілесне ушкодження, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». До цього часу кримінальне провадження № 12016080340000438 знаходиться на стадії досудового розслідування та до суду не направлене. На цей час малолітній [PERSON], [INFO], проживає у свого батька, він боїться своєї матері внаслідок вчинених проти нього насильницьких дій та того, що вона може і в подальшому спричинити фізичну та психічну шкоду, а тому не бажає в подальшому проживати з відповідачкою, а бажає проживати зі своїм батьком. Позивач має своє окреме упорядковане житло, по місту мешкання та роботи характеризується позитивно, має добру заробітну плату, піклується про виховання, здоров'я та побут свого малолітнього сина, сама дитина бажає проживати з батьком. Відповідно до висновку від 11.10.2016 року комісії служби у справах дітей Приморської райдержадміністрації, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], враховуючи особисте бажання дитини, ухвалено визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], з батьком - [PERSON] З метою усунення та попередження конфліктних ситуацій із відповідачем, позивач [PERSON] зі своїм сином [PERSON] тимчасово проживають у [INFO] (40-років Радянської України) в орендованій квартирі. [PERSON] навчається в 8-А класі Запорізької гімназії №25 в 2016-2017 навчальному році. Постановою слідчого СВ Приморського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 22.06.2016 року кримінальне провадження № 12016080340000448 за заявою [PERSON] про начебто не виконання позивачем [PERSON] рішення суду від 13.04.2011 року по справі №2-140/11 закрито у звязку з відсутністю складу злочину. На даний час саме позивачем спільний з відповідачкою син [PERSON] повністю забезпечений належними умовами життя. Але окрім фізичного, духовного та морального розвитку дитини, [PERSON] має намір забезпечити дитину відпочинком, що пов'язаний з виїздом за межі України. У [PERSON] в м. Мілані по вул. Віа Регоне, 35 в [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] [PERSON], власником зазначеного будинку, проживає рідна сестра - [PERSON] зі своєю донькою від першого шлюбу [PERSON], [INFO], які для [PERSON] є рідною тіткою та двоюрідною сестрою відповідно. І саме до [PERSON] та [PERSON] [PERSON] разом із сином [PERSON] бажає в серпні 2017 року виїхати на відпочинок до [PERSON]. Крім того, [PERSON] до досягнення сином 16-річного віку бажає разом з ним здійснити ще ряд подорожей для відпочинку. 17.11.2016 року позивач уклав із Турагентом ФОП «[PERSON]Ю.», яка діє за дорученням Туроператора «Корал Тревел», договір на туристичне обслуговування № 33М/16, згідно якого Туроператор зобовязується надати позивачу та його сину [PERSON] комплекс туристичних послуг терміном з 23.10.2017 року по 06.11.2017 року у вигляді відпочинку в готелі «ОТIUM HOTEL AMPHORAS SHAR… 5*» у м. Шарм-Єль-Шейх в Єгипті з авіаперелітом вартістю 35 800 грн. 17.11.2016 року [PERSON] уклав із Турагентом ФОП «[PERSON]Ю.», яка діє за дорученням Туроператора «ВОЯЖ де Люкс клуб», договір на туристичне обслуговування № 34М/16, згідно якого Туроператор зобовязується надати позивачу та його сину [PERSON] комплекс туристичних послуг терміном з 30.12.2017 року по 13.01.2018 року у вигляді відпочинку за маршрутом: Комбінований тур «Пустелі та тропіки» ОАЕ (Дубай) + Таїланд (Пхукет) - ЗИМА 2018 з відпочинком в готелях MARINA BYBLOS HOTEL 4* Standard room в Еміратах BAAN KRATING PHUKET RESORT 4* Deluxe Room в Тайланді з авіаперелітом вартістю 95 800 грн 17.11.2016 року [PERSON] уклав із Турагентом ФОП «[PERSON]Ю.», яка діє за дорученням Туроператора «Корал Тревел», договір на туристичне обслуговування №35М/16, згідно якого Туроператор зобовязується надати позивачу та його сину [PERSON] комплекс туристичних послуг терміном з 24.07.2018 року по 07.08.2018 року у вигляді відпочинку в готелі «CONCORD DE LUXE RESORT 5*» у м. Анталія в Туреччині з авіалерелітом вартістю 48 600 грн. 17.11.2016 року [PERSON] уклав із Турагентом ФОП «[PERSON]Ю.», яка діє за дорученням Туроператора «ДЖОИН АП», договір на туристичне обслуговування №36М/16, згідно якого Туроператор зобовязується надати позивачу та його сину [PERSON] комплекс туристичних послуг терміном з 30.12.2018 року по 13.01.2019 року у вигляді відпочинку за маршрутом: Сінгапур + Балі (Індонезія) з відпочинком в готелях Bay Hotel + Amaris Nusa Dua 3*/ 3* з авіаперелітом вартістю 100 000 грн. [PERSON] перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено можливість перетинання громадянами України, які не досягли 16-річного віку, державного кордону лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягай 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. [PERSON] звернувся до відповідачки [PERSON] з усним проханням надати нотаріальний дозвіл на виїзд до [PERSON] та в інші держави для відпочинку і для зустрічі з близькими родичами [PERSON] без її супроводу, на що отримав від відповідачки категоричну відмову. Тому [PERSON] повторно направив поштовим цінним листом на адресу відповідача письмову заяву з проханням надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд сина [PERSON] за кордон, але на час подачі позову відповіді від відповідача не надійшло, що відповідно до діючого законодавства України не надає можливості [PERSON] виїхати тимчасово за кордон та змушує позивача звернутися за захистом прав свого сина до суду. Позивач вважає, що відсутність згоди з боку матері щодо виїзду малолітнього сина за межі України в супроводі батька суперечить вимогам ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК У країни, Конвенції про права дитини, порушує право неповнолітнього як фізичної особи на свободу пересування, передбачене ч. 1 ст.313 ЦК України, а тому підлягає судовому захисту. Враховуючи, що на цей час [PERSON] за місцем проживання батька не зареєстрований, позивач також просить суд надати дозвіл на оформлення та видачу [PERSON], [INFO], паспорта громадянина України для виїзду за кордон без згоди його матері - [PERSON] [PERSON] є заможним громадянином України, є власником двох фермерських господарств, має міцні соціально-економічні звязки в Україні, що беззаперечно свідчить про обовязковість його повернення разом з сином після кожного відпочинку за кордоном в Україну. Просить: надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у супроводі батька [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу матері [PERSON], [INFO], за межі України: до [PERSON] для відпочинку та відвідування родичів в період з 01 по 31 серпня 2017 року; до Єгипту для відпочинку з 20.10.2017 року по 15.11.2017 року; до Об'єднаних Арабських Еміратів та Таїланду для відпочинку в період з 25.12.2017 року по 25.01.2018 року; до Туреччини для відпочинку в період з 01 липня до 31 серпня 2018 року; до Сінгапуру та Індонезії для відпочинку в період з 25.12.2018 року по 25.01.2019 року; надати дозвіл на оформлення та видачу [PERSON], [INFO], паспорта громадянина України для виїзду за кордон без згоди його матері [PERSON], [INFO] (а.с.2-8). Ухвалою від 12 грудня 2016 року замінено третю особу - Орган з питань опіки та піклування Приморської міської ради, належною третьою особою - Приморською районною державною адміністрацією Запорізької області, яка виконує функції органу опіки та піклування (а.с.84). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються, пояснив, що позовна заява подана виключно в інтересах дитини, яка неодноразово висловлювала бажання побачити світ і побувати в різних країнах. Він має можливість і бажання зробити це для дитини. Всі поїздки будуть максимум на 10-15 днів, вони сплановані з врахуванням шкільних канікул і можливих карантинів в школі. Просив позов задовольнити. Представник позивача [PERSON], підтримав позовні вимоги та підстави, на яких вони ґрунтуються, дав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснив суду, що позивач бажає дати синові духовний розвиток, організувати його відпочинок. Ці поїздки батько та син спланували заздалегідь. Необхідність встановлення додаткового часу на зазначені поїздки викликана можливістю незначного переносу в часі днів виїзду на відпочинок та зміни розкладу перельоту літаків. Вважає позов обґрунтованим, заснованим на законі та таким, що підлягає задоволенню. Відповідачка позовні вимоги визнала частково, пояснила суду, що отримавши лист позивача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, вона не могла своєчасно надати згоду, оскільки була відсутня. Вона не заперечує проти виїзду сина за кордон в літній період, але не згодна з виїздами в учбовий період та у період осінніх та зимових канікул. У такі тури, як Дубай Бангкок , Сінгапур Балі дуже тривалі перельоти, що дуже важко, дитина втомиться. Вона також заперечує проти поїздки до Єгипту. Позивач просить надати дозвіл на виїзд до Туреччини на строк два місяці, але в путівці вказано строк 2 тижні. У позові не зазначені конкретні адреси подорожі. Вона не заперечує проти задоволення позовних вимог, якщо проти цього не заперечує дитина, але з урахуванням того, щоб це не шкодило дитині і щоб дитина відпочивала у літній період. Проти подорожей в осінній і зимовий період вона заперечує. Вона не заперечує проти надання дозволу на оформлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон без її згоди. Представник Приморської районної державної адміністрації Запорізької області, яка виконує функції органу опіки та піклування, [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням думки дитини та думки матері неповнолітнього. Якщо поїздки восени і взимку будуть організовані в період канікул і це не буде впливати на навчання дитини, на образ її проживання і поведінку, орган опіки та піклування не заперечує проти відпочинку дитини в ці періоди. Отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон це Конституційне право дитини. Малолітній [PERSON], [INFO], думка якого відповідно до ст. 171 СК України була вислухана судом, пояснив, що в даний час він проживає з батьком у м. Запоріжжі, навчається у 8 класі в гімназії №25 м. Запоріжжя з поглибленим вивченням іноземних мов. Він дуже бажає виїхати за кордон і подивитися світ. Це він просив батька, щоб той повіз його за кордон і бажає, щоб було надано дозвіл на його виїзд в країни, зазначені батьком у позові. Всі виїзди вони з батьком планують під час шкільних канікул, час взято з запасом на випадок непередбачених обставин. Він добре навчається, особливих складнощів навчання у нього не викликає. Вважає, що складнощів повернутися в учбовий процес після поїздок восени і взимку у нього не буде, поїздки будуть відповідати його інтересам. Вислухавши позивача, його представника, відповідачку, представника третьої особи, думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до свідоцтва про народження, батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON], матірю [PERSON] (а.с.23). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 369 від 06 жовтня 2005 року (а.с.10). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 07.05.2007 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з його матірю - [PERSON] Частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] та встановлено [PERSON] дні спілкування з сином з 17-00 години четверга до 17-00 години суботи щотижня за місцем проживання батька (а.с.11). Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20.11.2007 року рішення Приморського районного суду Запорізької області від 07.05.2007 року в частині встановлення часу спілкування [PERSON] з сином [PERSON] доповнено реченням наступного змісту: «Починаючи з 01 вересня 2009 року встановити [PERSON] Іллічеві дні спілкування з сином [PERSON] з 17-00 годин пятниці до 12-00 годин неділі щотижня за місцем проживання батька». В іншій частині залишено без змін (а.с.12). Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 13.04.2011 року встановлено [PERSON] час спілкування з сином [PERSON], [INFO], в період літніх шкільних канікул в перші два тижні місяця - з 09 години четверга до 13 години неділі, в останні два тижні місяця - з 09 години понеділка до 09 години четверга. Встановлено [PERSON] час спільного відпочинку та оздоровлення з сином [PERSON], [INFO], з 01 по 26 серпня щороку (а.с.13). Відповідно до витягу з кримінального провадження, внесеного 08.06.2016 року до ЄРДР за № 12016080340000438, 07.06.2016 року, приблизно о 16-00 год., [PERSON], знаходячись у кухні б. 17 по вул. 30 років Перемоги в м. Приморськ Запорізької області, нанесла своєму неповнолітньому синові [PERSON], [INFO], один удар невідомим предметом в область стегна, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді гематоми на стегні (а.с.15). Відповідно до висновку експерта № 439 від 09.06.2016 року у [PERSON] має місце синець на лівій верхній кінцівці. Вищевказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмета, вірогідно в строк, вказаний оглянутим в постанові, кваліфікується як легке тілесне ушкодження, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (а.с.88). Постановою слідчого СВ Приморського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 22.06.2016 року кримінальне провадження № 12016080340000448 від 10.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, відносно [PERSON], закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Відповідно до зазначеної постанови, при розгляді матеріалів зазначеного кримінального провадження слідчим було встановлено, що 10.06.2016 року до Приморського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що [PERSON] не виконує рішення Приморського районного суду від 13.04.2011 року, внаслідок чого порушує час спілкування з сином [PERSON], [INFO], в період літніх шкільних канікул. В ході здійснення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом зі своєю матірю [PERSON], по вул. 30 років Перемоги, 17 в м. Приморську Запорізької області. Відповідно до вказаного рішення суду, [PERSON] у дні, зазначені в цьому рішенні, відвідував свого батька [PERSON], разом з яким вони спільно проводили час. Під час спільного проживання між [PERSON] та його матірю - [PERSON], відбувалися сварки побутового характеру. 07.06.2016 року між ними відбулася чергова сварка, після якої наступного дня, а саме: 08.06.2016 року [PERSON] пішов до свого батька [PERSON], з яким проживає до теперішнього часу, внаслідок чого не виконується рішення Приморського районного суду, яким визначено час спілкування [PERSON] зі своїм батьком. Допитаний малолітній свідок [PERSON] пояснив, що йому відомо про існування рішення Приморського районного суду щодо часу його спілкування з батьком, але 08.06.2016 року він дійсно сам пішов постійно проживати до свого батька через сварку, яка відбулася між ним та його мамою. Бажання бачитись та повертатися жити до своєї матері він не має, бажає жити разом зі своїм батьком. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що на момент постановлення Приморським районним судом рішення від 13.04.2011 року [PERSON] не виповнилося 10 років та він не мав змоги висловити свою думку щодо його постійного місця проживання, та на теперішній час він має свою власну думку щодо його постійного місця проживання, враховуючи те, що кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 382 КК України настає, коли особа умисно не виконує рішення суду, слідчий дійшов висновку, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, в діях [PERSON] відсутній (а.с.70). Згідно із підтвердженням від 03.11.2016 року, [PERSON], [INFO], дійсно навчається у 8-А класі Запорізької гімназії №25 гуманітарного профілю Запорізької міської ради Запорізької області в 2016 2017 навчальному році (а.с.71). Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 28.09.2016 року, [PERSON] є орендатором трикімнатної квартири, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, б. №84-А, кв.28, та зобовязався, що у квартирі будуть проживати на момент оренди тільки [PERSON] та [PERSON], [INFO] (а.с.72-73). Відповідно до висновку Приморської районної державної адміністрації Запорізької області, яка виконує функції органу опіки та піклування, від 11.10.2016 року № 01-30/1255 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за результатами розгляду матеріалів, які наявні в райдержадміністрації, як органі опіки та піклування, враховуючи відношення, які склалися між батьками та рішення, прийняті Приморським районним судом по справам, РДА, як орган опіки та піклування, враховуючи особисте бажання дитини, вирішила: визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], [INFO]; зобовязати батька - [PERSON], не чинити перешкод у спілкуванні дитини з матірю - [PERSON], налаштувати сина на поважливе ставлення до матері, дотримуватися рішень, рекомендацій райдержадміністрації, як органу опіки та піклування та рішень суду (а.с.20). 17 листопада 2016 року між ФОП «[PERSON]Ю.» в особі директора [PERSON] (турагент), яка діє від імені та за дорученням Туроператора «Корал Тревел», та [PERSON] (турист) укладено договір на туристичне обслуговування № 33М/16, відповідно до якого, туроператор зобовязався забезпечити надання туристу комплексу туристичних послуг з організації туристичної поїздки для [PERSON] та його сина [PERSON], в Єгипет Шарм-Єль-Шейх, місця ночівок: готель ОТIUM HOTEL AMPHORAS SHAR… 5*, в період з 23.10.2017 року - 06.11.2017 року, вартість туристичних послуг, становить 35800 грн. (а.с.74-75). 17 листопада 2016 року між ФОП «[PERSON]Ю.» в особі директора [PERSON] (турагент), яка діє від імені та за дорученням Туроператора «Вояж де Люкс клуб», та [PERSON] (турист) укладено договір на туристичне обслуговування № 34М/16, відповідно до якого, туроператор зобовязався забезпечити надання туристу комплексу туристичних послуг з організації туристичної поїздки для [PERSON] та його сина [PERSON], маршрут: комбінований тур «Пустелі та тропіки» ОАЕ (Дубай) + Тайланд (Пхукет) зима 2018, місця ночівок: готелі MARINA BYBLOS HOTEL 4* Standard room в Еміратах BAAN KRATING PHUKET RESORT 4* Deluxe Room в Тайланді в період з 30.12.2017 року по 13.01.2018 року, вартість туристичних послуг 95800 грн. (а.с.76-77). 17 листопада 2016 року між ФОП «[PERSON]Ю.» в особі директора [PERSON] (турагент), яка діє від імені та за дорученням Туроператора «Корал Тревел», та [PERSON] (турист) укладено договір на туристичне обслуговування № 35М/16, відповідно до якого, туроператор зобовязався забезпечити надання комплексу туристичних послуг з організації туристичної поїздки для [PERSON] та його сина [PERSON], маршрут: Туреччина, Анаталія, місця ночівок: СONCORDЕ DE LUXE RESORT 5* Standard room в період з 24.07.2018 року - 07.08.2018 року (14 ночей), вартість туристичних послуг, становить 48600 грн. (а.с.78-79). 17 листопада 2016 року між ФОП «[PERSON]Ю.» в особі директора [PERSON] (турагент), яка діє від імені та за дорученням Туроператора «Джоин Ап» та [PERSON] (турист) укладено договір на туристичне обслуговування № 36М/16, відповідно до якого, туроператор зобовязався забезпечити надання комплексу туристичних послуг з організації туристичної поїздки для [PERSON] та його сина [PERSON], маршрут: Сінгапур + Балі, місця ночівок: Bay Hotel + Amaris Nusa Dua 3*/3* в період з 30.12.2018 року - 13.01.2019 року (14 ночей), загальна вартість туристичних послуг, становить 100000 грн. (а.с.80-81). Відповідно до наданих позивачем документів, рідна сестра [PERSON] [PERSON], одружилася з громадянином [PERSON] [PERSON], та постійно проживає разом зі своєю дочкою [PERSON], [INFO], в [PERSON] у м. Мілані. Згідно із заявами гарантії [PERSON] запрошує [PERSON] та [PERSON], [INFO], за місцем її проживання (а.с.24-29, 90, 99). 17.11.2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із заявою з питання надання дозволу на виїзд сина [PERSON], за кордон у його супроводі (а.с.54-55). Відповідно до ч.ч. 7, 8, 9 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Порядок оформлення документів для виїзду дитини за кордон, перетинання дитиною державного кордону України врегульований Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого\~Постановою КМУ від 07.05.2014 № 152, [PERSON] перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими\~Постановою КМУ від 27.01.1995 № 57. Ці нормативні акти в сукупності та з урахуванням запровадження з 01.01.2015 року видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон також особам, які не досягли 16-річного віку, (п. 3\~Постанови КМУ від 07.05.2014 № 152, п.п. 1,\~3 Порядку), передбачають, що: - кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, такий паспорт оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа) (п.п. 2, 3, 20 пп. 2 Порядку); - виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, а без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі предявлення рішення суду чи його нотаріально засвідченої копії про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4 пп. 1, пп. 2 абз. 9 Правил). Таким чином, той із батьків, який проживає окремо від дитини, вправі бути обізнаним щодо оформлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон, щодо часу, мети, місця призначення та тривалості виїзду дитини за кордон у супроводі іншого з батьків. Спір з приводу участі батьків у вихованні дитини, в т.ч., спір з приводу відсутності згоди одного з батьків дитини на тимчасовий її виїзд за кордон у супроводі іншого з батьків, вирішується судом (ст. 18 та інші норми\~СК України,\~ Закон № 3857-XII). Законодавством передбачена необхідність подання у пункті пропуску через державний кордон України належно оформленого доказу надання згоди тим з батьків, який не супроводжує дитину, на виїзд дитини за кордон у конкретну країну та в конкретний проміжок часу, а у випадку відсутності такої згоди\~подання відповідного рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон. Водночас, законодавство не обумовлює оформлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон дозволом (згодою) того з батьків, який проживає окремо від неї, у випадку, якщо батьки дитини не перебувають у шлюбі, а заяву для оформлення документів подає той з батьків, з яким проживає дитина, право дитини як громадянина України на отримання паспорта для виїзду за кордон як таке є безумовним і підлягає реалізації з дотриманням передбачених законодавством процедур. Законодавчих підстав для обмеження права дитини та батька, який діє в інтересах дитини, на оформлення відповідних документів немає, таке право підлягає захисту судом, зокрема, і від безпідставних та необґрунтованих заборон щодо цього одним з батьків дитини (ст.ст.\~274,\~275 ЦК України). Реалізація дитиною права на отримання вищевказаного паспорта сама по собі не може розглядатися як порушення прав відповідного з батьків, оскільки щодо перетинання дитиною державного кордону України встановлена інша процедура, яка передбачає дотримання сімейних прав того з батьків, хто проживає окремо від дитини, а за наявності відповідних підстав\~вирішення спору судом. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 08.06.2016 року [PERSON], [INFO], проживає з батьком [PERSON], жити з матірю він не бажає. Між позивачем та відповідачкою виникли неприязні стосунки, які унеможливлюють вирішення питання про виїзд дитини за кордон за взаємною згодою батьків, що обмежує право дитини на належне піклування про неї, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Заперечуючи проти пред'явленого позову, відповідачка посилається на те, що виїзд дитини за кордон в осінньо-зимовий період буде шкодити дитині, що тривалі перельоти для дитини є дуже важкими, що у позові не зазначені конкретні адреси подорожі. Проте, в судовому засіданні встановлено та підтверджено поясненнями позивача та дитини, думка якої вислухана в судовому засіданні, що всі подорожі за кордон, зазначені у позовній заяві, сплановані за бажанням дитини, з урахуванням періоду шкільних канікул, часовий проміжок перебування за кордоном визначений з урахуванням настання непередбачених обставин: зміна розкладу перельоту літаків, оголошення карантину, тощо. У позові зазначені держави прямування, зазначення конкретної адреси подорожі діючим законодавством не передбачено. Таким чином, зазначені відповідачкою обставина не може бути підставою для обмеження дитини у її праві виїзду з батьком за кордон. Аналіз зібраних у справі доказів свідчить про те, що позивач намагався отримати від відповідачки дозвіл на оформлення паспорту та виїзд дитини за кордон, проте, конфліктна ситуація, яка склалась між сторонами, унеможливлює отримання від останньої відповідного дозволу, що позбавляє дитину можливості виїхати за кордон, зокрема, з метою відпочинку та розширення світогляду, інтелектуального розвитку як особистості. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про те, що відмова відповідачки є безпідставною. Створюючи дитині складнощі у виїзді за кордон з метою відпочинку, відповідачка перешкоджає духовному і культурному розвитку дитини. Отже, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено будь-яких обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 3307 грн. 26 коп., що підтверджені наданою позивачем квитанцією (а.с.1).

Outcome: approved