Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

[PERSON] 08 квітня 2014 року звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] 15 вересня 1978 року Жовтоводським міським відділом РАГС, про що зроблено відповідний актовий запис за № 445. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 2001 року вони із [PERSON] проживають окремо, подружні відносини не підтримують. Крім того, зазначає що на даний час перебуває у фактичних подружніх стосунках з іншим чоловіком. Позивач, у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява [PERSON] із проханням справу розглядати за її відсутності. При цьому, позивач свої вимоги підтримує і просить шлюб розірвати. Відповідач, будучи також належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився, поважних причин неявки не повідомив. При цьому, відповідачем не надано заперечень проти позовних вимог. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 15 вересня 1978 року Жовтоводським міським відділом РАГС Дніпропетровської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 445 (а.с. 5). При цьому, дошлюбне прізвище позивача [PERSON]. Від подружнього життя мають дітей [PERSON], [PERSON], що на даний час досягли повноліття (а.с. 6,7). Однак, із 2001 року подружні стосунки між сторонами припинені, проживають вони окремо, ведуть окреме господарство. При цьому, позивач на даний час перебуває у фактичних подружніх стосунках з іншим чоловіком. За таких обставин, [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи, що примирення між ними із відповідачем не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними із відповідачем не можливе, від спільного життя неповнолітніх дітей не мають, відповідач у судове засідання не з'явився, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам що має істотне значення, а тому позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, позивачем, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, не зазначається на необхідності відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved