Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до [PERSON] (далі - Відповідач) з позовом про розірвання шлюбу за наступних обставин. 31 серпня 2007 року між сторонами міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис № 1289 в книзі реєстрації шлюбів. Від цього шлюбу [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON]. Протилежні погляди на уклад сімейного життя (робота, спільний відпочинок, формування кола друзів тощо), принципи розподілу сімейних обов'язків з урахуванням прав кожного з подружжя, які формувались протягом шлюбу, постійно призводили до чисельних конфліктів як побутового, так і особистого характеру. Така ситуація в кінцевому випадку призвела до утворення в сім'ї атмосфери взаємної неприязні, роздратованості, безкомпромісності, втрати почуття взаємної любові та поваги, інтересу до особистих уподобань один одного. З березня 2014 року за взаємною згодою сторони припинили сімейні стосунки. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливо, оскільки сімя розпалася остаточно, просить зареєстрований з Відповідачем шлюб розірвати. Претензій щодо розподілу спільного майна не заявлено. Відповідач позов визнає. Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що 31 серпня 2007 року між сторонами міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис № 1289 в книзі реєстрації шлюбів згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ( а.с.11) . Від цього шлюбу у сторін [INFO] народилась донька - [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13 березня 2012 року (а.с.10). Протилежні погляди на уклад сімейного життя (робота, спільний відпочинок, формування кола друзів тощо), принципи розподілу сімейних обов'язків з урахуванням прав кожного з подружжя, які формувались протягом шлюбу, постійно призводили до чисельних конфліктів як побутового, так і особистого характеру. Така ситуація в кінцевому випадку призвела до утворення в сім'ї атмосфери взаємної неприязні, роздратованості, безкомпромісності, втрати почуття взаємної любові та поваги, інтересу до особистих уподобань один одного. Відповідно до ч. 1 ст. 54 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні утверджувати повагу до будь-якої праці, яка робиться в інтересах сім'ї. При цьому, усі найважливіші питання життя сім'ї мають вирішуватися подружжям спільно, на засадах рівності (ч. 2 ст. 54 Кодексу). Статтею 55 цього Кодексу встановлюється обов'язок дружини та чоловіка спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України чинним законодавством України запроваджено принцип добровільності шлюбу. За змістом положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу будь-яке примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, однією з підстав припинення шлюбних правої законодавством України визначається його розірвання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Сімейного кодексу Україні сімейних відносин кожен учасник має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. При цьому, суд застосовує способи захисту сімейних прав та інтересів, які встановлені законом, зокрема, припинення правовідношення. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 СК України, особа, яка змінила свою прізвище у зв'язку із реєстрацією цього шлюбу, має право після розірвання шлюбу в подальшому іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливо, а потому шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу відновити [PERSON] дошлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved