Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] 23.10.2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Білгород-Дністровська міська рада про порушення правил добросусідства, відновлення становища шляхом знесення паркана та стягнення моральної шкоди. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 23.03.2013 року № 1554959 за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: Одеська область, [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником сусіднього житлового будинку по [ADDRESS], почав будувати паркан із бетонним фундаментом та кладкою ратушного каміння. Позивач зазначає, що облаштування даного паркану ведеться на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні [PERSON], право власності на яку він ще не отримав. Стверджує, що [PERSON] будуючи паркан вийшов приблизно на 80 см. на територію ділянки, яка відноситься до домоволодіння позивача,у зв'язку із чим останній порушує норми ДБН. У зв'язку із вищевикладеним позивач просить суд: зобов'язати [PERSON] підтримувати правила добросусідства, зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] в користуванні домоволодінням [ADDRESS], м.Білгород-Дністровського Одеської області, а саме знести паркан між домоволодіннями [ADDRESS], м.Білгород-Дністровського Одеської області та [ADDRESS] м.Білгород-Дністровського Одеської області; стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 15000 грн., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 240 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, наведених в позові. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Представник Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши всі надані докази, приходить до наступного. Так, по земельній ділянці та будівлях [PERSON] , розташованих по [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський, в матеріалах справи наявні наступні документи. Рішення Білгород-Дністрвоської міської ради народних депутатів від 19 листопада 1997 року №274, зокрема [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський площею 535 кв.м. для обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд.(а.с.171-172). Згідно свідоцтва про право власності №1554959, виданого 23.03.2013р., власником житлового будинку по [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський Одеської області є [PERSON] (а.с.13,14). По земельній ділянці та будівлях [PERSON], розташованих по [ADDRESS] м.Білгород - Дністровський в справі наявні наступні документи. Згідно договору дарування земельної ділянки від 11.09.2012р., реєстр №1596 власником земельної ділянки по [ADDRESS] в м.Білгород-Дністровський Одеської області загальною площею 0,0582 га є [PERSON] 9а.с.43-45) На підставі зазначеного договору дарування внесені зміно до державного акту серія ЯЛ №664964, зареєстрованого 05.01.2012р., про перехід права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] в м.Білгород-Дністровький Одеської області загальною площею 0,0582 га до [PERSON] (а.с.46,100) Земельні ділянки по [ADDRESS] та по [ADDRESS] в м.Білгород-Дністровський Одеської області є суміжними. Згідно висновку № 04/02 судової земельно-технічної експертизи конфігурація земельної ділянки [PERSON], на яку виданий державний акт на право власності на землю серії ЯЛ №664964, не відповідає фактичній конфігурації цієї земельної ділянки з боку суміжної межі із земельною ділянкою по [ADDRESS] (а.с.147-153) Вимоги позивача заявлено про зобов'язання підтримувати права добросусідства, зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди у користуванням домоволодінням [ADDRESS], м.Білгород-Дністровського Одеської області, шляхом знесення паркану між домоволодіннями [ADDRESS], та [ADDRESS] м.Білгород-Дністровський Одеської області(а.с.2-4) У сенсі положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Власник майна як позивач не зобов'язаний доводити неправомірність дій відповідача, а має доказати факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном. Особа, яка створює перешкоди, як то відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки. [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський Одеської області розташованого на земельній ділянки, яка у відповідності до ст. 125 ЗК України право власності чи право користування земельною ділянкою не оформлене, адже на даний час відсутні передбачені ст.126 ЗК України документи, які б засвідчували право власності чи користування такою ділянкою. Відсутність підтвердженого права власності чи користування на земельну ділянку позбавляє права [PERSON] можливості захищати таке від порушень на підставі ст.391 ЦК України та в порядку ст.152 ЗК України. Відтак захист права власності від порушень може розглядатися лише щодо домоволодіння. [PERSON] не довів в чому саме полягає порушення належного йому на праві власності житлового будинку по [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський Одеської області через побудування [PERSON] паркану. Згідно зі ст. 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ст. ст. 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Статтею 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Отже, розпорядження землями від імені Українського народу здійснюють органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень. Земельна ділянка площею 535 кв.м. по [ADDRESS], м.Білгород-Дністровський знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] є комунальною власністю територіальної громади м. Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, відтак саме міська рада компетентна реагувати на самочинне зайняття такої. Натомість міська рада таких вимог не заявляє. Також суд вважає необґрунтованими вимоги позивача, щодо стягнення моральної шкоди, так як обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають обставини про: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. До юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені. Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в матеріалах справи не знайшли свого підтвердження підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено факту заподіяння такої шкоди, моральних страждань, втрат немайнового характеру позивачу зі сторони відповідача [PERSON] Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до статей 58, 59 ЦПК України докази мають бути належними та допустимими. На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі . Згідно зі ст. 88 ЦПК України при ухваленні рішення про відмову в позові судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed