Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

[PERSON] 21.10.2021 року звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що запис у трудовій книжці серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , а саме вважати вірним запис під № 5 від 02.01.1984 року про звільнення в порядку переводу в Київське медучилище № 1 у графі 4, внесено запис на підставі Пр. № 83 від 30.12.1983 року. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона набула пенсійного віку та має право на призначення пенсії за віком за наявності трудового стажу не менше 28 років. Але 03.08.2021 року відповідач відмовив у призначенні пенсії, оскільки не вистачає трудового стажу, нарахували 24 роки 7 місяців 8 днів. Відмова обґрунтована тим, що не враховано страхового стажу за період роботи згідно трудової книжки [NUMBER] від 21.03.1978 року по 02.01.1984, оскільки запис про звільнення (дати не читається) внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58. Ухвалою від 25.10.2021 року відкрито провадження за заявою та призначено судове засідання. Заявник в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, якою підтримує заяву, просить її задовольнити, справу розглянути у її відсутність. Представник заінтересованої особи - ГУ ПФУ в м. Києві в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду та будь-яких заяв не подавав. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з паспорту гр. України серії [NUMBER] , [INFO] народилась [PERSON] (а.с. 15-18). Встановлено, що 27.10.1977 року було оформлено трудову книжку серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 20-29). Згідно листа ГУ ПФУ в м. Києві від 03.08.2021 року заявнику було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки загальний страховий стаж складає 24 роки 7 місяців 8 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Відмова обґрунтована тим, що не враховано страхового стажу за період роботи згідно трудової книжки [NUMBER] від 21.03.1978 року по 02.01.1984, оскільки запис про звільнення (дати не читається) внесено з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (а.с. 26-27). Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до вимог частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Як роз`яснено у п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. (стаття 48 КЗпП України) Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27квітня 1993року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що, у разі, коли в трудовій книжці містяться неправильні або неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються, зокрема, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У пункті 26 Порядку передбачено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові та прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. З наведеної норми вбачається, що додаткові дані для підтвердження трудового стажу вимагаються лише у випадках, коли трудова книжка відсутня, або в ній відсутній запис, або записи про періоди роботи є неправильними або неточними. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. За даними трудової книжки серії [NUMBER] , яка 27.10.1977 року була оформлена на ім`я [PERSON] , вбачається, що під записом під № 5 від 02.01.1984 року зазначено «звільнити в порядку переводу в Київське медучилище № 1», у графі 4, внесено запис на підставі Пр. № 83 від 30.12.1983 року, який є нечитаємий , що створює перешкоди в реалізації права заявника на пенсійне забезпечення. При цьому, суд враховує, що заповнення трудової книжки відбувалося не заявницею, а відповідальним працівником підприємства. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. ( ст. 89 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що запис у трудовій книжці серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , вважати вірним запис під № 5 від 02.01.1984 року про звільнення в порядку переводу в Київське медучилище № 1 у графі 4, внесено запис на підставі Пр. № 83 від 30.12.1983 року. В даному випадку рішення суду не замінює собою документ, який виданий роботодавцем, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому наддасть їй можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересі, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать їй відповідно до положень ст. 46 Конституції України. На підставі викладеного та

Outcome: approved