Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

[PERSON] 30.10.2019 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.09.2019 року, на період навчання до 23.09.2022 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є донькою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про її народження. Після розірвання шлюбу її батьків, вона стала проживати з матір`ю, а батько, на підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 05.03.2009 року, виплачував аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. У зв`язку з її повноліттям виплата аліментів припинилася, однак вона почала навчатися у ДНЗ «Львівське вище професійне училище», а тому згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.03.2018 року батько з 01.09.2017 року по 30.06.2019 року сплачував аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час, з 01.09.2019 року вона навчається в Українській академії друкарства, на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, також їй призначено ІІ групу інвалідності з дитинства, а відповідач працює і зобов`язаний як батько матеріально їй допомагати. У зв`язку із процедурою зарахування її до ВНЗ, а також тим, що більше місяця їй готували довідку про навчання і лише 17.10.2019 року була видана довідка з місця проживання, у неї не було фізичної можливості швидше подати позов до суду. При цьому, після вступу до навчального закладу вона телефонувала батькові, проте він не бажає добровільно надавати їй матеріальну допомогу у зв`язку із навчанням. За наведених обставин просить стягувати з відповідача аліменти з 01.09.2019 року на період навчання до досягнення нею 23-річного віку [INFO] . Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 27.11.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 16.01.2020 року уповноважений представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що відповідач проти позову заперечує частково, оскільки має на утриманні дружину та її неповнолітнього сина, а також є учасником АТО, тому звільнений від сплати судового збору. Просить суд стягувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, на період навчання доньки до 23.09.2022 року. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали і просили такий задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, зазначивши, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання доньки, проте не погоджується із заявленим розміром аліментів. Оскільки [PERSON] вчиться на денній формі навчання, отримує стипендію у розмірі 1000 грн., допомогу у зв`язку з інвалідністю, а на утриманні відповідача перебуває дружина та її неповнолітній син, тому відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), що відповідатиме розміру аліментів на одну дитину, встановленому ч.5 ст.183 СК України, при стягненні аліментів за судовим наказом. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Позивач після розірвання шлюбу між батьками проживає та зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно рішення Залізничного районного суду м.Львова від 22.03.2018 року (а.с.5), з 27.11.2017 року до 30.06.2019 року відповідач сплачував на користь повнолітньої доньки [PERSON] аліменти у зв`язку з її навчанням у ДНЗ «Львівське вище професійне художнє училище» щомісячно в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу). З даних довідки Української академії друкарства №20229 від 30.09.2019 року (а.с.6) встановлено, що [PERSON] навчається на 1 курсі бюджетної форми навчання в Українській академії друкарства, термін навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленумом Верховного Суду України судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи наведені встановлені судом обставини та їх нормативне регулювання, позивач [PERSON] має право на отримання аліментів від батька [PERSON] , оскільки продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до огляду медико-соціальною комісією 21 вересня - 10 жовтня 2018 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності та встановлено дату чергового огляду - 21.09.2021 року (а.с.7), що також підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 26.10.2017 року (а.с.8). Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На виконання вказаних вимог закону стороною відповідача не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що його дружина [PERSON] , з якою він 20.01.2016 року зареєстрував шлюб (а.с. 42), перебуває на його утриманні та потребує такого утримання, оскільки вона працездатного віку. Також, суд критично оцінює доводи представника відповідача на те, що на утриманні [PERSON] перебуває син його дружини [PERSON] , оскільки згідно вимог ст.180 СК України обов`язок утримувати дитину мають виключно батьки такої дитини, однак відповідач не є батьком [PERSON] (а.с. 36), а відтак не повинен його утримувати, натомість утримання останнього здійснюють його батьки. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial