Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

[PERSON] 12.06.2019 року звернулася в суд із позовом до [PERSON] , і просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання двох дочок по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до їх повноліття. З протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2019 року, дана справа передана для розгляду судді Юсип І.М. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 17.06.2008р. зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі народиллося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки не має змоги самостійно повністю утримувати дітей, відповідач не надає матеріальної допомоги, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей щомісячно у розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, а також у заяві зазначила, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Заперечує проти відзиву відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву від 23.03.2020р. про розгляд справи без його участі, позов визнає частково. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Статтею ч.1 ст. 5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. За приписами абз. 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 17.06.2008 р. у Сапогівській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області, актовий запис № 3, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17 червня 2008 року (а.с. 6). У шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцв про народження серії [NUMBER] від 09 липня 2010 року, серії [NUMBER] від 09 листопада 2012 року (а.с. 7, 8). Позивачка не має змоги самостійно повністю утримувати дітей, а відповідач матеріальної допомоги не надає. У визначений судом строк відповідачем подано відзив на позов та докази, які обґрунтовують його заперечення на поданий позов. Так, із копії трудової книжки відповідача видно, що останній офіційно не працевлаштований, а відтак постійного доходу не має. На утриманні якого знаходяться батьки пенсійного віку, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень. В поданому відзиві на позов відповідач зазначив, що не заперечує щодо сплати аліментів, однак не в зазначеній сумі, може сплачувати аліменти по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки всі кошти, які заробляв були вкладені в житловий будинок в якому залишилась проживати позивачка разом із дітьми. На даний час роботи не має, проживає в будинку батьків і двома братами. Змушений допомагати батькам, окрім того його батько онкохворий, що потребує значних коштів, тому просив позов задоволити частково. Враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність власного житла, наявність на утриманні непрацездатних батьків, та те що відповідач здатен займатись суспільно корисною працею з метою отримання доходів, те що діти проживають з матір`ю, яка не має змоги повністю самостійно їх утримувати, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково. Тому з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище сторін, а відтак виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, слід стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій у розмірі по 1300,00 грн. на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дочкою повноліття, адже обов`язок по утриманню дитини є рівним обов`язком як для батька, так і для матері. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст. 5 ч.1 п. 3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за № 3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial