Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

[PERSON] 04.12.2018р. звернулась в своїх та інтересах неповнолітнього [PERSON] до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому, з у рахуванням уточнених позовних вимог, просить суд усунути їй та дитині перешкоди в користуванні майном, а саме квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом їх вселення до неї. Позовна заява мотивована тим, що позивач є співвласником вказаної квартири, проте відповідач чинить їй перешкоди в користуванні спірним майном. [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Представником третьої особи Нікіфоровою Ю.В. надано суду заяву, у якій вона позовні вимоги підтримала. Заслухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої 01.10.2018р. № 139717853, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири, розташованої в [ADDRESS] (а.с.13-14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.70). Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири, згідно з ст. 383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. З позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що відповідач чинить перешкоди у праві користування позивачем та спільною дитиною сторін квартирою, розташованою в [ADDRESS] , внаслідок чого, вони вимушені проживати на орендованій квартирі. За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідач перешкоджає позивачу та [PERSON] у вільному користуванні спірною квартирою, оскільки співвласник та члени сім`ї власника квартири мають право на вільний доступ до неї. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того,здійснюються вони державними чи приватними установами,що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Враховуючи вищевказане, а також те, що співвласник та члени сім`ї власника житла мають право вільно користуватись жилим приміщенням, суд доходить висновку про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог. За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved