Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє [PERSON] , звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.10.1994 року по 07.12.2017 року, який рішенням Ковельського міськрайонного суду від 07.12.2017 року було розірвано. В період перебування сторін у шлюбі ними було 07.05.1999 року придбано за договором купівлі продажу 13/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд в [ADDRESS] . Фактично придбана частина житлового будинку складалася з майже половини цілого житлового будинку загальною площею 82,6 кв.м, яка визначена в технічному паспорті на будинок квартирою [ADDRESS] загальною площею 40.00 кв.м. Однак, сторони після розлучення не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Представник позивача вказує, що оскільки майно було придбане позивачем та відповідачем в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому позивач має намір поділити вищезазначене майно шляхом визначення за ним Ѕ частки з 13/25 частин житлового будинку з належними до неї господарськими будівлями і спорудами. З врахуванням наведеного, представник позивач просив суд здійснити поділ 13/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - квартири [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частки від 13/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] . Крім цього, просить стягнути судові витрати по справі з відповідача. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2019 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач відзив на пред`явлений позов не подала. Таким чином, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Оскільки розгляд\~справи здійснюється\~судом за\~відсутності учасників\~справи,\~тому,\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.12.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 01.10.1994 року відділом ЗАГСу Ковельського міськвиконкому Волинської області, актовий запис №\~ 410, розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу 13/25 частини будівель від 07.05.1999 року, посвідченого нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори, [PERSON] продала, а [PERSON] купила 13/25 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд в [ADDRESS] . Згідно Реєстраційного посвідчення серії ЮФ № 02767, виданого Волинським обласним бюро технічної інвентаризації, встановлено, що право приватної власності на 13/25 частин житлового будинку в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, спірні 13/25 частин житлового будинку набуто сторонами як подружжям за час шлюбу, а тому належить їм на праві спільної сумісної власності, як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя. Згідно вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Зважаючи на дану правову норму, слід прийти до висновку, що 13/25 частин спірного житлового будинку є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Згідно ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачами відсутні домовленості про розмір часток в праві спільної власності на спірний будинок. Без визначення частки позивача в даному нерухомому майні останній не має змоги вільно розпорядитись своєю часткою у спільному майні, що прямо зумовлює порушення його законних прав та інтересів останнього, які підлягають захисту та відновленню судом. Таким чином, зважаючи на викладені обставини та аналізуючи правові норми, що регулюють правовідносини, які склались в даному випадку між сторонами по справі, суд прийшов до переконливого висновку, що позивачу та відповідачу належать рівні частки в цьому майні, а тому частка позивача становить 1/2. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved