Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

[PERSON], в інтересах якої на підставі довіреності діє [PERSON], звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. Свої вимоги мотивує тим, що 16 серпня 2016 року в м. Севастополь помер чоловік [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON], у звязку із відсутністю законних підстав. Довідка про смерть, яка видана іншою державою, не є підставою для державної реєстрації смерті на території України. Оскільки [PERSON] не має можливості надати документи для реєстрації смерті свого чоловіка, передбачені законодавством України, вона змушена звернутися до суду. Встановлення факту смерті має для [PERSON] юридичне значення, оскільки потрібно їй для отримання спадщини, яка залишилася після смерті чоловіка. Просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 16 серпня 2016 року. [PERSON], яка на підставі довіреності діє в інтересах [PERSON], про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги задовольнити (а.с.19). Заінтересована особа - [PERSON] районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, представника в судове засідання не направив, надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника відділу, зазначив, що заперечень проти заяви [PERSON] щодо встановлення факту смерті [PERSON] не має (а.с.20). Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності представника заявника та представника заінтересованої особи. У звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу при розгляді даної справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно із свідоцтвом про одруження, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 грудня 1999 року, актовий запис № 21 (а.с.11). У довідці про смерть № 978 від 19.08.2016 року, виданої відділом ЗАГС Ленінського району міста Севастополь Управління ЗАГС міста Севастополя, зазначено, що [PERSON], [INFO], помер 16.08.2016 року, про що складено запис акта про смерть № 977 від 19.08.2016 року. Причина смерті: набряк мозку, інфаркт мозку в лівій тім'яній області внаслідок тромбозу церебральних артерій від 14.08.2016 року. Місце смерті: м Севастополь (а.с.13). [PERSON] районного Відділу державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 02.11.2016 року відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті та видачі відповідного свідоцтва про смерть на [PERSON], [INFO], який помер 16.08.2016 року у м. Севастополі, про що свідчить довідка про смерть № 978 від 19.08.2016 року, видана ЗАГС Ленінського району міста Севастополь Управління ЗАГС міста Севастополя, оскільки медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 3 ст. 9 цього Закону, є недійсним і не створює правових наслідків. У звязку з чим для отримання свідоцтва про смерть заявнику було запропоновано звернутися до суду (а.с.14). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнана тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч .2, 3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. ЗУ «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04.02.2016 року, який набрав чинності з 24.02.2016 року, ЦПК України доповнено ст.257-1, згідно з якою: Заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Воно може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4). Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Пунктом 18 Постанови передбачено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно ст.17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. ґ ч. 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Частиною 6 розділу 5 встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки [PERSON] помер на тимчасово окупованій території та довідка про його смерть була видана органом, який знаходиться на тимчасово окупованій території, тобто є недійсною і не створює правових наслідків на території України, а встановлення факту смерті необхідно [PERSON] для реалізації своїх прав та обов'язків, пов'язаних зі смертю її чоловіка, в інший спосіб даний факт не може бути встановлений, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог [PERSON] про встановлення факту смерті. Таким чином, суд вважає встановленим факт смерті [PERSON], [INFO], що мала місце 16.08.2016 року у м. Севастополь. Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою, дають суду підставу зробити висновок, що заявлена вимога про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved