Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

[INFO] померла мати позивача [PERSON]. До складу спадкового майна після її смерті входить, зокрема, земельна ділянка [NUMBER] площею 3,6079 га (3,5663 га та 0,0416 га), яка знаходиться на території Лучинчицької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який відмовився від прийняття спадщини. Позивач є спадкоємцем за законом, однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, просила справу слухати у її відсутності (позовна заява а.с. 4). [PERSON] та представник відповідача - Лучинчицької сільської ради - у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви (телеграму), у яких позов визнали і просили справу слухати у їх відсутності (а.с. 25, 28). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON] померла [INFO] (а.с. 7). Довідкою виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 293 від 02 квітня 2015 року (а.с. 11), витягом з технічної документації із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) колишнього КСП «Дружба» с. Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області № 19-28-0.2-2271/2-15 від 02 квітня 2015 року (а.с. 13), копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 05 листопада 2004 року (а.с. 14), доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що складається із двох земельних ділянок площею 3,5663 га (рілля) та 0,0416 га (багаторічні насадження), яка розташована на території Лучинчицької сільської ради. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. Із заповіту (а.с. 10), посвідченого секретарем виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради Кужель О.П. вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла онукові [PERSON], який у свою чергу від прийняття спадщини відмовився (а.с. 15, 24). Такий факт також стверджується і оглянутою у судовому засіданні спадковою справою № 143/2010 щодо майна померлої [INFO] [PERSON]. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України, визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкують у першій черзі спадкоємців за законом (ст.1261 ЦК України). Свідоцтвом про смерть (а.с. 7), свідоцтвом про своє народження (а.с. 8), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 9), довідкою виконавчого комітету Лучинчицької сільської ради № 293 від 02 квітня 2015 року (а.с. 11), заявою [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом (а.с. 15) стверджується, що [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], прийняла спадщину (проживала і була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою) і бажає її оформити. Із оглянутої у судовому засіданні спадкової справи № 143/2010 до майна померлої [INFO] [PERSON], вбачається, що спадщину після її смерті прийняла [PERSON], яка подала у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 23). Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З оголошення в газеті «Наше Придністров'я» від 03 квітня 2015 (а.с. 12), слідує, що оригінал державного акта на право приватної власності на землю на прізвище [PERSON] втрачений, а тому позивач не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд, вона також не може (а.с. 16). Суд враховує обставину, що позивач пропустила строк звернення до суду з поважної причини, зокрема, через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку як спадкоємця [PERSON] за законом.

Outcome: approved