Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, третя особа - Сєвєродонецький міський відділ Управління Державної міграційної служби України у Луганській області, посилаючись на наступне. [PERSON], [PERSON] є співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М. № 2-1266 від 15.10.2005 року. В спірному житловому будинку зареєстрований відповідач, [PERSON], який з 02.10.2012 року не проживає без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивачі просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та зобов'язати його знятися з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Позивачі в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з'явилася, проте надала пояснення, що на даний час до компетенції УДМС не відносяться питання щодо реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання особи, тому Сєвєродонецький МВ УДМС не може бути залучено в якості третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачі не заперечували проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб В судовому засіданні було встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Першої Сєвєродонецької державної нотаріальної контори Фесенко О.М. № 2-1266 від 15.10.2005 року, та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8900573 від 10.11.2005 року виданого Комунальним підприємством «Сєвєродонецьке міське бюро технічної інвентаризації». Згідно із копією довідки № 922, виданої Борівською селищною радою м. Сєвєродонецька від 01.07.2016 року, в житловому будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач - [PERSON], [INFO], позивач - [PERSON], [INFO], онука позивачів - [PERSON], [INFO], правнук позивачів - [PERSON], [INFO], відповідач по справі - [PERSON], [INFO]. З копії Акту обстеження, затвердженого Борівською селищною радою м. Сєвєродонецька від 01.07.2016 року, встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в житловому будинку [ADDRESS] з 02.10.2012 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з 02.10.2012 року без поважних причин, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації за місцем проживання здійснюється в день звернення особи, зокрема, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, відповідач підлягає зняттю з реєстрації за місцем проживання на підставі рішення суду про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, у зв'язку із чим необхідно відмовити у задоволенні позовної вимоги стосовно примусового зняття відповідача з реєстрації місця проживання в житловому будинку [ADDRESS].

Outcome: partial