Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] 22 листопада 2017 року пред'явила позов до Михайлевицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме, право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті її баби [PERSON], котра померла [INFO]. У обґрунтування свого позову посилалася на те, що після смерті баби вона, [PERSON], будучи спадкоємцем за заповітом звернулася до державного нотаріуса Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус роз'яснив, що перешкодою у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок є те, що спадкодавець не виготовила за життя свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а тому видати свідоцтво не може. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач - Михайлевицька сільська рада Самбірського району Львівської області надіслала заяву про розгляд справи за відсутності її представника. Згідно ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Відповідно до ст. 211 цього Кодексу розгляд справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомо, що [INFO] померла [PERSON] (а. с. 4, 17). Відповідно до ст. ст. 1220, 1216 та 1218 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Із заповіту, складеного 23 липня 2001 року, вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла своїй внучці [PERSON](а. с. 5). Із свідоцтв про народження, про шлюб та паспорта громадянина України відомо, що [PERSON] після реєстрації шлюбу присвоєне прізвище [PERSON] (а. с. 8). Із відповіді Рудківської державної нотаріальної контори видно, що спадкоємцю за заповітом [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з посиланням на те, що за життя її баба [PERSON] не виготовила свідоцтво про право власності на житловий будинок (а. с. 6). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Дійсно, із довідки № 1687, виданої 04.10.2017 Самбірським МБТІ, видно, що житловий будинок [ADDRESS] на правах особистої власності не зареєстровано (а. с. 13). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами у містах і селищах міського типу, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім того за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Із витягу із погосподарської книги за 1986-1990 роки, довідок, виданих Михайлевицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, технічного паспорта та довідки про технічну характеристику об'єктів нерухомого майна вбачається, що [PERSON], [INFO], була головою домогосподарства, місце її проживання зареєстровано та вона фактично проживала по [ADDRESS]; станом на 01.07.1990 господарство відносилося до суспільної групи колгоспний двір; на день її смерті в будинку проживала без реєстрації дочка [PERSON]; господарство складалося із житлового будинку до 1939 року побудови, літньої кухні, стодоли, сараю, убиральні, погребу, колодязя та огорожі (а. с. 9-10, 11, 12, 13, 14-15,16). Ураховуючи наведене, право власності [PERSON] на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на житловий будинок по [ADDRESS].

Outcome: approved