Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

[PERSON] , (далі - позивач) в особі свого представника адвоката Богданчук О.В., звернувсь до суду із позовом до Борівської сільської ради (далі - відповідач) про встановлення факту родинних відносин для прийняття спадщини та визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за законом, в якому вказав, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,1964 га з кадастровим номером 3222780401:01:011:0021 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Борівської сільської ради Макарівського району Київської області та земельної ділянки площею 6,3904 га з кадастровим номером 3222780400:05:034:0008 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Борівської сільської ради Макарівського району Київської області. Позивач, як син померлої, тобто спадкоємець першої черги за законом, спадщину після смерті матері прийняв, оскільки був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою. При цьому, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки позивачу нотаріусом було відмовлено, про що винесено постанову від 18.12.2020 року. Причиною відмови у видачі свідоцтва на спадщину стало, те що не підтверджується факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, а також у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. Таким чином, вказане унеможливлює на даний час реалізувати законні та права та інтереси позивача щодо оформлення права власності на спадкове майно, що і змусило його звернутись до суду з вказаним позовом. Враховуючи викладене, позивач, посилаючись на ст. ст. 315-316 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, просила суд: 1) встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] ; 2) визнати за [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на: - земельну ділянку площею 0,1964 га з кадастровим номером 3222780401:01:011:0021 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Борівської сільської ради Макарівського району Київської області, яка належала покійній [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 203557, виданого на підставі рішення №50 від 18.05.2007 року 8 сесії V скликання Борівської сільської ради Макарівського району Київської області. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010833000306 від 17.12.2008 року; - земельну ділянку площею 6,3904 га з кадастровим номером 3222780400:05:034:0008 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Борівської сільської ради Макарівського району Київської області, яка належала покійній [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 877809, виданого на підставі розпорядження Макарівської райдержадміністрації від 02.02.2009 року № 177. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010994802174 від 18.11.2009 року. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 04.01.2021 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.02.2021 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У підготовче засідання позивач та його представник не прибули, в позовній заяві просили розглядати справу у їх відсутність. Відповідач у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав повністю, та просив слухати справу у відсутності його представника. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2014 року (а.с. 11), довідкою Борівської сільської ради №276 від 21.12.2017 р. (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 0,1964 га з кадастровим номером 3222780401:01:011:0021 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Борівської сільської ради Макарівського району Київської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю серії ЯЖ № 203557 (а.с. 14) та на земельну ділянку площею 6,3904 га з кадастровим номером 3222780400:05:034:0008 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Борівської сільської ради Макарівського району Київської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на землю серії ЯЖ № 877809 (а.с. 15). Позивач, як син померлої, тобто спадкоємець першої черги за законом, спадщину після смерті матері прийняв, оскільки був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою (а.с. 13). Позивач є єдиним спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] , оскільки з Витягу із Спадкового реєстру № 62966914 від 18.12.2020 р. встановлено відсутність заведеної спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 21). Окрім того, чоловік покійної [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] (а.с. 12). Спадкоємців за заповітом судом не встановлено, що слідує із Витягу із Спадкового реєстру № 62966987 від 18.12.2020 року (а.с. 20). При цьому, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані земельні ділянки позивачу нотаріусом було відмовлено, про що винесено постанову від 18.12.2020 року. Причиною відмови у видачі свідоцтва на спадщину стало, те що не підтверджується факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем, а також у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки (а.с. 19). Факт втрати оригіналу державного акту серії ЯЖ № 203557 та державного акту серії ЯЖ № 877809 підтверджується оголошенням в газеті «Макарівські вісті» № 46 від 27.11.2020 року (а.с. 26). Як вбачається із свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , в графі мати вказано - [PERSON] (російською мовою [PERSON] ) (а.с. 10), а свідоцтво про її смерть видане на [PERSON] (а.с. 11). Крім того, факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та позивачем підтверджується довідкою Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/478-b від 29.05.2009 року (а.с. 17) та довідкою Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні №131/671 від 26.05.2009 року (а.с. 18), з яких слідує що прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » є ідентичними. З вказаних документів можна дійти висновку, що померла [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] . Вирішуючи вимоги за даним позовом, суд керується наступним. Статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ст. 1267 ЦК України). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Тож, встановлення факту родинних відносин, між ним та покійною матір`ю, позивачу необхідно для оформлення своїх спадкових прав, як спадкоємця першої черги за законом майна померлої. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що померла [INFO] [PERSON] є матір`ю позивача, він в свою чергу як спадкоємець першої черги за законом майна померлої, спадщину прийняв вчасно, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інших спадкоємців які прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшли земельні ділянки, щодо яких нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Окрім того, у зв`язку із втратою оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки, позивач не може реалізувати свої права щодо оформлення права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та відсутні особи які їх понесли. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved