Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] в с. Первомайське Глухівського району Сумської області помер [PERSON] . Він є його спадкоємцем, оскільки ще за життя [PERSON] склав на його користь заповіт. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі і земельна частка (пай), площею 6,32 умовних кадастрових гектар, що належала померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0054529. У грудні 2019 року він звернувся до Глухівської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] .. Під час звернення, нотаріус оглянула представлені ним документи і виявила, що відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно померлого - сертифікат на право на земельну частку (пай). Відсутність оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай) унеможливлює видачу йому нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на майно [PERSON] .. За вказаних обставин позивач просить суд визнати за ним право на вищевказану земельну частку (пай), як за спадкоємцем [PERSON] , який помер [INFO] у с. Первомайське Глухівського району Сумської області. Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року у даній справі замінено неналежного відповідача - Березівську сільську раду Глухівського району на належного відповідача - [PERSON] . У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, при цьому представником позивача подано заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без участі позивача. Відповідач у судове засідання не з`явилася, при цьому нею поштою надіслано заяву про визнання позовних вимог [PERSON] та про розгляд справи без її участі. Враховуючи те, що позивач позов підтримав, відповідач проти задоволення позову не заперечувала, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у підготовчому судовому засіданні за правилами частини третьої статті 200 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступного. Як встановлено, [INFO] в с. Первомайське Глухівського району Сумської області у віці 74 років помер [PERSON] (а.с.3). За змістом довідки № 03-07/7/531 виданої виконавчим комітетом Березівської сільської ради Глухівського району Сумської області від 21.11.2017, останнє постійне місце проживання [PERSON] , який помер [INFO] , було [ADDRESS] ; на день смерті спадкодавець був зареєстрований і постійно проживав у такому складі сім`ї: дружина - [PERSON] , 1926 р.н.; від імені [PERSON] у виконкомі Первомайської сільської ради Глухівського району Сумської області було посвідчено заповіт від 22.06.1995 року за № 50, який на день смерті не змінювався і не скасовувався (а.с.4). Згідно заповіту, посвідченого секретарем Первомайської сільської ради Глухівського району Сумської області від 22.06.1995, [PERSON] заповів все належне йому майно [PERSON] (а.с.10). З Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що спадкової справи відносно майна [PERSON] , померлого [INFO] , не було заведено (а.с.11). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що від імені [PERSON] Березівською сільською радою Глухівського району Сумської області посвідчено заповіт від 22.06.1995, номер в реєстрі 10 (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 28.12.1976, [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). З свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04.12.1953, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] і [PERSON] (а.с.5). Згідно повідомлення Відділу у Глухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №185/103-18 від 21.03.2018 [PERSON] , на підставі розпорядження голови Глухівської районної держаної адміністрації № 226 від 31.05.1996 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0054529 та зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ «Завети Леніна» за № 142 від 18.06.1996. Розмір земельної частки (паю) складав 6,32 умовних кадастрових гектарів. [PERSON] , на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації № 375 від 07.11.2002 «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паї) на території Первомайської сільської ради Глухівського району Сумської області» було передано у приватну власність земельну ділянку (пай), розташовану на території Первомайської сільської ради, за межами населеного пункту, загальною площею - 5,37 га, в тому числі: ріллі - 4,07 га; кормові угіддя - 1,30 га; та видано державні акти на право приватної власності на землю: серія Р2 № 670262, зареєстрований за № 362 від 29.11.2002; серія Р3 № 740756, зареєстрований за № 363 від 29.11.2002 (а.с.7). З копій ощадний книжок, вбачається, що у філіалі № 241/034 Глухівського відділення в с. Есмані [PERSON] має рахунки №№ [NUMBER],[NUMBER] (а.с.8,9). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії Глухівської районної державної нотаріальної контори від 10.12.2020 підтверджується факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право на земельну частку (пай) (а.с.6). Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом № 865 від 14 березня 2011 року підтверджується, що після смерті [PERSON] , прийняла спадщину [PERSON] та оформила належне їй згідно заповіту майно (а.с.34). В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено: при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми Цивільного кодексу УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 2 діючого, на час смерті, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Водночас, у відповідності до статті 548 Цивільного кодексу УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі статтею 549 цього Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином судом встановлено, що померлому [INFO] [PERSON] , дійсно на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ № 0054529 належала земельна частка (пай) розміром 6,32 умовних кадастрових гектар, однак оригінал вказаного сертифікату був втрачений. Також, судом встановлено і це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що позивач відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину [PERSON] і є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , однак через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, що складається з вищевказаної земельної ділянки, який відновити в передбаченому законом поряду неможливо, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права на прийняту спадщину в нотаріальній конторі. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналогічні роз`яснення викладені у п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно п. 3.1 вказаного листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392ЦК). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, тобто і в порядку спадкування. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на земельну ділянку (пай), як на спадщину після померлого [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved