Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

[PERSON] 31.08.2015р. звернулась до суду із позовом про розподіл майна подружжя, а саме: будинку [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначила, що знаходилась в зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 08.10.1994р. по 05.06.2014р., від шлюбу мають 2 неповнолітніх дітей. За період шлюбу ними було придбане вищевказане нерухоме майно, яке зареєстровано за відповідачем. 15/100 часток вказаного будинку сторони подарували 30.09.2005р. своєму сину - [PERSON] За відповідачем зареєстровано 85/100 часток будинку, просить визнати вказане майно спільною сумісною власністю та визнати за позивачем право власності на 85/200 часток будинку. 28.10.2015р. позивач уточнила позовні вимоги, зважаючи, що на її утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON], просить виділити позивачу, з врахуванням інтересів дитини 2/3 частки будинку. Ухвалою суду від 30.11.2015р. за клопотанням позивача до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено службу у справах дітей Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради. У судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги. Відповідач вказав, що з позовом згоден частково, не заперечує провести розподіл будинку по 1/2 частці за кожним. Представник третьої особи вказала, що підтримує позов. Суд, вислухавши сторони, оглянувши письмові докази по справі, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.10.1994 року по 05.06.2014р. /а.с. 16/, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 16/. Як вбачається з матеріалів справи, за час знаходження у шлюбі сторонами було придбано у власність будинок за адресою: [ADDRESS], що підтверджується рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.10.2004р., яким визнано за [PERSON] право власності на вказаний будинок /а.с. 4/. 30.09.2005р. [PERSON] подарував 15/100 вказаного будинку [PERSON] /а.с. 7/. Таким чином, за у власності [PERSON] залишилось 85/100 часток будинку [ADDRESS] (1-15/100 = 85/100). Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірний будинок підлягає розподілу по 1/2 частці кожному. Оскільки за відповідачем обліковується 85/100 часток будинку, то 1/2 частка складатиме 85/200 часток (85/100 :2 = 85/200). Доводи позивача про необхідність збільшення її частки до 2/3, оскільки з нею проживають неповнолітні діти, а відповідач має заборгованість за аліментами, є необґрунтованими, так як ч.3 ст. 70 СК України передбачає, що частка майна дружини, може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, та за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Із пояснень сторін слідує, що рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва з відповідача на користь позивача стягнені аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1500 грн. на двох дітей, та у відповідача склалась заборгованість за аліментами. Доказів на підтвердження того, що розмір аліментів, які одержує позивач, є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, позивач суду не надала. Згідно ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial