Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області та Новгород-Сіверської районної державної адміністрація Чернігівської області, про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, виданих на ім'я його батька [PERSON], який помер [INFO], та визнання права на земельну частку (пай), що належала його батьку за життя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є єдиним спадкоємцем свого батька [PERSON] За життя батько набув право на земельну частку пай, що посвідчувалося відповідним сертифікатом. Після смерті батька на ім'я останнього було видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 06 червня 2003 року. Оскільки державні акти видані у порушення вимог законодавства після смерті [PERSON], це призвело до порушення його прав на спадкування майна, яке входить до спадкової маси [PERSON], а саме права на земельну частку (пай). Відповідно позивач просить визнати зазначені вище державні акти недійсними та визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), що належало його батьку. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали повністю та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Представник відповідача - Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, [INFO] в с. Комань Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерті серії [NUMBER] від 06 лютого 1998 року (а.с. 4). Позивач є сином [PERSON]. (а.с. 5). Після смерті свого батька позивач прийняв його спадщину фактично вступивши в управління та володіння його спадковим майном, а саме транспотним засобом та грошовим вкладом (а.с. 79-80). Згідно довідки Семенівської районної державної нотаріальної контори від 16 березня 2017 року спадкова справа після померлого [PERSON] не заводилася (а.с. 76-77), відмості про прийняття спадщини останнього іншими, крім позивача, особами, відсутні. Отже, в силу положень статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до його сина, тобто позивача, який належним чином прийняв її. За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області (а.с. 73). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,01 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСП «Україна», розташованих на території Команської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Отже, до складу спадщини, яку позивач отримав після свого батька, увійшло право на земельну частку (пай), набуте останнім за життя. Вже після смерті [PERSON] на ім'я останнього, на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №179 від 03 червня 2003 року, було видано держані акти на право власності на земельну ділянку: серії [NUMBER], який посвідчував право власності на земельну ділянку площею 0,6675 га; серії [NUMBER], який посвідчував право власності на земельну ділянку площею 1,1341 га; серії [NUMBER], який посвідчував право власності на земельну ділянку площею 0,2833 га. Вказані державні акти зареєстровані в книзі записів державних актів на право власності на землю за №435, 436 та 437 (а.с. 8-10). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім'я [PERSON], після смерті останнього, державних актів на право власності на земельну ділянку була здійснена в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказані вище державні акти були видані на ім'я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв'язку з видачею на ім'я [PERSON] після його смерті державних актів на право власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини [PERSON], став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивача щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин суд вважає за необхідне захистити права позивача, визнавши недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім'я [PERSON] Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивач набув у порядку спадкування за законом після свого батька право на земельну частку (пай), однак у зв'язку з недійсністю документів, які посвідчують дане право, він не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем відповідного право. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved