Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, зняття з реєстрації. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] з 13.08.1983 року перебували в шлюбі, який рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.10.2015 року було розірвано. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. За час шлюбу сторони приватизували квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Руданського, 5/80, яка належала їм на праві спільної сумісної власності. 02.10.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклади Договір про визначення часток у праві спільної сумісної власності, відповідно до якого кожному співвласнику належить по 1/3 частки вказаної квартири. 02.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування частини квартири, у відповідності до якого відповідач подарував позивачу свою 1/3 частину квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Руданського, 5/80. Незважаючи на те, що [PERSON] з 02.10.2015 року не є співвласником вказаної квартири, не проживає в ній, однак продовжує бути зареєстрованим в ній. Оскільки факт реєстрації відповідача за вказано вище адресою порушує права позивачів щодо користування та розпорядження даним будинком, зобовязує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу, просить суд задовольнити позовні вимоги, та, винести рішення, яким усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом визнання припиненим права [PERSON] на користування житловим приміщенням кватирою за адресою: м. Ужгород, вул. Руданського, 5/80 та зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. Однак, надав суду заяву, якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачів, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідача згідно вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. По справі встановлено, на [PERSON] та [PERSON] з 13.08.1983 року перебували в шлюбі, який рішення Ужгородського міськрайонного суду від 05.10.2015 року було розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рішення. Від даного шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. За час шлюбу сторони приватизували квартиру за адресою: м. Ужгород, вул. Руданського, 5/80, яка належала їм на праві спільної сумісної власності, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №220 від 23.08.2006 року. Судом встановлено, що 02.10.2015 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] уклади Договір про визначення часток у праві спільної сумісної власності, відповідно до якого кожному співвласнику належить по 1/3 частки вказаної квартири. Так, згідно даного Договору у звязку з визначенням часток квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Руданського, 5/80 між співвласниками спільної сумісної власності право спільної сумісної власності на цю квартиру припиняється, а замість цього [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набувають право спільної часткової власності на вказану квартиру по 1/3 частці квартири у кожного. 02.10.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування частини квартири, у відповідності до якого відповідач подарував позивачу свою 1/3 частину квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Руданського, 5/80, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією даного Договору, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Судом встановлено, що незважаючи на те, що [PERSON] з 02.10.2015 року не є співвласником квартири за адресою: м. Ужгород, вул. Руданського, 5/80, не проживає в ній, однак продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою. Згідно ст.150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, здавати, укладати інші не заборонені законом угоди. Однак, судом встановлено, що факт реєстрації відповідача за вказано вище адресою порушує права позивачки щодо користування та розпорядження даною квартирою, зобовязує сплачувати додаткові комунальні послуги за сторонню особу. Відповідно до ст.72 Житлового кодексу Української РСР особа визнається також, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців. З наявного в матеріалах справи Акту перевірки дотримання паспортного режиму від 21.01.2017 року, складеного ОСББ «Шахта Руданського» в складі комісії, вбачається, що [PERSON] в житловій квартирі за адресою: м. Ужгород, вул. Руданського, 5/80 не проживає з червня 2015 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що слід визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved