Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] 28.04.2014 року звернувся до Вінницького міського суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] в якому вказав, що 29.07.2012 року між ними був зареєстрований шлюб; від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з батьком; подружні відносини між ними не склалися, у зв'язку з різними поглядами на шлюб, сім'ю і виховання сина; разом не мешкають. Просить суд шлюб розірвати (а.с.2). [PERSON] 06.08.2014 року звернулася до Вінницького міського суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в якому вказала, що вона не заперечує проти позову [PERSON] про розірвання шлюбу в зв'язку з тим, що подружні відносини між ними не склалися. В своєму позову [PERSON] вказує, що у березні 2014 року [PERSON] приїхавши до нею додому в [ADDRESS], обманним шляхом забрав малолітнього сина [PERSON], [INFO], який наразі проживає з батьком - [PERSON] в [ADDRESS], який разом з своїми родичами надають їй - [PERSON] рідкі нетривалі побачення з сином, чим обмежує її спілкування із дитиною, участі у його вихованні, духовному та фізичному розвитку; під час відвідин сина [PERSON] умисно створює конфліктні ситуації; також [PERSON] не допускає до спілкування з сином її батьків. [PERSON] вказує, що вона в змозі забезпечити сину повноцінний догляд та виховання; вона проживає в приватному будинку своєї бабусі, де має можливість в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина. [PERSON] зазначає, що [PERSON] не може забезпечити умови для нормального розвитку сина і не має можливості постійно знаходитись з сином, оскільки працює помічником машиніста на залізниці, працює позмінно та часто буває у відрядженнях. Просить суд визначити постійне місце проживання дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання його матері [PERSON] - [ADDRESS] (а.с.23-25). Ухвалою Вінницького міського суду від 15.08.2014 року справа передана за підсудністю до Жмеринського міскрайонного суду (а.с.35), яка надійшла до суду 21.08.2014 року (а.с.38). 04.09.2014 року [PERSON] надав суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, а саме про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, в якій вказує, що 29.07.2012 року з [PERSON] був зареєстрований шлюб; від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з батьком; подружні відносини між ними не склалися; з жовтня 2013 року припинили шлюбні відносини; в останніх числах лютого 2014 року [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] стала проживати в м.Вінниця біля своїх батьків; з березня 2014 року малолітній син [PERSON] став проживати з ним - [PERSON], оскільки [PERSON] передала сина йому. З часу проживання сина у нього - [PERSON], сину створені всі необхідні умови для його належного проживання та розвитку. Він - [PERSON] працює в локомотивному депо, має пристойну заробітну плату; під час перебування на роботі за малолітнім сином здійснюють догляд його батьки. Вказує, що він не має наміру перешкоджати [PERSON] в спілкуванні з сином. [PERSON] останні шість місяців не надавала коштів на утримання сина. Просить суд розірвати між ними шлюб; визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], за місцем проживання його батька [PERSON] - [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду, і до досягнення сином повноліття (а.с.50-53). В судовому засіданні [PERSON] свій уточнений первісний позов про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину, підтримав в повному обсязі, на підставах викладених в уточненому позові. Зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини, не визнав в повному обсязі і просить відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] безпідставно пред'явила зустрічний позов, вона не спроможна в повній мірі забезпечити сина, оскільки вона матеріально не забезпечена, а він як батько забезпечує сина всім необхідним, піклується про нього, якщо не знаходиться на роботі в локомотивному депо Жмеринка, де працює помічником машиніста і залежно від роботи буває у поїздках від 8 год. до 24 год., а в цей час за сином здійснюють догляд його батьки та брат. Не заперечує проти того, що [PERSON] приїздила до сина з березня 2014 року 9 разів, привозила продукти харчування, іграшки, дитячі предмети особистої гігієни, а він дозволяв їй зустрічатись з сином у його присутності, тривалість зустрічей з сином були біля 2 год.. Також повідомив, що відмовляв [PERSON] у зустрічах з сином, оскільки не міг по роботі бути присутнім при цих зустрічах. Повідомив, що кошти в вересні та жовтні 2014 року не отримував, оскільки не знав хто їх переслав. [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги про розірвання позову визнають повністю і не заперечують проти задоволення, посилаючись на те, що сім'я розпалась, разом не проживають і ведуть спільне господарство з грудня 2013 року. Позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього сина та стягнення аліментів на утримання сина не визнають повністю і просять відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що [PERSON] шляхом обману у березні 2014 року забрав до себе малолітнього сина [PERSON], [INFO]; зустрічі з сином відбуваються тільки в присутності [PERSON]; сина вона дуже любить і бажає з ним проживати і його виховувати; має можливість в повному обсязі створити належні умови для проживання та нормального розвитку сина; під час зустрічей передавала для сина продукти харчування, іграшки, дитячі предмети особистої гігієни; у вересні та жовтні 2014 року переслала на адресу [PERSON] гроші по 300 та 400 грн. (а.с.95,96). Свій зустрічний позов [PERSON] та її представник [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього сина підтримують в повному обсязі і просять його задовольнити на підставах викладених у зустрічному позові. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] - орган опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради - [PERSON] суду пояснила, що вона підтримує вимоги [PERSON] по первісному позову, а вимоги [PERSON] по зустрічному позову не визнає. Також зазначила, що [PERSON] та [PERSON] не повинні зашкодити своєму малолітньому сину, знайшовши порозуміння між собою. При вирішенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] - орган опіки та піклування Вінницької РДА - Багрій Т.П. в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву в якій просить справу розглянути без її участі; визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері [PERSON] (а.с.89). Заслухавши сторін, представника [PERSON], представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] по первісному позову - [PERSON], суд вважає, що позовна вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, а вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на дитину - задоволенню не підлягають; зустрічний позов [PERSON] та її представник [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього сина підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3. ст. 11, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60, ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 29.07.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1423, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 110 СК України - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя; ч.2 ст. 112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо з грудня 2013 року, сторони наполягають на розірванні шлюбу, вважаючи, що їх сім'я розпалася і примирення між ними неможливе, суд вважає, що вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Судом встановлено, що у подружжя [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с.5). Син проживає за адресою [ADDRESS], з батьком [PERSON] (а.с.55). З висновку органу опіки і піклування виконкому Жмеринської міської ради видно, що [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] [INFO] проживає у будинку своїх батьків, де для дитини створені умови для розвитку і виховання; коли [PERSON] знаходиться на роботі, за сином доглядають дід і баба (а.с.76). [PERSON] працює у локомотивному депо Жмеринка помічником машиніста (а.с.57), позитивно характеризується за місцем роботи, проживання та піклується за сином (а.с.54,56,57,59). З висновку органу опіки і піклування Вінницької районної державної адміністрації видно, що [PERSON] проживає в [ADDRESS], у будинку належному бабі [PERSON]; характеризується з позитивної сторони; за місцем проживання [PERSON] створені умови для проживання, фізичного, духовного та морального розвитку сина [PERSON]. Рекомендовано [PERSON] та [PERSON] винайти можливість порозумітися та дійти згоди між собою щодо спільного виховання сина, забезпечивши право сина на належне батьківське виховання з їх сторони (а.с.90-91). З письмової заяви представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] - орган опіки та піклування Вінницької РДА - Багрій Т.П. видно, що місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], за місцем проживання матері [PERSON] (а.с.89). [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, як одержувач допомоги по вагітності, пологам, при народженні дитини, по догляду за дитиною до 3-х років (а.с.21). За станом свого здоров'я [PERSON] - здорова (а.с.94). В судовому засіданні між сторонами не досягнуто згоди, щодо місця проживання сина; їх особисті якості не перешкоджають кожному з них виховувати сина. Відповідно до ст.ст.11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до - ч.1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; ч.ч. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року передбачено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли маються виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Частиною 2 ст.161 СК України чітко визначено, що органи опіки і піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мати малолітнього сина [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, як одержувач допомоги по вагітності, пологам, при народженні дитини, по догляду за дитиною до 3-х років; має постійне місце проживання у будинку своєї баби в [ADDRESS], де створені умови для проживання, фізичного, духовного та морального розвитку сина [PERSON]. Батько - [PERSON] шляхом обману матері забрав малолітню дитину, яка з березня 2014 року проживає разом з батьком, який перешкоджає матері спілкуванню з сином. [PERSON] не було надано переконливих доказів про наявність виключних обставин для розлучення малолітнього сина [PERSON] із матір'ю [PERSON], відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання малолітньої дитини, а саме за місцем проживання батька [ADDRESS], та стягнення аліментів з матері - [PERSON] на користь батька - [PERSON] на утримання сина [PERSON] - задоволенню не підлягають. Виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, вказані доводи [PERSON] проте, що [PERSON] не спроможна в повній мірі забезпечити малолітнього сина [PERSON], оскільки вона матеріально не забезпечена, а він як батько забезпечує сина всім необхідним, піклується про нього, не заслуговують на увагу.

Outcome: partial