Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] 03 грудня 2019 року звернулась до суду з позовом до відповідача територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року було витребувано у Другої ДДНК належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 23 березня 2020 року від Другої ДДНК до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2020 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 липня 2020 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилалася на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка за життя склала заповіт яким заповіла все належне їй майно позивачу у справі [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на 3/12 частин домоволодіння [ADDRESS] . Позивач у встановлений законом строк звернулась до Другої ДДНК з заявою про прийняття спадщини, проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з неможливістю встановлення складу спадкового майна. Просила визнати право власності на 3/12 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку літ. Д-1 з прибудовою літ. д-1, житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 30,2 кв.м.; погрібу під д-1; сараю літ У; вбиральні літ Т; навісу літ Ц; душу літ. Ф; споруд № 4-10. Позивач у своїй заяві до суду позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади в особі Дніпровської міської ради проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити. Третя особа Друга ДДНК явку свого представника у судове зсідання не забезпечила, хоча про час, день та місце судового засідання повідомлена належним чином. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Кіровським ЗАГС м. Дніпропетровська, актовий запис № 1868 (а.с. 40). Відповідно до відповіді № 9867 від 10 липня 2018 року, наданої КП «ДМБТІ» ДОР станом на 31 грудня 2012 року в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності на 3/12 частин домоволодіння [ADDRESS] , за громадянкою [PERSON] на підставі рішень народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 13 липня 1966 року та від 06 березня 1967 року, зареєстрованих в КП «ДМБТІ» ДОР та записаних в реєстрову книгу № 217 за реєстровим № 40 (а.с. 7). Відповідно до технічного паспорту та довідки, складеної інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] 09 січня 2019 року, до складу 3/12 частин домоволодіння [ADDRESS] , входять: житловий будинок літ. Д-1 (рік побудови 1966) з прибудовою літ. д-1 (рік побудови 1966), житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 30,2 кв.м.; погріб під д-1 (рік побудови 1966); сарай літ У (рік побудови 1965); вбиральня літ Т (рік побудови 1987); навіс літ Ц (рік побудови 1987); душ літ. Ф (рік побудови 1987); споруди № 4-10 (а.с. 14). Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, у вигляді 3/12 частин вищевказаного домоволодіння. За життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповіла [PERSON] (а.с. 5). Згідно зі ст. 233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с. 39 оберт). Водночас, постановою державного нотаріуса Другої ДДНК Циганко Є.Л. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/12 частин вищевказаного домоволодіння, у зв`язку з неможливістю визначення складу спадкового майна (а.с. 6). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. З огляду на викладене, а також існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та захисту прав позивача як спадкоємця шляхом визнання за нею права власності на 3/12 частин домоволодіння [ADDRESS] . На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 500 гривень (а.с. 1). Враховуючи, що відповідач у справі є бюджетною організацією, яка не передбачає відшкодування позивачам витрат зі сплати судового збору, суд вважає понесені позивачем судові витрати у справі віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved