Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якої зазначила наступне. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідачі зайняті своїм особистим життям, ніде не працюють, зловживають спиртними напоями. Дитина залишилася без батьківського піклування. 07 лютого 2017 року позивач подала заяву до Лисичанської міської ради про те, що бажає залишити [PERSON] у своїй сім'ї до вирішення питання про опіку. Позивач зазначила, що на даний час дитина проживає разом з нею та її матір'ю [PERSON] та її донькою [PERSON], яка навчається у 2 класі Лисичанської ЗОШ № 6. Відповідачі самоусунулись від виховання та утримання сина [PERSON]. Дитина знаходиться на утриманні позивача, яка її виховує, піклується про неї, утримує матеріально. За час, коли дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідачі жодного разу не відвідали дитини та не зателефонували. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] свої батьківські обов'язки відносно сина [PERSON], [INFO], не виконують без поважних причин, оскільки не проявляють про нього щонайменшої батьківської турботи та піклування, хоча мають таку можливість. Дитина залишилась без батьківськго піклування. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], залишити дитину в сім'ї позивача до вирішення питання про опіку та стягнути з [PERSON], [INFO], яка народилась в м. Лисичанську Луганської області та з [PERSON], [INFO], який народився в м. Лисичанську Луганської області на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] року, в розмірі ? частини всіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини його віку, починаючи з дня подачі позову до його повноліття. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала у повному обсязі, пояснила, що відповідачі не цікавляться життям дитини, його успіхами, хоча мешкають неподалеку, зловживають спиртними напоями, не працюють без поважних причин, жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, просила суд задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладенім у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 23.05.2017 року, 08.06.2017 року не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця мешкання, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №931000555411, 9310005579050, які повернулись на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання. В судове засідання, призначене на 19.06.2017 року [PERSON] не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця мешкання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №9310005559741, яке відповідач отримав особисто 15.06.2017 року. Клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 23.05.2017 року, 08.06.2017 року, 19.06.2017 року не з'явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за адресою місця реєстрації у встановленому законом порядку, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №9310005554120, 9310005579068, які повернулись на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання. Клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. В судовому засіданні представник третьої особи - [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши позивача, представника позивача, думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв'язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з копією паспорта серії [NUMBER], виданого 04 листопада 1999 року Лисичанським МВУМВС України в Луганській області, [PERSON], [INFO], уродженка с. Комсомольський, міста Воркута, респ. Комі, зареєстрована за адресою [ADDRESS] Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 23 травня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [INFO] року народився [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 430. Батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00017615462 від 02.02.2017 року, [PERSON] народився [INFO] в м. Лисичанську Луганської області, Україна, батьком записано [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Державна реєстрація проведена відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України /а.с.8/. Згідно з заявою від 07.02.2017 року, [PERSON] бажає залишити у своїй сім'ї [PERSON],[INFO] /а.с.9/. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 20 лютого 2017 року, комісією було проведено перевірку умов проживання дитини [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою в [ADDRESS] [PERSON] на теперішній час мешкає в родині [PERSON], рідної тітки. В цій родині мешкає також його бабуся [PERSON] та дочка [PERSON] - [PERSON]. Загальний санітарний стан житла задовільний, взаємовідносини в родині позитивні, довірливі. Хлопчик має всі умови для підготовки уроків, для розваг. Всі члени родини проявляють турботу та увагу до хлопчика, якому комфортно в родині, він оточений турботою та взаєморозумінням /а.с.10/. Згідно з інформацією Директора Лисичанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 № 71 від 21.02.2017 р., батьки учня 2 класу, [PERSON], [INFO], не виконують батьківських обов'язків з різних причин. З січня 2017 року дитина мешкає з тіткою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Мати - [PERSON], не працює, не бере участь у вихованні дитини, не цікавиться результатами навчання, зв'язок з класним керівником не підтримує, проживає в [ADDRESS]. Батько - [PERSON], не працює, за станом здоров'я батьківські обов'язки не виконує, не бере учать у навчання та вихованні дитини, мешкає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до побутової характеристики б/н від 20.02.2017 року [PERSON], [INFO], [INFO], мешкає за [ADDRESS] за даною адресою вживає спиртні напої, ніде не працює, не бере участь у вихованні своєї дитини, на даний час його син знаходиться на вихованні бабусі та рідної тітки /а.с.12/. Згідно з побутовою характеристикою б/н від 20.02.2017 року, виданою начальником КП ЛЖЕК № 6, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], її син [PERSON], [INFO], за вищезазначеною адресою не мешкає з 25 квітня 2016 року, тому що його мати [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, вихованням сина не займається /а.с.13/. Згідно з висновком органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 2362/01-16 від 07.06.2017 року, Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відносно їх малолітньої дитини, [PERSON],[INFO] /а.с.46/. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини та взагалі не надають жодної матеріальної допомоги, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а навпаки являють собою хибний приклад, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин, враховуючи, що відповідачі повністю ухилилися від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, а позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав не суперечать закону та відповідають інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка, заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Як вбачаєтьс з матеріалів справи, на цей час [PERSON] мешкає в родині позивача, питання про опіку на цей час не вирішено. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів з відповідачів на утримання дитини підлягає задоволенню. Так, суд вважає за доцільне стягнути аліменти з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], та з [PERSON], [INFO], на користь тієї особи або установи, де буде виховуватись [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved