Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 17.11.2006 року Виконкомом Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 1 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.2006 року. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 17.11.2006 року між нею та відповідачем Виконкомом Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1. Разом з тим, спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між сторонами фактично припинені в жовтні 2015 року, спільне господарство не ведеться. Основною причиною розпаду сім`ї позивач вважає різницю характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння, втрату поваги один до одного. З відповідачем є спільна дитина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в загальному порядку та призначено до судового розгляду на 17.01.2018 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2018 року, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 04.04.2018 року. Відповідно до Закону України від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.12.2017 року, Цивільний процесуальний кодекс України (далі ЦПК України) викладено в новій редакції. Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України, встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як визначено у ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, зокрема, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ст. 196 ЦПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Дата і час підготовчого засідання призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій. Підготовче засідання має бути розпочате не пізніше ніж через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. В судовому засіданні 04.04.2018 року, зважаючи на те, що даний позов не може бути розглянутий в порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши думку позивача, протокольною ухвалою суду від 04.04.2018 року було вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Оскільки відповідач в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду\~ справи повідомлявся належним чином, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 18.04.2018 року. 18.04.2018 року справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді Кирилюк І.В. у відпустці та перепризначена на 07.05.2018 року. 07.05.2018 року справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді Кирилюк І.В. на лікарняному та перепризначена на 25.05.2018 року. 10.05.2018 року на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову та просив розглядати справу за його відсутності. В підготовчому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши зібрані у справі письмові докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні у зв`язку з існуванням визначених ч. 3 ст. 200 ЦПК України підстав. Судом встановлено, що 17.11.2006 року Виконкомом Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1 (а.с. 8). Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією Свідоцтва про народження, виданого 24.03.2008 року (а.с. 9). Позивач бажає розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує. Як визначено у ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, більш того, відповідач визнав позов, подавши до суду відповідну заяву, що не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Отже, позов підлягає задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією від 07.11.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 640,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: approved