Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою, де просять визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований 11 травня 2000 року на товарній біржі «Дніпродзержинська» за №072-Ж. Одночасно, позивачі просять визнати за ними право власності на квартиру [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі вказують, що 11 травня 2000 року вони уклали з відповідачем [PERSON] договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 47,60 кв.м., житловою площею 29,70 кв.м., що був посвідчений Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за №012/072-Ж. Зазначений договір купівлі-продажу квартири 17 червня 2000 року було зареєстровано в КП «Жовтоводське БТІ». Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки працівники біржі запевнили, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Посилаючись на те, що на час укладання вказаної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, просять позов задовольнити. При цьому, вказують що не мають можливості реалізувати свої права з володіння та користування майном як власники. Позивачі у судовому засіданні участі не приймали про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. При цьому надали заяви про підтримання своїх позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак участі у судовому засіданні не приймала, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання позовних вимог в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Судом встановлено, що 11 травня 2000 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу двокімнатної квартири загальною площею 47,6 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]., продаж вчинено за 1700 грн., які отримані покупцем до підписання договору(а.с.11). Даний договір зареєстрований 11 травня 2000 року Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» за №012/072-Ж (а.с.11). 17 травня 2000 року договір купівлі-продажу зареєстрований КП «Жовтоводське МБТІ». (а.с.12-13). Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично [PERSON], [PERSON], [PERSON] вступили у володіння і користування вказаним нерухомим майном з 11 травня 2000 року. Із копії технічного паспорта на квартиру вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.12). На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Статтями 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову До того ж, у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, те що позивач підтримав позовні вимоги, а відповідач їх визнав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved