Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

[PERSON] 17 липня 2018 року предявила до [PERSON] позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у будинку по вул. Зеленій, 7 у смт. Дубляни Самбірського району Львівської області. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що їй на праві приватної власності належить Ѕ вказаного житлового будинку, у якому також зареєстрований колишній чоловік її дочки [PERSON], однак у вказаному будинку з дня прописки він не проживав і не зявлявся, а на даний час він знаходиться у Російській Федерації, де у нього є нова сімя і діти від цього шлюбу. Відповідач до теперішнього часу у будинку не проживав, не сплачував комунальні послуги, не ніс жодних витрат по його утриманню, в будинку відсутні особисті речі відповідача, нерухомими майном він не цікавився, крім цього,перешкод у його користуванні ні вона, позивач, ні інші члени сімї не чинили. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що вбачається із оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив не подав і тому суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення представника позивача, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із реєстраційного\~посвідчення,\~ свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом,\~ будинкової\~книги та\~рішення Самбірського\~міськрайонного суду\~Львівської області\~ від\~ \~22\~ \~ липня\~ \~ \~2013\~ \~ року\~ відомо,\~що \~[PERSON]\~є власником\~ Ѕ\~ будинку по вул. Зелена, 7 у смт. Дубляни Самбірського району Львівської області, у якому також після одруження із дочкою позивача зареєстрований [PERSON] і з 2012 року він у цьому будинку не проживає (а. с. 5-6, 9-12). Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Однак, частиною четвертою статті 405 ЦК України встановлено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із акта обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] видно, що місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстроване у вказаному будинку, однак за вказаною адресою він не проживає (а. с. 13). Отже, [PERSON] як колишній член сімї власника будинку понад один рік відсутній у вказаному будинку без поважних причин і тому є підстави визнати його втративши право на користування цим житлом. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Так як реєстрація місця проживання [PERSON] чинить перешкоди позивачу у здійсненні нею права користування та розпоряджання своїм будинком, і оскільки відповідач понад один рік без поважних причин відсутній за місцем реєстрації проживання, то є підстави визнати його таким, що втратив право на користування житлом у цьому будинку, що є способом захисту прав позивача, як власника будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 цього Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на підставі п. 9) ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як інвалід І групи, і її позов задоволено повністю, судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved