Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

[PERSON] 12.06.2018р. звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23.06.2010р. на утримання\~дитини [PERSON],\~30.04.2009р.н.\~в розмірі\~1/4\~частини заробітної\~плати щомісячно\~до досягнення\~ним повноліття\~але не\~менше ніж\~30\~%\~прожиткового мінімуму,\~встановленого для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~19.05.2010р.\~і до\~досягнення дитиною\~повнолітня. Також просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що аліменти згідно вказаного вище рішення суду з [PERSON] не стягуються з початку 2015р., оскільки, на прохання відповідача, нею була подана заява у виконавчий орган про повернення виконавчого листа. Відповідач зобовязався сплачувати кошти на утримання дитини добровільно, однак станом на сьогоднішній день матеріальну допомогу дитині не надає. Витрати на дитину у неї почались збільшуватись. Вважає, що відповідач працює за кордоном, отримує значні доходи, а отже має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00грн. Представник відповідача 26.10 .2018р. подав відзив на позов, у якому просить відмовити у позові. Пояснив, що відповідач [PERSON]М не в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500,00грн., оскільки офіційно не працює, має тимчасові заробітки на загальну суму 4000,00грн. Крім цього, на утриманні має двох малолітніх дітей: [PERSON], 21.03.2017р.н. та [PERSON], 24.09.2015р.н. Відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини, [PERSON], в розмірі 972,00грн. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини заперечив, вважає таку вимогу необґрунтованою. Позивачка та представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Позивачка пояснила, що на даний час дитина підростає, в зв'язку з чим зросли витрати на розвиток її здібностей, зокрема оплата спортивних секцій, інтелектуальних гуртків. Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги заперечив, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву, що долучений до матеріалів справи. Додатково пояснив, що матеріальне становище відповідач жодним чином не покращилось, останній за кордоном не працює, має на утриманні двох дітей від другого шлюбу та дружину. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 23.06.2010р. зобовязано стягувати з [PERSON] на утримання дитини [PERSON], 30.04.2009р.н. аліменти в розмірі 1/4 частини заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 19.05.2010р. і до досягнення дитиною повнолітня. Заборгованості по аліментах у відповідача немає. Судом встановлено, що відповідач не ухиляється від обовязку утримувати дитину, зокрема 20.11.2018р. відповідач здійснив переказ грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] у розмірі 20\~000,00грн., що стверджується квитанцією ПАТ «Приватбанк». Доводи позивачки про те, що відповідач працює за кордоном не знайшли свого підтвердження. Дані обставини спростовані в судовому засіданні представником відповідача та відомостями з Держприкордонслужби про перетин [PERSON] державного кордону. Судом встановлено, що матеріальне становище відповідача жодним чином не покращилося. 27.02.2014р. відповідач уклав шлюб із [PERSON], від якого народились діти: [PERSON], 21.03.2017р.н. та [PERSON], 24.09.2015р.н. Діти перебувають на його утриманні, дружина на даний час не працює, знаходиться у декретній відпустці. Суд вважає вимогу позивача про зміну розміру аліментів не обґрунтованою, такою, що не підлягає задоволенню. За ст.185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Наведені позивачкою та її представником в обґрунтування позовних вимог обставини про оплату додаткових занять та участь дитини у спортивних та інтелектуальних гуртках не можуть вважатися особливими обставинами. На момент звернення до суду дитина відвідувала одні гуртки, на даний час інші. Додаткові витрати не можуть фінансуватись наперед, оскільки не відомо протягом якого періоду часу дитина відвідуватиме гуртки, а разові витрати на відвідування різноманітних секцій та гуртків не є підставою для стягнення додаткових витрат наперед. При предявленні даного позову позивачка звільнена від сплати судового збору. Тому судові витрати компенсуються за рахунок держави. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed