overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

[PERSON] 24 липня 2018 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04.02.1995 р. вони уклали шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадського стану Хмельницькій області, актовий запис №31. Від проживання у шлюбі є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Позивач звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити, з вищенаведених підстав, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явивсь, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, тому суд, за згодою позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України: суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні 04.02.1995 р. сторони вони уклали шлюб, зареєстрований Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадського стану Хмельницькій області, актовий запис №31. Від проживання у шлюбі є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, примирення між ними та збереження сім`ї не можливе. Дані обставини підтверджуються даними свідоцтва про одруження сторін Серія [NUMBER] від 04.02.1995р., даними свідоцтва про народження дитини Серія [NUMBER] від 24.09.2002 р. За таких обставин та відповідно до положень ст.ст. 104, 105, 110 112 СК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

[PERSON] 24 липня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 20 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб в Піщанській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, сварок та суперечок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення неможливе. Просила суд шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з'явилася, надала до суду заяву про проведення підготовчого засідання у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з'явився, надав заяву про проведення підготовчого засідання у його відсутність, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв'язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб в Піщанській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 50, мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 2017 року сторони не підтримують шлюбні відносини із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, проживають окремо і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, що має істотне значення, тому шлюб необхідно розірвати, залишити позивачу шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

[PERSON] 24 липня 2019 року звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і відповідачкою. У обгрунтування заявлених вимог зазначав, що сторони уклали шлюб 25 вересня 2012 року та є батьками двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що на ґрунті сімейно-побутових проблем та протилежних поглядів на сімейне життя у них розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 03 вересня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 27 квітня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання заявлених вимог; проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у підготовче та судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать оголошення на сайті Березанського районного суду (а.с.22, 29) та зворотнє поштове повідомлення (а.с.26), причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 25 вересняня 2012 року (а.с.5) та є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). Зважаючи на те, що сторони разом не проживають та не мають наміру зберігати подружні відносини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, тому вказані обставини відповідно до ст.112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. Згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача сплачені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

[PERSON] 24 липня 2019 року звернулася до суду із заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що вона почала зустрічатись із [PERSON] , між ними склалися теплі і щирі стосунки, які згодом переросли у кохання і в даний час заявниця вагітна та очікує народження дитини від [PERSON] . З метою створення сім`ї і спільного виховання дитини, [PERSON] та [PERSON] вирішили одружитися, однак заявниця ще не досягла шлюбного віку. Будь-яких інших перешкод для реєстрації шлюбу не має. [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини зазначені у заяві. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] - мати заявниці, не заперечували проти задоволення заяви. Заінтересована особа Самбірський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Львівській області подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника. Представник служби у справах дітей Самбірської районної державної адміністрації Гунза С.М. пояснила, що перешкод у реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] немає, і за обставин, що склалися, надання права на шлюб відповідатиме інтересам заявниці. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 22 СК України, шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Згідно ст. 23 цього ж Кодексу, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Вона зустрічається із [PERSON] . На даний час [PERSON] перебуває на 10-11 тижні вагітності. [PERSON] та [PERSON] мають намір зареєструвати шлюб і створити сім`ю. Вказані обставини підтверджуються поясненнями [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , копією свідоцтва про народження заявниці, витягом з протоколу № 24 КНП «Рудківська лікарня» Рудківської міської ради, іншими доказами. Беручи до уваги усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] необхідно надати право на шлюб з метою створення сім`ї, оскільки це повністю відповідає її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] 24 листопада 2014 р. звернулася до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що знаходилась із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 13 березня 2004 року. [INFO] року народилась дитина син - [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Дитина мешкає разом з нею, відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не оказує. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини. В судове засіданні позивачка [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини. Відповідач [PERSON] у судове засідання прибув, позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден платити аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/4 частини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 13 березня 2004 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно актового запису № 378 від 24 вересня 2004 року батьком [PERSON], [INFO] є [PERSON] (а.с. 3 ) Згідно зі ст.. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В наступний час відповідач матеріально сім'ю не підтримує та грошей на утримування неповнолітньої дитини не надає. Згідно зі ст.. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде сплачуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, що він не має іншіх неповнолітніх дітей, інші обставини, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на свою неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини свого заробітку, але не менше розміру встановленому законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

[PERSON] 24 листопада 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 23 квітня 2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилася дочка [PERSON], яка проживає разом з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу, тому позивач просить суд стягти з відповідача аліменти на утримання їх дитини. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлений у встановлений законом спосіб. Суд уважає, що особисті пояснення позивача в судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних у ній доказів. Проти постановлення заочного рішення позивач заперчує. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 23 квітня 2004 року, від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], народження [INFO] (а.с. 3,6) Малолітня [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні (а.с. 7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість та зобов'язаний надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК), батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ч. 1 ст. 183 СК установлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд ураховує обставини, визначені ст. 182 СК. Згідно частини 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, позовна заява підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 88 ЦПК, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з відповідача стягуються судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

[PERSON] 24 листопада 2015 року пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 серпня 2012 року. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що між ними часто виникали конфлікти та непорозуміння на побутовому грунті, з приводу відсутності у відповідача постійної роботи, його нездатності піклуватися про потреби сім'ї та його поглядів на сімейне життя. Постійні конфлікти привели до того, що подружні відносини розладилися, а тому на початку листопада 2015 року вона зібрала свої особисті речі і разом з дитиною перейшла проживати у житловий будинок своїх батьків. Оскільки, подальше спільне подружнє життя з відповідачем є неможливим, то збереження шлюбу є недоцільним і суперечить її інтересам, оскільки порушує її право на вільну згоду перебувати у шлюбі. Під час судового розгляду [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Із свідоцтв про шлюб та народження відомо, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 2012 року, від якого мають одну неповнолітню дитину (а.с. 4, 5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони в листопаді 2015 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. За наданий судом строк примирення між сторонами не відбулося. Ураховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а шлюб існує формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

\~ [PERSON] 24 листопада 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 03 квітня 2010 року померла [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,62 га, яка знаходиться на території Кохівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заповітом від 31 липня 2001 року [PERSON] все своє майно заповіла їй. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач зазначає, що вона 06 листопада 2017 року звернулась до приватного нотаріуса Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з\~тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній, тому рекомендовано звернутись до суду, у звязку з чим позивач звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.35). Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав письмову заяву (а.с.42), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання також не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, заперечень проти позову не має(а.с.40). Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи справи(а.с.1-35), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Положенням ч.1-2 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; за ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 03 квітня 2010 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

[PERSON] 24 листопада 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 19 квітня 2004 року померла її мати [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Гандрабури» с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області. Заповітом від 21 травня 2003 року мати заповіла все своєї майно їй та [PERSON]. Позивач зазначає, що вона як спадкоємець за заповітом 11 жовтня 2017 року звернулася до Ананьївської районної державної нотаріальної контори з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що нею пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому було рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин. Так, про існування самого заповіту вона взагалі не знала. В період, коли відкрилась спадщина, вона не могла знайти оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай), і випадкового його знайшла лише у вересні 2017 року, у зв'язку з чим вона звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву(а.с.16), відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.20), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи (а.с.1-16), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved