Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] в особі її представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса [PERSON] про визнання недійсним договору дарування. В позовній заяві вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради від « 11» жовтня 2000 року квартира, яка знаходиться в [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та члену її сім'ї [PERSON] Вважає договір дарування від 20 жовтня 2000 року ідеальної частки квартири [ADDRESS] - недійсним, оскільки [PERSON] ніколи не могла подарувати свою частку квартири людині, яка для неї не є близьким родичем, в даному випадку [PERSON], який є дитиною від першого шлюбу [PERSON], і в такий спосіб позбавила себе житлового приміщення. Її рідній син [PERSON] будь якої згоди на вчинення правочину, а саме - дарування її частки квартири в будинку [ADDRESS] нікому не надавав. З 2000 року ні [PERSON], ні [PERSON] в даній квартирі не проживали та не сплачували комунальні послуги. Вказує, що ні 20.10.2000 року, ні в інший час вона ніяких договорів дарування не підписувала, до нотаріуса [PERSON] не приходила. У графі «Даритель» договору дарування від 20.10.2000 р., який виконаний на бланку АВН 493435 підпис виконаний не нею, а іншою особою від її імені. Представник позивача в судове засідання, яке відбулось 24.10.2014 року, будучи належним чином повідомленим про час і місце засідання не з'явився, подав заяву про те, що він не може приймати участь в засіданнях суду, оскільки його бачення перспектив розгляду справи суперечить поглядам його довірительки. В попередніх судових засіданням представник позивача позовні вимоги підтримував з підстав викладених в позовній заяві та просив визнати недійсним договір дарування від 20 жовтня 2000 року укладений між [PERSON] та [PERSON] (зміна прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» в зв'язку з одруженням), що діє від імені і в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] ідеальної частки квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4090. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що договір дарування від 20 жовтня 2000 року був укладений у відповідності до діючого законодавства. На момент оформлення договору його довіритель був неповнолітнім. Одночасно з оформленням договору дарування від 20 жовтня 2000 року оформлявся інший договір купівлі-продажу від 24.10.2000 року, згідно якого його матір [PERSON] продавала квартиру [ADDRESS]. Згідно розпорядження міського голови м. Рівне від 24.10.2000 року № 2346-р укладення даної угоди могло відбутись тільки при умові одночасного оформлення [PERSON] співвласником квартири [ADDRESS], що належить його бабусі [PERSON] З огляду на ці та інші обставини вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась, заяви про відкладення розгляду справи не подала, заперечення на позов не подала. Суд вважає за можливе розглянути справу без її участі за наявними у справі доказами. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів приватний нотаріус [PERSON] позовні вимоги позивача заперечив, вказавши на їх недоведеність, вказав, що при оформлення договору дарування ним, як нотаріусом було дотримано всіх вимог Закону України «Про нотаріат» та інструкції «Про вчинення нотаріальних дій». Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третьої особи, всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 20 жовтня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] (зміна прізвища з «[PERSON]» на «[PERSON]» в зв'язку з одруження), що діяла від імені та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] був укладений договір дарування ідеальної частки квартири [ADDRESS]. [PERSON], як на підставу позовних вимог вказує, що вона ніколи не зверталася до приватного нотаріуса [PERSON], в договорі дарування, який виконаний на бланку АВН 493435, підпис виконаний не нею, а іншою особою від її імені. Її рідній син [PERSON] будь-якої згоди на вчинення правочину не надавав. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 24.10.2000 року [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] оформлявся договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], власником якої був неповнолітній [PERSON]. Згідно розпорядження міського голови м. Рівне від 24.10.2000 року № 2346-р укладення даної угоди могло відбутись тільки при умові одночасного оформлення [PERSON] співвласником квартири [ADDRESS], що належить його бабусі [PERSON] Враховуючи те, що перед оформленням розпорядження міського голови м. Рівне від 24.10.2000 року № 2346-р працівники органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вивчають дане питання та роблять відповідне заключення, суд вважає, що без згоди [PERSON] на оформлення договору дарування частки для [PERSON], договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24.10.2000 року не міг бути укладеним. З дослідженої в судовому засіданні представленої КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» інвентаризаційної справи квартири [ADDRESS], судом встановлено, що [PERSON] особисто оформляла замовлення № 8501 від 20.10.2000 року на виготовлення довідки характеристики необхідної для оформлення договору дарування. З пояснень третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів приватного нотаріуса [PERSON] та дослідженої в судовому засіданні нотаріальної справи № ІІ-4 том № 15 «Договори відчуження житлових будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, іншого нерухомого майна та документи, на підставі яких вони посвідчувались», судом встановлено, що при оформленні спірного договору дарування квартири [ADDRESS] нотаріусом було витребувано всі необхідні для оформлення даного договору документи. З дослідженого в судовому засіданні «реєстру № 26 для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса [PERSON] на 2000 рік», судом встановлено, що [PERSON] 1938 року народження особисто підписала договір дарування від 20.10.2000 року, її анкетні дані встановлювались нотаріусом на підставі паспорта серії [NUMBER] виданого Рівненським МВ УМВС України 14.11.1997 року. Таким чином суд вважає, що представником позивача не доведено, що [PERSON] не зверталась до нотаріуса та не підписувала договір дарування. Ті фактичні обставини на які посилалась позивач в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Таким чином позовні вимоги про визнання недійсним договору дарування від 20 жовтня 2000 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], що діяла від імені і в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] ідеальної частки квартири [ADDRESS], посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий № 4090 не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed