Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

[PERSON] в квітні 2014 року звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі державних актів є власником суміжних земельних ділянок площею 0,2340 га, кадастровий номер 3223151000:04:065:0097 для ведення садівництва та площею 0,3209 га, кадастровий номер 3223151000:04:065:0106 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Української міської ради Обухівського району Київської області. Крім того, йому відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, належить садовий будинок [NUMBER], який розташований в м.Українка Обухівського району СТ «Роздолля». Садовий будинок та земельну ділянку площею 0,2340 га позивач придбав у відповідача [PERSON] 17.08.2007 року на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу. Земельну ділянку площею 0,3209 га позивачем придбано у [PERSON] 26.03.2009 року після оформлення продавцем правовстановлюючих документів на неї. Все придбане майно зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку. В лютому 2014 року до нього звернувся [PERSON] з вимогою про звільнення земельної ділянки, площею 0,3209 га. Позивачу було надано копію договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 25.12.2013 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Вважаючи наданий договір підробленим, позивач звернувся до реєстраційної служби з метою реєстрації придбаного ним у [PERSON] нерухомого майна у Державному реєстрі прав, однак у реєстрації спірної земельної ділянки відповідним рішенням йому було відмовлено, так як право власності на неї було зареєстровано за іншою особою. Оскільки угода купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 3223151000:04:065:0106 укладена 25.12.2013 року без наміру створити будь-які правові наслідки, є фіктивною, позивач просив його вимоги задовольнити. В судовому засіданні представником позивача позовні вимоги доповнювались та змінювались. Позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 25.12.2013 року, оскільки вважав його укладеним під впливом обману. Зазначав, що на момент укладення оспорюваного правочину відповідач [PERSON] не мав належних прав для відчуження земельної ділянки [PERSON] Просив визнати право власності [PERSON] на земельну ділянку, розташовану на території Української міської ради площею 0,3209 га кадастровий номер 32223151000:04:065:0106 для ведення особистого селянського господарства, визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, укладений між відповідачами [PERSON] і [PERSON] 25.12.2013 року, стягнути з вказаних відповідачів моральну шкоду 50000 грн., скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасувати рішення від 06.08.2013 року про проведення державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3223151000:04:065:0106, визнати недійсним свідоцтво про право власності останнього від 06.08.2013 року на ту ж земельну ділянку. [PERSON] подав суду зустрічний позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3209 га кадастровий номер 32223151000:04:065:0106, укладений 26.03.2009 року між ним та [PERSON]. також просив визнати недійсним державний акт позивача, отриманий відповідно до цього договору та скасувати його державну реєстрацію. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.08.2007 року між ним та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений попередній договір про зобов'язання до 24.11.2007 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки орієнтовною площею 0,40 га на територій Української міської ради, яка межує з земельною ділянкою, набутою позивачем у відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.2007року. 21.05.2008 року внесено зміни до вказаного попереднього договору та продовжено термін для укладення основного договору до 15.11.2008 року. Так як оформлення права власності на вказану земельну ділянку затягувалося він надав довіреність знайомому [PERSON] для оформлення права власності. Пізніше [PERSON] повідомив його про відсутність фінансової можливості придбати земельну ділянку, а [PERSON] отриманий державний акт на земельну ділянку загубив. Разом з тим, йому стало відомо, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] скориставшись його довірою та без його відома 26.03.2009 року уклали договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, тобто внаслідок зловмисної домовленості намагалися заволодіти його власністю, не поставивши його до відома. [PERSON] уникав спілкування з ним, тому він 06.08.2013 року отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку та 25.12.2013 року відчужив її [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнила та пояснила, що позивач 17.08.2007 року за відплатними договорами придбав у відповідача [PERSON] земельну ділянку площею 0,2340 га, кадастровий номер 3223151000:04:065:0097 для ведення садівництва та садовий будинок [NUMBER], який розташований в м.Українка Обухівського району СТ «Роздолля». Крім того, 17.08.2007 року між сторонами укладено та нотаріально посвідчено попередній договір щодо укладення в майбутньому між ними основного договору купівлі-продажу земельної ділянки орієнтовною площею 0,40 га, що межує з набутою земельною ділянкою позивача. Позивач на підтвердження свої намірів передав відповідачу 2525000 грн. 07.09.2007 року позивачем на виконання умов попереднього договору також передано відповідачу другу частину авансу в розмірі 1515000 грн. Строк виконання зобов'язань за попереднім договором був продовжений, оскільки [PERSON] у визначений строк не зміг оформити своє право власності, а отримав державний акт 23.02.2009 року. 26.03.2009 року сторонами укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, цього ж дня проведено повний розрахунок між сторонами. Від імені продавця відповідно до нотаріально посвідченої довіреності діяв [PERSON] Після проведення реконструкції садового будинку позивач отримав відповідне свідоцтво. На придбані земельні ділянки позивач отримав державний акт, постійно проживає на них. Жодних звернень з боку [PERSON] чи уповноважених ним осіб після укладення в березні 2009 року договору купівлі-продажу не було. Земельні ділянки та садовий будинок огороджені парканом, забезпечені охороною. В лютому 2014 року [PERSON] надав позивачу копію договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ним та [PERSON] та попросив звільнити спірну земельну ділянку. Тоді [PERSON] звернувся до реєстраційної служби щоб зареєструвати право власності на майно, придбане у [PERSON], однак в частині земельної ділянки площею 0,3209 йому було відмовлено через її реєстрацію за іншою особою. За таких обставин, коли [PERSON] безпідставно отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку вже відчужену [PERSON] та вдруге відчужив її [PERSON], який також зареєстрував свої право на спірну земельну ділянку в Державному реєстрі нерухомості, просить захистити його права, як власника. Крім того, вважає, що діями відповідачів йому заподіяно моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Зустрічний позов представник позивача не визнала через його безпідставність та просила відмовити в його задоволені. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що дійсно в серпні 2007 року останній за договорами купівлі продажу відчужив [PERSON] земельну ділянку для ведення садівництва та садовий будинок, що розташовані на території Української міської ради. Цього ж дня між сторонами укладено попередній договір щодо укладення в майбутньому основного договору купівлі-продажу земельної ділянки орієнтовною площею 0,40 га, що межує з набутою земельною ділянкою позивача. Згідно з змінами до попереднього договору від 17.08.2007 року основний договір мав бути укладеним до 15.11.2008 року. Оскільки оформлення права власності її довірителя на земельну ділянку затягувалося, останній виїхав на роботу до іншого регіону, ним було надано довіреність [PERSON] для оформлення права власності. Ні [PERSON], ні [PERSON] не повідомляли йому, що державний акт виготовлено та 26.03.2009 року укладено договір купівлі-продажу. В 2011 році [PERSON] повідомив, що отриманий державний акт він втратив, а [PERSON] уникав із ним зустрічі та повідомляв, що не має фінансової можливості придбати земельну ділянку. Тоді він в серпні 2013 року отримав свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку, яку в грудні 2013 року відчужив [PERSON] Оскільки відповідачі за зустрічним позовом, [PERSON] та [PERSON] внаслідок зловмисної домовленості, скориставшись довірою та без його відома уклали правочин, просить визнати його недійсним. Також зазначає, що коштів від правочину він від [PERSON] не отримував. Представник відповідача заперечує наявність будь-якого обману при укладенні договору з [PERSON] 25.12.2013 року. Первісний позов вважає заявленим з надуманих підстав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили задовольнити зустрічний позов, відмовивши у задоволенні первісного, оскільки [PERSON] придбано земельну ділянку у [PERSON] законно, відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги [PERSON] та відмовити у задоволенні зустрічних вимог [PERSON] Пояснили, що 14.02.2009 року знайомий [PERSON] уповноважив [PERSON] на вчинення дій щодо оформлення та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, що розташована на території Української міської ради Обухівського району, кадастровий номер 3223151000:04:065:0106, а також на укладення всіх дозволених законом угод за ціну та на умовах на власний розсуд. 26 березня 2009 року ним та [PERSON] у приватного нотаріуса [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. Після чого він повідомив про це [PERSON], який на той час знаходився у іншому регіоні та пізніше передав йому грошові кошти, отримані від продажу. Заперечує будь-яку з мову з [PERSON] та доводи [PERSON] щодо втрати ним державного акту. Третя особа, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу [PERSON] позовні вимоги [PERSON] просила задовольнити, щодо позовних вимог [PERSON] вважала їх надуманими. Пояснила, що нею в 2007 році було посвідчено договори купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку, а також попередній договір щодо укладення в майбутньому договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки між [PERSON] та [PERSON] В березні 2009 року нею посвідчено основний договір купівлі-продажу земельної ділянки. Від імені продавця, згідно нотаріально посвідченої довіреності діяв [PERSON]. Сторони знайомились з текстом договору, підписували його. Державний реєстратор та представник управління Держземагенства у Обухівському районі в судове засідання не з'явились, в поданих заявах просили розглядати справу у їх відсутність. Суд, вислухавши представників сторін, приватного нотаріуса, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.08.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 6437, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв земельну ділянку площею 0,2340 га, виділену в натуру згідно плану меж земельної ділянки, кадастровий номер 3223151000:04:065:0097, розташовану на території Української міської ради, садового товариства «Роздолля», Обухівського району Київської області, надану для ведення садівництва. Цього ж дня між тими ж сторонами укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу садового будинку [NUMBER] в СТ «Роздолля» в м.Українка Обухівського району Київської області. Вказаний договір зареєстровано в реєстрі №6432. 17.08.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір про зобов'язання в майбутньому, в строк до 24 листопада 2007 року включно укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, орієнтовною площею 0,40 га, що розташована на території м.Українки та межує з земельною ділянкою, набутою [PERSON] за договором купівлі-продажу від 17.08.2007 року зареєстрованого у реєстрі за №6437. Ціна договору визначена сторонами у розмірі 4025005 грн., що є еквівалентом 797030,86 доларів США. Крім того, даним договором передбачено, що [PERSON] на момент укладення основного договору зобов'язується оформити за свій рахунок документи, які підтверджують право власності на об'єкт купівлі-продажу. З пункту 2.7 вказаного договору вбачається, що на час його підписання, з метою підтвердження дійсних намірів про наступне укладення основного договору [PERSON] передав, а [PERSON] отримав гроші в сумі 1010000 грн., що становить в еквіваленті 200000 доларів США. Згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON], останній 07.09.2007 року на виконання умов того ж попереднього договору отримав від [PERSON] 1515000 грн., еквівалент 300000 доларів США. 21 травня 2008 року сторонами внесено зміни до попереднього договору, посвідченого 17.08.2007 року приватним нотаріусом [PERSON] та продовжено термін для укладення основного договору до 15.11.2008 року включно. На підставі Розпорядження Обухівської райдержадміністрації №10 від 13.01.209 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку громадянину [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Української міської ради» [PERSON] 23.02.2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №239269. 26.03.2009 року [PERSON] від імені якого по довіреності від 14.02.2009 року діяв [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якої продавець зобов'язувався передати у власність покупцю, а покупець зобов'язувався прийняти і сплатити обговорену грошову суму за земельну ділянку площею 0,3209 га, виділену в натурі згідно плану меж земельної ділянки, кадастровий номер 3223151000:04:065:0106, розташовану на території Української міської ради Обухівського району з цільовим призначенням - ведення особистого селянського господарства. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 591. На підставі оформлених договорів [PERSON] 24.06.2009 року отримав державні акти на земельні ділянки площею 0,2340 га та 0,3209 га., серії ЯГ №240330 та серії ЯГ №240334 відповідно. На підставі договору купівлі-продажу та рішення виконавчого комітету Української міської ради №415 від 26.11.2009 року «Про оформлення права власності на садовий будинок [NUMBER] та господарські споруди, що розташовані в адміністративних межах Української міської ради с/т «Роздолля» [PERSON].» останній 25.01.2010 року отримав свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно. Із матеріалів реєстраційної справи вбачається та сторонами не заперечується, що в липні 2013 року [PERSON] звернувся до реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції із заявою про реєстрацію за ним права власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,3209 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3223151000:04:065:0106, розташовану на території Української міської ради. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №4766422 від 06.08.2013 року державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Метейка І.М. вирішено провести таку реєстрацію, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку. Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.12.2013 року [PERSON] зобов'язується передати [PERSON] належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,3209 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3223151000:04:065:0106, розташовану на території Української міської ради. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №5390. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Коваль Ю.Л. Реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області від 28.03.2014 року відмовлено у державній реєстрації права власності спірної земельної ділянки за [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи рішенням про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,3209 га, яка розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223151000:04:065:0106 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства право власності зареєстровано за [PERSON] Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1,2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а згідно ст..215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст..203 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні 26.03.2009 року [PERSON] від імені якого діяв [PERSON] відчужив [PERSON] спірну земельну ділянку. При цьому [PERSON] діяв в межах повноважень, наданих йому власником земельної ділянки, що вбачається із змісту нотаріально посвідченої довіреності від 14.02.2009 року. Сторонами визнається, що вказана довіреність не відкликалась та недійсною в установленому законом порядку не визнавалась. Сторонами також не ставиться під сумнів отримання [PERSON] від [PERSON] 17 серпня та 07 вересня 2007 року грошових коштів всього в сумі 2525000 грн., що в еквіваленті становить 50000 доларів США на виконання умов попереднього договору. Вищенаведені обставини спростовують доводи позивача за зустрічним позовом про зловмисну домовленість [PERSON] та [PERSON] та укладення 26.03.2009 року договору без відома та згоди [PERSON], що свідчить про відсутність підстав для визнання такого договору недійсним з підстав, визначених ст.232 ЦК України. Суд вважає, що відчуживши 26.03.2009 року земельну ділянку [PERSON] [PERSON] не мав права вподальшому розпоряджатися нею, тобто не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення договору купівлі-продажу тієї ж земельної ділянки 25.12.2013 року. Тому договір купівлі продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON], щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3223151000:04:065:0106, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №5390 є недійсним. При визнанні вказаного договору недійсним суд приймає до уваги, що в останньому уточненні позовних вимог представник позивача зазначала, що вимоги [PERSON] про недійсність правочину ґрунтуються саме на положеннях ч.1,2 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, так як доводи щодо вчинення правочину під впливом обману заперечуються відповідачами за первісним позовом. Разом з тим, суд не приймає до уваги письмові пояснення свідка [PERSON] нотаріально посвідчені 26.08.2014 року, оскільки вони не є належними і допустимими доказами з огляду на те, що вказаний свідок не допитувався в судовому засіданні. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.7 Постанови №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснив, що земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю. Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Згідно п.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи наведені норми та порушені права позивача [PERSON], як землевласника, суд вважає, що вони підлягають судовому захистові і для їх відновлення необхідно визнати недійсним свідоцтво про право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку площею 0,3209 га, скасувати рішення від 06 серпня 2013 року №4766422 про проведення державної реєстрації права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на ту ж земельну ділянку за [PERSON] Крім того, оскільки право власності [PERSON] оспорюється та не визнається відповідачами за ним слід визнати право власності на земельну ділянку площею 0,3209 га, яка розташована на території Української міської ради Обухівського району Київської області, кадастровий номер 3223151000:04:065:0106 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Задоволення позову в цій частині повністю відновить права позивача за первісним позовом, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності на спірне майно за [PERSON] При цьому суд вважає, що запис не є рішенням, правочином чи іншим правовстановлюючим документом, який би підлягав скасуванню в судовому порядку. Під час судового розгляду справи позивачем не надано належних і допустимих доказів спричинення діями відповідачів моральної шкоди. Під час судового розгляду не доведено ні факту нанесення моральної шкоди, ні її розміру, обставин, визначених ч.2 ст.23 ЦК України позивачем не зазначено, тому суд вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги за зустрічним позовом про визнання правочину недійсним суд не вбачає підстав і для задоволення похідних від даної вимоги вимог про визнання недійсним державного акту [PERSON] та скасування його реєстрації. Вирішуючи спір по суті, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності щодо зустрічного позову за заявою представника позивача [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином стягненню з відповідачів підлягають витрати позивача, понесені за сплату судового збору в розмірі 3654 грн. за вимоги майнового характеру, 243 грн. 60 коп. за вимоги немайнового характеру та по 121 грн. 80 коп. за забезпечення позову і доказів. Щодо витрат на правову допомогу, то суд стягує її виходячи з вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» за години участі представника позивача [PERSON] у судовому засіданні.

Outcome: partial