Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON] 25 серпня 2015 року звернулися до суду із позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що вони разом з відповідачкою [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], у якій крім них зареєстровані діти останньої - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідачка з дітьми не проживає у вказаній квартирі з 2014 року, виїхали до Російської Федерації і зв'язок з ними було припинено. На даний час вони не можуть оформити субсидію, тому просять суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняти їх з реєстрації. У судовому засіданні позивачі підтримали свої вимоги. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, у заяві на ім'я суду просила справу розглянути за її відсутністю, позов визнає. Представник служби по справам дітей Черкашина Т.П. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в частині зняття з реєстрації дітей з посиланням на Закон України «Про охорону дитинства». Начальник Кремінського відділу УДМС України у Луганській області Грінак В.С. у судове засідання не з'явився, у заяві на ім'я суду просить справу розглянути без його участі, заперечень проти позову не має. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно до положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 18 закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року зі змінами, держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Докази, які долучені до справи, свідчать про наступне. Згідно копії технічного паспорту та свідоцтва про право власності на житло (а. с. 5-6, 8 відповідно) [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі крім перелічених осіб зареєстровані малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які є дітьми співвласника квартири [PERSON] (а. с. 9-10). Актом обстеження житлових умов (арк. с. 11) встановлено, що відповідачка з дітьми в квартирі не проживає з 2014 року, виїхали до Російської Федерації. Співвласник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, це право захищається державою і не хто не має право обмежити його в цьому. Тобто зазначені норми закону, на які посилаються позивачі, не можуть застосовані до відповідачів. Реєстрація у жилому приміщенні відноситься до похідних прав власника, тому без припинення права на частку у спільному майні за вимого інших співвласників або за власною ініціативою не можливо позбавити його також в цьому праві. Матеріали справи не містять даних про наявність у малолітніх дітей іншого житла крім спірного, які були зареєстровані у спірному жилому приміщенні за ініціативою співвласника - їх матері, про що не було заперечень з боку інших співвласників. Крім того, позов не заявлено до третьої особи Кремінського РС УДМС, отже суд не може вирішити питання про зобов'язання вчинення цією особою певних дій.

Outcome: dismissed