Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

[PERSON] 25.09.2017 року звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 677478,75 гривень за договором позики, посилаючись на те, що 23.02.2016 року він уклав з відповідачем договір позики згідно якого, передав йому грошові кошти в сумі 685000,00 грн., що еквівалентно 25000,00 доларів США строком на 10 років із зобовязанням повернення по 2500 доларів США в еквіваленті до курсу НБУ щорічно до третього березня, що наступатимуть у майбутньому, починаючи з березня 2016 року із написанням розписки про отримання коштів. На підтвердження передання грошей відповідачеві власноруч останнім написано розписку. Відповідач 03.03.2016 року та 03.03.2017 року дві суми по 2500 доларів США не повернув, що призвело до прострочення виконання зобовязання на 5000 доларів США. 2500 доларів США станом на 04.03.2016 року становить за курсом НБУ 65534,05 грн. та інші 2500 доларів США станом на 04.04.2017 року 67728,29 грн., що разом становить 133262,34 грн. і яку позивач просить стягнути. Також позивач просить в силу ст.ст. 549-552, 625, 1050 ЦК України стягнути з відповідача інфляційні витрати та 3% річних: за першу суму прострочення 12136,96 грн. та за другу 3779,24 грн. інфляційних витрат, що дорівнює разом 15916,13 грн.; за першу суму прострочення 2872,92 грн. та другу 939,64 грн. 3% річних, що дорівнює разом 3812,56 грн. Також, в силу ст. 611 ЦК України позивач бажає повернення решти суми позики у сумі 524487,72 грн., що є еквівалентом 20000,00 грн. станом на час подання позову до суду, за невиконання умов договору з боку відповідача, внаслідок односторонньої відмови від зобовязання. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 677478,75 грн. заборгованості за договором позики, яка складається з: 657750,06 грн. сума позики; 15916,13 грн. інфляційні витрати; 3812,56 грн. 3% річних, а також судовий збір в сумі 6774,79 грн., що всього становить 684253,54 грн. Позивач до суду не прибув, проте від його представника надано заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не прибув, хоча судом був належним чином повідомлений про день, час та місце проведення розгляду справи, заперечень судові на позов не надав, тому, суд за згодою позивача розглянув справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, що не суперечить положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст.ст. 1046-1048 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Як встановлено судом, 23.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики згідно якого, перший передав другому грошові кошти в сумі 685000,00 грн., що еквівалентно 25000,00 доларів США строком на 10 років із зобовязанням повернення по 2500 доларів США в еквіваленті до курсу НБУ щорічно до третього березня, що наступатимуть у майбутньому, починаючи з березня 2016 року із написанням розписки про отримання коштів (а.с.7). На підтвердження передання грошей відповідачеві останнім власноруч написано розписку (а.с.8). Вказаний договір є безпроцентним. Відповідач 03.03.2016 року та 03.03.2017 року та станом на 17.09.2017 року дві суми по 2500 доларів США не повернув, що призвело до прострочення виконання зобовязання на 5000 доларів США. 2500 доларів США станом на 04.03.2016 року становило за курсом НБУ 65534,05 грн. та інші 2500 доларів США станом на 04.04.2017 року 67728,29 грн., що разом становить 133262,34 грн. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач двічі прострочив чергові платежі, тому, сума у 133262,34 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.ст. 611-612, 625 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене та на підстав ст.ст. 549-552, 625, 1050 ЦК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми у розмірі: за першу суму прострочення 12136,96 грн. та за другу 3779,24 грн. інфляційних витрат, що дорівнює разом 15916,13 грн.; за першу суму прострочення 2872,92 грн. та другу 939,64 грн. 3% річних, що дорівнює разом 3812,56 грн. Дані розрахунки, наведені позивачем у позовній заяві, судом перевірені та вважаються математично правильними. Крім того, внаслідок невиконання зобовязань відповідачем, позивач вимагає дострокового повернення решти суми позики в розмірі 20000 доларів США, що еквівалентно на день подання позову - 657750,06 грн. Вказану позовну вимогу суд також вважає за потрібне задовольнити. В порядку ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог,так і заперечень. Відповідач, не зявившись до суду, не надав заперечень на позов, натомість, позивач повністю довів обґрунтованість своєї правової позиції у даному зобовязанні. Таким чином, оскільки відповідач не виконав зобовязання з повернення грошових коштів, хоча позивачем неодноразово на його адресу направлялися відповідні вимоги (а.с.9-16), суд вважає, що сума боргу становить 677478,75 грн., з яких: 657750,06 грн. сума позики; 15916,13 грн. інфляційні витрати; 3812,56 грн. 3% річних, які і підлягають стягненню на користь позивача. Позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню зі стягненням з відповідача, крім боргу за договором позики, у відповідності до ст. 88 ЦПК України витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 6774,79 грн. Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню складає 684253,54 грн.

Outcome: approved