Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

[PERSON] 22 січня 2016 року звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання чоловіка. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з 17 листопада 2009 року він уклав шлюб з [PERSON] На даний час позивач ніде не працює, отримує пенсію в розмірі 1070 гривень та інших доходів немає, є інвалідом ІІІ групи. Крім цього, в позовній заяві зазначено, що відповідач [PERSON] зареєстрована, проте не проживає, за місцем проживання позивача в його квартирі на [ADDRESS], що істотно відображається на плату за комунальні послуги. Тому позивач просить стягти аліменти на його утримання в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача або в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, та зобов'язати відповідача сплачувати половину комунальних послуг, що надаються за адресою на [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не з'явилися, позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений у встановлений законом спосіб, у запереченнях на адресу суду прохає в задоволенні позову відмовити повністю. При викладених обставинах суд уважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, так як особисті пояснення сторін є необов'язковими. Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Приписами ч.ч. 2-4 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі СК України) установлено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Законом України «Про Державний бюджет на 2106 рік» прожитковий мінімум на одну непрацездатну особу у січні-квітні 2016 року становив 1074 грн. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини: 17 листопада 2009 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 4). Позивач [PERSON] є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується копією довідки МСЕК (а.с. 12). Позивач займається підприємницькою діяльністю, від якої отримує дохід (а.с. 36-37, 46-47), пенсія позивача у 2016 році становила 1074 грн. Відповідач [PERSON] зареєстрована за місцем проживання позивача в його квартирі на [ADDRESS]. Згідно копії трудової книжки відповідач не працює (а.с. 51-52) та припинила підприємницьку діяльність (а.с. 53-55). На утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина сторін [PERSON] [INFO] (а.с. 38). Позивач [PERSON] не надав докази на підтвердження того, що він потребує матеріальної допомоги, оскільки отримуваний ним дохід, виходячи з наведених письмових доказів, забезпечує прожитковий мінімум. Крім цього позивачем не надано доказів про те, що відповідач має змогу надавати йому матеріальну допомогу. У зв'язку з цим позовні вимоги у частині стягнення аліментів на його утримання не підлягають задоволенню. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Позивач не надав доказів, що відповідач [PERSON] є споживачем комунальних послуг, що надаються за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим його позовні вимоги і в частині зобов'язання відповвідача сплачувати комунальні послуги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed