Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТО» (далі - відповідач, ТОВ «ГТО»), за участю третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор «Світ Чудес» (далі - третя особа, ТОВ «Туроператор «Світ Чудес»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 10 053,50 грн. у якості відшкодування збитків та 5 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.12.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання туристичних послуг № 184-2018, при укладанні якого сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умовах договору, а саме узгодили: дати початку та закінчення туристичного обслуговування - 20.01.2019 - 30.01.2019 року; дату, місце і час відправлення - 20.01.2019 року, міжнародний аеропорт «Бориспіль», 14 год. 25 хв., рейс авіакомпанії «ФлайДубай» за маршрутом Київ-Дубай, розміщення в готелі Double Tree by Hilton Resort&Spa Marjan Island 5*, строк перебування в готелі 10 ночей, вартість туристичних послуг в розмірі 3 500 доларів США, що еквівалентно 101 815,00 грн. Разом з тим, 19.01.2019 року відповідач через турагента передав позивачу проїзні документи, в яких в односторонньому порядку змінив раніше узгоджені істотні умови договору, зокрема, строк перебування в готелі був зменшений до 9 ночей, а час вильоту перенесений з 14 год. 25 хв. 20.01.2019 року на 23 год. 15 хв. 20.01.2019 року, тоді як, рейс авіакомпанії «ФлайДубай» запланований на 14 год. 25 хв. скасовано не було. Позивач наголошує на тому, що перенесення терміну вильоту, окрім скорочення терміну перебування в готелі, завдало йому суттєвих незручностей, оскільки з ним подорожували двоє малолітніх дітей віком 2 і 4 роки. Так, якби виліт відбувся о 14 год. 25 хв., то до завершення 20.01.2019 року він зі своєю родиною зміг би вже розміститися в готелі, а у зв`язку з перенесенням вильоту дістались до аеропорту міста Дубай о 7 год. 00 хв. ранку, тоді як час поселення в готель з 12 год. 00 хв., і його діти вимушені були після тривалого нічного перельоту чекати у фойє готелю. Отже, вказаними діями відповідача щодо зміни тривалості перебування в готелі, позивачу було завдано збитки у розмірі різниці вартості між фактично наданими послугами та тими, які він оплатив - 10 053,50 грн. Крім того, через те, що позивач не отримав послугу, на яку сподівався, та те, що через зміну часу вильоту його малолітні діти були позбавлені можливості нормального відпочинку, останній просить стягнути з відповідача на свою користь 5 000 грн. моральної шкоди. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2019 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 18.07.2019 року позивач усунув недоліки поданої позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.07.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТО», за участю третьої особи, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Туроператор «Світ Чудес» про захист прав споживача туристичних послуг шляхом відшкодування збитків, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.02.2020 року. 22.11.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Маковея О.Г. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, представник відповідача наголошує на тому, що третя особа, будучи повністю обізнаною в тому, які саме послуги нею були замовлені у відповідача для позивача, свідомо ввела останнього в оману та надала недостовірну інформацію щодо складу туристичного продукту. І відповідно, на підставі пункту 4.7 договору від 06.12.2018 року № 184-2018 та ст. 33 Закону України «Про туризм», відповідальність за оскаржувані дії має нести саме третя особа у справі. 10.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Панчука Ю.А. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 10.02.2020 року, у зв`язку із першою неявкою відповідача. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.02.2020 року у зв`язку із неявкою представника відповідача та клопотанням представника позивача про відкладення розгляду справи, на підставі ч. 2 ст. 223 ЦПК України розгляд справи було відкладено до 18.06.2020 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2020 року у зв`язку із неявкою представників відповідача та третьої особи, на підставі ч.2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 27.10.2020 року. 21.10.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що доводи відповідача, викладені у відзиві, не ґрунтуються на вимогах законодавства та фактичних обставинах справи. 27.10.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Панчука Ю.А. надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 27.10.2020 року, без його участі. В судове засідання 27.10.2020 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Так, судова повістка на 27.10.2020 року відповідачу вручена 15.10.2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, представник позивача у клопотанні просив розглядати справу за його відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 06.12.2018 року між [PERSON] (Турист) та Турагентом ТОВ «Туроператор «Світ Чудес» [PERSON], що діє на підставі агентського договору від імені та за дорученням Туроператора ТОВ «ГТО», укладено Договір про надання туристичних послуг № 184-2018. Відповідно до п. 2.1 Договору Туроператор через Турагента зобов`язується відповідно до заяви Туриста на бронювання (далі - Лист бронювання) забронювати комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а Турист зобов`язується на умовах даного Договору прийняти та оплатити їх. Пунктом 3.1.2 Договору передбачено, що Туроператор через Турагента зобов`язується забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до Листа бронювання Туриста. Згідно п. 4.1 Договору за умовами даного Договору, Туроператор через Турагента погоджує із Туристом істотні умови Договору про туристичне обслуговування та заповнює Лист бронювання (встановленого Туроператором) у двох екземплярах або користується системою онлайн бронювання. У п. 4.3 Договору сторони погодили, що Лист бронювання або онлайн бронювання в даному випадку вважається пропозицією укладення Договору. Пунктом 4.4 Договору визначено, що після належного оформлення Листа бронювання Турагент здійснює замовлення в системі онлайн, направляє його засобами електронного, факсимільного чи поштового зв`язку Туроператору. Відповідно до п. 4.5 Договору в разі можливості задоволення всіх істотних умов Туриста, Туроператор (не пізніше ніж на п`ятий день з дати отримання Листа бронювання) направляє засобами електронного, факсимільного чи поштового зв`язку Турагенту підтвердження замовлення, що в даному випадку є акцептом, тобто підтвердженням бажання укласти договір. Також акцептом в даному випадку може бути виставлений Туроператором рахунок на сплату відповідних послуг Турагентом. З даним документом Турагент має можливість ознайомитись та роздрукувати на сайті Туропаратора в онлайн режимі. Всі рахунки на оплату відправлені Туроператором електронною поштою, факсом або виставлені через систему інтернет бронювання мають чинність рахунків, оформлених письмово. Згідно п. 4.6 Договору замовлення має містити інформацію про можливість надання всіх істотних умов даного Договору. Пунктом 5.1 Договору визначено, що вартість туру за цим Договором з урахуванням послуг Турагента становить на дату укладання даного договору 101 815,00 грн., що є еквівалентом 3 500 доларів США згідно з комерційним курсом Туроператора, розміщеним на офіційному веб-сайті Туроператора. У п. 6.1 Договору сторони погодили, що у випадку невиконання умов даного договору з боку Туроператора/Турагента, Турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги. Додатком № 1 до Договору про надання туристичних послуг від 06.12.2018 року № 184-2018 сторони погодили «Замовлення (програму туристичного обслуговування)», а саме: дати початку та закінчення туристичного обслуговування - 20.01.2019 року - 30.01.2019 року; перевезення - авіа; відправлення - 20.01.2019 року о 14 год. 25 хв., КВР Бориспіль, Київ, Україна; повернення - 30.01.2019 року о 22 год. 15 хв., КВР Бориспіль, Київ, Україна; автопереліт - авіакомпанія «ФлайДубай»; готель - Double Tree by Hilton Resort&Spa Marjan Island 5* ; підтвердження відповідності - відповідність послуг готелю встановленим вимогам підтверджена готелем; строк перебування в готелі - 10 ночей; номер - Deluxe Sea View; харчування - Al - все включено. ТОВ «Туроператор «Світ Чудес» виставлено позивачу рахунок № 184-2018 згідно Договору про надання туристичних послуг від 06.12.2018 року на суму 101 815,00 грн. Позивачем виставлений рахунок № 184-2018 сплачено повністю, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій від 06.12.2018 року на суму 15 000,00 грн., 17.12.2018 року на суму 35 000,00 грн., 27.12.2018 року на суму 50535,00 грн. Разом з тим, за день до вильоту, зокрема 19 січня 2019 року, відповідач через турагента передав позивачу проїзні документи, в яких в односторонньому порядку змінив раніше узгоджені істотні умови договору, зокрема, строк перебування в готелі був зменшений до 9 ночей, а час вильоту перенесений з 14 год. 25 хв. 20.01.2019 року на 23 год. 15 хв. 20.01.2019 року. Також, згідно виписки з готелю Double Tree by Hilton Resort&Spa Marjan Island 5* щодо заселення [PERSON] вбачається, що дата прибуття до готелю - 09 год. 20 хв. 21.01.2019 року, дата від`їзду - 11 год. 00 хв. 30.01.2019 року. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Статтею 3 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. В силу положень ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України). Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною п`ятою статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням умов договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про туризм», порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України «Про туризм», якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною четвертою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Також частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, Договором про надання туристичних послуг від 06.12.2018 року № 184-2018 та Додатком № 1 до нього сторони погодили «Замовлення (програму туристичного обслуговування)», а саме: дати початку та закінчення туристичного обслуговування - 20.01.2019 року - 30.01.2019 року; відправлення - 20.01.2019 року о 14 год. 25 хв., КВР Бориспіль, Київ, Україна; повернення - 30.01.2019 року о 22 год. 15 хв., КВР Бориспіль, Київ, Україна; автопереліт - авіакомпанія «ФлайДубай»; готель - Double Tree by Hilton Resort&Spa Marjan Island 5* ; строк перебування в готелі - 10 ночей. Однак, з наданих позивачу за день до вильоту проїзних документів та виписки з готелю Double Tree by Hilton Resort&Spa Marjan Island 5* щодо заселення [PERSON] вбачається, що Туроператором в односторонньому порядку було змінено узгоджені істотні умови Договору про надання туристичних послуг від 06.12.2018 року № 184-2018 та Додатку № 1 до нього, а саме: час відправлення - 23 год. 15 хв. 20.01.2019 року, замість 14 год. 25 хв. 20.01.2019 року, та строк перебування в готелі - 9 ночей (дата прибуття 21.01.2019 року, дата від`їзду - 30.01.2019 року), замість 10 (дата прибуття 20.01.2019 року, дата від`їзду - 30.01.2019 року). Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів» (частина п`ятнадцята статті 20 Закону України «Про туризм») У пункті 1 частини сьомої статті 20 Закону України «Про туризм» передбачено, що кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі: погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Відповідно до частини одинадцятої статті 20 Закону України «Про туризм» якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Установивши фактичні обставини у справі та на підставі зазначених норм Закону суд приходить до висновку про те, що саме відповідач як туроператор несе відповідальність за невиконання умов договору про надання туристичних послуг у спірних правовідносинах, а правовідносини, які виникли між відповідачем та третіми особами не можуть впливати на права позивача, який належно виконав умови укладеного ними договору. Спір між туроператором та турагентом може бути вирішений в іншому провадженні. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 року справа № 667/7877/15-ц (провадження № 61-3930св18), 02.12.2020 року справа № 177/1522/17 (провадження № 61-14529св19). Враховуючи, що відповідач ТОВ «ГТО» порушив умови Договору про надання туристичних послуг від 06.12.2018 року № 184-2018 та Додатку № 1 до нього, не надавши своєчасно туристичні послуги (туристичний продукт) та не повернув позивачу частину сплачених коштів за частково ненадані туристичні послуги згідно з Договором, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 10 053,50 грн. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Як визначено частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист справи споживачів» встановлено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Як визначено у ч. 2 ст. 33 Закону України «Про туризм», заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У п. 9 цієї постанови визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в рішенні відповідні мотиви. При цьому, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Так, суд дійшов висновку, що діями відповідача ТОВ «ГТО» заподіяно моральну шкоду позивачу, зважаючи на те, що останнім не реалізовані очікування на відпочинок, його малолітні діти були позбавлені можливості нормального відпочинку, внаслідок ігнорування законних вимог витрачено суми коштів, що в сукупності призвело до душевних страждань позивача, погіршення настрою. Більш того неправомірні дії відповідача призвели до витрачання додаткових зусиль та часу для відновлення попереднього становища позивача та його дітей, а також захисту його прав. [PERSON] оцінює заподіяну ТОВ «ГТО» моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що дана сума є співмірною глибині душевних переживань позивача, їх тривалості та можливості відновлення. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову, стягується з ТОВ «ГТО» в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved