Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

[INFO] року померла баба позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS]. Позивач у справі є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, однак не може оформити спадкові права на житловий будинок в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів 04 грудня 2017 року [PERSON] з відповідним позовом звернувся до суду. Позивач у судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутності (а.с. 4). Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник відповідача - Лучинецької сільської ради у судове засідання не з'явилися подали до суду заяви, у яких зазначили, що визнають позовні вимоги [PERSON], справу просили розглянути у їх відсутності (а.с. 31, 32-34). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 13 березня 2014 року (а.с. 7), стверджується, що [PERSON] померла [INFO] року у с. Лучинець Мурованокуриловецького району Вінницької області. Довідками виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 294 та № 288 від 21 листопада 2017 року (а.с. 8, 20), копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 14-16), звітом про незалежну оцінку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами (а.с. 17-18), витягом з рішення Лучинецької сільської ради 16 сесії 5 скликання № 144 від 30 жовтня 2009 року «Про внесення часткових змін в рішення виконкомів та сесій по приватизації земельних ділянок» (а.с. 23) стверджується, що [PERSON] володіла житловим будинком [ADDRESS], який було побудовано у 1920 році (а.с. 16, 21). Виконком Мурованокуриловецької районної ради народних депутатів своїм рішенням № 108 від 16.06.1988 року постановив оформити право особистої власності на житлові будинки, що розташовані, зокрема, в с. Лучинець, а відповідній сільській раді - видати власникам свідоцтво про право власності на житловий будинок (а.с. 19). Довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 290 від 21 листопада 2017 року (а.с. 22) доводиться, що свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] на прізвище [PERSON] не видавалося. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. На випадок своєї смерті [PERSON] 11 січня 1996 року склала заповіт (а.с. 12), яким належний їй житловий будинок на праві особистої власності і все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано (а.с. ). Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Свідоцтвом про смерть (а.с. 7), довідкою виконавчого комітету Лучинецької сільської ради № 294 від 21 листопада 2017 року (а.с. 8), свідоцтвом про своє народження (а.с. 9), свідоцтвом про народження матері (а.с. 10), свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с 13) та оглянутою у судовому засіданні Спадковою справою № 111/2014, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (а.с. 13) позивач довів, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] і прийняв спадщину. Таким чином, позивач довів факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив [PERSON] (а.с. 24) у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Таким чином, позивач не може захистити свої права та інтереси іншим чином, окрім як через суд. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] право власності на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування після смерті [PERSON].

Outcome: approved