Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернулась до суду з позовом до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі «Відповідач») про зняття арешту з\~ майна та виключення обтяження з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні\~ обставини.\~ Позивачу на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 04.12.1995 року, належить 1/4 квартири [ADDRESS] . 02.08.2005 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області був задоволений позов ЗАТ «Український мобільний зв`язок» який є правонаступником СП «Український мобільний зв`язок» та стягнуто з нього суму боргу в розмірі 1 127,01 грн. та судові витрати в розмірі 51,00 грн. На підставі виконавчого листа виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по вищевказаній справі, було відкрито виконавче провадження. В рамках даного виконавчого провадження, 21.12.2006 року державним виконавцем Юрченко О.Ю. було винесено постанову серії АААА №438386 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на майно, що належить Позивачу, а саме заборонено здійснювати відчуження майна яке йому належить. Державна виконавча служба у м.Біла Церква направила вищезазначену постанову\~ для виконання до Білоцерківського МБТІ Київської області, Білоцерківського МРЕВ ДАІ Київської області та до Білоцерківської Державної нотаріальної контори №1. 01.12.2008 року старшим державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Орловським Д.С. була винесена постанова про зняття арешту з ? частини квартири, що належить Позивачу, 01.12.2008 року супровідним листом №25904 вищезазначену постанову від 01.12.2008 року про зняття арешту було направлено для виконання до Білоцерківського МБТІ Київської області. На даний час арешт не знято, про що свідчить Інформаційна довідка від 07.07.2021 року №264799776, в якій зазначено підстави обтяження, а саме постанова ДВС у м.Біла Церква, Київської області за вх.№363/2-41 від 24.01.2007 року. 08.06.2021 року Позивач звернувся до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про роз`яснення причин не зняття арешту. 06.07.2021 року Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі начальника відділу О.Соколовський, направив на адресу Позивача лист №66500 в якому зазначив, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу №2-5687 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» в сумі 1 178,01 грн. не перебуває. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. 09.07.2021 року інформаційним листом №878/01-16 Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області повідомлено Позивача, що 24.01.2007 року було зареєстровано арешт на невизначене майно, все майно, що належить Позивачу, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Заборону накладено на підставі постанови міського відділу Державної виконавчої служби у м.Біла Церква від 21.12.2006 року (вх.363/2-41 від 24.01.2007 року) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Іншою інформацією, крім зазначеної вище, Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області не володіє. За таких обставин Позивач був вимушений звернутися до суду та просив скасувати арешт на невизначене майно, все майно, що належить йому накладений постановою міського відділу Державної виконавчої служби у м.Біла Церква від 21.12.2006 року та виключити запис про арешт нерухомого майна з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4398219 та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Ухвалою суду від 27.07.2021 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.27-28). 12.08.2021 року Позивач в судове засідання не з`явився. 11.08.2021 року через канцелярію суду суду подав заяву про розгляд справи без його присутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі. В разі неявки Відповідача в судові засідання проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.32). 12.08.2021 року Відповідач - Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. 11.08.2021 року через канцелярію суду представником було подано клопотання про розгляд справи без його участі, про прийняте рішення по даній справі просив повідомити надіславши на адресу відділу копію судового рішення (а.с.31). В зв`язку з тим, що 26.01.2021 року сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Як убачається з копії рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2005 року задоволено позов ЗАТ «Український мобільний зв`язок» який є правонаступником СП «Український мобільний зв`язок» та стягнуто з Позивача суму боргу в розмірі 1 127,01 грн. та судові витрати в розмірі 51,00 грн.\~ (а.с.11-12). 21.12.2006 року державним виконавцем Юрченко О.Ю. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та накладено арешт на майно, що належить Позивачу, а саме заборонено здійснювати його відчуження\~ (а.с.13). Відділом ДВС було направлено вищезазначену постанову для виконання до Білоцерківського МБТІ Київської області, Білоцерківського МРЕВ ДАІ Київської області та до Білоцерківської Державної нотаріальної контори №1 про, що свідчить наявна копія супровідного листа в матеріалах справи (а.с.14). 01.12.2008 року постановою про зняття арешту старшим державним виконавцем відділу ДВС Орловським Д.С. було винесено постанову про зняття арешту з ? частини квартири [ADDRESS] , що належить Позивачу, який був накладений постановою від 21.12.2006 року, серії АААА №438386 та направлено супровідним листом №25904 для виконання до Білоцерківського МБТІ Київської області. (а.с.15, 16). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна [PERSON] на підставі постанови від 24.01.2007 року Відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, 24.01.2007 року зареєстровано арешт за номером 4398219\~ (зворот а.с.10). В матеріалах справи міститься заява, яку було направлено Позивачем на адресу Відповідача засобами поштового зв`язку про зняття арешту з усього майна, накладеного вищезазначеною постановою. 06.07.2021 року відділом ДВС в особі начальника відділу О.Соколовського, направлено на адресу Позивача лист №66500 в якому зазначено, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження в Білоцерківському міському відділі державної виконавчої служби, виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого документу №2-5687 про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «УМЗ» в сумі 1 178,01 грн. не перебуває. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с.19). 09.07.2021 року інформаційним листом №878/01-16 Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою Київської області повідомлено Позивача, що 24.01.2007 року було зареєстровано арешт на невизначене майно, все майно, що належить [PERSON] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] . Заборону накладено на підставі постанови міського відділу Державної виконавчої служби у м.Біла Церква від 21.12.2006 року (вх.363/2-41 від 24.01.2007 року) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с.20). Позивач був вимушений звернутися до суду, оскільки виконавче провадження завершено, але арешт з майна спадкодавця Відповідачем не знятий. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з приписами ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Як убачається із ст.41 Конституції України кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст.80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Таким чином, позовні вимоги про звільнення майна з під арешту є законними, обґрунтованими, Відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати Позивача у вигляді судового збору необхідно залишити за ним на підставі заяви його представника. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved