Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якому вказує, що [INFO] помер її батько, [PERSON] , який до дня смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Позивач, є спадкоємцем [PERSON] та спадщину після його смерті прийняла, інші спадкоємці, крім неї відсутні. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті батька, ввійшла земельна ділянка, загальною площею 0.76 га, що розташована у [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю Серія ЖТ-04-04-003 041, виданого 20 січня 1997 року, Голуб`ятинською сільською радою, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 115, належала [PERSON] . [PERSON] , доводилась позивачу рідною бабою та померла [INFO] . Спадкоємцем на все її майно, за законом, була її мати, [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 10 серпня 2000 року, Пилипчуком А.Я. , державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори за реєстром № 638, спадкове майно, на яке видане свідоцтво, складається з житлового будинку та земельної ділянки, загальною площею 0.76 га. Проте, оформивши свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку, мати позивача не зареєструвала право власності на неї, за життя, так як померла [INFO] . З метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивач звернулася до нотаріуса, проте, отримала відмову, через відсутність реєстрації права власності на неї. Позивач просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку, загальною площею 0.7600 га, цільове призначення: 0.2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0.3600 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у [ADDRESS] та 0.15 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована у селі Голуб`ятин, Попільнянського району, Житомирської області, в порядку спадкування за законом, після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] , прийняв спадщину після смерті дружини, [PERSON] , яка померла [INFO] , проте, не оформив свої спадкові права на вищевказану земельну ділянку. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду лист в якому просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 8885. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 1. 30 грудня 1962 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації якого прізвище дружини змінено на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , вказані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] оформила свої спадкові права на майно [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 серпня 2020 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 серпня 2020 року. Реєстрація видачі вищевказаного свідоцтво зареєстрована в Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20 серпня 2020 року. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ № 04-04-003041, виданого 20 січня 1997 року, [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Голубґятинської сільської ради, передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,76 га, земельна ділянка розташована на території Голубґятинської сільської ради, землю передано для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відділ у Попільнянському районі № 6-0.31-422/116-20, земельна ділянка, площею 0,7600 га., згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ № 04-04-003041, розмежована згідно їхї цільового призначення: 0.2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0.3600 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована у [ADDRESS] та 0.15 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована у селі Голуб`ятин, Попільнянського району, Житомирської області. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 серпня 2000 року, [PERSON] оформила свої спадкові права на майно [PERSON] , а саме, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 03 жовтня 2020 року № 6971/02-14, [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті дружини [PERSON] , проте не оформив свої спадкові права на земельну ділянку, загальною площею 0,76 га, що розташована у [ADDRESS] , оскільки не надано документів, необхідних для оформлення спадщини на вищевказану земельну ділянку. Як вбачається з довідки державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори від 03 жовтня 2020 року № 6970/02-14, 20 серпня 2020 року заведена спадкова справа № 895/2020 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , його спадкоємцем значиться дочка померлого - [PERSON] . У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частин 1, 2 статті 78 Земельного Кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Частина 1 статті 81 Земельного Кодексу України визначає, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Нормами статті 125 Земельного Кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації, цих прав, а відповідно до статті 126 цього ж Кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно до статті 131 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Статтею 140 Земельного Кодексу України передбачено підстави припинення права власності на земельну ділянку, серед яких відповідно до п. б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Відповідно до пункту а частини третьої статті 152 Земельного Кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. У відповідності до частини 1 статті 1225 Цивільного Кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Теж саме зазначає п. 10) Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування». Статтями 1216, 1218 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, цивільні права та обов`язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Відповідно до частини 5 статті 1268 Цивільного Кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Як вбачається з статті 1297 Цивільного Кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Таким чином, зібрані у справі докази, їх належна оцінка та враховуючи вимоги ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем, права власності на вищевказану земельну ділянку площею 0,7600 га, в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved