Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] акціонерне товариство Державний ощадний банк України, в особі філії - Тернопільське обласне управління АТ Ощадбанк, звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи що з відповідачем [PERSON] 04 січня 2008 року було укладено Кредитний договір №1, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 18000 доларів США на споживчі цілі зі сплатою відсотків в розмірі 14 % річних на 8 років, з кінцевим терміном повернення до 03.01.2016 року. Також 04.01.2008 року сторони уклали Додатковий договір №1 до Кредитного договору №1 від 04.01.2008 року, відповідно до якого відповідач починаючи з 01.09.2008 року повинен був сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 15 % річних. Проте, в звязку з порушенням взятих на себе зобов?язань відповідач допустив заборгованість по даному договору, а тому, станом на 19 грудня 2016 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 13086, 84 доларів США, що еквівалентно 355831, 18 грн., та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості та відсотків що нарахована за період з 19.12.2013 року по 19.12.2016 року в сумі 184908, 86 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь, крім того, і понесені ним судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася. До суду подала заяву, згідно якої розгляд справи просила відкласти, оскільки зайнята в іншому процесі, на доказ чого наддала копію судової повістки про виклик представника ПАТ Державний ощадний банк України в судове засідання на 12 год. до Тернопільського міськрайонного суду. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України, відповідно до якої у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При цьому, суд не знаходить підставною та такою, що підлягає задоволенню заяву представника позивача щодо відкладення розгляду справи. Так, про час та місце проведення судового розгляду представник банку була повідомлена особисто 08.02.2017р., отримавши судову повістку. Попередньо, в судове засідання призначене на 08.02.2017 р. представник позивача не з»явилася. При цьому, відповідач по справі [PERSON] викликався до суду, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом ( на що було витрачено певні кошти). А тому, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи наведені представником позивача обставини суд не розцінює як такі, які унеможливлюють її присутність при розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У відповідності до Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2011 року № 502, предметом діяльності публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України є здійснення банківських та інших операцій і угод згідно з наданими Національним банком України ліцензіями і дозволами, провадження іншої діяльності, не забороненої для банків, у порядку, передбаченому законодавством. Банк утворений відповідно до розпорядження Президента України від 20 травня 1999 року № 106, постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 року № 876 шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство Державний ощадний банк, тип якого відповідно до Закону України Про акціонерні товариства змінено на публічне акціонерне товариство. Філії, територіально відокремлені безбалансові відділення (в межах компетенції, визначеної в положеннях про них) та представництва Банку, відповідно до п.п.23,37 не є юридичними особами і діють від імені Банку на підставі положень, якими визначається їх компетенція, функції, інші питання діяльності та підпорядкування. Останні мають право від імені Банку вживати заходів для досудового врегулювання спору, подавати до судів загальної юрисдикції позови, відзиви на позовні заяви, інші процесуальні документи та вчиняти процесуальні дії, передбачені законодавством. Як встановлено судом, 04 січня 2008 року між позивачем [PERSON] акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі керуючого Борщівським відділенням [PERSON] (повноваження якої підтверджені Положенням та довіреністю від 26 листопада 2007 року, посвідченою приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованою в реєстрі за №12570) та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір №1 про надання останньому грошових коштів у сумі 18000 доларів США на споживчі цілі зі сплатою відсотків в розмірі 14 % річних на вісім років з кінцевим терміном повернення не пізніше 03 січня 2016 року. 144 місяці з 06.07.2011 року до 05.07.2023 року на придбання квартири за договором купівлі продажу від 06.07.2011 року (п.1.1, 1.2 Договору). Крім цього, 04 січня 2008 року між позивачем [PERSON] акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі керуючого Борщівським відділенням [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Додатковий договір №1 до кредитного договору №1 від 04.01.2008 року, відповідно до якого сторонни дійшли згоди внести зміни та доповнення до Кредитного договору №1 від 04.01.2008 року, а саме пункт 1.1 доповнити п.п.1.1.1, виклавши його в такій редакції «сплачувати відсотки за користування кредитом починаючи з 01.09.2008 року в розмірі 15 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON], як позичальник, зобовязувався щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 187, 50 доларів США та сплачувати проценти нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в АТ Ощадбанк починаючи з 01 лютого 2008 року на відповідні рахунки позичальника, відкриті у Борщівському відділенні ВАТ Ощадбанк. Останні платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 03 січня 2016 року (п.1.5 Договору). Проте, відповідачем [PERSON] не виконуються зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. 08.11.2016 року за вих.№19-02/1006/3547 позивачем на імя відповідача було надіслано повідомлення вимоги про усунення порушення зобов»язань за кредитним договором від 04.01.2008 року №1 з одночасним попередженням, що у випадку непогашення простроченого боргу у встановлений у вимозі строк по кредиту в повному обсязі, буде подано позов до суду про примусове стягнення суми боргу. Згідно п.5.2 Договору, за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченного платежу за кожний день прострочення. Відповідно до наданих довідок - розрахунків, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем станом на 19.12.2016 року становить 194749, 33 грн., в тому числі 149888, 88 грн. заборгованість по кредиту, 24749, 60 грн. заборгованість по нарахованих відсотках, 20110, 85 грн. пеня за несвоєчасну сплату платежів. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилося, та сплати процентів, належних йому. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягяє захисту,а тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість за Кредитним договором №1 від 04 січня 2008 року в сумі 13086, 84 доларів США, що еквівалентно пеню за несвоєчасне погашення заборгованості та відсотків в сумі 184908, 86 грн. а також 8911 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 526, 549 - 551, 553, 554, 610 - 612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved