Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

[PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що між сторонами 12.12.2006 року був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,800 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Позивач вказує, що підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.Ua/terms/pages/70/ з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Позивач зазначає, що відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Позивач повідомляє, що відповідач станом на 31.03.2018 року має заборгованість 73 839, 05 грн., яка складається з наступного: 5 196, 68 грн. - заборгованість за кредитом; 56 455, 27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8\~194, 76 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 3 492, 34 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст.\~274\~ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 10.05.2018 року по справі призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору б/н від 12.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 700 00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. (а. с. 9-15) Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним договором кредиту заборгованість відповідача становить 73 839, 05 грн., яка складається з наступного: 5 196, 68 грн. - заборгованість за кредитом; 56 455, 27 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8\~194, 76 гривень заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); 3 492, 34 грн. - штраф (процентна складова). ( а. с. 5-8) Судом перевірено розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем і встановлено його часткову невідповідність вимогам чинного законодавства України та умовам договору. З розрахунку, наданого позивачем, судом не може бути встановлено, розмір нарахованої комісії та розмір нарахованої пені, оскільки, як вбачається з розрахунку, нарахування комісії та пені за кредитним договором б/н від 12.12.2006 року здійснено в одній загальній колонці розрахунку заборгованості «сума комісії та пені (накопичувальним підсумком)». Таким чином, суд не може фактично встановити окремі суми комісії та пені та перевірити чи нараховані вони відповідно до умов договору, адже комісія та пеня мають різну правову природу. Окрім того, визначаючись щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідно до п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо), а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з комісії за користування кредитом задоволенню не підлягають. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що призначення комісії - за вчинення дій, відмінних від дій, вказаних у п. 3.6\~Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808, «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Також, слід зазначити, як вбачається з позовної заяви, позивачем в прохальній її частині заявлено до стягнення 8 194, 76 гривень заборгованості, яка включає в себе як заборгованість по комісії так і заборгованість по пені. В той же час, як вбачається з розрахунку заборгованості, 8 194, 76 гривень включає в себе заборгованість лише по комісії. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по пені та комісії слід відмовити. Із розрахунку заборгованості за договором (а. с. 5-8) вбачається, що процентна ставка за користування кредитом змінена банком в порядку, визначеному Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме: з 1 січня 2013 року до 30,00 %. Проте в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу такої зміни процентної ставки за користування кредитом. Відповідно до пунктів п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. Згідно зі статтею 628\~ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій вказаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 17\~серпня 2002\~року №\~1155 (далі - Правила), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для\~\~пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку. Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових\~\~переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім'ї за умови пред'явлення ними документа, що посвідчує особу. У разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Саме такі висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року та 30 листопада 2016 року. Аналогічні правові висновки викладені і у постановах Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року (справа № 6-2315цс16) та від 11 жовтня 2017 року (справа № 6-1374цс17). Суд прийшов до висновку, що позивачем не правомірно змінювалась процентна ставка протягом усього періоду нарахування процентів. Таким чином, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь банку підлягають проценти за користування кредитом в розмірі 22, 80 % річних за весь період, що було погоджено сторонами під час укладення договору. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором (а. с. 5-8), заборгованість за процентами нарахована банком за період з 07.03.2007 року по 31.03.2018 року. Проценти за ставкою 22, 80 % річних позивачем нараховані за період з 07.03.2007 року по 31.12.2012 року та сума таких процентів склала 6 695,92 гривень. Виходячи із розміру процентної ставки 22, 80 % річних, за період з 01.01.2013 року по 31.03.2018 року до стягнення підлягають проценти в сумі 7 326, 19 гривень (1915 днів прострочення (з 01.01.2013 року по 31.03.2018 року) * 5 196, 68 гривень (залишок простроченої заборгованості) * 22,80 % (річна процентна ставка) / 360 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) = 630, 27 гривень). Таким чином, до стягнення з відповідача станом на 31.03.2018 року підлягають проценти за користування кредитом в сумі 7 326, 19 гривень. Окрім цього,\~ позовні вимоги в частині стягнення 500, 00 гривень штрафу згідно п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг у фіксованому розмірі, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини другої статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому не може визначатися у твердій вибірковій сумі, на що звернув увагу Апеляційний суд Вінницької області в рішенні від 21.09.2017 року по справі № 134/411/17. Пунктом 8.6Умов та Правил надання банківських послуг також передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 5% від суми позову. Враховуючи те, що розмір задоволених позовних вимог становить 12 522, 87 гривень, то процентна складова штрафу (5%) становить 626,14 гривень. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк якого не визначений вказівкою на подію, яка має неминуче настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із статтею 551 ЦК України у випадку, коли предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що - за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.\~546,\~549,\~550\~ЦК України,\~виконання зобовязання\~може забезпечуватися\~неустойкою.\~Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Враховуючи вище викладене, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд приходить до висновку, що в даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, згідно кредитного договору б/н від 12.12.2006 року загальної суми заборгованості в розмірі 13 149, 01 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 5 196, 68 гривень, заборгованість по процентах 7 326, 19 гривень, штраф 626,14 гривень (процентна складова). В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки вони є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 284,92 грн., пропорційно до задоволених вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial