Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] 25 грудня 2015 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту родинних відносин, яку уточнив в поданій до суду 19 січня 2016 року заяві. В своїй уточненій заяві посилався на те, що його батьком є [PERSON], [INFO], в актовому записі про народження якого батьком зазначено [PERSON]. Вказував також, що [PERSON] помер 30 грудня 2002 року, а [PERSON] помер 16 вересня 2004 року. Також посилався на те, що він у встановленому законом порядку звернувся до Другої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва було відмовлено у звязку з необхідністю підтвердження факту родинних відносин між ним та [PERSON]. Просив суд встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON], який помер 16 вересня 2004 року, є його дідусем. В судове засідання заявник не зявився, подавши заяву з проханням розглядати справу без його участі, представник заявника також не зявилася (а.с.59), звернувшись до суду з заявою, в якій просила суд провести розгляд без її участі (а.с. 62). Заінтересовані особи також в судове засідання за викликом не зявилися. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], є сином [PERSON]. [PERSON] помер 20 грудня 2002 року. За даними свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьком є [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] помер 16 вересня 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис № 2923 від 20 вересня 2004 року (а.с. 6). Таким чином, дослідженими в справі доказами встановлено, що заявник [PERSON] є сином померлого 30 грудня 2002 року [PERSON], батьком якого є [PERSON], що помер 16 вересня 2004 року. Вказаний факт в повній мірі підтверджується даними наданих до суду свідоцтв про народження, хоча такі свідоцтва не є завіреними належним чином. Разом з тим, відповідно до норм ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За ст. 258 ЦПК України до заяви про встановлення факту додається довідка про неможливість відновлення втрачених документів. В поданій до суду заяві заявник [PERSON] посилається на те, що встановлення факту родинних відносин необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON], вказуючи, що до спадкового майна належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261, 1262, 1266 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Дослідженими в справі доказами встановлено, що заявник [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк заяв про прийняття спадщини після померлого [PERSON] не звертався, за даними спадкового реєстру спадкові справи після померлого 16 вересня 2004 року [PERSON] не відкривалися. Таким чином твердження заявника [PERSON] в поданій до суду заяві про те, що у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва, повністю спростовано матеріалами справи. Крім того, як встановлено судом, за даними реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON], яку заявник [PERSON] уповноважив представляти його інтереси в судовому засіданні по даній справі. Тобто, зазначена квартира станом на час вирішення даної справи судом не є обєктом нерухомого майна, яке входить до складу спадкового майна після померлого [PERSON]. Крім того, всупереч норм ст. 258 ЦПК України заявником [PERSON] не надано довідку про неможливість відновлення втрачених документів, натомість, надані відповідні свідоцтва, які підтверджують наявність актових записів про народження як заявника, так і його батька. Встановлені судом обставини дають всі підстави вважати, що встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та померлим 16 вересня 2004 року [PERSON] не породжує для заявника виникнення, зміну або припинення жодних особистих чи майнових прав, тобто, не має жодних юридичних наслідків, у звязку з чим відповідно до норм ст. 256 ЦПК України заява [PERSON] є безпідставною, а правові підстави для її задоволення відсутні.

Outcome: dismissed