Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника - [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м.Києва із заявою, заінтересована особа: Лютізька сільська рада, про встановлення факту, визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вказана заява була вмотивована заявником тим, що він, у відповідності до заповіту, є спадкоємцем майна [PERSON], яка померла [INFO] після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 0,1461 га в межах згідно з планом, що розташована в [ADDRESS]. 03.10.2017 постановою Бориспілької міської державної нотаріальної контори за №1533/02-31 заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що в документі, який підтверджує право власності [PERSON], а саме в Державному акті на право приватної власності на землю, виданому [PERSON] [PERSON] сільською радою народних депутатів, допущено технічну помилку в частині зазначення імені та по-батькові, а саме замість [PERSON] записано [PERSON], а замість [PERSON] вказано - [PERSON]. Ті самі помилки містяться в Довідці про присвоєння кадастрового номера земельної ділянки від 09.07.2008 №1235, виданій Управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області. Враховуючи, що заявник через зазначену помилку не зміг отримати спадщину у визначені законом строки, він змушений звертатись до суду із даною заявою, відповідно до якої просить суд встановити факт належності державного акту на право приватної власності на землю, Лютізькою сільською радою народних депутатів від 04.03.1999 [PERSON], народженій 1922 року в с.Бенівка Чорнобильського району. Ухвалою суду від 15.02.2018 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому засіданні. В ході підготовчого розгляду справи ухвалою суду від 20.04.2018 було витребувано від Державного агентства земельних ресурсів України Головного управління земельних ресурсів у Київській області Управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області належним чином посвідчені копії документів кадастрової справи по земельній ділянці, площею 0,1461 га, землевласника [PERSON], розташованої в с.Лютіж Новий масив, в тому числі за наявності копії поданих документів, що посвідчують особу землевласника. Ухвалою суду від 05.06.2018 було закрито провадження у справі, та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні. Представник заявника - [PERSON] у судовому засідання заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Лютізької сільської ради у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, на адресу суду від представника надійшла заява про проведення розгляду справи за його відсутності, заперечень проти заяви [PERSON] не мали. Враховуючи положення ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи, який був належним чином повідомлений про розгляд справи, та сам не заперечував проти такого розгляду. Заслухавши представника заявника - [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, в наданій суду копії заповіту від 07.03.1997 (серія ААІ №010284) зазначено, що [PERSON], що проживала в [ADDRESS], на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.7). Оригінал вказаного документу для огляду суду в судовому засіданні не було надано. Відповідно до поданої суду копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області, вбачається, що [INFO] у віці 81 рік в м.Бориспіль померла [PERSON], причина смерті - ІХС. атеросклеротичний кардіосклероз ПК-11, актовий запис про смерть №18 (а.с.6). Постановою державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори Кардашевської М.В. від 03.10.2017 заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,1461 га для будівництва і обслуговування житлових будівель та господарських споруд, розташованої на території [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON]. Дана постанова обґрунтована неможливістю визначення належності земельної ділянки померлій (а.с.12-13). Судом встановлено, що заявник у поданій заяві просить суд встановити факт належності Державного акту на право приватної власності на землю, Лютізькою сільською радою народних депутатів від 04.03.1999 [PERSON], народженій 1922 року в с.Бенівка Чорнобильського району. Встановлення даний факту йому необхідно для прийняття спадщини. Тобто, заявник просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу на землю особі з прізвищем [PERSON] ім'ям [PERSON] та по-батькові [PERSON]. Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 04.03.1999 Лютізьською сільською радою народних депутатів, [PERSON], яка мешкає: [ADDRESS], на підставі рішення виконкому Лютізької сільської ради народних депутатів №81 від 30.09.1998, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1461 га, що розташована на території [ADDRESS]. Землю передано для будівництва, обслуговування житлових будівель та господарських споруд (а.с.5). Таким чином, правовстановлюючий документ на земельну ділянку, складений на заявника заповіт, а також прохальна частина заяви містять три різних найменування особи - [PERSON], [PERSON]» та [PERSON] Вимоги заявника про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі з ім'я [PERSON] відповідає виданому Державному акту на право приватної власності на землю. На підтвердження достовірності приналежності земельної ділянки особі, якою було складено заповіт на ім'я заявника останнім надано копію першої сторінки будівельного паспорту на забудову земельної ділянки забудівника - померлої [PERSON] в [ADDRESS] (зареєстровано у грудні 1995 року, повне найменування уповноваженого органу у копії документа не відображено). Вказано, що земельна ділянка становить площу 0,15 га та виділена на підставі рішення виконкому Лютізької сільської ради народних депутатів від 20.04.1994 за №94 (а.с.11). Поданий суду вищевказаний документ містить суттєві розбіжності з державним актом на земельну ділянку, а саме в частині площі земельної ділянки та правових підстав у її виділенні (ділянка 0,1461га передана [PERSON] на підставі рішення виконкому Лютізької сільської ради народних депутатів від 30.09.1998 за №81), а тому повністю суперечить правовстановлюючому документу на землю, факт належності якого померлій просить встановити заявник. При цьому, в матеріалах справи наявна копія витягу №337 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.01.2008 (яка була дійсна до 01.01.2009), що також містить розбіжності у зазначенні площі земельної ділянки, а саме загальна площа земель становить - 800 кв.м. (державний акт серії [NUMBER]), а також адреси особи [ADDRESS], в той час, як матеріали справи містять відомості щодо місця проживання померлої особи - [ADDRESS] (а.с.19). Разом з тим, на ухвалу суду про витребування належним чином посвідченої копії документів кадастрової справи по земельній ділянці, площею 0,1461 га, землевласника [PERSON], розташованої в с.Лютіж Новий масив, в тому числі копій поданих документів, що посвідчують особу землевласника, Головне управління держгеокадастру у Київській області повідомило, що документації із землеустрою на земельну ділянку в архіві Управління не було виявлено. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч.1 ст. 13 цього Кодексу суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є доказами, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно до ст. 79 цього Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо). При цьому, суд не може встановити факт, про який просить заявник, на підставі експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 04.06.2018 за №056/350-d-3, оскільки він не узгоджується із іншими доказами, наявними в матеріалах справи. Отже враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що заявником не надано достатніх доказів, що померлій [PERSON] належить державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 04.03.1999, виданий на ім'я [PERSON]. А відтак, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed