Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з заявою, зацікавлена особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту народження дитини, у якій зазначає, що заявники постійно проживали у м. Луганськ. Між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що, відділом РАЦС адміністрації Каменського району Ростовської області було видано свідоцтво про шлюб від 12.11.2015 року за № 191. 20.01.2017 року у заявників народився син [PERSON] Державним закладом міської багатопрофільної лікарні №5 Луганської Народної Республіки було видано медичне свідоцтво про народження № 71. На даний час заявник [PERSON] проживає на території м. Харкова. У звязку з наведеним, заявник просить заяву задовольнити. Представник заявника в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та проси суд їх задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, надали заяву про слухання справи у їх відсутність, не заперечували проти задоволення заяви. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про часткове задоволення вимог виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. З правових позицій Постанови Пленуми Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: *згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; *чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; *заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; *встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Державна реєстрація народження фізичної особи та її походження передбачено ст.. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відповідно до якої державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що заявник з серпня 2000 року проживали у Луганській області Новопсковському районі с. Новорозсош. 20 січня 2017 року у м. луганську народився син [PERSON]. Факт народження [PERSON] підтверджується медичним свідоцтвом №71 виданим Державним закладом міської багатопрофільної лікарні №5 Луганської Народної Республіки. Отже, свідоцтво про народження [PERSON] є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст.. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, дитина має право бути зареєстрована зараз ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобовязань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту народження дитини [PERSON], оскільки орган державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника не має такої можливості. Іншого порядку для вирішення конкретної ситуації не визначено.

Outcome: approved