Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

[PERSON] в інтересах якого діє представник адвокат [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Станично-Луганської селищної ради, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] року помела її бабуся [PERSON], яка була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] разом з позивачем. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: -Житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS], який належав померлій. Зазначила, що за життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого усе своє майно вона заповіла позивачу [PERSON]. Вказав, що вона звернулася до Станично-Луганської державної нотаріальної контори з ціллю отримання свідоцтва про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв'язку з необхідністю подачі правовстановлюючого документу на майно, яке належало померлій. У зв'язку з наведеним просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS], та складається із будинку А-1 загальною площею 32,02 кв.м. житловою 14.44 кв.м., та господарсько-побутових будівель а саме: сараю Б, сараю Д, сараю В, вбиральні Г, забору N-1, колодязі К, після смерті [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився надав до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON], померла [INFO] року у смт. Станиця-Луганська Луганської області (а.с.9). З копії довідки №2152 слідує, що [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] з 30.06.1988 року до 26.02.2002 року. (а.с.10) З копії довідки №3386 слідує, що [PERSON] було зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] з 19.08.1976 року по день смерті [INFO] рік. (а.с.10) Відповідно до копії заповіту від 06 грудня 1984 року, все своє майно яке належатиме [PERSON], вона заповіла [PERSON]. (а.с.7) Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] підтверджується факт зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] (а.с.8) З роз'яснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] є такою, що не прийняла спадщину оскільки нею не було подано у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, відсутній факт реєстрації за однією адресою померлої та спадкоємця. Згідно відповіді наданої Станично-Луганською державною нотаріальною конторою №499/01-10 від 11.05.2018 року вбачається, що записи щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] - відсутні. У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є спадкоємцем, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Порядок отримання правовстановлюючих документів взамін втрачених або зіпсованих врегульовано ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26 жовтня 2011 року, відповідно до якої у разі втрати, пошкодження чи зіпсування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а також свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією, державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав у Державному реєстрі прав, за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, оформляє свідоцтво, якому присвоюється індексний номер, фіксується дата та час його формування. Проте, особа, яка має право на таке звернення (власник майна) помер, в зв'язку з чим втратив свою правоздатність. Тому, виходячи з наведених обставин, позивач позбавлений можливості скористатися процедурою повторного отримання свідоцтва на нерухоме майно, що передбачена ст. 37 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На підставі наказу Міністерства юстиції № 1844/5 від 14 грудня 2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна», зареєстрованого в Мінюсті 18 грудня 2012 року за № 2102/22414, органи, що видавали свідоцтва на право власності на нерухоме майно втратили повноваження щодо видачі дублікатів правовстановлюючих документів, що мають силу оригіналу. Таким чином, позивач як спадкоємець, не може отримати повторний правовстановлюючий документ або дублікат правовстановлюючого документу, що має силу оригіналу, з метою надання його нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, так, як відсутній правовий механізм для його отримання, що, в свою чергу обмежує права позивача, як спадкоємця, щодо набуття права власності на спадкове майно у визначеному чинним законодавством порядку шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права. Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved