Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

[PERSON], в особі свого представника, звернулася до суду із позовом, яким просила скасувати арешт, що був накладений на все її рухоме та нерухоме майно постановою державного виконавця Харківського МУЮ від 01 грудня 2014 року (серія та номер 45690913) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, запис про обтяження № 7929714 від 03.12.2014 року, скасувати арешт, що був накладений на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Болонська, 105, постановою державного виконавця Московського ВДВС Харківського МУЮ від 28 січня 2015 року (серія та номер 45690913) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, запис про обтяження № 8528644 від 28.01.2015 року. В обґрунтування позову посилалася на те, що 24 жовтня 2014 року на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2014 року у справі №1507/13 Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи по справі №755/15479/14-ц про стягнення солідарно з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеліта» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 2 056 687 грн. 38 коп. та третейського збору в сумі 20 966 грн. 87 коп.. За виконавчим листом №755/15479/14-ц в частині стягнення заборгованості з [PERSON] Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження, в ході здійснення якого 01 грудня 2014 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ було винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить боржнику [PERSON]. На підставі зазначеної постанови 03 грудня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] було зроблено запис під №7929714 про обтяження всього нерухомого майна, яке належить [PERSON]. Також державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ 28 січня 2015 року було винесено постанову, якою накладено арешт на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Болонська, 105, м. Харків. На підставі зазначеної постанови 28 січня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] зроблено запис під №8528644 про обтяження житлового будинку, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Болонська, будинок 105. 26 лютого 2015 року виконавчий лист №755/15479/14-ц від 24 жовтня 2014 року про стягнення з [PERSON] заборгованості по договору кредиту в сумі 2 056 687 грн. 38 коп. та третейського збору в сумі 20 966 грн. 87 коп. був направлений для подальшого виконання за належністю до Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ, а виконавче провадження №45690913 закінчено. 24.04.2015 року Фрунзенським ВДВС Харківського МУЮ за виконавчим листом №755/15479/14-ц від 24 жовтня 2014 року про стягнення з [PERSON] заборгованості по договору кредиту в сумі 2 056 687 грн. 38 коп. та третейського збору в сумі 20 966 грн. 87 коп. було відкрито виконавче провадження №47573830, в ході здійснення якого державним виконавцем Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ для підготовки до реалізації арештованої частини будинку було запропоновано ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити авансування витрат для виготовлення технічної документації на будинок. Однак, банк не здійснив авансування витрат у встановлений строк і через це виконавчий лист №755/15479/14-ц від 24 жовтня 2014 року був повернутий державним виконавцем до банку. 12 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва була постановлена ухвала, якою рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2014 року у справі №1507/13 про стягнення з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеліта» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту скасовано повністю. 19 липня 2016 року [PERSON], в особі свого представника за довіреністю, звернулася з заявою до Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просила зняти накладений арешт в звязку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню. Жодної відповіді на адресу заявника до цього часу не надходило. Між тим, як вбачається з отриманих інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, арешт досі залишається не знятим. Вважали, що в інший спосіб, аніж предявленням позову, право власності [PERSON] поновлене бути не може. На підставі викладеного до суду будо подано відповідний позов. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON], що діяв на підставі довіреності, підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення. Представник ПАТ «Укрсоцбанк» [PERSON], що діяла на підставі довіреності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON], повідомив, крім іншого, що на теперішній час немає заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту. Фрунзенський ВДВС м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області через канцелярію суду подали клопотання, яким просили провести розгляд справи без участі представника, проти позову не заперечували та зазначали, що самостійно звільнити майно з-під арешту виявляється неможливим, так як виконавче провадження № 47573830 на даний нас завершено. Представник Московського ВДВС м. Харкова Головного управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не подали. Суд, вислухавши позивачку та її представника, представника відповідача, дослідивши письмові докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідним ним правовідносини. По справі встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2014 року задоволено частково позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], ТОВ «Аеліта» про стягнення заборгованості. 24 жовтня 2014 року на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2014 року у справі №1507/13 Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчі листи по справі №755/15479/14-ц про стягнення солідарно з [PERSON] та ТОВ «Аеліта» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту в сумі 2 056 687 грн. 38 коп. та третейського збору в сумі 20 966 грн. 87 коп.. За виконавчим листом №755/15479/14-ц в частині стягнення заборгованості з [PERSON] Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження №45690913, в ході здійснення якого 01 грудня 2014 року державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ було винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, яке належить [PERSON] 03 грудня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] зроблено запис під №7929714 про обтяження всього нерухомого майна, яке належить [PERSON]. Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2012 року було визнано право власності [PERSON] на 62/100 частин житлового будинку по вул. Болонській, 105 у м. Харкові. Державним виконавцем Московського ВДВС Харківського МУЮ 28 січня 2015 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на будинок житловий літ. «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: вул. Болонська, 105, м. Харків, та 28 січня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції [PERSON] було зроблено запис під №8528644 про обтяження житлового будинку, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Болонська, буд. 105. Виконавчий лист №755/15479/14-ц від 24 жовтня 2014 року про стягнення з [PERSON] заборгованості по договору кредиту в сумі 2 056 грн. 38 коп. та третейського збору в сумі 20 966 грн. 87 коп. направлений для подальшого виконання за належністю до Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ, а виконавче провадження №45690913 закінчено. Фрунзенським ВДВС Харківського МУЮ за даним виконавчим листом №755/15479/14-ц відкрито виконавче провадження №47573830. В ході здійснення якого для підготовки до реалізації арештованої частини будинку було запропоновано ПАТ «Укрсоцбанк» здійснити авансування витрат для виготовлення технічної документації на будинок. Однак, банк не здійснив авансування витрат у встановлений строк, і через це, виконавчий лист №755/15479/14-ц від 24 жовтня 2014 року був повернутий державним виконавцем до банку. 12 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва була постановлена ухвала, якою рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2014 року у справі №1507/13 про стягнення з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеліта» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту скасовано повністю. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено\~Законом України «Про виконавче провадження». [PERSON] визначає загальні положення, права учасників виконавчого провадження та чіткий порядок здійснення виконавчих дій, зокрема, і випадки та порядок зняття з майна арешту, накладеного державним виконавцем у процесі здійснення виконавчих дій. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню виконавче провадження підлягає закінченню. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Як зазначено вище, виконавче провадження №45690913, що перебувало в провадженні в Московському ВДВС ХМУЮ закінчено в звязку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого органу ДВС. За змістом ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби накладений арешт на майно та кошти боржника не знімається. В свою чергу, за виконавчим провадженням №47573830 виконавчий документ було повернуто стягувачу, що також не може мати наслідком скасування вжитих державними виконавцями заходів для фактичного виконання судового рішення. Таким чином, у разі, якщо на майно, на яке накладено арешт в рамках виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа виданого на виконання рішення, яке на теперішній час скасовано, власник цього майна вправі звернутися до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту. Законом України «Про виконавче провадження»\~передбачено зняття державним виконавцем накладеного на майно боржника арешту у випадку завершення виконавчого провадження (закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав) (ч. 1 ст. 50). Разом з тим, положення вказаної норми не поширюються на повернення виконавчого документа стягувачу (ст. 47). Законом не передбачено зняття державним виконавцем арешту у разі повернення виконавчого документу стягувачу. Частинами 1-4\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Частиною 5 вказаної статті визначено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як достеменно встановлено судом 12 квітня 2016 року Дніпровським районним судом м. Києва була постановлена ухвала, якою рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 18 лютого 2014 року у справі №1507/13 про стягнення з [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеліта» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту скасовано. Ухвала набрала законної сили. За змістом ст. 55 Конституції України, Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України). Оскільки накладені арешти порушують право власності позивача, зокрема унеможливлюють розпорядження належним їй майном, а фактичні підстави зі скасуванням рішення, що підлягало виконанню, для подальшого перебування майна під арештом відпали, право власності позивача підлягає судовому захисту. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved