Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

[PERSON] 23.08.2017 року звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 56 000,00 грн. за договором позики, посилаючись на таке: 23.01.2017 року він уклав з ним договір позики згідно якого, передав йому грошові кошти у сумі 56 000,00 грн. на термін до 23.04.2017 року. Однак відповідач ні копійки не повернув до закінчення спливу терміну дії договору, тобто своїх зобовязань не виконав. Тому, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму, а також понесені судові витрати. В судове засідання позивач не прибув, проте надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Судові повістки надсилаються фізичним особам за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судова повістка вручена їм належним чином. Відповідач до суду не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час, місце та дату розгляду, шляхом направлення судової повістки за місцем його реєстрації, заперечень судові не надав. Тому, суд, отримавши згоду представника позивача, ухвалив розглянути справу заочно, тобто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що обидві сторони до суду не прибули, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини: 23.01.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження укладення якого, надано письмову розписку (а.с.8). Згідно умов договору [PERSON] передав власність [PERSON] у строкове користування грошові кошти в розмірі 56 000,00 грн., а останній зобовязався повернути вказану суму в обумовлений строк до 23.04.2017 року. Вказаний договір вважається укладеним з момента фактичної передачі грошей. Зараз відповідач не може сплатити грошові кошти, проте причини невиконання таких зобов`язань правового значення для справи не мають. У відповідності до ст. 1046 ЦПК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений представленою позивачем письмовою розпискою, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Таким чином, оскільки відповідач не повернув грошові кошти, то суд вважає, що зазначена сума у 56 000,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На думку суду, позивач повністю довів судові правильність своєї правової позиції, натомість, відповідач, не зявившись до суду, не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження будь яких заперечень проти заявлених позовних аимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, а саме, судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved