Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] 30.01.2014р. звернулася до суду із позовом, в якому вказала, що вона знаходилася з відповідачем, [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах. Від сумісного проживання [INFO] в них народилася дочка - [PERSON]. Батьком дитини записано [PERSON], відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. З вересня 2011року відповідач не надає матеріальної допомоги ні на утримання дитини, ні на її утримання. Просить суд стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача до повноліття дитини та на її утримання в розмірі ? частини всіх доходів відповідача до досягненням дитиною трирічного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність,на позовних вимогах наполягала, просила позов задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, заперечень суду не надав, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд розглядає справу в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши в судовому засіданні зібрані в справі докази в їхній сукупності, вважає встановленим наступне. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя [INFO] року в них народилася дочка - [PERSON]. Батьком дитини записано [PERSON], що підтверджується свідоцтво про народження Серії [NUMBER] від 06 вересня 2011 року. Малолітня дитина проживає з позивачкою. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки та її матері не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частини другою-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Судом встановлено, що відповідач з сім'єю не проживає. Так як відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини та матері дитини не надає, позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років.

Outcome: approved