Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що квартира [ADDRESS] була надана для проживання [PERSON] на підставі ордеру № 558 серія 5 від 23.11.1979 року, виданим Виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів трудящих міста Дніпропетровська. Далі позивач зазначає, що 23.12.1995 року між нею, [PERSON], та [PERSON] (далі - Відповідач -1) було укладено шлюб, від цього шлюбу вони мають двох дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Таким чином, позивач вказує, що після одруження вона разом із дітьми була зареєстрована та проживала в квартирі [ADDRESS]. Позивач вказує, що відносини між нею, [PERSON] та її чоловіком, та відповідачами по даній справі, протягом останнього часу суттєву погіршилися. Відповідачі постійно нехтують правилами співжиття, чим створюють неможливі умови для її проживання, не визнають її право на користування вказаною квартирою, у зв'язку з чим змінили замки на вхідних дверях спірної квартири. У зв'язку з вищевикладеним, позивач змушена звертатися до суду та просити суд вселити її, [PERSON] у квартиру [ADDRESS], та зобов'язати [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди їй, [PERSON], у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання їй, [PERSON], дублікатів ключів від вхідних дверей такого житлового приміщення. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили суд у задоволені позову відмовити з огляду на його безпідставність та необґрунтованість. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Так, судом встановлені наступні обставини і визначенні відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 558 серія 5 від 07.12.1979 року, виданого Виконавчим комітетом Ленінської ради народних депутатів трудящих міста Дніпропетровська, [PERSON], сім'я якої складається з чотирьох чоловік, була надана для проживання квартира [ADDRESS] (а.с.30). Судом також встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради за № 140/2 від 16.04.1999 року було переукладено договір найму спірного житлового приміщення - квартири [ADDRESS], а саме замість померлої [PERSON] наймачем такої квартири було визначено [PERSON] (а.с. 29). Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованими шлюбі з 12 червня 1970 року (а.с.6). Від цього шлюбу мають дітей: сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7) та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.8), у зв'язку з чим позивач вселилася у спірне житлове приміщення. Судом також встановлено, що станом на день розгляду справи, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.9), а відтак позивач у встановленому законом порядку набула права користування такою квартирою. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення суд виходив з наступного. Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. В силу норм ч.ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу користування вказаним житловим приміщенням, така обставина підтверджена належними та допустимими доказами по справі. Судом також встановлено, що відповідачі перешкоджають доступу позивачеві до вказаною квартири. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] надали суду аналогічні за своїм змістом пояснення відповідно до яких, відповідачі змінили замки на вхідних дверях спірного житлового приміщення, не допускають до проживання туди позивача, між сторонами неодноразово з приводу користування такою квартирою виникали сварки та суперечки. Означена обставина також підтверджується матеріалами справи, зокрема висновком Ленінського районного відділу ДМУ ГУ МВС Украйни в Дніпропетровській області від 18.04.2014 року (а.с. 14). Суд не може взяти до уваги заперечення відповідачів щодо того, що між позивачем [PERSON] та [PERSON] фактично припинені сімейні відносини, при цьому позивач із вересня 2013 року не проживала за вказаною адресою та не сплачувала відповідні комунальні послуги. Суд вважає, що такі доводи не можуть бути підставою для відмови в позові з огляду на нижче наведене. Так, відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів сім'ї власника будинку (квартири) права користування займаним приміщенням; у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 цього Кодексу. У відповідності до ст. 71 ч. ч. 1, 2 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно з ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Однак відповідачі з позовом (або зустрічним позовом) до позивача про її виселення або позбавлення права користування спірним житловим приміщенням до суду не зверталися, будь-яких претензій до позивача з приводу його права користування спірною квартирою не у встановленому законом порядку не висували. Відтак суд доходить висновку, що позивач була позбавлена права на користування житловим приміщенням, в якому є зареєстрованою у вставленому законом порядку, із порушенням з боку відповідачів положень ЖК України щодо порядку захисту ними своїх житлових прав. За таких умов, суд доходить висновку, що позовні вимоги за своєю правовою природою є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, внаслідок чого суд вважає за необхідне вселити [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON], [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання [PERSON] дублікатів ключів від вхідних дверей такого житлового приміщення. Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: судового збору у розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. із кожного відповідача окремо. На підставі викладеного та

Outcome: approved