Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач), в особі представника, адвоката Богданчук О.В., звернулась до суду з позовом до Юрівської сільської ради Макарівського району Київської області (далі - відповідач) про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за законом, в якому вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука - позивач, [PERSON] - правнучка. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яким все своє майно покійна заповіла [PERSON] . До складу спадкового майна увійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,38 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-КВ № 106082. Проте, 15.03.2013 року спадкоємець майна [PERSON] - [PERSON] прийнявши спадщину, не встигла оформити її на своє ім`я та померла. Позивач будучи донькою покійної [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом спадщину після смерті матері прийняла, оскільки до дня її смерті проживала з нею та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Проте їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилась після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, що посвідчують її право власності. Враховуючи викладене, позивач, просила суд: визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,38 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-КВ № 106082. Крім того, просила судові витрати покласти на неї. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 29.09.2020 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.11.2020 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. У підготовче судове засідання позивач та її представник не прибули, у позовній заяві позивач просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в установлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав повністю, та просив слухати справу у відсутності його представника, а судові витрати покласти на позивача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла бабуся позивачки, [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєстровані та проживали: [PERSON] - дочка, [PERSON] - позивач та онука, [PERSON] - правнучка (а.с. 10, 11, 12, 13, 14, 27). Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яким все своє майно покійна заповіла [PERSON] (а.с. 22, 23). До складу спадкового майна увійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,38 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-КВ № 106082 (а.с. 24, 25, 15, 16-19). [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки як встановлено вище, з нею була зареєстрована та проживала за однією адресою, проте за свого життя не встигла оформити її на своє ім`я та померла. Наявність інших спадкоємців судом не встановлено, що підтверджується Витягом із Спадкового реєстру (а.с. 31). Так, [INFO] спадкоємець майна [PERSON] - [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 26). Позивач будучи донькою покійної [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом спадщину після смерті матері прийняла, оскільки до дня її смерті проживала з нею та була зареєстрована за однією адресою, а саме: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10), копією свідотва про розірвання шлюбу (а.с. 11) та довідкою № 02-33/448 від 19.08.2015 року Юрівської сільської ради (а.с. 29). Наявність інших спадкоємців судом не встановлено, що підтверджується Витягом із Спадкового реєстру (а.с. 33). До складу спадкового майна увійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка площею 0,38 га згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія І-КВ № 106082, які [PERSON] прийняла у спадщину від своєї матері [PERSON] . Проте позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилась після смерті [INFO] її матері [PERSON] , оскільки відсутні документи, що посвідчують її право власності (а.с. 30). Те, що житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] підтверджується випискою з погосподарської книги №268 від 31.08.2020 року Юрівської сільської ради, звідки вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі №04 сільської ради, зроблено особовий запис №236 про те, що власником вказаного житлового будинку з господарськими спорудами є [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до технічного паспорта на будинок (а.с. 16-19), до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок під літерою «А», загальною площею 73,7 кв.м., житловою площею 42,9 кв.м., веранда «а», ганок «а1», гараж «Б», сарай «В», літня кухня «Г», погріб «Д», колодязь питний №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3. Те, що земельна ділянка площею 0,38 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в [ADDRESS] , належала [PERSON] , підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-КВ №106082 (а.с. 24, 25). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Відповідно до ст. 31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подається, зокрема виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Як вбачається з технічного паспорта на житловий будинок в [ADDRESS] , 1972 року побудови (а.с. 19). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. З огляду на вказані обставини вищезгадана виписка з погосподарської книги Юрівської сільської ради, разом з технічним паспортом на житловий будинок є доказом належності зазначеного вище домоволодіння на праві власності [PERSON] . Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом майна померлої [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла, інших спадкоємців, які прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка, щодо яких нотаріус відмовив у видачі свідоцтв про право на спадщину. За клопотанням позивача судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved