Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], Ковельської міської ради про визнання недійсним рішення Ковельської міської ради, визнання недійсним Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовано тим, що вони є членами житлово-будівельного кооперативу «Мрія» та власниками квартир житлового будинку, розташованого за адресою: Волинська область місто Ковель вулиця Павлова будинок 16. Рішенням № 181 від 14.09.1989 року виконкому Ковельської міської ради було затверджено акти вибору земельних ділянок під будівництво 6-ти квартирного житлового будинку Ковельського міського управління торгівлі в кварталі № 3 по вулиці Павлова та виділено земельну ділянку площею 0, 1700 га. На підставі даного рішення було складено [PERSON] про винесення в натуру меж земельної ділянки для будівництва державних і кооперативних будівель та розроблено схему виносу меж земельної ділянки в натурі. Рішенням № 92 від 29.04.93 р. виконавчого комітету Ковельської міської ради народних депутатів було створено житлово-будівельний кооператив «Мрія» та затверджено списки членів житлово-будівельного кооперативу «Мрія» згідно додатку № 1. Членами кооперативу було отримано кредит на будівництво і у 1995 році житлово-будівельним кооперативом «Мрія» було побудовано вказаний 6-ти квартирний житловий будинок. На початку 2015 року, за їх замовленням, ДП «Центр ДЗК» для житлово-будівельного кооперативу «Мрія» було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва багатоквартирного житлового будинку за вказаною адресою. Згідно кадастрової зйомки суміжними землекористувачами житлово-будівельного кооперативу «Мрія» є міська рада, гр. [PERSON], гр. [PERSON], гр. [PERSON], гр. [PERSON], гр. [PERSON] При виготовленні технічної документації на земельну ділянку, що пропонується кооперативу у власність, зясувалось, що 120 кв. м. землі кооперативу перебуває у власності гр. [PERSON]. Також, при порівнянні схеми виносу меж земельної ділянки в натуру за 1989 рік та кадастрового плану і кадастрової зйомки за 2015 рік, суттєво відрізняється конфігурація земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок житлово-будівельного кооперативу «Мрія». Гр. [PERSON] не було погоджено межі суміжних земельних ділянок кооперативу «Мрія» та [PERSON], оскільки, межи від А до Б та від Е до А, погоджені зовсім іншими особами [PERSON] і [PERSON], які не є членами кооперативу, і не є суміжними землекористувачами за даними межами. [PERSON] при виготовленні технічної документації із землеустрою, оформленні права власності на земельну ділянку та виготовленні Державного акта на право власності на земельну ділянку грубо порушила земельне законодавство України. Вказують, що згідно ст. 116 Земельного кодексу України ( в редакції , що діяла на момент отримання гр. [PERSON] земельної ділянки у власність на підставі рішення Ковельської міської ради) підставами набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень або результати аукціону. Тому, Ковельська міська рада порушила земельне законодавство України при прийнятті рішення № 32/31 від 12.03.2008 р. «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення огородництва, гаражного будівництва», за яким неправомірно розпорядилася вказаною землею. Оскільки, обєктом спору є земельна ділянка, що включає частину земельної ділянки (кооперативу «Мрія»), яка по рішенню Ковельської міської ради була передана у власність відповідачу, на підставі якого було видано Державний акт, такий Державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий на імя відповідачки, також слід визнати недійсним. Отже, в силу зазначених обставин, вони не можуть реалізувати своє законне право - зареєструвати право власності на вищевказану земельну ділянку в розмірі, в якому вона була надана під будівництво 6- ти квартирного будинку, тому змушені звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів заявлені позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник відповідача Ковельської міської ради, в судовому засіданні позову не визнав, подавши письмові заперечення, в яких, серед іншого, зазначив, що Ковельська міська рада, приймаючи рішення «Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення городництва, гаражного будівництва» від 12.03.2008 року № 32/31, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала письмові заперечення, в яких зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та незаконним з наступних підстав. Позивачами були надані певні документи з її технічної документації на земельну ділянку по вул. Міцкевича, 52, які їм вигідні для вирішення спору в їх користь та не надані документи, які стверджують фактичні обставини справи. Також ними не надано офіційно завірені документи, які стверджували б про їх правові підстави набуття ними земельної ділянки біля багатоквартирного будинку по вул. Павлова, 16 та її цільового призначення. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні подані нею заперечення підтримав повністю та просив відмовити в задоволенні позову, з підстав законності та правомірності надання земельної ділянки відповідачці. Представники відповідачів, поряд з цим, заявили клопотання про застосування строків позовної давності до даних правовідносин. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Ковельської міської ради від 14.09.1989 року № 181 було затверджено акт вибору земельних ділянок під будівництво шестиквартирного житлового будинку Ковельському міському управлінню торгівлі в кварталі № 3 по вул. Павлова, площею 0,17 га. 29.04.1993 року рішенням виконкому Ковельської міської ради № 92 було створено житлово-будівельний кооператив «Мрія» та затверджено список членів ЖБК і зокрема позивачів по справі. Земельна ділянка кооперативу у власність чи користування не передавалась. Відповідно до [PERSON] державної приймальної комісії від 25.01.1995 року зазначений будинок було прийнято в експлуатацію. Державним актом на право власності на земельну ділянку, який видано на підставі рішення Ковельської міської ради від 12.03.2008 року № 32/31 підтверджена приватна власність на земельну ділянку площею 455 кв.м., що розміщена в м. Ковелі по вул. Міцкевича, 52, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] В Державному акті зазначено опис меж земельної ділянки, яка межує із земельними ділянками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та земельними ділянками Ковельської міської ради зі сторони вул. Міцкевича та проїзду. Актом погоджено межі із суміжними землекористувачами і землевласниками землеволодіння 10.02.2006 року, межі землі [PERSON] погоджені по існуючій огорожі, в акті поставлено підписи заінтересованих осіб в тому числі, представника Ковельської міської ради. Згідно Генерального плану (схеми) присадибної ділянки з будівлями, якими користувався [PERSON], що знаходиться по вул. Міцкевича, 52 в м. Ковелі земельна ділянка складалась під будівлями 124,97 кв.м. та подвірям 347,03 кв.м., що становить 472 кв.м., при цьому зазначено, що 12 кв.м. підлягає вилученню. Складений Генеральний план виготовлено 25.09.1964 року, що свідчить про існуючу забудову до вказаної дати. Відповідачка по справі [PERSON] придбала 19.12.2005 року існуючі будівлі у [PERSON] про що свідчить відповідний договір купівлі-продажу житлового будинку. В зазначеному договорі вказано, що за домовленістю сторін у користування покупця переходить житловий будинок, (дерево, шлак) А-1, хлів Б-1, гараж В-1, вбиральня Г-1, огорожа 1-З. При виготовленні [PERSON] технічної документації з землеустрою, щодо складання Державного акта на право власності на земельну ділянку межі, конфігурація, площа земельної ділянки відповідно до Генерального плану (схеми) станом на 1964 рік в цілому дотримані, враховуючи часткове зменшення розміру земельної ділянки, яка була передана у власність [PERSON] Позивач [PERSON] визнав, що у шестиквартирному будинку проживає з 1996 року і з цього часу існувала огорожа будинку № 52 по вул. Міцкевича, яка вже в іншому вигляді існує по даний час (деревяний паркан, на даний час із цегли). З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про законність передання у приватну власність земельної ділянки [PERSON] відповідно до вимог ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України, так як ця земельна ділянка є частиною житлової забудови на якій були розміщені будівлі. Відмовляючи в задоволенні позову, суд також враховує, що відповідно до ст. 41 ЗК України, житлово-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для житлового і гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації. Разом з тим ч. 1 ст. 42 ЗК України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками, а відповідно до ч. 4 ст. 42 ЗК України, розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. При цьому під при будинковою територією слід розуміти встановлену за проектом поділу території мікрорайону (кварталу) та проектом забудови земельну ділянку багатоквартирної не садибної житлової забудови, необхідну для розміщення й обслуговування жилого будинку та повязаних із ним господарських і технічних будівель і споруд, тобто нею є територія під жилим будинком, проїзди та тротуари, озеленені ділянки та ігрові майданчики, майданчики для відпочинку, занять спортом, тимчасового зберігання автомобілів жителів будинку, для господарських цілей та інші території, повязані з утриманням і експлуатацією будинку. Тобто, при будинкова територія, як земельна ділянка повинна надаватись співвласникам багатоквартирного будинку за відповідним проектом органом місцевого самоврядування. Вказане рішення на даний час відсутнє. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачами в ході розгляду справи недоведено неправомірність отримання у власність земельної ділянки [PERSON] За змістом ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Судом встановлено, що межі земельної ділянки [PERSON] визначені по існуючій огорожі, про існування якої позивачам було відомо з часу завершення будівництва будинку. Частиною 4\~ст. 267 ЦК України\~передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З позивачів по справі в рівних частинах підлягає стягненню на користь відповідачки [PERSON] витрати, повязані з наданням правової допомоги. Заявлена сума витрат є обґрунтованою, підтверджується належними доказами і зокрема квитанцією до прибуткового касового ордера та ордером. На підставі наведеного,

Outcome: approved