Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

[PERSON] 25 грудня 2013 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту родинних відносин. В своїй заяві посилався на те, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], яка [INFO] померла. Також вказував, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], яка померла [INFO]. Посилався на те, що померлий [INFO] [PERSON] є його батьком та сином [PERSON]. Вказував, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої належить квартира [ADDRESS], але оформити свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки відсутні актові записи, які підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] В своїй заяві просив суд встановити факт того, що [PERSON], [INFO], є рідною сестрою [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні заявник повністю підтримав подану до суду заяву та просив її задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] підтримали вимоги заяви. Інші особи в судове засідання своїх представників не направили, будучи повідомлені про час та місце розгляду. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши зібрані по справі докази, матеріали справи № 552/4951/13-ц, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], який помер [INFO]. Померлий [INFO] [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до норм ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За ст. 258 ЦПК України до заяви про встановлення факту додається довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Дослідженими в справі доказами встановлено, що [PERSON] померла [INFO]. За життя за [PERSON] відповідно до свідоцтва № [NUMBER] про право власності від 20 червня 1991 року було зареєстровано квартиру [ADDRESS]. В поданій до суду заяві заявник просить встановити юридичний факт того, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами та зазначає, що встановлення такого факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме - на квартиру [ADDRESS]. Разом з тим, дослідженими в справі доказами встановлено, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа не відкривалася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Заявник [PERSON] стверджує, що його батько [PERSON], будучи племінником померлої [INFO] [PERSON], є спадкоємцем її майна. Згідно з даними свідоцтва про народження [PERSON], остання народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], місцем народження є с. Пархомово Краснокутського району Харківської області. За повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснокутського районного управління юстиції у Харківській області та реєстраційної служби Головного управління юстиції у Харківській області актовий запис про народження [PERSON], [INFO], відсутній, книги державної реєстрації актів про народження по Краснокутському району за 1921-1927 роки збереглися частково. Відповідно до ст. ст. 524, 527 ЦК України 1963 року, які діяли станом на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. При цьому спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Як встановлено судом, станом на час смерті [PERSON], а саме, станом на [INFO] [PERSON] не була живою, тому в силу норм ст. 527 ЦК України 1963 року не входить до числа спадкоємців після померлої [PERSON] Згідно зі ст. ст. 529, 530 ЦК України спадкоємцями за законом є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (перша черга спадкоємців за законом), а також онуки і правнуки спадкодавця, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Тобто, норми Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв станом на час відкриття спадщини [PERSON], виключали можливість спадкування племінників померлої особи. Померлий [INFO] [PERSON] в силу норм ст. ст. 529, 530 ЦК України не є спадкоємцем майна [PERSON], оскільки не належить до спадкоємців її майна за заповітом на не є спадкоємцем за законом першої та другої черги. Оскільки станом на час смерті [PERSON] племінники не входили до складу спадкоємців, [PERSON] не є спадкоємцем її майна та не є особою, яка в силу норм ст. 549 ЦК України 1963 року фактично вступила в управління спадковим майном - [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] не є особою, яка фактично вступила в управління спадковим майном, тому він, відповідно, не є особою, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON]. Згідно зі ст. 1218 ЦК України 2003 року (чинною станом на час прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON]) до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки квартира [ADDRESS] не входить до складу спадкового майна після померлого [INFO] [PERSON], твердження заявника [PERSON] про необхідність встановлення юридичного факту родинних відносин з метою отримання свідоцтво про право на спадщину після смерті батька не заслуговує на увагу. Крім того, як встановлено дослідженими в справі доказами, спадкова справа нотаріальними конторами після померлого [PERSON] не відкривалася, а до числа спадкоємців після його смерті крім заявника [PERSON] також належать інші особи. Встановлені судом обставини дають всі підстави вважати, що встановлення факту родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] не породжує для заявника [PERSON] виникнення, зміну або припинення жодних особистих чи майнових прав, у зв'язку з чим заява [PERSON] є безпідставною. Правові підстави для її задоволення відсутні з у зв'язку з тим, що такий юридичний факт не породжує для [PERSON] жодних юридичних наслідків. Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви [PERSON] Понесені заявником судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed