Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з вказаними позовом, в якому, з урахуванням заяви від 11.09.2019 (а.с.66-74), просить: - стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на її користь на утримання [PERSON] додаткові витрати на розвиток фізичних та розумових здібностей за медичними показаннями за період з травня 2018 року по серпень 2019 року у розмірі 17 755 грн; - стягнути з відповідача на її користь на утримання [PERSON] додаткові витрати на розвиток фізичних та розумових здібностей за медичними показаннями у розмірі 1 920 грн щомісячно, починаючи з 01.09.2019 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2018, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з позивачем. 12.03.2019 Зміївським районним судом Харківської області винесено рішення, яким стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина. Син має деякі хронічні, захворювання, у зв`язку з чим декілька разів на рік проходить стаціонарне лікування. Позивач зазначає, що при пологах виникли ускладнення, в наслідок яких у дитини позивача та відповідача діагностовано кефалогіматому та асфікцію головного мозку, лікарі рекомендують дитині заняття футболом, творчістю - ліпкою, малюванням та іншими видами творчості, які розвивають дрібну моторику. Син позивача та відповідача з травня 2018 року відвідує заняття з розвитку дітей дошкільного віку, де він проходить навчання з читання, математики, художньої творчості та англійської мови, та всього за період з травня 2018 року по червень 2019 року позивач сплатила за навчання сина 18\~850 грн. Крім того, з 18.05.2018 син позивача займається в Голландському футбольному центрі раннього розвитку «Футбік» та за період з травня 2018 року по липень 2019 року позивач сплатила за навчання сина у вказаному футбольному клубі 12\~300 грн. Також позивач зауважує, що лікар хірург - ортопед рекомендує дитині спеціальне ортопедичне взуття, у зв`язку з чим позивач придбала відповідне взуття сину, всього на суму 4360 грн. Враховуючи, що з травня 2018 р. по день подачі позову позивачем було витрачено на сина 35\~510 грн додаткових витрат, а в подальшому за станом здоров`я син повинен продовжувати займатися і футболом і творчістю, що коштує на місця 1440 грн та 2400 грн відповідно, а всього 3840 грн, позивач проситься стягнути з відповідача Ѕ вже понесених додаткових витрат 17\~755 грн та стягувати з відповідача щомісячно Ѕ додаткових витрат, що планується понести - 1920 грн. Ухвалою суду від 16.09.2019 провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.75-76). 29.10.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позов (а.с.89-98), за змістом якого він позов не визнає. Мотиви незгоди зводяться до того, що з 2014 року відповідач дитину утримував та виховував сам, знаходився в декретній відпустці, позивач сім`ю залишила та лише 16.03.2018 вирішила забрати дитину з дитячого садка та з цього часу дитина проживає з позивачем. Під час розгляду Зміївським районним судом Харківської області справи №621/309/18 та винесення рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] судом вже були прийняті до уваги додані до позовної заяви докази, а саме медичні картки та квитанції про сплату за навчання в «Голландському футбольному центрі раннього розвитку «Футбік». Також відповідач стверджує, що має на утриманні батьків, які є пенсіонерами, а його дохід після сплати аліментів становить 3 817,62 грн. З 2014 року у відповідача погіршилось здоров`я, у зв`язку з чим він несе додаткові витрати на своє лікування. 11.11.2019 позивач в особі свого представника надала суду відповідь на відзив, в якій просить позовні вимоги задовольнити та зазначає, що факт перебування відповідача у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку у період з 11.10.2013 до 29.06.2016 не свідчить про проживання дитини з батьком у 2018-2019 роках, а період цієї відпустки припадає на час, коли сторони ще перебували в зареєстрованому шлюбі. Крім того, вона мешкає з батьком, який також досяг пенсійного віку, а відповідно і він перебуває на її утриманні; зауважує, що має на утриманні два житлових приміщення - квартиру в м. Харкові та квартиру в селищі Слобожанському Зміївського району Харківської області. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених в позові та у відповіді на позов. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в позові, навівши доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позов, зауваживши також, що він не заперечує проти того, щоб його син займався футболом, малюванням та з логопедом, проте вартість відповідних кружків з ним не узгоджувалась, хоча він пропонував позивачу інші кружки за меншу ціну, висловлював готовність водити сина на такі кружки. Крім того, відповідач зазначив, що сину при народженні дійсно був поставлений діагноз, в тому числі були сумніви, чи зможе він ходити, після чого позивач покинула сім`ю та відповідач самостійно займався розвитком дитини, водив його до логопеда, завдяки увазі та догляду відповідача дитина зараз добре ходить та будь-яких особливих обставин для додаткових витрат не має. В судовому засіданні 20.11.2019 клопотання відповідача про допит свідків було задоволено, ухвалено допитати в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в подальшому відповідач відмовився від допиту свідка [PERSON] . В судовому засіданні 02.12.2019 клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи комп`ютерних дисків з аудіо записом, дитячих малюнків сина [PERSON] , медичні довідки відносно відповідача було залишено судом без задоволення та повернуто відповідачу на підставі ч.8 ст.83 ЦПК України, оскільки такі докази були поданні з порушенням встановлених в ухвалі суду від 16.09.2019 строків, обґрунтувань неможливості їх подання у строки з причин, що не залежали від відповідача, ним не було наведено ані в письмову клопотанні, ані усно в судовому засіданні. Фактичні обставини справи, встановлені судом. З 09.09.2011 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09.02.2018 розірваний (а.с.12-13). Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12.03.2019 з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.46-49). Постановою Харківського апеляційного суду від 04.06.2019 вказане судове рішення залишено без змін (а.с.50-59). За змістом вказаних судових рішень судами встановлено, що відповідачу - [PERSON] , працюючому в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)» з 16 березня 2007 року, в період з січня 2017 року по грудень 2017 року нараховано заробітну плату 65 155, 43 грн.: за січень 2017 року - 4777, 87 грн.; за лютий 2017 року 4776, 56 грн., за березень 2017 року 4644, 37 грн.; за квітень 2017 року 4634, 12 грн.; за травень 2017 року 4956, 07 грн.; за червень 2017 року 5095, 02 грн.; за липень 2017 року 5015, 42 грн.; за серпень 2017 року 5010, 76 грн.; за вересень 2017 року 5141, 91 грн.; за жовтень 2017 року 7301, 19 грн.; за листопад 2017 року 5959, 12 грн.; за грудень 2017 року 7843, 02 грн. За січень 2018 року йому нараховано 7159, 93 грн.; за лютий 2018 року 9315, 63 грн.; за березень 2018 року 7549, 57 грн. Згідно довідки № 162 від 02 лютого 2018 року позивач - [PERSON] працює в Комунальному закладі охорони здоров`я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3 на посаді лікар-фтизіатр та в період з січня 2017 року по грудень 2017 року разом отримала 173 751, 27 грн.; її середній заробіток за 2017 рік становить 14 479, 27 грн. (а.с.114). Згідно з довідкою державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» № 1/2/1-543 від 26 грудня 2017 року відповідач - [PERSON] перебував у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 11 жовтня 2013 року до 29 [INFO] 2016 року (а.с.54). В даній справі сторонами фактично визнано, що з 16.03.2018 їх син [PERSON] проживає разом з позивачем, що підтверджується також і Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №6е9ас929-cd9d-4135-a03d-40f1de7aa047 від 30.07.2019, виданою КП «Жилкомсервіс», дільницею №42, за якою місцем проживання є: [ADDRESS] , де разом з позивачем та її сином мешкає батько позивача [PERSON] (а.с.11). Відповідно до запису від квітня 2018 р., зробленого лікарем хірургом ортопедом в медичній картці сина позивача та відповідача, хлопцю встановлений діагноз плосковальгусна деформація правої ступні та йому рекомендовано ортопедичне взуття. (а.с.14). На підтвердження придбання ортопедичного взуття сину позивач надала копії товарних чеків від 10.04.2018 та від 27.09.2018, за змістом яких 10.04.2018 придбано дві пари ортопедичного взуття 17 розміру та 27 розміру, 27.09.2018 дві пари ортопедичного взуття 27 розміру кожна (а.с.33). Відповідно до довідки лікаря-невролога від 12.04.2018 дитина позивача та відповідача знаходилась на стаціонарному лікування в період з 28.03.2018 по 10.04.2018 з синдромом дефіциту уваги та концентрації, дуже схвильований, ходить добре; копія відповідної виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №1310 від 10.04.2018, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Міська дитяча лікарня №5» ХМР, наявна в матеріалах справи (а.с.15, 16). За змістом виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3745 від 09.11.2018 Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня №5» ХМР, [PERSON] встановлено діагноз мінімальна мозкова дисфункція, синдром гіперактивність, дефіциту концентрації уваги, дизартрія, розлад розвитку мови (фотонетико-фонематичне порушення на тлі змішаної мовної дизартрії) вестибуло-атактичний синдром. Рекомендовано заняття футболом, заняття творчістю- ліпкою, малюванням та іншими видами творчості, які розвивають дрібну моторику (а.с.17). Згідно з довідкою Голландського футбольного центру раннього розвитку «Футбік» від 10.04.2019 [PERSON] відвідує голландський футбольний центр раннього розвитку «Footbik» за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 181, ТРЦ «SUN MOLL» з травня 2018 року до теперішнього часу; тренування відвідує регулярно; оплата за навчання здійснюється вчасно. Позивачем укладені відповідні договори з ФОП [PERSON] від 17.05.2018 та з ФОП [PERSON] від 17.05.2018, копії яких додані до позову (а.с.19-29). На підтвердження здійснення оплати тренувань сина у вказаному центрі позивач надала копії квитанцій за період з 14.05.2018 по липень 2019 року всього на суму 12\~300 грн (а.с.34-42). Відповідно до довідки від 18.03.2019 №5 за підписом ФОП [PERSON] позивач отримує консультації з підготовки до школи (читання, математики, письма, англійської мови та художньої творчості), а також консультації логопеда свого сина [PERSON] з 11.05.2018 (а.с.30). На підтвердження здійснення оплати відповідних послуг від ФОП [PERSON] позивачем надані копії квитанцій за період з травня 2018 року по червень 2019 року всього на суму 18\~500 грн (а.с.43-45). Довідкою від 30.08.2019, виданою Комунальним некомерційним підприємством Харківської обласної ради «Обласний протитуберкульозний диспансер №3» підтверджується, що позивач працює на вказаному підприємстві на посаді лікаря-фтизіатра та за період з вересня 2018 р. по серпень 2019 р. її зарплата дорівнює 213 469,49 грн, середній заробіток - 17 789,12 грн (а.с.74). Згідно з довідкою Державної установи «Диканської виправної колонії №12» від 26.10.2019 №23 про заробітну плату за 2019 відповідач працює в ДУ «Диканська виправна колонія (№12)» з 16.03.2007, заробітна плата з січня по вересень 2019 року становить 66 358, 16 грн, з яких сплачено за серпень вересень 2019 року аліментів на загальну суму 7 635,24 грн, сума доходів без урахування аліментів дорівнює 58\~723,02 грн, тобто середній заробіток за вказаний період 6524,78 грн (а.с.99). Відповідач в підтвердження наявності у нього захворювань надав листки непрацездатності від 29.12.2018 та від 25.01.2019, від 11.04.2019 та від 21.09.2019, а також результати оглядів, причина - захворювання загальне, гострий ларингіт/трахеїт, стан- середньої важкості (а.с.100, 101, 110-113). За змістом висновку ультразвукового дослідження від 01.03.2019 у відповідача виявлені мікроліти нирок, камні нирок, ознаки хронічного простатиту (а.с.116). Відповідач також долучив копії квитанції на придбання ліків на своє лікування (а.с.121-135), проте суд зазначає, що підстави вважати такі квитанції належними доказами на підтвердження витрат відповідача відсутні, оскільки відповідних рекомендації лікаря відповідачем не надано, докази того, що такі ліки придбавались для відповідача відсутні. На диску, наданого відповідачем до суду, міститься аудіо запис розмови між особами, як підтвердили в судовому засіданні учасники справи, - між позивачем та відповідачем, за змістом якої відповідач пропонує позивачу, щоб син проживав з ним, а також пропонує водити дитину на заняття в інші місця, які він спроможній буде оплачувати (а.с.154). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів відповідачем від липня 2019 року станом на червень 2019 рік відповідач має заборгованості в розмірі 24\~247,15 (а.с.174), яка на теперішній час, як визнано сторонами, погашається відповідачем, шляхом відрахуванням з заробітної плати. Відповідач проживає разом з батьком [PERSON] , 1953 року народження, який є пенсіонером та не працює (а.с.102-104), що також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження понесення витрат на комунальні послуги позивачем надані дублікати квитанцій про оплату комунальних послуг (а.с.181-189) на утримання квартири та кімнати у гуртожитку, що належать на праві власності позивачу (а.с.175-176). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , яка є цивільною дружиною відповідача, та [PERSON] , яка є мамою відповідача, підтвердили, що син позивача та відповідача з березня 2018 р. проживає разом з позивачем, остання не дає відповідачу бачитись с сином, не дозволяє приймати від нього подарунки, відповідач, щоб побачити сина, приїзжає до нього в школу, обов`язково сину щось купує. Свідок [PERSON] зазначила, що майже п`ять років позивач не приходила до сина, якого утримував та виховував відповідач, та ним не займалась, відповідач сам водив його до логопеда, робив все, щоб він пішов, та коли з дитиною вже стало все добре, з`явилась позивач та забрала його. Вирішуючи спір, суд враховує такі норми права. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ч.1-ч.3 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав, 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; Згідно зі ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п.18\~постанови Пленуму\~ВСУ від\~15.05.2006\~№3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Постановою Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі №6-1489цс17 встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином. Якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря. Аналіз наведених приписів дозволяє суду констатувати, що положення ст.185 СК України стосується саме особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, хворобою. Визначення таких обставин особливими відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, мають бути враховані в тому числі стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальна становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, що понесені нею витрати на придбання ортопедичного взуття для сина, беручи до уваги відповідний висновок лікаря хірурга, є, в розумінні ст.185 СК України, додатковими витратами. Разом з тим, суд визнає неналежним доказом товарний чек від 10.04.2018 в частині суми в розмірі 725 грн, оскільки розмір взуття, який придбаний на вказану суму 17 розмір не відповідає розміру взуття дитини 27 розмір, яким є інше ортопедичне взуття, придбане позивачем для сина на суму 1350 грн, 1350 грн та 875 грн (а.с.33). Отже сума додаткових витрат, понесених позивачем на утримання сина позивача та відповідача, дорівнює 3575 грн. Враховуючи матеріальне становище відповідача, розмір доходів якого після виплати аліментів (середній заробіток щомісячно 6527,77 грн) є значно меншим за доходи позивача (середній заробіток щомісячно - 17 789,12 грн), а також наявність у відповідача батька, непрацездатного віку та стан здоров`я відповідача, суд доходить висновку, що понесені позивачем додаткові витрат на сина [PERSON] мають бути компенсовані відповідачем частково, а саме в розмірі 1000 грн, що відповідає позиції ВСУ, викладеній в постанові від 13.09.2017 у справі №6-1489цс17. З приводу понесених позивачем витрат в сумі 18\~850 грн на користь ФОП [PERSON] та 12 300 грн на користь ГФРР «Футбік» суд зазначає, що наявні в матеріалах справи письмові докази не дають підстави для висновку, що такі витрати є додатковими в розумінні ст.185 СК України, тобто такими, що викликані особливими обставинами, понесеними у зв`язку з розвитком саме певних здібностей дитини. По-перше, зміст довідки від 18.03.2019 №5 (а.с.30) свідчить про те, що саме позивач отримує консультації з підготовки до школи, а також консультації логопеда, свого сина [PERSON] з 11.05.2018. По-друге, з довідки вбачається, що консультації надаються з підготовки до школи як щодо художньої творчості, так і читання, математики, письма та англійської мови, тобто підготовка пов`язана із розвитком загальних здібностей дитини відповідного віку, відомостей про розвиток якихось певних здібностей Валерія матеріали справи не містять. По-третє, надані копії квитанцій на суму 18\~850 грн на користь ФОП [PERSON] свідчать про оплату позивачем послуг, проте яких саме чи-то із загальної підготовки (художня творчість, читання, математики, письма, англійської мови та логопеда), чи-то виключно художня творчість та логопед, в таких квитанціях, так і інших документах позивача, не зазначено. Також суд відмічає, що в наданих позивачем довідках лікаря, в тому числі щодо заняття футболом та творчістю, не прослідковується, що дитині необхідно проходити такі заняття саме в ГФРР «Футбік» та саме два заняття на тиждень, а творчістю та заняття з логопедом саме в школі Хогвардс (ФОП [PERSON] ). Окремо суд зауважує, що позивач самостійно вирішила віддати сина на заняття саме в ті місця та за такою ціною, як нею зазначено в позові, не узгодивши з відповідачем ані місце таких занять, ані їх вартість та не врахувавши матеріальну можливість відповідача, який готовий приймати активну участь у вихованні сина (приходить до сина в школу, цікавиться його життям, виявляє готовності водити його на всілякі кружки для розвитку останнього) та щодо якого є висновок служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації від березня 2018 р., за яким орган вважає за доцільне визначити місце проживання сина [PERSON] разом з батьком відповідачем (а.с.136-137). При цьому про доходи відповідача позивачу було достеменно відомо, як вбачається з судових рішень у справі між тим ж сторонами про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Отже, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача додаткових витрат, як понесених - в сумі за в сумі 15\~575 грн ((18850+12300)/2), так і щомісячно в сумі 1920 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах, зокрема про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 46,10 грн (6% від 768,40грн).

Outcome: partial