Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до Тальнівського районного суду Черкаської області з позовом до Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» (далі Відповідач) про стягнення компенсації за невикористані щорічні відпустки. На підставу своїх вимог посилається на те, що з 20.08.2010 по 30.06.2016 працював на посаді начальника у Тальнівському районному виробничому відділі Черкаській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Звільнений з посади наказом № 207-к від 30.06.2016 на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України, у звязку з переведенням до іншого підприємства. На день його звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена йому компенсація за невикористані дні щорічних відпусток, в загальній кількості 72 календарних дні. Сума компенсації становить 20861 грн. 96 коп., яка залишається невиплаченою відповідачем. Просить суд стягнути з Відповідача на його користь нараховану, але невиплачену компенсацію за невикористані дні щорічних відпусток в сумі 20861 грн. 96 коп. Позивач до початку судового засідання подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач до судового засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був завчасно та неодноразово повідомлений. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, тому суд вважає за доцільне, справу слухати за наявними у справі матеріалами з винесенням заочного рішення. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази надані по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами частини третьої\~статті 10 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог\~статей 57-60 ЦПК України. Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2\~ст.27 ЦПК України Судом встановлено, що на підставі наказу № 484-к від 19.08.2010 [PERSON] був прийнятий в Тальнівський районний виробничий відділ Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на посаду начальника відділу з оплатою згідно штатного розпису. Наказом № 207-к від 30.06.2016 [PERSON] було звільнено з посади начальника Тальнівського районного виробничого відділу філії 30 червня 2016 року у порядку переведення для подальшої роботи в ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в порядку п. 5\~ст. 36 КЗпП України. Згідно записів в трудовій книжці серія АФ № 255819 на підставі наказу № 484-к від 19.08.2010 [PERSON] 20.08.2010 був прийнятий виконуючим обовязки начальника Тальнівського районного відділу Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК»; на підставі наказу №207-к від 30.06.2016 звільнений з роботи у порядку переведення з 30.06.2016. Згідно довідки № 35 від 25.07.2017, виданій Черкаською регіональною філією ДП «Центр ДЗК», [PERSON] працював в ДП «Центр державного земельного кадастру» Черкаської регіональної філії; при звільненні йому не нарахована та не виплачена компенсація за відпустку в кількості 72 календарних дні, що в сумі становить 20861,96 грн. Відповідно до ч. 1ст. 116\~КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до статті 83\~Кодексу Законів про Працю\~та\~статті 24 Закону України «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Статтею 6 Закону «Про відпустки»\~визначено загальну тривалість щорічної відпустки для працівників за відпрацьований робочий рік. Щорічна відпустка не може бути менше, ніж 24 календарних дні. \~\~\~\~Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи. Як передбачено п. 5 ч. 1ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду. Позивачем надана суду довідка Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» № 35 від 25.07.2017 за підписом директора філії та скріплена печаткою підприємства, з якої вбачається, що Позивач дійсно працював у Черкаській регіональнії філії ДП «Центр державного земельного кадастру», при звільненні працівникові (у звязку з відсутністю коштів) не нарахована та не виплачена компенсація за відпустку в кількості 72 календарних днів, що в сумі становить 20861,96 грн. Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає невиплачена компенсація за невикористані дні щорічних відпусток в сумі 20861,96 грн. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення заробітної плати, у зв'язку з чим судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved