overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] 18 вересня 2014 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що з 17.11.2000 р. він перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали скандали. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачкою не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідачка була згодна на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 17.11.2000 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя, Україна за актовим записом №334 (а.с.8). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] 18 вересня 2015 р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що з 21.04.2007 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають малолітніх доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Втрачені почуття любові та поваги. Спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на сімейне життя, ведення сумісного господарства, через що постійно виникали протиріччя. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з січня 2015 року, сумісне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони просили справу розглядати за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач був згоден на розірвання шлюбу, про що подані відповідні письмові заяви. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 21.04.2007 р. Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом №92 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

[PERSON] 18 вересня 2015 року звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] В?ячеслава Руслановича [INFO] у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи від дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У звязку з цим справа, за згодою позивача, розглядається за правилами статей 224-233 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є матір?ю [PERSON] В?ячеслава Руслановича [INFO] (а.с. 5). Батьком [PERSON] В?ячеслава Руслановича є відповідач. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком [PERSON] В?ячеслава Руслановича [INFO], то він повинен надавати позивачу допомогу на утримання дитини. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи ці норми, суд позов задовольняє в повному обсязі та стягує з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі ? частки його заробітку (доходу). У відповідності до частини 2 статті 367 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору. У звязку з цим суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

[PERSON] 18 вересня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів посилаючись, що вони з відповідачем мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі /4 частини усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. доходів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю [PERSON] та знаходиться на її матеріальному утриманні. Відповідач [PERSON] з сімєю не проживає, участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

[PERSON] 18 вересня 2015 року подав до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 6\~649,08 грн. інфляційних втрат, завданих внаслідок невиконанням останнім вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2013 року, яким було задоволено цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення 8\~930,00 грн. завданої шкоди. [PERSON] у судовому засідання позов підтримав, просив його задовольнити з вищенаведених підстав. [PERSON] у судовому засіданні визнав позов повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 26 червня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 8\~930,00 грн. матеріальної шкоди, завданої вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Вирок набрав законної сили 27 липня 2013 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14 нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для стягнення боргу, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] 18 вересня 2019 року звернувся до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що його син [PERSON] , [INFO] з 2002 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра у зв`язку із тяжким хронічним психіатричним захворюванням: шизофренія параноідальна, внаслідок якого не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому просить визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном. Заявник у судовому засіданні свої вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи Опікунська рада з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки (піклування) Кремінської районної державної адміністрації Осипенко Т. у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, проти вимог заявника не заперечує, надає суду подання про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] Генеральний директор КНП «Кремінська багатопрофільна лікарня Кремінської районної ради» Кульбач Л. у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю. Вислухавши думку заявника, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Згідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 цього Кодексу суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Частиною 6 ст. 300 ЦПК України встановлено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Докази, які надані суду, свідчать про наступне. [PERSON] , [INFO] , з 01 січня 2011 року є інвалідом другої групи безстроково (а.с. 9). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №236 від 03 грудня 2019 року (а.с. 41-43) [PERSON] виявляє ознаки хронічного психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг, параноїдний синдром; за своїм психічним станом позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] є батьком [PERSON] та бажає бути його опікуном. Згідно подання Кремінської районної державної адміністрації Луганської області (а.с. 52-53) опікунська рада з питань забезпечення прав повнолітніх осіб, які потребують опіки /піклування/ вважає доцільним призначити заявника опікуном [PERSON] . З огляду на викладене суд вважає за необхідне визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити опікуном [PERSON] . Судові витрати по справі на підставі ч. 2 ст. 299 ЦПК України компенсувати за рахунок держави. З огляду на стан здоров`я [PERSON] , безстрокове призначення йому ІІ групи інвалідності, суд вважає за необхідне встановити максимальний строк дії рішення у два роки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

[PERSON] 18 грудня 2013 року звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказавши, що вона з відповідачем є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO], який проживає разом з нею. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх його доходів щомісячно до повноліття дитини. У судове засідання позивач подала письмову заяву у якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання подав письмову заяву у якій позовні вимоги [PERSON] визнав повністю. Просив розглянути справу без його участі. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому прийняте судом. Суд оголосивши заяви сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Згідно статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач своїх заперечень проти розміру аліментів визначеного позивачем не надав. Таким чином позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають повному задоволенню. Судові витрати у справі підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

\~[PERSON] 18 грудня 2015 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 28 грудня 2013 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вони припинили шлюбні відносини з 18 вересня 2015 року, з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. Вважає збереження сімї неможливим,\~ тому просить розірвати шлюб. \~Позивач\~\~у судове засідання не зявився, в заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов підтримує. \~Відповідачка\~ у судове засідання не з'явилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, на розірвання шлюбу згодна. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 28 грудня 2013 року перебувають\~ у шлюбі,\~від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 18 вересня 2015 року вони припинили шлюбні відносини, з цього часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на примирення не згодні. Спору про поділ майна немає, дитина проживає з відповідачкою, тому суд вважає, що сімя розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

[PERSON] 18 грудня 2017 р. звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 13.08.2014 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені з грудня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Від позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, тому суд прийшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 13.08.2014 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, за актовим записом № 206 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

[PERSON] 18 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись, що вони з відповідачем 06 листопада 1998 року зареєстрували шлюб, неповнолітніх дітей не мають. З листопада 2017 року шлюбно-сімейні відносини припинили із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, нехтування відповідачем сімейними цінностями, сварок, що призвело до втрати почуттів поваги та любові. Вважає, що сім'я їх розпалась остаточно, примирення неможливе. Просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». В відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в зв'язку з визнанням позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя - кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 листопада 1998 року в Палаці шлюбів м. Кременчука, актовий запис № 1096, неповнолітніх дітей не мають. На протязі останнього року сторони не підтримують шлюбні відносини і з 01 грудня 2017 року проживають окремо із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на обов'язки подружжя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові, і не підтримуючи шлюбні відносини, ніхто з них не приймав мір для поновлення сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved