Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

[PERSON] 12 травня 2014 року звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] і зареєстрований 04 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 252. Свої вимоги обґрунтувала тим, що подружні відносини між ними припинені у жовтні 2005 році і з цього часу вони проживають окремо, ведуть окреме господарство. При цьому, жодних спроб поновити сімейні відносин ніхто із них не чинив і на даний час примирення між ними неможливе. Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась. При цьому, [PERSON] подана до суду заява, щодо підтримання позовних вимог і розгляду даної цивільної справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з'явився. Поважних причин своєї неявки [PERSON] суду не повідомив, як і не надав заперечень проти позову. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 04 грудня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 252 (а.с. 9). При цьому, дошлюбне прізвище позивача [PERSON] Спільних неповнолітніх дітей сторони не мають. Однак, у жовтні 2005 року, за твердженням позивача, сторони припинили спільне проживання і перестали підтримувати подружні відносини. З цього часу стали мешкати окремо, вести окреме господарство і будь-яких спроб поновити шлюбні відносини жоден із них не чинив. На даний час позивач вважає, що примирення між ними і збереження сім'ї не можливе. За таких обставин, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що примирення між нею та відповідачем не можливе, від спільного життя неповнолітніх дітей не мають, суд вважає що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а відтак позов необхідно задовольнити. Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище.

Outcome: approved