Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

[PERSON] 21 вересня 2018 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2018 року позов було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків з додержанням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, ч.ч. 1, 5 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 8 жовтня 2018 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2018 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року підготовче засідання було закрито і призначено справу до судового розгляду. Позивач у своєму позові та у ході судового засідання посилалася на те, що з відповідачем знаходилася у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1999 року по 16 грудня 2014 року, вона та відповідач є батьками доньки [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року з відповідача на її користь на утримання доньки було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року, яке не набрало законної сили, було стягнуто з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 21 вересня 2018 року до 30 червня 2021 року. Разом з тим, з 1 вересня 2017 року донька навчається на денному відділенні на кафедрі Інноваційного менеджменту міжнародної логістики за спеціальністю «Менеджмент» в Університеті ім. Альфреда Нобеля на контрактній основі. На виконання умов договорів про надання освітніх послуг позивачем за навчальний рік 2017-2018 р.р. та вересень-жовтень 2018 року навчального року 2018-2019 р.р. було сплачено у загальному розмірі 14\~644 гривні 30 коп. Крім того, за договором на медичне обслуговування студента від 22 серпня 2017 року позивачем також було сплачено 658 гривень. Позивач у своєму позові та у ході судового засідання просила стягнути з відповідача на її користь разово ? частину додаткових витрат на доньку [PERSON], [INFO], на навчання та медичну страховку за період з 22 серпня 2017 року по 10 вересня 2018 року у розмірі 7 651 гривні 15 коп та судові витрати. \~ \~ \~ \~Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, а його представник у ході судового засідання, позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що дійсно відповідач знаходився з позивачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають доньку, рішенням суду від 25 березня 2015 року з нього на користь позивача на утримання доньки було стягнуто аліменти. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року, яке не набрало законної сили, було стягнуто з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 21 вересня 2018 року до 30 червня 2021 року. Позивач у своїх вимогах ставить питання про стягнення витрат на навчання доньки, але ці витрати покриваються стягнутими з відповідача на користь позивача на утримання доньки аліментами і не є додатковими витратами на утримання дитини у розумінні ст. 185 СК України. Крім того, 12 травня 2018 року донька сторін досягла повноліття, а відповідно до норм чинного сімейного законодавства додаткові витрати на дитину можуть бути стягнуті лише до досягнення нею повноліття. Згідно діючого законодавства необхідність стягнення додаткових витрат обумовлена особливими обставинами, які у даному випадку відсутні. Відповідач у своєму відзиві на позов, а його представник у ході судового засідання, просили суд у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1999 року (а.с. 5). Сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 29 грудня 2014 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 4). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2015 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки було стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2015 року і до повноліття дитини чи змін у майновому становищі сторін (а.с. 6). 27 травня 2016 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 19). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2018 року, яке не набрало законної сили, було стягнуто з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 21 вересня 2018 року до 30 червня 2021 року (а.с. 45). 22 серпня 2017 року між ВНЗ «Університет імені [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг № 696/17 (а.с. 10-11). Цього ж дня між тими ж сторонами було підписано додаткову угоду до зазначеного вище договору (а.с. 12). З метою виконання умов договору та додаткової угоди до нього позивачем за навчання доньки за навчальний рік 2017-2018 р.р. було сплачено 11\~689 гривень 40 коп (а.с. 14-17). Також 22 серпня 2017 року між ВНЗ «Університет імені [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір на медичне обслуговування студента № 696/17м. З метою виконання умов цього договору позивачем було сплачено 658 гривень (а.с. 14). 1 серпня 2018 року між ВНЗ «Університет імені [PERSON]» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання освітніх послуг № 696/17 від 22 серпня 2017 року (а.с. 13), згідно умов якого позивачем за навчання доньки за вересень-жовтень 2017 року навчального року 2017-2018 р.р. було сплачено 2 954 гривні 90 коп (а.с. 18). Згідно довідок № 540 від 26 вересня 2017 року та № 1349 від 6 вересня 2018 року [PERSON] є студенткою в ВНЗ «Університет імені [PERSON]» денної форми навчання за спеціальністю «Менеджмент», з терміном навчання до 30 червня 2021 року (а.с. 7, 8). Загальна сума, яку було сплачено позивачем за навчання та медичне обслуговування доньки, склала 15\~302 гривні 30 коп. [PERSON] у своїх вимогах ставить питання про стягнення з [PERSON] ? частини понесених нею витрат в якості додаткових витрат на дитину, посилаючись на норми ст. 185 СК України. На підставі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. На підставі ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно абз. 1 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року рекомендовано звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Заявлені позивачем\~вимоги задоволенню\~не підлягають,\~оскільки з аналізу ч.\~1\~ст.\~185\~СК України вбачається, що додатковими витратами можуть вважатися витрати на забезпечення особливих потреб дитини, що виходять за межі звичайних, побутових. А витрати на оплату навчання та медичне обслуговування у ВНЗ не мають ознаки надзвичайності, вони мають відноситися до звичайних витрат на утримання доньки сторін, забезпечення яких тим з батьків, з яким вона не проживає, здійснюється за рахунок аліментних зобовязань. Крім того, 12 травня 2018 року [PERSON] досягла повноліття, а нормами чинного СК України не передбачено стягнення додаткових витрат на сина чи доньку, які досягли повноліття. За таких умов покладення на відповідача обовязку додатково до сплати аліментів нести витрати на оплату навчання та медичне обслуговування у ВНЗ доньки не відповідає положенням закону. Аналогічні за своїм змістом правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 18\~січня 2018\~року (справа № 369/959/16-ц, провадження № 61-645св17). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. З урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп підлягає віднесенню за рахунок держави, а судові витрати, понесені позивачем, покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed