Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

[PERSON] 30 березня 2020 року звернувся до суду з позовом Обласного комунального підприємства «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» (далі - ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації») про визнання протиправною бездіяльності Івано-Франківського ОБТІ та зобов`язання видати оригінал договору купівлі-продажу посвідченого 12.11.2004 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісом І.П. за реєстровим номером № Д1067, яким [PERSON] було набуто право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що,\~ 12 листопада 2004 року на підставі договору купівлі-продажу ним набуто право власності на домоволодіння у складі цегляного житлового будинку, загальною площею 480,2 кв.м., житловою площею 197,2 кв.м., цегляної літньої кухні, загальною площею 28,2 кв.м., металевих воріт, загальною площею 10,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 8388444. Сторонами договору були [PERSON] та [PERSON] . Зазначив, що він звернувся до МБТІ Івано-Франківська із заявою про втрату оригіналу договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки на [ADDRESS] за реєстровим номером № Д1067 та з метою підтвердження набуття ним 12.11.2004 року майнових прав на земельну ділянку, враховуючи, що відсутні законні підстави для його утримання (зберігання)в матеріалах інвентаризаційної справи, просив видати оригінал договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 12.11.2004 року за реєстровим номером № Д1067. Вказаний договір є необхідний для підтвердження факту набуття ним 12.11.2004 року права власності на домоволодіння на [ADDRESS] . 19.03.2020 року позивач отримав відповідь від ОКП ОБТІ, в якій зазначено, що у зв`язку з тим, що в подальшому були видані інші правовстановлюючі документи на відповідні об`єкти нерухомого майна, Івано-Франківське БТІ не вбачає правових підстав для повернення оригіналу договору купівлі-продажу від 12.11.2004 року. Також позивач зазначив, що 16.05.2007 року робітники Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради та робітними МБТІ взагалі не мали права проводити якісь дії по паспорту [PERSON] , оскільки починаючи з 13 травня 2007 року, у нього був недійсний паспорт, фотографія 45 річного віку вклеєна лише [INFO] . Позивач зазначає, що ні особисто, ані через своїх представників, не звертався до міського голови із зверненням щодо погодження самовільно прибудованих будов, та із заявою про оформлення права власності на об`єкт нерухомого майна будинковолодіння на [ADDRESS] та видачі йому свідоцтва про право власності на нього. Справа перебувала у провадженні в судді Ковалюк І.П. 27 серпня 2020 року справу прийнято до провадження суддею Бабій О.М. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, в підготовчому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, оскільки підстав для повернення оригіналу договору немає. Позивач в судові засідання не з`являвся, 20 жовтня 2020 року подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також надав додаткові письмові пояснення по справі 20 жовтня 2020 року. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається із копії договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 12.11.2004 року та рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанції від 23.01.2019 року та від 02.04.2019 року у справі № 344/1587/16-ц, від 09.10.2019 року у справі № 344/3608/18 (а.с.138-145, 146-153, 178-189), 12 листопада 2004 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки [PERSON] придбав у [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , належне [PERSON] будинковолодіння, розташоване в [ADDRESS] , складається з цегляного будинку, загальною площею 480,2 кв. м, житловою площею 197,2 кв. м, цегляної літньої кухні, загальною площею 28,2 кв. м, металевих воріт, загальною площею 10,6 кв. м, та земельну ділянку, площею 0,10 га, розташовану на території [ADDRESS] , що надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Договір посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І. П., серія ВВМ 939681, зареєстровано в реєстрі за № Д1067. Судами встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17 травня 2007 року [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла домоволодіння під [ADDRESS] та складається з житлового будинку цегляного, загальною площею 586,7 кв. м, житловою площею 289,7 кв. м, зазначеного в плані під літерою «А», літньої кухні цегляної, загальною площею 28,2 кв. м, зазначеної в плані під літерою «Б», воріт металевих, загальною площею 10,6 кв. м, зазначених в плані під № 1, сауни, цегляної, загальною площею 26,2 кв. м, зазначеною в плані під літерою «В», та земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В., зареєстровано в реєстрі за № 1152. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14595176, витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 14595213, виданих Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 18 травня 2007 року, домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, в реєстрі за № 1152, від 17 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кучак Н. В. Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно на час виникнення спірних правовідносин був врегульований Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державній реєстрації підлягають заявлені речові права на нерухоме майно за наявності документів, що підтверджують вчинення правочинів щодо таких об`єктів, посвідчених відповідно до закону, або свідчать про наявність інших, передбачених законом підстав. Згідно з частинами першою та четвертою статті 18 цього Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача), сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб. Для державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно до місцевого органу державної реєстрації прав разом із заявою про державну реєстрацію прав подаються документи про правочини щодо такого об`єкта нерухомого майна та їх копії або інші документи, що свідчать про встановлення, зміну чи припинення речового права. Підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є, зокрема, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки або іншого нерухомого майна (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»). Документи, що встановлюють виникнення, припинення, перехід прав на нерухоме майно і подаються для державної реєстрації прав на нерухоме майно, повинні відповідати вимогам, встановленим цим\~Законом, Цивільним кодексом України\~та іншими нормативно-правовими актами (частина перша статті 20 згаданого Закону). Звернувшись до суду з цим позовом, [PERSON] зазначив, що оригінал договору від 12.11.2004 року йому потрібен для підтвердження факту набуття ним 12.11.2004 року права власності на домоволодіння [ADDRESS] . Але вказаний факти вже визнано судами України, позивач був власником вказаного домоволодіння, але продав його на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2007 року, що також встановлено судами у своїх рішеннях, які набрали законної сили. Як вірно зазначено у відповіді начальника ОБТІ від 13.03.2020 року № 113/01-18 (а.с.11) немає правових підстав для повернення оригіналу договору купівлі-продажу від 12.11.2004 року, оскільки вказаний договір було подано разом з іншими документами для реєстрації права власності на будинковолодіння [ADDRESS] на підставі розпорядження міського голови від 15.05.2007 року за № 270-р та видано інший правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво про право власності від 16.05.2007 року (а.с.135). Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини другої\~статті 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем під час розгляду справи не доведено, що невидачею оригіналу договору купівлі-продажу від 12.11.2004 року порушено його права як попереднього власника нерухомого майна. Договір купівлі-продажу від 17 травня 2007 року в судовому порядку недійсним не визнаний, судами не встановлено нікчемності такого правочину, а тому відсутні правові підстави вважати, що державна реєстрація права власності відбулася із порушенням вимог законодавства України. Щодо доводів про недійсність паспорта [PERSON] на момент укладення договору купівлі-продажу, то судами зроблено висновки, що паспорт на момент вчинення правочину був дійсним. Відповідно до пункту 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого\~постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Пунктом 18 цього Положення передбачено, що для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування. Зважаючи на наведені правила, вклеювання фотокартки у паспорт громадянина України здійснюється протягом місяця з досягнення особою відповідного віку, а не у день виповнення 25- чи 45-річного віку. Враховуючи, що, оформлення права власності за [PERSON] відбувалось з 15.05.2007 року по 16.05.2007 року, на третій день після досягнення ним 45-річчя, тому відсутні правові підстави вважати, що його паспорт на момент вчинення був недійсним. Додатково Верховним Судом також зазначено, що особа, яка просить захистити своє цивільне право або охоронюваний законом інтерес, не може посилатися як на підставу надання такого захисту на протиправність своїх дій, що нібито створило підставу для позову. Це не відповідатиме принципові розумності, справедливості та добросовісності, що є загальною засадою здійснення цивільних прав та реалізації цивільних обов`язків. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку мають бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги. Між іншим, різноманітність аргументів. Які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином,\~\~питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статі 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За наведених обставин позов не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивача звільнено від сплати судових витрат, представник відповідача не заявляв про понесення судових витрат, тому підстав для розподілу судових витрат немає. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 17, 18, 19, 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,

Outcome: dismissed