Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

[PERSON] 19.10.2020 року звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно [PERSON] , а саме: заборонити [PERSON] перебувати за місцем її проживання та за місцем роботи та заборонити вести з нею листування, телефонні переговори, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заява обгрунтована наступним. З 30.10.2010р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дочку [PERSON] , 2015 року народження, яка проживає із заявником по справі. Рішенням Краматорського міського суду від 04.12.2019р. шлюб між ними розірваний. З березня 2020 року мешкають окремо. Причина розірвання шлюбу - відсутність матеріального забезпечення родини з боку [PERSON] та його небажання працевлаштуватися. Заявник зазначає, що її колишній чоловік став учасником фінансових афер, в які вкладав сімейні заощадження. В результаті таких дій, їхня родина залишилася без засобів для існування. Заявник також зазначає, що в травні 2020 року [PERSON] пропонував їй відновити шлюбі відносини. Однак в цій пропозиції вона вбачає матеріальний інтерес з його боку, оскільки він залишився без засобів для існування, тому відповіла йому відмовою. З квітня 2020 року [PERSON] вчиняє відносно неї дії, пов`язані з словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням, залякуванням. Це відбувається шляхом телефонних дзвінків, смс-повідомлень, переслідувань особисто в місцях проживання та роботи заявника, її знайомих і співробітників. Переслідування супроводжуються нецензурною лайкою, образами, погрожуваннями фізичною розправою. Заявник боїться пересуватися містом, оскільки [PERSON] виявляється поряд. Всі ці обставини негативно впливають на її психологічний стан. 30.09.2020 року о 23-25 год. [PERSON] біля під`їзду її будинку вчинив відносно неї ще й фізичне насильство. Він забрав у неї сумку з мобільним телефоном, почав стискати руками її обличчя та, з метою затягнути її у під`їзд, штовхав у напрямку під`їзду. Продовжуючи свої протиправні дії, він повалив її на землю та за одяг став тягнути в під`їзд. На допомогу їй прийшли сторонні люди та лише та обставина, що він побачив автомобіль поліції, змусили його припинити протиправні дії та залишити місце події разом з її сумкою. 01.10.2020 року співробітники поліції склали у відношенні [PERSON] терміновий заборонний припис терміном 10 діб. Постановою суду від 05.10.2020р. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення щодо неї фізичного та психологічного насильства. Після закінчення строку дії термінового обмежувального припису, [PERSON] відновив дії щодо вчинення психологічного насильства. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи те, що вказані превентивні заходи не дали результату, заявник звернулася до суду із даною заявою щодо видачі обмежувального припису. Заявник в судовому засіданні доводи заяви підтримала, просила задовольнити та додаткового показала, що своїми діями [PERSON] принижує її честь та гідність, як перед її знайомими, так і перед колегами. Також [PERSON] налаштовує їхню спільну малолітню дочку на відновлення сімейних відносин, на що вона (заявник по справі) не погоджується, оскільки вважає, що родину неможливо відновити. Вказані дії негативно відображаються на її психологічному стану, викликають почуття незахищеності та остраху. Вона постійно перебуває у стані тривоги перед небезпекою. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив її задовольнити та, з урахуванням оцінки ризиків, вважає, що наявний високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] щодо заявника [PERSON] , що такі ризики є реальними, тому, для забезпечення дієвого та ефективного захисту, до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, оскільки його неявка не перешкоджає судовому розгляду, суд вважає за можливе розглядати таку без його участі, враховуючи строки розгляду такої категорії справ, визначених ЦПК України. Вислухав пояснення заявника, дослідив матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 року, який заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04.12.2019 року було розірвано. Рішенням суду набрало законної сили 08.01.2020 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , 2015 року народження. Крім того, як встановлено судом, 30.09.2020 року о 23-25 год. Краматорським ВП ГУНП в Донецькій області прийнято заяву, що в м.Краматорську біля буд.72 по вул.В.Стуса біля під`їзду чоловік б`є жінку. Як пояснила в судовому засідання заявник, вказане повідомлення було залишено водієм служби таксі, який став свідком вказаної події за участю [PERSON] , який вчиняв щодо неї насильницькі дії. За наслідками даної події, 01.10.2020 року співробітники поліції склали у відношенні [PERSON] терміновий заборонний припис терміном 10 діб та постановою Краматорського міського суду від 05.10.2020р. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення щодо неї фізичного та психологічного насильства. З даної постанови вбачається, що 30.09.2020 року о 23-00 год. [PERSON] , знаходячись за адресою [ADDRESS] , вчинив відносно своєї колишньої дружини [PERSON] домашнє насильство - погрожував фізичною розправою, ображав, висловлювався нецензурною лайкою, штовхав, відбирав особисті речі, чим завдав шкоду її фізичному та психологічному здоров`ю. В судовому засіданні при розгляді справи про адміністративне правопорушення за вказаним фактом, [PERSON] свою вину визнав та підтвердив вказані у протоколі обставини. Факт застосування [PERSON] психологічного насильства у відношенні [PERSON] підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були допитані під присягою в судовому засіданні. Зокрема, свідок [PERSON] , яка є подругою та колегою заявника, пояснила, що дійсно має місце її переслідування з боку [PERSON] , свідком чого вона стала під час прогулянок з дітьми містом. Окрім того, як показала свідок, [PERSON] телефонував їй особисто, та з`ясовував обставини щодо проведення дозвілля [PERSON] , висловлював образи в бік останньої, переходив на особисті теми з метою приниження гідності колишньої дружини. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю свідка [PERSON] та знайома з родиною [PERSON] , пояснила, що також, стала свідком того, як [PERSON] слідкує за колишньою дружиною та контролює її пересування містом. Про факт фізичного насильства 30.09.2020р., їй відомо зі слів заявника. Свідок [PERSON] , який є батьком заявника [PERSON] , пояснив, що дочка показувала йому синці, які залишились після зустрічі з колишнім чоловіком. Останній не працює, переслідує його дочку. Вказані обставини негативно впливають на її психологічний стан та, як наслідок, призводить до психологічних розладів. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється у т.ч. на колишнє подружжя. В силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заходи спрямовані на захист потерпілих від насильства вживаються не після притягнення кривдника до відповідальності, а на підставі звернення постраждалої особи, стосовно якої існує реальна загроза вчинення насильства у сім`ї. З матеріалів справи вбачається наявність конфлікту між сторонами у справі, що мало наслідком звернення заявниці до правоохоронних органів з повідомленням про вчинення домашнього насилля, відсутність бажання примирення у сторін, що дало суду підстави дійти висновку про наявність ризиків щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання чи роботи заявника. Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Враховуючи викладене, оцінюючи всі встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що доводи заявниці знайшли своє підтвердження, а тому заяву слід задовольнити і з метою запобігання та протидії психологічному та фізичному насильству, що має місце з боку заінтересованої особи по відношенню до заявниці, суд вважає необхідним вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] . При цьому суд виходить з наявності встановлених в судовому засіданні фактів вчинення психологічного та фізичного насильства [PERSON] відносно [PERSON] , а тому заслуговують на увагу доводи заявниці про те, що її життя та здоров`я під загрозою, систематичні випадки насильницьких дій призвели до постійних побоювань за свою безпеку, неможливості відчувати себе і дитину захищеними від повторення протиправних дій, збереження їх здоров`я. Беручи до уваги наведені обставини, суд зважає, що наявний високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. Суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Суд погоджується із доводами заявниці, що саме наведені нею у заяві види обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника. Згідно ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved