Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: [PERSON], Першої вінницької державної нотаріальної контори, про визнання права власності в порядку спадкування та згідно уточнених позовних вимог просили визнати за [PERSON] право власності на 2/9 частки квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/9 частки квартири [ADDRESS]; судові витрати залишити за позивачами, мотивуючи свої вимоги тим, що позбавлені можливості оформити спадщину іншим шляхом (у нотаріальному порядку), оскільки право власності на спадкове нерухоме майно не зареєстроване у встановленому законом порядку і видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину неможлива. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.05.2016 року (без винесення окремого процесуального документа) за клопотання представника позивача відповідач - Виконавчий комітет Вінницької міської ради було замінено на належного відповідача - Вінницьку міську раду. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Вінницької міської ради - за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні при вирішенні справи поклалася на розсуд суду. Представник третьої особи Першої вінницької державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, однак до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутність представника та вирішення справи на розсуд суду. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 72/2015, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами спадкового правом, а також нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в частині виникнення права власності на майно. Судом встановлено, що 31.07.2014 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 293785 від 01.08.2014 року. Позивач [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ЖА № 072166 від 21.12.1990 року. Позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується повторним Свідоцтвом про народження серії І-АМ № 326047 від 13.11.2015 року. Третя особа [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що визнається сторонами. [PERSON] та [PERSON] були подружжям. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 72/2015, позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши у передбачений законодавством строк для прийняття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини від 28 січня 2015 року до Першої вінницької державної нотаріальної контори. [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на користь свого сина [PERSON], подавши до Першої вінницької державної нотаріальної контори у передбачений законодавством строк відповідну заяву від 27 січня 2005 року. Третя особа [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняв. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується довідкою про реєстрацією місця проживання від 31.05.2016 року. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом (відповідно до ст. 1261 ЦК України) після померлої 31.07.2014 року [PERSON]. На підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04 грудня 2000 року №1694 було видано Свідоцтво на право власності на житло від 04.12.2000 року щодо права власності [PERSON] (1/3 частка), [PERSON] (1/3 частка), [PERSON] (1/3 частка) на квартиру [ADDRESS] (29.10.2015 року на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 29.10.2015 року № 2453 «Про оформлення дублікату свідоцтва про право приватної власності на обєкт нерухомого майна» оформлено дублікат свідоцтва про право власності на житло взамін втраченого). Право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] було зареєстровано 04.11.2015 року Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47068669 від 06.11.2015 року. Право власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] було зареєстровано 04.11.2015 року Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47068473 від 06.11.2015 року. Однак, [PERSON] не зареєструвала право власності на нерухоме майно, що вбачається з повідомлення КП «ВМБТІ» від 13.11.2015 року № 4867, згідно якого реєстрація права приватної власності на квартиру [ADDRESS] не проводилася. З огляду на вказану обставину, державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.11.2015 року № 4195/02-31, а саме відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 (одну третю) частку квартири [ADDRESS], належну їх матері [PERSON], померлій 31 липня 2014 року. Згідно ст. 3607 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Відповідно до Правової позиції (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року № 6-137цс13), право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. На момент оформлення права власності на квартиру [ADDRESS] законодавством не була передбачена обовязкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно та її виникнення не повязане з моментом реєстрації. Відповідно до ч. 5 ст. Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. При здійсненні громадянами свого права на приватизацію квартир державного житлового фонду відбувається відчуження квартири від одного власника до іншого (від держави до громадянина), яке здійснюється без укладення договору про відчуження у вигляді оформленого свідоцтва. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначив, що передача квартир оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру і не потребує нотаріального посвідчення, та не пов'язує момент виникнення права власності на приватизовану квартиру з реєстрацією права власності. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, нерухоме майно - квартира [ADDRESS] (нині [PERSON]) у м. Вінниці - увійшло до складу спадщини. Як вбачається з Реєстру прав власності не нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 10.05.2016 року, відомості щодо будь-яких обтяжень чи обмежень щодо квартири [ADDRESS] відсутні. При цьому, суд бере до уваги, що «провулок Карла Маркса» у м. Вінниці перейменовано на «провулок Олега Антонова» у м. Вінниці. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивачів шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивачів неможливо, а отже позов підлягає задоволенню. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. За клопотанням позивачів судові витрати слід залишити за позивачами. На підставі викладеного,

Outcome: approved