Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

[PERSON] (далі -\~позивач) в особі свого представника адвоката [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого в подальшому були уточнені (а.с.55-59 том 1), в якому просить: - скасувати накази в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ від 26.04.2018 №01-05/162 та від 14.05.2018 №01-05/170; - скасувати наказ в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ від 15.05.2018 №01-05/171; - визнати штатні розписи Покровської ЦРЛ на 02.05.2018 та на 15.07.2018 недійсними; - визнати положення про Перинатальний центр II рівня при Покровській ЦРЛ, затверджене 27.12.2017, таким, що не відповідає нормативним актам МОЗ України в частині структури Перинатального центру II рівня, та зобовязати відповідача привести Положення про Перинатальний центр від 27.12.2018 у відповідність до «Примірного положення про Перинатальний центр II рівня», затвердженого Наказами МОЗ України №514 від 15.08.2011, №641 від 25.07.2013. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача. В обґрунтування позову зазначено, що позивач працює в Покровській ЦРЛ з 2000 року, з 2004 року займає посаду завідуючого акушерським відділенням Перинатального центру ІІ рівня. 15.05.2018 позивачу було повідомлено про скорочення її посади з 15.07.2018. Скорочення посади завідуючого акушерським відділенням Перинатального центру ІІ рівня вважає неправомірним, оскаржувані документи такими, що складені заднім числом, зауважує, що наказу про введення в дію штатних розписів не було, чим порушені приписи постанови КМУ №228, а оскаржуване положення не відповідає приписам Наказу МОЗ №514. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, навівши доводи, аналогічні викладеним в позові, зауваживши, що жодне відділення не може працювати без завідуючого, що прямо передбачено Наказом МОЗ №514 від 15.08.2011. Під час затвердження штатного розпису порушено процедуру затвердження штатних розписів він не був розглянутий на сесії Покровської міської ради та його форма не відповідає формі штатних розписів бюджетних установ. Позивач також зауважила, що 15.05.2018 її ознайомили з наказом від 15.05.2018, хоча в штатному розписі на 02.05.2018 її посади вже не існувало, між тим вона працювала на посаді завідуючого акушерським відділенням до 15.07.2018. Покровська ЦРЛ\~(далі\~ відповідач)\~позовні вимоги\~не визнала,\~про що\~подала відзив\~на позов\~(а.с.76-79\~том 1).\~Аргументуючи заперечення\~проти позову,\~відповідачем зазначено\~таке.\~Оскаржувані накази\~прийняті в.о.\~ головного\~лікаря лікарні\~на виконання своїх безпосередніх обов'язків, у звязку зі змінами в організаційній структурі Перинатального центру ІІ рівня відповідно до вимог Статуту, а також затвердженням виконкомом міської ради штатного розпису Покровської ЦРЛ станом на 02.05.2018. Тобто скорочення\~посади позивача\~відбулось відповідно\~до вимог\~діючого законодавства,\~у звязку\~зі змінами\~у структурі\~Перинатального центру II рівня у складі Покровської ЦРЛ, при цьому трудовий договір з позивачем не розривався, вона була своєчасно попереджена про скорочення посади та у подальшому забезпечена роботою відповідно до вимог КЗпП України. Також відповідач\~зауважує,\~що видання оскаржуваних наказів\~в.о.\~головного лікаря\~щодо змін\~у штатному\~розписі та\~скорочення посад\~є похідними від затвердження рішенням міської ради Статуту Покровської ЦРЛ лікарні у новій редакції та затвердження міськвиконкомом міської ради штатних розписів у новій редакції, при цьому саме рішення Покровської міської ради №7/47-8 від 12.12.2017 та дії посадових осіб виконкому Покровської міської ради щодо затвердження спірних штатних розписів, позивачем у судовому порядку не оскаржені. Щодо визнання недійсними штатних розписів відповідач зазначає, що вони відповідають вимогам чинного законодавства, дотримано порядок їх складання та затвердження, а обраний позивачем спосіб захисту своїх цивільних прав в цій частині не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки вищенаведені штатні розписи не є правочинами, тим більше не є рішеннями органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, вважає позовні вимоги безпідставними, надуманими та такими, які не ґрунтуються на вимогах Закону, навівши доводи, викладені у відзиві. Ухвалою суду від 20.11.2018 за клопотанням представника позивача адвоката [PERSON] до участі у справі залучено Покровську міську раду Донецької області як співвідповідача (далі співвідповідач, том 1 а.с.238). Співвідповідач проти\~задоволення позову\~заперечував,\~про що\~подаввідзив на позовну заяву (а.с.21-24 том 2). Мотиви незгоди зводяться до такого. Основні висновки позивача щодо штатних розписів Покровської центральної районної лікарні на 02.05.2018 та на 15.07.2018 базуються на підставі субєктивних припущень та співвідношенні деяких фактів до окремих подій. Так, внесення змін в діючий штатний розпис Покровської центральної районної лікарні позивач повязує з постановою Апеляційного суду Донецької області від 14 травня 2018 року по справі №22- ц/775/83/2018 за позовом [PERSON], яка ніяким чином не стосується оскаржуваних змін до штатних розписів. Також відповідач зазначає, що вищенаведені штатні розписи не є правочином, не є рішенням органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Не мають ніякого правового підґрунтя ствердження позивача про те, що штатні розписи на 02.05.2018 та на 15.07.2018 було складено з порушенням норм Наказів МОЗ України і вони не відповідають вимогам нормативних документів, та які були затверджені з грубим порушенням процедури, без проведення обговорення на сесії Покровської міської ради, без фінансово-економічного обґрунтування. В судовому засіданні представник співвідповідача просив відмовити в задоволенні позову по визнанню недійсними штатних розписів на 02.05.2018 та на 15.07.2018 Покровської центральної районної лікарні, пославшись на доводи, наведені у відзиві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - [PERSON] в наданих 05.10.2018 до суду поясненнях підтримав позицію позивача, вважаючи оспорювані документи адміністративно-господарської діяльності Покровської ЦРЛ незаконними. Зазначив, що виданням наказу головного лікаря Покровської ЦРЛ №01-05/171 та штатним розписом, що начебто введено в дію 02.05.2018 разом з іншими, відповідач намагається набути підстав для подальшого невиконання рішення Апеляційного суду Донецької області від 14.05.2018 про поновлення його на роботі (том 1 а.с.179). В судовому засіданні третя особа просила позовні вимоги задовольнити, повністю погодившись з доводами, наведеними на обґрунтування позову. Ухвалою суду від 13.12.2018, яка прийнята без виходу до нарадчої кімнати, в задоволенні клопотання представника позивача про долучення до справи та врахування уточненої позовної заяви (том 2 а.с.1-5) відмовлено, оскільки за змістом ст.49 ЦПК України позивач може збільшити або зменшити розмір позовних вимог, змінити предмет або підстави позову до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, проте відповідне клопотання заявлене представником позивача в третьому судовому засіданні. Ухвалою суду від 13.02.2019 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про призначення судової технічної експертизи за необґрунтованістю та безпідставністю. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач у період з 26.01.2004 по 13.07.2018 працювала на посаді завідуючої акушерським відділенням Перинатального центру II рівня у складі Покровської ЦРЛ (том 2 а.с.7-9). Рішенням Покровської міської ради від 23.11.2016 №7/24-19 було затверджено Статут Покровської центральної районної лікарні, за змістом п.4.6 розділу IV якого до організаційної структури Перинатального центру II рівня входило акушерське відділення з трьома ліжками інтенсивної терапії для жінок (том 1 а.с.95). Рішенням Покровської\~міської ради\~від 12.12.2017\~№7/47-8\~затверджено нову\~редакцію Статуту Покровської центральної районної лікарні, за змістом п.4.6 розділу IV якого в організаційній структурі Перинатального центру II рівня акушерське відділення відсутнє (том 1 а.с.85-86). Наказом головного лікаря Покровської ЦРЛ від 27.12.2017 №01/05/358, прийнятим у звязку із затвердженням Статуту Покровської ЦРЛ у новій редакції, затверджено Положення про Перинатальний центр II рівня у складі Покровської ЦРЛ, яким визначено основні завдання, функції, права та обовязки, відповідальність, керівництво центру, а також його структура, за якою в центрі функціонують взаємопоєднані консультативно-поліклінічні та стаціонарні відділення, серед яких відсутнє акушерське відділення, яке було передбачено попереднім Положенням про Перинатальний центр II рівня у складі Покровської ЦРЛ, затвердженим наказом головного лікаря Покровської ЦРЛ від 26.12.2016 №01-05/296 (том 1 а.с.149-153, 154-163). Одночасно наказом головного лікаря Покровської ЦРЛ від 13.12.2017 №01-05/343 у звязку із прийняттям Покровською міською радою Статуту ЦРЛ у новій редакції визначено бухгалтерії розробити штатний розпис, враховуючи відповідні зміни організаційної структури відділів та Перинатального центру ІІ рівня у складі Покровської ЦРЛ. До затвердження нового штатного розпису лікарні відділи та Перинатальний центр функціонують у відповідності до організаційної структури за Статутом від 23.11.2016 (а.с.108). Наказом в.о. головного лікаря відповідача від 26.04.2018 №01-05/162, який оскаржується позивачем, наказано внести зміни до штатного розпису Покровської ЦРЛ з 02.05.2018 та перепрофілювати 1,0 ставку завідувача жіночої консультації на 1,0 ставку лікаря акушера-гінеколога кабінету лікаря акушера-гінеколога консультативно-поліклінічного відділення, бухгалтерії зробити зміни у штатному розписі (том 1 а.с.111). Секретарем Покровської міської ради затверджений штатний розпис на 02.05.2018 Покровської ЦРЛ, який погоджено з начальником фінансового управління Покровської міської ради, про що свідчать підписи обох осіб, за змістом якого посада завідуючого акушерського відділення, як і самого акушерського відділення, не значиться (том 1 а.с.112-126). Наказом в.о.\~головного лікаря\~відповідача від\~14.05.2018\~№01-05/170,\~який оскаржується позивачем з метою організації роботи Перинатального центру ІІ рівня Покровської ЦРЛ визначено, зокрема, скоротити 1,0 ставку завідувача акушерським відділенням та лікаря акушера-гінеколога (том 1 а.с.23). Наказом в.о. головного лікаря відповідача від 15.05.2018 №01-05/171, який оскаржується позивачем, у звязку зі змінами у штатному розписі ЦРЛ визначено провести скорочення посад з 15.07.2018 завідуючого гінекологічного відділення [PERSON] та завідуючу акушерським відділенням [PERSON] згідно ст.40 п.1 КЗпП України з попередженням за 2 місяці до звільнення і виплатою вихідної допомоги за підписом, проставлений позивачем, остання ознайомлена з вказаним наказом 15.05.2015 о 16.45 год. (том а.с.22). Наказом від 13.07.2018 №245-к «Про переведення», прийнятим в.о. головного лікаря, позивача за її згодою з 16.07.2018 переведено на посаду лікаря акушер-гінеколога з екстреної допомоги відділення сумісного перебування матері та дитини на 20 ліжок з 3 пологовими залами та операційним блоком, та блоком інтенсивної терапії жінок на 3 ліжка Перинатального центру 2 рівня у складі Покровської ЦРЛ (том 1 а.с.10). Секретарем Покровської міської ради затверджений штатний розпис на 15.07.2018 Покровської ЦРЛ, який погоджено з начальником фінансового управління Покровської міської ради, про що свідчать підписи обох осіб, за змістом якого посада завідуючого акушерського відділення, як і самого акушерського відділення, не значиться (том 1 а.с.133-147). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. За приписами ст.62 Господарського кодексу України підприємство - самостійний суб'єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб'єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Комунальне унітарне підприємство утворюється компетентним органом місцевого самоврядування в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини комунальної власності і входить до сфери його управління. Згідно зі ст.64 ГК України підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. За приписами ст.65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів. Відповідно до п.5.1 Статуту відповідача, затвердженого рішенням міської ради від 12.12.2017, яке є чинним, управління ЦРЛ здійснює головний лікар. За п.3.4 Статуту до головного напрямку діяльності відповідача відноситься, в тому числі, складати та змінювати штатний розпис в межах законодавчої бази та фонду заробітної плати. За п.2.16 Посадової інструкції головного лікаря Красноармійської ЦРЛ, затвердженої керівником відділу охорони здоровя місцевого органу самоврядування 15.09.2016, головний лікар складає штатний розпис та подає на затвердження до вищого органу управління. За п.3.6 - 3.8 вказаної Посадової інструкції головний лікар має право видавати накази та розпорядження, складати штатний розпис, затверджувати положення про структурні підрозділи та посадові інструкції персоналу. Приписами п.28 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 №228, визначено, що типова форма штатного розпису установи затверджується Мінфіном. У разі потреби міністерства та інші центральні органи виконавчої влади за погодженням з Мінфіном можуть установлювати форму штатного розпису для відповідної галузі. За змістом\~пп.7-1\~п.33\~згаданого Порядку\~штатні розписи бюджетних установ,\~що утримуються\~за рахунок\~бюджетів сіл,\~селищ,\~міст (у\~тому числі\~міст районного\~значення),\~бюджетів обєднаних\~територіальних громад,\~що створюються\~згідно із\~законом та\~перспективним планом\~формування територій\~громад,\~-\~затверджуються міськими,\~сільськими,\~селищними головами\~відповідних територіальних\~громад,\~обєднаних територіальних\~громад або\~керівниками відповідних\~виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, рад обєднаних територіальних громад, до комунальної власності яких належить бюджетна установа. Наказом МОЗ «Про втрату чинності наказу Міністерства охорони здоров'я України від 23 лютого 2000 року №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я» від 02.09.2016 №928, вказаний наказ визнано таким, що втратив чинність задля надання керівникам закладів охорони здоров'я та їх власникам (головним розпорядником коштів) більшої автономії в прийнятті рішення щодо формування та затвердження штатних розписів цих закладів, виходячи з їх функцій та обсягу медичної допомоги». За змістом оскаржуваних штатних розписів Покровської ЦРЛ вони затверджені секретарем Покровської міської ради (яка відповідно до Розпоряджень від 27.04.2018 №97 та від 06.07.2018 №168 у відповідні періоди виконувала обовязки міського голови том 2 а.с.25-26) за погодженням з Начальником фінансового управління Покровської міської ради. Також суд зазначає, що згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадках зміни в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. За вимогами ч.1 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Суд зауважує, що оскаржуючи спірні накази, штатні розписи та Положення про Перинатальний центр II рівня у складі Покровської ЦРЛ, доводи позивача зводяться до неможливості існування акушерського відділення без завідуючого, а також на необхідність обовязкового визначення в структурі Перинатального центру акушерського відділення, як того вимагають припис Наказу МОЗ України від 15.08.2011 №514, яким затверджено Примірне Положення про Перинатальний центр у складі закладу охорони здоров'я. Суд відмічає, що по-перше, цивільне та трудове законодавство не передбачає право суду перевіряти доцільність реорганізації структурних підрозділів чи скорочення штату, оскільки власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників; по-друге, за Статутом Покровської ЦРЛ (нова редакція), затвердженим Рішенням міської ради від 12.12.2017, акушерське відділення в Структурі Перинатального центру ІІ рівня не визначено, а отже, скорочення посади завідувача такого відділення є послідовним та логічним; по-третє, зміст Положення про Перинатальний центр ІІ рівня у складі Покровської ЦРЛ, затверджений наказом головного лікаря від 27.12.2017, в частині структури центру не суперечить приписам п.7 Примірного Положення про Перинатальний центр у складі закладу охорони здоров'я, затвердженого Наказом МОЗ України від 15.08.2011 №514, оскільки відділення акушерського блоку, наведені в п.7.2.1. Примірного Положення, наведені і в Положенні про Перинатальний центр ІІ рівня у складі Покровської ЦРЛ в структурі гінекологічного стаціонару. З приводу доводів позивача, її представника та третьої особи щодо прийняття оскаржуваних актів задля невиконання рішення апеляційного суду Донецької області від 14.05.2018 по справі №22-ц/775/83/2018) та «заднім числом», суд звертає увагу на наявність наказу Покровської міської ради за підписом міського голови від 12.12.2017 №7/47-8, яким затверджені зміни до Статуту Покровської ЦРЛ шляхом викладення його у новій редакції, який прийнятий на виконання рішення Покровської міської ради Донецької області від 08.11.2017 №7/44-1 про надання Покровській ЦРЛ повноважень організаційно-методичного, координуючого і оперативного керівництва закладам охорони здоровя міста у звязку з прийняттям рішення міської ради від 05.01.2017 №7/28-8, а також з метою покращення медичного обслуговування населення (том 1 а.с.91). Одночасно суд зазначає, що, звертаючись до суду з даним позовом, позивач фактично наполягає на порушенні права на працю саме на певній посаді у штаті відповідача. Отже, спір виник у правовідносинах з приводу реалізації громадянином права на працю. За приписами ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Правовідносини з приводу практичної реалізації особою права на працю, зокрема у випадку позивача, унормовані Конституцією України, Кодекс законів про працю України, Законами України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», «Про охорону праці», Примірними статутами лікарських установ, затверджених Наказами МОЗ України тощо. Системний аналіз приписів вказаних актів дозволяє суду констатувати, що позивач не наділений правом на абсолютне збереження у часі, тобто на недоторканість, займаної нею посади. Компетенцією на запровадження, зміну, ліквідацію посади за штатом наділений головний лікар лікарні за погодженням у виді затвердження штатного розпису вищим органом управління. При цьому така свобода власника, роботодавця, субєкта призначення, органу управління на проведення змін у штаті владного субєкта (підрозділу владного субєкта) не є абсолютною, а обмежена захистом права особи від незаконного звільнення. Отже, право позивача на працю підлягає захисту не у спосіб оскарження нового Положення про Перинатальний центр, яким змінена структура центру, штатних розписів та наказів, якими структура штату лікарні приведена відповідно до Статуту лікарні, затвердженого власником такого комунального підприємства, а у спосіб перевірки справжності та дійсності проведених організаційно-штатних змін та перевірки належності виконання обовязку з подальшого працевлаштування особи. В свою чергу, така перевірка має здійснюватися судом у межах справи про визнання протиправним переведення/звільнення працівника внаслідок зміни кількості штатних одиниць та поновлення на посаді. Натомість матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання вимог ст.40 та ст.49-2 КЗпП України персонально не пізніше ніж за два місяці попереджена відповідачем про наступне вивільнення, власноручно написала заяви від 02.07.2018, а потім від 11.07.2018 про її переведення на іншу посаду у звязку із наказом від 15.05.2018 №01-05/171 «Про скорочення посад» (том 1 а.с.28, 131) та наказом від 13.07.2018 №245 к переведена на заявлену нею 11.07.2018 посаду. Суд зауважує, що вказаний наказ від 13.07.2018 №245 к позивач не оскаржує. За приписами до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки позивач фактично оскаржує організаційно-управлінську діяльність відповідачів, спрямовану на оптимізацію організаційної структури та з метою покращення медичного обслуговування населення, стосовно якої позивач прав, свобод та охоронюваних законом інтересів не має, порушення трудових прав позивача в межах заявлених позовних вимог судом не встановлено, суд доходить висновку, що в позові належить відмовити. Інші наведені позивачем, представником позивача та третьою особою доводи в обґрунтування заявлених позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.141 ЦПК України. Враховуючи, що в позові відмовлено, судові витрати у виді професійної правничої допомоги, заявлені відповідачем, мають бути покладені на позивача. Разом з тим, суд зазначає, що за приписами ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідачем заявлено про понесення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн., на підтвердження чого надані Договір про надання правової допомоги від 20.09.2017, Додаток №1 до Договору від 24.09.2018, за яким сторони домовились про вартість наданих послуг, Додаток №2 до Договору від 24.09.2018, за яким конкретизовані послуги, надані адвокатом відповідачу, [PERSON] про оплату послуг від 27.09.2018, за яким відповідач сплатив, а адвокат [PERSON] прийняв гонорар у розмірі 10\~000 грн., а також копія видаткового касового ордеру від 27.09.2018, за яким відповідачем видані кошти у відповідному розмірі адвокату (том 1 а.с.170-174). Зважаючи на предмет позову та значення справи, суд доходить висновку, що судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн. не є обґрунтованими та пропорційними предмету спору, а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 грн.

Outcome: approved