Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, укладеного ними 25 лютого 2006 року, та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони мають різні погляди на права та обов`язки подружжя та між ними відсутнє взаєморозуміння, через що шлюбні стосунки між ними фактично припинені. На даний час вони проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дітей. Також обґрунтовує тим, що у шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча має таку можливість. Тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі Ѕ частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення з цим позовом до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання Позивач не з`явилася, при цьому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, дітей віком до одного року не мають, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », аліменти на утримання неповнолітніх дітей просить стягувати на її користь. Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав заяву про слухання справи без його участі, при цьому зазначив, що позов визнає у повному обсязі, дітей віком до одного року не мають. Враховуючи те, що Позивач позов підтримала, Відповідач проти задоволення позову не заперечував, тому розгляд даної справи по суті був проведений, відповідно до статті 198 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у підготовчому судовому засіданні за правилами частини третьої статті 200 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції Сумської області під записом № 47 (а.с. 6), і є батьками неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-9). На час розгляду справи на утриманні Позивача та Відповідача немає дітей віком до одного року. З позовної заяви вбачається, що у зв`язку з різними поглядами на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, поступово погіршилися взаємовідносини, що призвело до припинення шлюбних стосунків та окремого проживання, примирення між ними неможливе. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені судом обставини життя Позивача та Відповідача свідчать, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не можливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи, що суд відповідно до вимог статті 13 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. У сукупності наведеного, судом визнається необхідним та достатнім стягнення аліментів в межах заявлених позивачем позовних вимог. Шлюб, укладений між Позивачем та Відповідачем, необхідно розірвати, а отже позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В даному випадку позов подано до суду 11 березня 2019 року. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до статті 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову в частині про стягнення аліментів та в зв`язку із тим, що за даною категорією справи позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) України, в зв`язку із задоволенням позову в частині про розірвання шлюбу, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] судовий збір, сплачений позивачем в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved