Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначають, що з 25.12.1995 року [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS]. [PERSON] проживає у вказаній квартирі з 1996 року. Квартира на праві приватної власності належить [PERSON] Після смерті останнього, директор Вінницького інструментального заводу надав [PERSON] ключі від квартири та дозволив її зайняти. З того часу [PERSON] з гр. [PERSON], з якою проживає без реєстрації шлюбу вселились до квартири. На протязі всього часу [PERSON] сплачує комунальні послуги, що підтверджується рахунками про оплату. Позивачі утримують квартиру в належному стані, по необхідності проводять ремонт. Так як позивачі проживають в квартирі більше 19 років, вони вважають, що мають право на звернення до суду з приводу визнання за ними права власності в рівних частках на спірну квартиру. Враховуючи вищевказане позивачі просять визнати право власності по 1/2 частці на квартиру. Відповідно до ухвали суду від 10.12.2015 року, по справі замінено первісного відповідача належним відповідачем - [PERSON]. До судового засідання позивачі не з'явилися, однак їх представник подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явилась, проте надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, та зазначила що зауважень не має. Таку заяву відповідача суд розцінює як визнання позовних вимог відповідачем. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, натомість надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта серії [NUMBER], [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04.10.20032 року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження серії[NUMBER], [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). У відповідності до довідки КП «ВООБТІ» від 18.05.2000 року № 2691, право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] (а.с.10). З договорів про надання послуг на квартиру за адресою: [ADDRESS], вбачається, що вони укладені з [PERSON] (а.с.16-18). Розрахункові книжки на квартиру [ADDRESS], оформлені також на [PERSON] (а.с.19-22). Згідно звіту про оцінку спірної квартири, її вартість складає 346 092, 00 грн. (а.с.36). Відповідно до довідки головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 04.11.2015 року № 17325/5/015, 05.12.1994 року Четвертою вінницькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 452-96 після [PERSON], який помер [INFO] (а.с.94). З спадкової справи № 452-96, до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадкоємцем померлого є [PERSON] (а.с.112). Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Позивачі довели факт набуття ними права власності за набувальною давністю, оскільки вони добросовісно і відкрито користуються нерухомим майном на протязі більше 10 років, ніхто за цей час не заявляє до них вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, положення ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року. З огляду на викладене та враховуючи те, що позивачі правомірно користуються квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] протягом останніх дев'ятнадцяти років, не порушуючи, при цьому, права та інтереси третіх осіб, сплачують комунальні послуги, утримують квартиру в належному стані, а також те, що відповідач по справі [PERSON] фактично визнала позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю слід задовольнитити.

Outcome: approved