Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

[PERSON] , 15.11.2019 звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] мотивуючи тим, що згідно із рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області №540 від 19.11.2009 вона є наймачем означеної квартири, відповідач значиться зареєстрованим в квартирі, однак з 2007 року в ній не проживає, повністю припинив виконувати обов`язки члена сім`ї пов`язані з утриманням та оплатою комунальних послуг, житлом не цікавиться. Просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні 17.01.2020 позов підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, пояснила, що син [PERSON] у 2006 році виїхав на постійне проживання в Російську Федерацію, з того часу в квартиру [ADDRESS] не навідується, повністю припинив виконувати обов`язки члена сім`ї пов`язані з утриманням житла, комунальні послуги не оплачує. У заяві від 05.02.2020 просила про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 37). Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому, згідно з ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності, на підставі наявних доказів, в заочному порядку, про що не заперечила позивачка у заяві (а.с. 32-37). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право на житло, якщо вона не проживає в жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. За положеннями ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Із долучених до матеріалів справи копій ордеру №182 від 20.12.1990, поквартирної карточки, рішення виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області №540 від 19.11.2009 убачається, що позивачка [PERSON] з 2009 року є основним квартиронаймачем жилого приміщення [ADDRESS] (а.с. 6-12). Із пояснень позивачки в суді 17.01.2020, із довідки голови ОСББ «Авіатор-96» №86 від 05.11.2019, картки прописки, актів обстеження умов проживання №176 від 02.11.2017, №187 від 28.12.2018, №80 від 10.10.2019, складених комісією ОСББ «Авіатор-96» видно, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрований в т.ч. [PERSON] , [INFO] , однак останній з 2006 року в квартирі не проживає без поважних причин, в житло не навідується, коштів на його утримання не дає (а.с. 5, 13-15). Доказів, які б свідчили про поважність причин не проживання [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , понад шість місяців, у справі немає, судом не встановлено. Ураховуючи, що відповідач в спірній квартирі [ADDRESS] не проживає з 2006 року без поважних причин, в квартиру не навідується, витрат на утримання житла не несе, суд доходить висновку про підставність вимог [PERSON] та задоволення позову. З огляду на вимоги ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки 768 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved