Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] 03.11.2016 року звернулася до суду з зазначеним позовом. Обґрунтувала наступним. 12 травня 2002 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по вул. Шевченка, 25 в с. Манжелія Глобинського р-ну Полтавської обл. Позивач є спадкоємцем майна померлого за заповітом. При зверненні до нотаріуса виявилося, що в заповіті та в її свідоцтві про народження прізвище її батька зазначено «Чопенко» замість «Чепенко», крім того при житті [PERSON] не оформив правовстановлюючий документ на домоволодіння. По цій причині державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладене, позивач прохала суд: -встановити факт, що померлий 12 травня 2002 року [PERSON], [INFO], уродженець [INFO] Красноярського краю Російської Федерації є рідним батьком [PERSON], [INFO], уродженки [INFO]; -визнати, що заповіт складений 14 жовтня 1986 року [PERSON], посвідчений секретарем Манжеліївської сільської ради народних депутатів Глобинського району Полтавської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 39 належить померлому 12 травня 2002 року [PERSON]; - визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого 12 травня 2002 року [PERSON] право власності на житловий будинок, а саме: житловий будинок літ. «А» площею 68,7 кв. м; загальною площею 59,1 кв. м; житловою площею 30,4 кв. м; веранда літ. «а» площею 12,8 кв. м; сарай літ. «Б» площею 26,5 кв. м; погріб літ «В» площею 11,6 кв. м; вбиральню літ. «Г» площею 0,8 кв. м; літній душ літ. «Д» площею 1,0 кв. м; колодязь питний літ. «К», огорожу № 1 площею 64,5 кв. м, які розташовані за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Манжелія, вулиця Шевченка, будинок № 25. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, третя особа - [PERSON], представники третіх осіб - Відділу Держгеокадастру у Глобинському районі, Глобинської державної нотаріальної контори, Глобинської районної державної адміністрації в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечень на позов не надіслали. Направили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне. 12 травня 2002 року помер [PERSON]. За життя склав заповіт 14 жовтня 1986 року посвідчений секретарем Манжеліївської сільської ради народних депутатів Глобинського району Полтавської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 39, в якому його прізвище зазначене «Чопенко», яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося на день смерті, заповів дочці [PERSON] (позивачу у справі). Заповіт на день смерті не змінено та не скасовано. Як вбачається зі свідоцтва про народження, серії ЯЯ № 962253, виданого Манжеліївською сільською радою, [PERSON] народилася 16.06.1949 року в селі Манжелія В. Кринківського району Полтавської області, а її батьком є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія І-КЕ № 278141, вид. 17.08.1974 року Відділом ЗАГС м. Кременчука Полтавської області, [PERSON] 17.08.1974 року уклала шлюб з [PERSON], а/з 1341, після чого їй було присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно дослідженої судом спадкової справи №538 за 2012 рік, заведеної після померлого 12 травня 2002 року [PERSON], позивач прийняла спадщину за заповітом, в установлений законом строк, подавши до державної нотаріальної контори відповідну заяву. Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні. Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Державний нотаріус Глобинської державної нотаріальної контори [PERSON] постановами від 07 жовтня 2016 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя спадкодавця, який посвідчує його право власності на вказане нерухоме майно, а також через те, що в заповіті, свідоцтві про смерть, свідоцтві про народження позивача, зазначені різні прізвища померлого в деяких «Чопенко», а в деяких «Чепенко», що заважає їй встановити родинні відносини. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України, \~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.\~\~ Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. \~\~\~\~\~\~\~\~ Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~\~\~\~\~ Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. \~ У відповідності до постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у\~ЦПК\~перелік фактів, які встановлюються судом не є вичерпним. За наявності умов суд може встановити й інші факти, що мають юридичне значення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно\~ст. 256 п.6 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце та час народження якого, вказані в документі, не співпадають з ім'ям, прізвищем, по батькові, місцем та часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті. \~\~\~\~ Згідно\~ст. 257 ЦПК України\~заява особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем його проживання. Згідно досдіжених в судовому засіданні наданих доказів достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідним батьком [PERSON], [INFO], а також те, що [PERSON] та [PERSON] це одна і та ж сама особа. Зазначене підтверджується дослідженою в судовому засіданні довідкою № 651/02-38 від 20.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, відповідно до якої [PERSON] поховала свого батька [PERSON], який помер 12 травня 2002 року за свій рахунок. Відповідно до довідки № 576/02-38 від 06.10.2016 року, виданої виконавчим комітетом Манжеліївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON], який помер 12 травня 2002 року постійно проживав і був на реєстраційному обліку в селі Манжелія по вул. Шевченка, 25, Глобинського району Полтавської області. В заповіті місце проживання заповідача [PERSON] також зазначене: Полтавська область, Глобинський район, село Манжелія. Тому суд вважає за необхідне встановити факт, що померлий 12 травня 2002 року [PERSON], [INFO] є рідним батьком [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], визнати, що заповіт складений 14 жовтня 1986 року [PERSON], посвідчений секретарем Манжеліївської сільської ради народних депутатів Глобинського району Полтавської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 39 належить померлому 12 травня 2002 року [PERSON]. Крім того, згідно технічного паспорту за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Манжелія, вулиця Шевченка, будинок № 25, було побудовано: житловий будинок літ. А, веранда літ. «а», вбиральню літ. «Г» у році 1980 році; сарай літ. «Б», погріб літ «В» у 1947 році; літній душ літ. «Д» у 2000 році, колодязь питний літ. «К», огорожу № 1. На час будівництва спадкодавцем будинку питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Згідно витягу з погосподарської книги № 575/02-38 від 06.10.2016 року, виданої Манжеліївською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований по день смерті по вулиці Шевченка (стара назва вулиці Леніна), 25 в селі Манжелія Глобинського району Полтавської області та згідно запису в погосподарській книзі № 5 за 2001-2006 роки, номер запису 366, зазначений житловий будинок з господарськими будівлями належить йому на праві приватної власності. Оцінивши надані докази, суд прийшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] за свого життя набув право власності на назване нерухоме майно відповідно до закону, що діяв на час створення даного майна, проте, за життя не провів державну реєстрацію права власності на нього, відповідно до закону, що діє на час прийняття позивачем спадщини, в звязку з чим і виник спір. Його вирішення можливе лише в судовому порядку. Згідно висновку по будівництву відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Глобинської РДА від 03.11.2016 року № 1335/02-04, будівлі розташовані за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Манжелія, вулиця Шевченка, будинок № 25, збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм і правил. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто правовстановлюючим документом, може бути рішення суду про визнання права власності на обєкт нерухомого майна. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановивши, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: Полтавська область, Глобинський район, село Манжелія, вулиця Шевченка, будинок № 25, суд дійшов до висновку, що позивач має право на успадкування названого майна за заповітом. Визнання права власності за [PERSON] на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями не оспорюється відповідачем, та не порушує прав чи інтересів інших осіб, зокрема, спадкоємців, які мали спадкове право на інше нерухоме майно. Позов ґрунтується на законі, доведений належними доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved