Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Паволоцька сільська рада Попільнянського району Житомирської області (далі Третя особа) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в якому вказує, що на підставі договору дарування, укладеного 04 лютого 2003 року вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В даному будинку, крім Позивача зареєстровано місце проживання її колишнього чоловіка Відповідача у справі, з яким Позивач розірвала шлюб [INFO] . Відповідач в даному будинку з червня 2019 року не проживає та виїхав на постійне місце проживання до м.Сорокине (Краснодон) Луганської області, що знаходиться на території тимчасово окупованої терористичної організації ЛНР. Відповідач не проти того, щоб знятися з реєстрації місця проживання в с.Паволоч, однак для цієї мети, не може приїхати, оскільки хворіє. \~ \~ \~ \~Позивач зазначає, що Відповідач в будинку за зареєстрованим місцем проживання без поважних причин не проживає понад один рік, не несе витрат по утриманню будинку, шлюб між ними розірвано, а тому він вважається таким, що втратив право користування будинком. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, Позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, 29 липня 2020 року через канцелярію суду надала заяву в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала. /а.с.21/ Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, 29 липня 2020 року через канцелярію суду надав заяву в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги визнав. /а.с.22/ Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 20 липня 2020 року надав заяву в якій просив справу розглядати без його участі. /а.с.20/ Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до статті 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Відповідно до договору дарування від 04 лютого 2003 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок з погосподарчими будівлями в [ADDRESS] . /а.с.6/ \~ \~ \~ \~21 квітня 2003 року за № 411150 Бердичівським міжміським бюро технічної інвентаризації, на підставі договору дарування від 04 лютого 2003 року, зареєстровано право приватної власності [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. /а.с.7/ \~ \~ \~ \~Паволоцькою сільською радою за вих. № 240 від 10 липня 2020 року видано довідку про те, що [PERSON] , [INFO] дійсно зареєстрований в [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає з червня 2019 року і по даний час, про що свідчить депутат вулиці [PERSON] . /а.с.8/ \~ \~ \~ \~Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що Попільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 10 листопада 2018 року складено відповідний актовий запис № 34, після державної реєстрації розірвання шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] . /а.с.9/ \~ \~ \~ \~В свідоцтві про реєстрацію місця проживання № 682 від 01 жовтня 2019 року вказано, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрував місце проживання в [ADDRESS] . /а.с.14/ Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Позивач звернулась до суду з позовом про визнання Відповідача таким, що втратив право на користування належним їй житловим будинком з тих підстав, що від за місцем реєстрації не проживає та витрат по утримання нерухомого майна не несе. Спір правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) та Житловим кодексом Української РСР (далі ЖК УРСР). Відповідно до статті 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 72 ЖК УРСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. \~ \~ \~ \~Згідно статті 317, 319, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першої 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що передбачено частиною першою статті 391 ЦК України. В розумінні зазначених норм законодавства, позивач має право на захист свого права власності. Підстави втрати права користування житлом визначені статтею 405 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми Закону, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зі змісту вказаної статті, а також статті 64 ЖК УРСР, яка дає визначення поняття «член сім`ї» вбачається, що необхідною умовою існування права на користування житлом власника є спільне проживання членів сім`ї з власником житла та ведення спільного господарства. Статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі Постанова № 5), під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК України), а саме: від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Пунктом 39 Постанови № 5 роз`яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-V від 16 квітня 2017 року (далі Закон), реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно статті 6 Закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Частина перша статті 7 Закону визначає, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України\~визначено,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановлені обставини в їх системному зв`язку вказують на те, що Відповідач втратив право на користування житловим будинком, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Позивачем [PERSON] при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 840.80 гривень /а.с.1/, який підлягає стягненню з Відповідача на її користь.

Outcome: approved