Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON], Одеської міської Ради, за участю третіх осіб: Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, в особі державного нотаріуса [PERSON], Товарної біржі «Центральна Одеська біржа нерухомості», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якій просять визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №318, а саме квартири №86, розташованої по вулиці Гайдара, 30 в місті Одесі, укладеного 06.12.1995 року на Товарній біржі «Центральна Одеська біржа нерухомості» та зареєстрований в «Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації» 18.12.1995 року за реєстровим № 146, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру № 86, розташовану за адресою: місто Одеса вул. Гайдара, буд. 30, яка складається з двох кімнат, загальною площею 42.1 кв.м та житловою 26.0 кв.м; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири № 86, загальною площею 42.1 кв.м, житловою площею 26.0 кв.м, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Гайдара, будинок 30, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого17 вересня 2014 року, а також визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири № 86, загальною площею 42.1 кв.м, житловою площею 26.0 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого17 вересня 2014 року. Свої вимоги позивачки обґрунтовують тим, що 06 грудня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений біржовий договір № 318 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на товарній біржі «Центральна Одеська біржа нерухомості», згідно з умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру під №86, яка розташована у будинку № 30, що знаходиться у м. Одеси, по вул. Гайдара, та складається з двох кімнат, загальною площею 42.1 кв.м та житловою 26.0 кв.м. [PERSON] за придбану квартиру сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі [NUMBER] (один мільярд) карбованців та вступив у володіння квартирою, а [PERSON] звільнив вищезгадану квартиру. 18 грудня 1995 року за [PERSON] зареєстровано право власності на дану квартиру в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за реєстровим № 143. 22 листопада 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу за № 332031. Проте, 17 вересня 2014 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири № 86, яка розташована за адресою: м. Одеси, по вул. Гайдара, буд. 30. Позивачки як спадкоємці першої черги за законом в установленому законом строк звернулись до сьомої Одеської державного нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак державний нотаріус повідомив позивачам, що договір купівлі-продажу нерухомого майна №318 зареєстрований товарної біржою «Центральна Одеська біржа нерухомості» 06.12.1995 року підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Оскільки позивачі не мають можливості прийняти спадщину, у звязку з чим вони вимушені звернутися з наступним позовом до суду. Представник позивачок в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги своїх довірительок підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] місце проживання якого за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Одеській області зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться, повідомлений про час та місце розгляду справи у відповідності з вимогами частини 9\~статті 74 ЦПК України. Відповідач представник ОМР в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача в якій просив суд розглянути цивільну справу №521/15768/15-ц за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Одеської міської Ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування у відсутності відповідача. Третя особа Сьома Одеська державна нотаріальна контора, в особі державного нотаріуса [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву в якій просить суд слухати цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], Одеської міської Ради про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом у її відсутності. Представник третьої особи Товарна біржа «Центральна Одеська біржа нерухомості» в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової ухвали з додатками. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований, доказаний та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 1995 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру № 86 за адресою: місто Одеса, вулиця Гайдара, 30, яка складається з двох кімнат, загальною площею 42.1 кв.м, яка складається з 2-х кімнат житлової площі 26.0 кв.м. В підтвердження продажу квартири 06 грудня 1995 року між позивачем та відповідачем був укладений та підписаний договір купівлі-продажу нерухомого майна № 318, який у відповідності до діючого законодавства України, був зареєстрований 18.12.1995 року в ОМБТІ та РОН за номером 143 пр-стр 121-р.№146. При укладанні даного договору між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди по всім важливим пунктам договору купівлі-продажу квартири. Біржове оформлення договору сторонами було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів відповідала дійсному законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору ОМБТІ та РОН. Після продажу квартири [PERSON] передав [PERSON] всі правовстановлюючі документи на квартиру №86, що розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Гайдара, 30, фактично передав [PERSON] квартиру у власність. Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-АГ №1251579 виданого 20.02.1973 року Київським р/б РАГСу м. Одеси, [PERSON] народилась 27 листопада 1971 року, про що зроблено відповідний запис за №2810. В графі «Батьки» записано: Батько: [PERSON], мати: [PERSON]. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД №445320 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 28 грудня 1976 року розірвали шлюб, про що зроблено запис за №1525. 22 листопада 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено запис за №628, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-ЖД №332031 виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси. Як вбачається з свідоцтва про смерть серія І-ЖД за №390782 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] помер 17 вересня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис № 9482. Після смерті чоловіка [PERSON], батька [PERSON] відкрилась спадщина на належну йому квартиру. Позивачки як спадкоємці першої черги за законом в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контри з заявами про прийняття спадщини, однак нотаріус повідомив позивачам, що договір купівлі-продажу нерухомого майна №318, зареєстрований Товарною біржею «Центральна Одеська біржа нерухомості» 06.12.1995 року підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до положень п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 p., до вказаних правовідносин належить застосувати норми ЦК України в редакції 1963 року, оскільки його норми регулювали спірні правовідносини на час їх виникнення. Разом з тим, ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, яка була чинна станом на 06.12.1995 року, тобто на дату укладення договору, передбачала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відносини з Товарною біржею «Центральна Одеська біржа нерухомості»», в частині порушення порядку реєстрації вказаного Договору у відповідності п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України являються довготривалими і підлягають розгляду у судовому порядку. Суд вважає, що сторони домовилися про усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, виконання договору відбулося. Відповідно до вимог статі 220 ч.2 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору не посвідченого нотаріально дійсним. При таких обставинах суд вважає, що даний договір можна визнати дійсним. Відповідно до ч.1\~ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, передбачає право на ефективне мирне володіння майном. За правилами ст.ст.\~1216, 1217, 1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~\~у п.3.1. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», звернув увагу судів, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.\~Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. З зазначених вище підстав, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 18.09.2014 року, на 1/2 частину квартири № 86, яка розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Гайдара, 30, та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого 18.09.2014 року, на 1/2 частину квартири № 86, яка розташована за адресою: місто Одеса, вулиця Гайдара, 30, оскільки у видачі свідоцтв про право на спадщину позивачам було відмовлено у зв'язку з відсутністю нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу квартири та відповідно державної реєстрації. Ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є визнання права. Відповідно\~ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації прав є рішення суду,що набрало законної сили.

Outcome: approved