Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON], позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі - [PERSON], відповідач), в якому просила стягнути з останнього аліменти на утримання їх малолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 25% частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач вказала, що з 04.11.2011 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року народився син [PERSON]. Шлюбні відносини тривали до листопада 2017 року, після чого відповідач залишив сім'ю та виїхав за його словами проживати до своєї матері в [ADDRESS]. Дитина залишилась проживати із матір'ю - [PERSON] та перебуває на її утриманні, відповідач добровільно кошти на утримання дитини не надає, що і змусило її звернутись до суду з вказаним позовом. Спору про визначення місця проживання дитини між ними немає. Відповідач офіційно працевлаштований - проходить службу в ОВС, а отже має постійний дохід та може сплачувати аліменти. Ухвалою суду від 06.08.2018 року позовну заяву [PERSON], прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали суду від 06.08.2018 року та позовну заяву з додатками відповідач отримав 18.08.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800104204259. У встановлений судом строк, а саме 27.08.2018 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнав та не заперечував проти їх задоволення, проте заперечив проти обставин, викладених у позовній заяві. Зокрема вказав, що після того, як він залишив сім'ю він проживає в м. Києві, оскільки там працює, надав копію відповідного договору оренди житла, та не проживав за адресою зазначеною в позовній заяві позивачем, а саме в [ADDRESS]. Крім того, він добровільно надає грошові кошти на утримання дитини, на підтвердження чого надав чеки про перерахування коштів на картковий рахунок позивача. 31.08.2018 року, в установлений судом строк, позивач на адресу відповідача направила рекомендованим листом №0800104223407 (квитанція додається) відповідь на відзив, який також подала до суду. У відповіді на відзив, зазначила про те, що дійсно помилилась у викладі деяких обставин, зокрема щодо місця проживання відповідача, та уточнила, що сімейні відносини між ними припинені не з листопада 2017 року, а з березня 2018 року. Також позивач не заперечила того факту, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проте вона на даний час є недостатньою, що і змусило її звернутись до суду. У відповіді на відзив позивач свої вимоги підтримала, та з огляду на те, що відповідач не заперечує проти них, просила її позов задовольнити. Заперечення на відповідь на відзив відповідач не подав. Інших клопотань та заяв від сторін до суду не надходило. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 04.11.2011 року між сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований 04.11.2011 року виконавчим комітетом Чапаєвської сільської ради Таращанського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 8 (а.с.6). Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER])- (а.с.7). [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (характеристика, видана Копилівською сільською радою - а.с.9), на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку (довідка з місця роботи, видана 29.05.2018 року Відділом освіти, фізичної культури та спорту Макарівської РДА - а.с.12) та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини (довідка управління соціального захисту населення Макарівської РДА від 29.05.2018 року - а.с.130). Згідно характеристики Копилівської сільської ради №410 від 29.08.2018 року, [PERSON] з березня 2018 року в [ADDRESS] не проживає. За час свого проживання за адресою: [ADDRESS], зарекомендував себе з позитивної сторони (а.с.35). На даний час відповідач проживає в м. Києві (договір найму житла від 20.03.2018 року - а.с.29), працює молодшим інспектором в Управлінні поліції охорони з фізичної безпеки в м. Києві та за період з травня 2017 року по травень 2018 року загальна сума його доходу становить 55075,79 грн. (а.с.14). Дитина проживає разом з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS] (довідка про склад сім'ї та Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї- а.с.8, 11). Беручи до уваги доводи відповідача у відзиві на позовну заяву та відповіді позивача за відзив, сторони погодили, що на даний час сімейні відносини вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проте на думку позивача вона на даний час є недостатньою, тому і просить суд стягувати з відповідача аліменти. Останній проти цього не заперечує. Правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами ст.ст. 180-183, 191 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними та допустимими та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач - батько дитини, повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено, відповідач офіційно працевлаштований, тобто має постійний дохід, крім того не заперечує проти стягнення з нього аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсується за рахунок держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати і відсутні особи, які їх понесли. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved