Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

[PERSON] 13 листопада 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року цивільна справа була прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено [PERSON] . Не погодившись із ухвалою суду від 18 листопада 2019 року відповідачем було подано апеляційну скаргу, яка постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 березня 2020 року була залишена без задоволення, а ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2019 року - без змін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2020 року, у зв`язку з відсутністю відомостей стосовно отримання відповідачем копії позову з додатками, судовий розгляд цивільної справи відкладено на 25 травня 2020 року. Позивач у своєму позові посилалася на те, що вона та відповідач мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає з позивачем. Син навчається в Державному вищому навчальному закладі «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» денної форми навчання, та відповідно не має змоги матеріально себе забезпечувати. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання сина, але відповідач матеріальну допомогу на його утримання не надає. Позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання [PERSON] , але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідач [PERSON] 01 квітня 2020 року надав суду відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на відсутність доказів того, що повнолітній син сторін дійсно потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, на відсутність в нього можливості сплачувати аліменти, оскільки він має проблеми зі здоров`ям та з нього на підставі судового наказу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2020 року стягуються аліменти на двох дітей, просив суд відмовити у задоволенні позову. Також зазначив, що на його утриманні також перебуває непрацездатний батько, який за станом здоров`я потребує постійного медикаментозного лікування. Третя особа [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, пояснень суду не надав. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 1999 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2004 року, розірвано (а.с. 5), про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська 29 червня 2004 року було зроблено запис № 325 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 11). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 12), який зареєстрований та проживає з позивачем (а.с. 8-9, 13). На теперішній час [PERSON] є студентом 2-го курсу Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» на бюджетній основі денної форми навчання (а.с. 14). Відповідач працює в ПНТП «Опора» з 21 січня 2020 року та отримує стабільний дохід, (а.с. 80). Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач заперечуючи можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, обґрунтовує це обов`язком сплати аліментів на утримання двох дітей від іншого шлюбу: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 72, 73), який на нього покладений судовим наказом Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2020 року (а.с. 74), а також наявністю на його утриманні непрацездатного батька та проблемами зі своїм здоров`ям. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що судовим наказом, виданим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 02 січня 2020 року, з відповідача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи від дня подачі заяви з 12 грудня 2019 року (а.с. 74). Постановою державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Нечай Л.С. від 14 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового наказу (а.с. 75). Водночас, суд зазначає, що наявність на утриманні відповідача інших дітей не може бути підставою для не надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, і також потребує матеріальної допомоги з боку батька. Суд також не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову з підстави того, що на утриманні відповідача перебуває непрацездатний батько, який є пенсіонером, та в силу похилого віку має ряд хронічних захворювань, оскільки матеріальну допомогу він надає добровільно за власної ініціативи, а тому розмір матеріальної допомоги батьку може бути ним визначений на власний розсуд. При цьому обов`язок утримувати дітей до повноліття та повнолітніх доньку або сина, які продовжують навчання, покладений законом. Окрім того, суд також не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову з підстави наявності у відповідача захворювань, внаслідок яких він має рекомендації від лікаря щодо особливих умов праці, оскільки така обставина не виключає можливості працевлаштування та надання матеріальної допомоги на утримання [PERSON] . Суд також не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову з підстав відсутності доказів того, що повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки за змістом ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як відповідачем не надано суду жодних доказів отримання повнолітнім [PERSON] будь-яких доходів, з яких можливо дійти висновку про відсутність в нього потреби в матеріальній допомозі з боку батька. Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Таким чином, враховуючи, що з відповідача вже стягуються аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині заявленого розміру аліментів, оскільки у такому випадку з відповідача буде утримано за виконавчими документами більше ніж 50 відсотків всіх його видів заробітку та буде порушено право відповідача на достатній життєвий рівень. Частиною 2 статті 181 передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] є повнолітньою особою, здобуває освіту у Державному вищому навчальному закладі «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» денної форми навчання на бюджетній основі, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує з боку відповідача матеріальної допомоги, який може надавати таку допомогу на утримання сина, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, до закінчення навчання [PERSON] , але не пізніше досягнення ним 23-річного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, з дня подання позову, тобто з 13 листопада 2019 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. [PERSON] при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial