Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON]в.о. прокурора м. Сєвєродонецька звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] про накладення заборони на відчуження нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що підставою звернення прокурора до суду з цією заявою є необхідність захисту інтересів Позивача дитини позбавленої батьківського піклування, яка внаслідок свого матеріального стану та недосягнення повноліття не може самостійно захистити свої права, тобто підготувати та підтримати в судовому засіданні заявлені вимоги та сплатити судові витрати. Прокуратурою м. Сєвєродонецька встановлено, що рішенням Сєвєродонецького міського суду від 09.01.2013 р. у справі № 1227/8233/2012 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] Свідоцтвом № 1ЕД 350295 від 12.12.2012 зареєстровано смерть матері малолітнього [PERSON] [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 05.02.2013 р. № 93 [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. В подальшому, розпорядженням Троїцької райдержадміністрації № 95 від 25.03.2013 р. створено прийомну сімю, до якої [PERSON] влаштовано на виховання та спільне проживання. Разом з тим, відповідно до довідки КП «ЄРЦ м. Сєвєродонецьк» від 05.05.2015 р. встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.04.2015 р., квартира за вказаною адресою належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/3 свідоцтво про право власності ЯЯЯ № 651378), [PERSON] (1/3 свідоцтво про право власності ЯЯЯ № 651378) батьку [PERSON], [PERSON] (1/3 свідоцтво про право власності ЯЯЯ № 651378). Рішенням Сєвєродонецького міського суду від 09.01.2013 р. у справі № 1227/8233/2012 питання щодо накладення заборони на відчуження майна та житла дитини не вирішено. Просить суд, накласти заборону на відчуження 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] до досягнення повноліття [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач до судового засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки до судового засідання невідомі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем Т.в.о. прокурора м. Сєвєродонецька позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено: Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЕД № 255371, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області 25.08.2012 р. [PERSON] народився 11.02.2006 р., батьком якого записаний [PERSON], матірю [PERSON], про що 21.02.2006 р. зроблено відповідний актовий запис № 146 (а.с. 6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 350295, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області [PERSON] померла 22.11.2012 р., про що 24.11.2012 р. складено актовий запис № 356 (а.с. 9). Згідно копії рішення Сєвєродонецького міського суду від 09.01.2013 р., справа № 1227/8233/2012 [PERSON] позбавлено батьківських прав, відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 7-8). Згідно з копією рішення № 93 від 05.02.2013 р. малолітньому [PERSON], [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 10). Відповідно до копії Розпорядження Троїцької районної державної адміністрації Луганської області від № 95 від 25.03.2013 р. [PERSON], [INFO], влаштовано до прийомної сімї Колєснікових (а.с. 11-12). З матеріалів справи вбачається, що трикімнатна квартира розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, ЯЯЯ № 651378, 10.07.2006, виданого Управлінням житлово комунального господарства міськради. Право власності зареєстровано від 23.10.2006 р., що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 37002985 від 30.04.2015 р. (а.с. 14). Відповідно до копії довідки № 1891, виданої КП «ЄРЦ м. Сєвєродонецька» від 05.05.2015 р. [PERSON] [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 15-16). Згідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Вимогами п. 2 ч. 1 ст. 248 СК України закріплено право дитини на збереження за нею право користування житлом, у якому вона раніше проживала, у випадку позбавлення батьківського піклування. Відповідно до ст.. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13.01.2005 № 2342-IV, за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ч. 3 ст. 32 вищезазначеного Закону встановлено, жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Вимогами ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001№ 2402-III закріплено право дитини на майно. Так згідно ч. 4 ст. 17 зазначеного Закону, суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. У відповідності до ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» У разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК Української РСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованим, документально підтвердженним, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved