Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

[PERSON] 28 вересня 2015 року звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори, третя особа: комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку та домоволодіння, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Аеродромна, 48а, що належали померлому 12 листопада 2013 року [PERSON]. Позивач у позовній заяві та у судому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що на підставі заповіту, складеного [PERSON] 22 жовтня 2012 року, який помер 12 листопада 2013 року, є спадкоємицею означених земельної ділянки та домоволодіння, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане спадкове майно позивачу було відмовлено у звязку з неподанням до органів нотаріату оригіналів належних правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на зазначене майно. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання представника своїх інтересів не направив, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про розгляд даної цивільної справи без участі представника відповідача (а. с. 74). Третя особа у судове засіданні для участі в розгляді даної цивільної справи свого представника не направила, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] отримав на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 180§7 від 21 квітня 1959 року у приватну власність земельну ділянку площею 320 кв.м під будівництво, який розташований по вул. Аеродромній, 32-а (а. с. 31). 25 травня 1959 року Управлінням головного архітектора м. Дніпропетровська був проведений відвід земельної ділянки в натурі у відповідності із вказаним рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 180§7 від 21 квітня 1959 року, про що складений акт відводу земельної ділянки (а. с. 32). Після проведення будівельних робіт 18 грудня 1959 року між [PERSON] та виконавчим комітетом Жовтневої районної ради депутатів трудящих був укладений договір про безстрокове користування земельною ділянкою площею 320 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності о вул. Аеродромній, 32-а у м. Дніпропетровську. Даний договір підлягав нотаріальному посвідченню (а. с. 21-22). На підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 396 від 09 вересня 1958 року будинку була присвоєна нова адреса, а саме: замість номеру будинку 32а стало 48а. Після закінчення будівництва домоволодіння у 1961 році було введено в експлуатацію та зареєстровано в КП «ДМБТІ», що відповідало вимогам діючого на той час законодавства, а саме: реєстрація в бюро технічної інвентаризації побудованого будинку проводилась тільки після прийняття до експлуатації державною прийомною комісією, призначеною виконкомом місцевої Ради народних депутатів. На підставі зазначеного був складений звідний акт по домоволодінню №48а по вул. Аеродромній у м. Дніпропетровську, в якому власником значиться [PERSON]. Реєстрація домоволодіння у виконавчому комітеті Жовтневої районної ради депутатів трудящих також підтверджується підрядним договором № 3119 від 17 грудня 1973 року на газифікацію, в якому зазначається, що згідно зі списком УМГ домоволодіння по вул. Аеродромній, 48а належить [PERSON] Судом виставлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 22 жовтня 2012 року був посвідчений заповіт [PERSON], за яким останній заповідав належне йому на праві власності нерухоме мано, що розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Аеродромна, 48а з земельною ділянкою [PERSON], [INFO] (а. с. 29). Згідно зі свідоцтвом серії 1-КИ № 542971 [PERSON] помер 12 листопада 2013 року (а. с. 30). За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що померлий 22 жовтня 2013 року [PERSON] за життя дійсно набув право власності на земельну ділянку та домоволодіння, які розташовані за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Аеродромна, 48а, проте у звязку із змінами в законодавстві наявних документів було недостатньо для визначення [PERSON] власником зазначених земельної ділянки та домоволодіння, що стало причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з чим суд приходить суд вважає даний позов обґрунтованим та вважає за можливе його задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved