Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

[PERSON] в травні 2021 року звернувся до суду із заявою, за участю заінтересованої особи Головне управління Державної міграційної служби у Вінницькій області про встановлення факту постійного проживання на території України. Заява мотивована тим, що [PERSON] на родився [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Мати - [PERSON] , [INFO] , освіта середньо - технічна, освіта середньо - технічна, по освіті товарознавець, повар, батько - [PERSON] , [INFO] , освіта середня, по спеціальності радіотехнік цивільної авіації. Заявник зазначає, що у 1984 році він пішов навчатись у 1 клас середньої школи № 29 м. Вінниці, а в 1985 році був переведений у 2 клас середньої школи № 31 м. Вінниці, де навчався до 1992 року, до 8 класу. В 1992 році перевівся на навчання до вечірньої школи. 25.03.1994 року Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області заявника документовано паспортом зразка СРСР 1974 року, серія [NUMBER] , який ним був втрачений. Під час навчання у вечірній школі [PERSON] працював на виробничому об`єднанні «Хімпром», після його ліквідації по даний час займається ремонтом квартир. Строкову службу в лавах Збройних сил СРСР чи України не відбував, так як паспорт був втрачений, прописки не було. Таким чином з часу свого народження по даний час заявник постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , однак без реєстрації місця проживання. За результатми проведеної 2-міським відділом у м. Вінниця перевірки, 20.08.2019 року було прийнято рішення про відмову в оформленні заявнику паспорта громадянина України, у зв`язку з необхідністю проведення процедури встановлення належності до громадянства, яка передбачає обов`язкове надання судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання його на території України, станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. У зв`язку з вищенаведеним заявник звернувся до суду та просив встановити факт, що він проживав на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали. Представник Головного управління Державної міграційної служби у Вінницькій області заперечив в задоволенні заяви, надавши суду відзив, який мотивовано тим, що усі надані докази є неналежними, оскільки не мають жодної інформації щодо предмета доказування, а саме проживання заявника на території України, станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року. Крім того, неможливо достовірно ідентифікувати особу заявника. Свідок [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що знають заявника з дитинства, він постійно проживав в м. Вінниці, зокрема в 1991 році, та навчався в школі м. Вінниці. Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] в м. Вінниці, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно, серії [NUMBER] від 20.05.2010 року. Батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З листа виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18.05.2021 року № 01-00-011-34832 вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчався в СШ № 31 м. Вінниці в 1986/1987 - 1991/1992 навчальних роках. Відповідно до архівної довідки Департаменту освіти Вінницької міської ради, у документах архівного фонду Середньої школи № 31 м. Вінниці в класних журналах ІІ-VІІІ класів за 1986/1987 - 1991/1992 навчальні роки значиться учень [PERSON] , [INFO] . З листа КЗ «Загальноосвітня школа ІІ-ІІІ ступенів № 31 ВМР» від 11.05.2021 року № 68, адміністрація закладу повідомляє, що відповідно до алфавітної книги за 1985-2002 роки є запис про те, що порядковим номером 38 [PERSON] , [INFO] , у 1985-1986 навчальному році зарахований в 2-й клас в 1986-1987 році навчався в 3-му класі та записів за четвертий клас відсутні. Згідно довідки Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці квартальний комітет/комітет мікрорайону «Київський» від 25.05.2021 року № 303 [PERSON] , [INFO] дійсно проживає без реєстрації з 1977 по теперішній час за адресою: [ADDRESS] згідно акту б/н від 24.05.2021 року. З листа 2-го міського відділу у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій від 20.08.2019 року № 0510-1348/0510.2-19 видно, що [PERSON] не встановлено належності громадянства України, так як не підтверджено факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, тому що не було надано підтверджуючої інформації. З відповіді 2-го міського відділу у м. Вінниці УДМС України у Вінницькій від 12.05.2021 року № 0510-711/0510.1-21, громадянин [PERSON] дійсно документований паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року [NUMBER] від 25.03.1994 року у зв`язку з досягненням 16-річного віку. Згідно обліків заява про видачу паспорта на громадянина [PERSON] є у діючій картотеці. Так, порядок розгляду в окремому провадженні справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначений главою 1 та 6 розділу IV ЦПК України. У ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. Предметом розгляду у цій справі є встановлення факту постійного проживання [PERSON] на території України за станом на 24.08.991 року та 13.11.1991 року. Метою встановлення даного факту заявниця зазначив - встановлення належності до громадянства України та подальшого отримання паспорту громадянина України. Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: - усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; - особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Особи, зазначені у пункті 1 ч. 1 цієї статті є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»). Встановлення факту постійного проживання на території України є підставою для оформлення належності до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України» і залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Оскільки [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, суд вважає, що вказаний факт підлягає встановленню на підставі ст. 293 ЦПК України та ст. 3 Закону України «Про громадянство України». Згідно вимог підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні станом на 13 листопада 1991 року. За змістом пункту 8 наведеного Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 України «Про громадянство України» особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народився на території України [INFO] у м. Вінниці, що підтверджується копією свідоцтва про народження. Факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року підтверджується відповіддю Департаменту освіти Вінницької міської ради від 17.05.2021 року, де зазначено, що він в 1991-1992 роках навчався у середній школі № 31 м. Вінниці, довідкою квартального комітету «Київський» № 303 від 25.05.2021 року, показами свідків. Суд вважає, що вказані докази є належними, достатніми та підтверджують факт постійного проживання заявника на законних підставах на території України станом на 24.08.1991 та 13.11.1991 року. Згідно положень ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 80 ЦПК). На підставі викладеного,

Outcome: approved