Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Корнинської селищної ради, Попільнянського району, Житомирської області (далі - відповідач - 1), [PERSON] (далі - відповідач -2) про визнання права власності на Ѕ будинку за набувальною давністю, в якому вказує, що він проживає у частині будинку за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок належав батькам позивача. Проте, після смерті батьків позивач отримав лише Ѕ частину спадщини на будинок. Спадщину позивач отримав 11 лютого 2009 року. Другу частину будинку мав отримати його брат - [PERSON] . Проте він спадщину не отримав та у будинку не з`являється. Будинок утримує повністю позивач. Представник позивача робив запит до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини на другу частину будинку, але відповіді вони не отримали. Позивач користується частиною будинку більше десяти років тому він вважає, що має підстави для визнання права власності на неї. Позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частину будинку за адресою: [ADDRESS] , за набувальною давністю. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі та судові витрати просить покласти на позивача. Представник відповідача Корнинської селищної ради Попільнянського району Житомирської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без участі представника селищної ради, проти задоволення позовної заяви не заперечують. Згідно частини третьої статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був належним чином повідомлений, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до Судових викликів № 288/954/19/8809/19 від 29 жовтня 2019 року та № 288/954/19/9657/19 від 22 листопада 2019 року розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, відповідач [PERSON] , був повідомлений про судові засідання, які відбудуться 21 листопада 2019 року о 12.30 годині та 05 грудня 2019 року о 11.30 годині. Частиною 11 статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, з опублікуванням оголошення про виклик вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її батьком, він отримав у спадщину після смерті батьків Ѕ частину будинку в [ADDRESS] , іншу частину будинку отримав брат позивача [PERSON] . Її батько проживає у вказаному будинку більше десяти років, доглядає за ним та повністю його утримує. Відповідач по справі, її дядько, [PERSON] спадщину не отримав, до даного будинку не приїжджає та місце його знаходження не відоме. Суд, вислухавши представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 08 лютого 2000 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно, на яке видане дане свідоцтво, складається з жилого будинку, розташованого в [ADDRESS] та земельна ділянка, що знаходиться за адресою розташованого вищевказаного жилого будинку. Відповідно до Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду виготовленого 12 травня 1999 року Бердичівським БТІ, власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , вказана [PERSON] . Згідно Висновку вартості об`єкта незалежної оцінки виданого ТОВ «Експерт Прайм», ринкова вартість станом на 07.12.2017 року житлового будинку [ADDRESS] , становить 59 960 гривень. Як вбачається з квитанцій виданих ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», підтверджується той факт, що [PERSON] сплачував кошти за використання електроенергії в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до адвокатського запиту від 25 липня 2018 року, адвокат Барбелюк А.О. звертався до Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області з запитом щодо спадкової справи після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа № 303. В якому вказує, що [PERSON] успадкував частину будинку, він користується спадщиною, проте інших спадкоємців не бачив. Згідно повідомлення № 123/01-16 від 16 жовтня 2019 року Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області, в зв`язку з перебігом строків зберігання всі наряди та спадкові справи разом із алфавітними книгами були передані на зберігання до обласного державного нотаріального архіву. Тому інформація щодо відкриття після смерті [INFO] , [PERSON] спадкової справи, відсутня. Як вбачається з повідомлення № 2706 від 04 листопада 2019 року Житомирського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , не заводилась. Дані перевірені по алфавітним книгах спадкових справ: Попільнянської державної нотаріальної контори за 1994, 1995, 1996 роки. Алфавітні книги обліку спадкових справ Попільнянської державної нотаріальної контори із 1997 року по 2019 рік на зберігання до Житомирського обласного державного нотаріального архіву не передавались. Згідно Спадкової справи № 303 до майна померлої [INFO] [PERSON] , розпочатої 12 листопада 1999 року, [PERSON] та [PERSON] 12 листопада 1999 року звернулись до Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкове майно: житловий будинок, господарчі будівлі та земельна ділянка, що знаходяться в селі Лучин, Попільнянського району, Житомирської області. 08 лютого 2000 року було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] , яке зареєстроване в реєстрі за № 221. За змістом статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України, визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як вбачається з п.п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Отже позивач добросовісно з 2009 року заволодів чужим майном, а саме: половиною житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , понад десять років відкрито, безперервно нею володіє, а відповідачі не заявляють вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому за ним може бути визнано право власності на дану 1/2 частину нерухомого майно за набувальною давністю. Нормами статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на Ѕ частину вищевказаного житлового будинку.

Outcome: approved