Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідно до ордера на житлове приміщення № 12, виданого 05.03.1997 р. виконавчим комітетом Хмельницької міської ради вони є користувачами квартири [ADDRESS]. Даною квартирою також мали право користуватися [PERSON] та [PERSON], проте останні у квартирі не проживають понад 20 років, комунальних послуг не сплачують. З 1996 р. і по теперішній час всі обов'язки щодо найму житлового приміщення та його утримання виконують позивачі. Позивачі просять визнати [PERSON], [PERSON] такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила визнати [PERSON], [PERSON] такими особами, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], пояснивши, що відповідачі не проживають за означеною адресою понад 20 років. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, але про причини своєї неявки не повідомили. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши думку представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За приписами статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 155 ЖК Української РСР встановлено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не можуть бути в них вилучені, власника не може бути позбавлено права користуватися жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно із ст. 72 ЖК України в судовому порядку особу може бути визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] відповідно до ордера на житлове приміщення № 12, виданого 05.03.1997 р. виконавчим комітетом Хмельницької міської ради є користувачами квартири [ADDRESS]. У даній квартирі окрім позивачів зареєстрованими також є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою ЖЕКу №5 № 1093 від 23.02.2016 р. На даний час відповідачі зареєстровані за вищевказаною адресою, проте фактично у квартирі [ADDRESS] не проживають, що підтверджується актом працівників ЖЕКу №5 від 08.04.2016 р. Факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації понад 20 років підтвердили у судовому засідання як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON], [PERSON] у зазначеній квартирі не проживають більше одного року, не сплачують кошти за користування жилим приміщенням, комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню квартири, суд приходить до висновку про те, що слід визнати відповідачів такими особами, що втратили право користування житловою площею.

Outcome: approved