Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути із відповідача на її користь 12000 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.10.2017 року відбулася ДТП у селі Бережниця, Жидачівського району, з вини [PERSON] , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем марки «Fiat Ducato», реєстраційний номер [NUMBER] , порушивши правила дорожнього руху, здійснив наїзд на [PERSON] , яка рухалася на велосипеді. Внаслідок ДТП дочка позивачки отримала тілесні ушкодження і потребувала медичної допомоги, у зв`язку із чим була госпіталізована до Жидачівської ЦРЛ. Позивачка стверджує, що у зв`язку з лікуванням дочки їй було завдано матеріальної шкоди на суму 12\~000 грн. Відповідач погодився на відшкодування матеріальної шкоди на вказану суму на підтвердження чого написав розписку, згідно якої зобов`язався сплатити зазначену суму двома платежами по 6000 тисяч грн. до 01 лютого 2018 року. Однак, у зазначені строки не виплати вказаної суми. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07.03.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Сливки С.І. від 13 серпня 2020 року вказану вище справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 18.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених у такому. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач не подав відзиву, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без його участі до суду не надходило. У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України\~суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів\~справи вбачається,\~що 08.10.2017\~року близько\~13:40\~год.\~у селі\~Бережниця,\~Жидачівського району\~Львівської області\~на автодорозі\~сполучення «Миколаїв-Калуш»\~ [PERSON] ,\~перебуваючи у\~стані алкогольного\~сп`яніння та\~керуючи автомобілем\~марки «Fiat Ducato», реєстраційний номер [NUMBER] не впоравшись із керуванням виїхав на зустрічну смугу руху дороги, де рухалася велосипедом неповнолітня [PERSON] , здійснивши наїзд на неї, внаслідок чого остання впала та отримала тілесні ушкодження. Відомості про дана кримінальне провадження внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2017 року за №12017140200000994, за ч.1 ст.286 КК України. Постановою слідчого СВ Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Костів Т.В. від 31.10.2017 року (а.с.7-9) кримінальне провадження за №12017140200000994, закрито, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Такі висновки ґрунтуються на тому, що внаслідок ДТП ніхто із учасників не отримав середньої тяжкості чи більш тяжкі тілесні ушкодження. Однак, у діях [PERSON] має місце склад адміністративного правопорушення. Вказаною постановою слідчого встановлено, що причиною настання ДТП стали дії водія [PERSON] , який порушив правила безпеки дорожнього руху, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а саме: пунктів 1.5, 1.10, 2.3 (б) (д), 2.9 (а), 12.1, 11.3 Правил дорожнього руху України. Згідно висновку експерта №221/2017 (а.с.10-11) у неповнолітньої [PERSON] , виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, синців в ділянці проекції лівого гомілково-ступневого суглобу та множинні садна на лівій стопі, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів) або при контакті до таких, в короткий проміжок часу та в швидкій послідовності, могли виникнути під час ДТП внаслідок контакту з виступаючими частинами кузова автомобіля 08.10.2017 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Крім того, матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] відшкодував позивачці 10\~000 грн. заподіяної внаслідок ДТП моральної шкоди, що підтверджується розпискою [PERSON] від 07.11.2017 року (а.с.12). Також, 07.11.2017 року [PERSON] надав розписку про те, що зобов`язується відшкодувати матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою з його вини, внаслідок якої постраждала [PERSON] . Суму шкоди у розмірі 12\~000 грн. узгоджено ним та [PERSON] . Вказану суму він зобов`язувався сплатити двома частинами по 6000 грн. до 01.02.2018 року (а.с.30). Факт завдання шкоди позивачу відповідач визнав написанням розписки, тобто у письмовому вигляді. І даний доказ є належним за змістом і за формою. Статтею 22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу\~, якою передбачено одної з підстав виникнення зобов`язання: заподіяння шкоди (деліктне/позадоговірне зобов`язання). Таким чином, встановлено, що внаслідок ДТП, яка відбулася 08.10.2017 року, відповідач [PERSON] , спричинив позивачам матеріальну шкоду на суму 12000 грн., яка включає в себе вартість лікування потерпілої [PERSON] та її медичне обстеження, вартість пошкодженого одягу та велосипеда, а також інші витрати, що зумовлені необхідністю лікування, а відтак, наявні підстави для покладення обов`язку по її відшкодуванню на відповідача як на заподіювача шкоди. Це відповідає приписам\~ст.1166 ЦК України, згідно якою шкода, заподіяна майну особи, відшкодовується особою, яка шкоду заподіяла своїми протиправними діями. Сторони досягли домовленості про розмір та строки відшкодування шкоди, і таку домовленість, що за змістом і формою є певним правочином, засвідчили у письмовій формі. Відповідач шкоду не відшкодував і грошове зобов`язання , що виникло у нього з заподіяння шкоди, не виконав. Тому є підстави для стягнення цієї суми з нього на користь позивача на відшкодування шкоди згідно\~ст.1166 ЦК України. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Крім того, з огляду на положення статті 509 та з урахуванням приписів статей\~11,22,599,1166 - 1168 ЦК України\~факт завдання особі шкоди, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду України №6-954цс16 від 26 жовтня 2016 року. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, дотримуючись засад добросовісності та справедливості, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 12000 гривень є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved