Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

[PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по вул. Шевченка, 102 в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що її мати [PERSON] 06.03.1996 р. зробила заповіт, згідно з яким заповіла позивачці [PERSON] все своє майно. [PERSON] померла 15 березня 1996 року. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне спадкодавцеві майно, в т.ч. житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Тишківці по вул. Шевченка, 102. Позивачка вступила в управління спадковим майном, 28.10.2004 р. державним нотаріусом Городенківскої РДНК їй видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо частини спадкового майна земельної частки (паю) розміром 76.904 в умовних кадастрових гектарах. На звернення з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 102 по вул. Шевченка в с. Тишківці отримала Постанову нотаріуса № 1058/02-31 від 29.07.2016 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинковолодіння на імя спадкодавця. Також зясовано, що будинок належав колгоспному двору, і кожному із його членів, які проживали станом на 15.04.1991р. належить відповідна частка житлового будинку, але частки між членами бувшого колгоспного двору не визначені. Згідно виписки з погосподарської книги Тишківської сільської ради № 9 (особовий рахунок № 753) станом на 15 квітня 1991 р. в господарстві по вул. Шевченка, 102 в с. Тишківці були зареєстовані та проживали: [PERSON], [INFO], голова двору, померла [INFO], [PERSON], [INFO], дочка спадкодавця, [PERSON], [INFO], зять спадкодавця, помер 10.12.2007 р., [PERSON], [INFO], онук спадкодавця, [PERSON], [INFO], онука спадкодавця. Позивачка проживала у згаданому господарстві, вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку. Після смерті матері та чоловіка позивачка здійснювала їх поховання. В даний час позивачка продовжує проживати в спадковому житловому будинку, обробляє земельну ділянку. Оскільки набула право власності на будинок правомірно, просить задовольнити позов. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності; позивачка зазначила, що свій позов підтримує в повному обсязі; відповідачі: син та дочка позивачки позов визнають. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Довідкою № 86 від 27.07.2016 р. про обєкт нерухомого майна стверджено, що в ході проведення технічної інвентаризації по вул. Шевченка, 102 в с. Тишківці встановлено, що знесено старий ж/будинок, побудований новий ж/б «А» в 1989 р. і сарай «Ж» в 1990 р. згідно будівельного паспорта, затв. рішенням Городенківської райРади від 11.03.1987р. за № 39; згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ станом на 31.12.2012 р. свідоцтво на право власності не видавалося. Довідкою № 260 від 01.08.2016 р., виданою Тишківською сільською радою стверджено, що станом на 01.04.1991 р. згідно погосподарської книги № 9 (особовий рахунок 753) в с. Тишківці по вул. Шевченка, 102 в колгоспному дворі були зареєстовані та проживали: голова сімї [PERSON], [INFO], яка померла [INFO]; дочка [PERSON], [INFO], зять [PERSON], [INFO], онуки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; на даний час зареєстровані в цьому житловому будинку особа, яка відповідає за обєкт - [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. За заповітом, посвідченим секретарем виконкому Тишківської сільської ради 06.03.1996 р., [PERSON], жителька в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, свою хату, стайню, літню кухню,стодолу, криницю, стару хату, свій приватизаційний сертифікат на землю, свою присадибну ділянку, все хатнє майно, - заповідала своїй дочці [PERSON], жительці с. Тишківці. [PERSON] померла 15.03.1996 року у віці 69 років в с. Тишківці Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 10 від 16.03.1996 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 011658, виданого 16.03.1996 р. виконкомом Тишківської сільської ради Городенківського району. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст. 534 кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Про те, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] (право на земельну частку (пай) свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 жовтня 2004 року серії ВВО № 135473, спадкова справа № 906 зареєстрована в реєстрі за № 2265. Також до спадкового майна належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Шевченка, 102 в с. Тишківці. В Технічному паспорті на згаданий садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеному 06.07.2016 р., зазначена характеристика будинку, господарських будівель і споруд, роки їх побудови: 1960,1980,1989,1990. Як вбачається із звіту № 21072016_00049 про оцінку житлового будинку, станом на 21.07.2016 р. вартість житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: с. Тишківці по вул. Шевченка, 102, - становить 115575 грн. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори від 29.07.2016 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 102 по вул. Шевченка в с. Тишківці після смерті [PERSON], яка померла 15 березня 1996 р., так як [PERSON] не надала необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину документи, які підтверджують право власності спадкодавця [PERSON] на згаданий житловий будинок. Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 68851147, сформована 23.09.2016 р., свідчить про те, що право власності на будинок № 102 по вулиці Шевченка в с. Тишківці Городенківського району не зареєстровано. Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на цей будинок позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою [PERSON], як спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON], права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Тишківці по вулиці Шевченка, 102, - судом не встановлено, відповідачі позов визнають, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 120, 123, 524,534,548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), ст.ст. 4,316,317,325,328, 1216,1222, 1223,1233, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: approved