Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: - визнати незаконним вчинення приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною нотаріальної дії - виконавчого напису від 10.10.2017 за № 9806; - визнати виконавчий напис від 10.10.2017 за № 9806, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] безпідставно одержані за виконавчим написом від 10.10.2017 за № 9806 грошові кошти в розмірі 10 934,37 грн. В обґрунтування позову зазначено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, з дня виникнення у банку права вимоги минуло більше трьох років, а заявлені ним вимоги носять спірний характер. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позовних вимогах наполягає. Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (попередня назва - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», далі - відповідач-1, банк), будучи належним чином повідомленим, до суду не з'явився, відзив на позов не надав, причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслав. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (далі - відповідач-2) до суду не з'явилась, надіслала відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутністю. За змістом відзиву відповідач-2 просить відмовити в задоволенні позову. Мотиви незгоди зводяться до того, що у справах про оскарження виконавчого напису нотаріуса належним відповідачем є стягувач, на користь якого був вчинений такий напис, а не нотаріус. Про будь-які спори, суперечки, зміни та доповнення кредитного договору, винесені з приводу цього судові та інші рішення, злочини та інші події, що впливають на відносини кредитора і боржника, кредитор нотаріуса не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством. «Безспірність» в розумінні ст.88 Закону України «Про нотаріат» є недоведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. Позивач лише вказує в позовній заяві, що розмір заборгованості перед банком є спірним, але не обґрунтовує відсутності заборгованості або наявності боргу в меншому розмірі, не вказує сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто ніяк не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі, що, на думку відповідача-2, є підставою для відмови в позові. Покровський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області правом участі у судовому засіданні не скористався, свого законного представника до суду не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В силу приписів ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30.08.2018 зупинено стягнення у виконавчому провадженні №55499318 за постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 20.02.2018 з виконання виконавчого напису нотаріуса №9806, вчиненого 10.10.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з [PERSON] грошових коштів в розмірі 145 267,82 грн. - до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі №235/4765/18 (провадження 2/235/1586/18) (а.с.37). На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 16.01.2007 між позивачем та банком укладений кредитний договір №б/н шляхом підписання позивачем Заяви на надання кредитного ліміту у сумі 4000 грн. з базовою процентною ставкою 2% у місяць (а.с.6-7). За даними Виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості за вказаним договором станом на 31.08.2017 за позивачем рахується така заборгованість: залишок заборгованості за кредитом - 11136,14 грн.; залишок заборгованості за відсотками - 120671,07 грн.; пеня та комісія - 3685,95 грн.; - штраф - 6774,66 грн., всього 142267,82 грн. Банк звернувся до відповідача-2 з метою проведення стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, 10.10.2017 приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис №9806, за змістом якого нотаріусом пропонується стягнути з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» борг за кредитним договором №б/н від 16.01.2007 в розмірі 142 267,82 грн., а саме: залишок заборгованості за кредитом - 11136,14 грн.; залишок заборгованості за відсотками - 120671,07 грн.; пеню та комісію - 3 685,95 грн.; - штраф - 6 774,66 грн., а також витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису - 3000 грн., всього 145267,82 грн.; строк за який проводиться стягнення, - десять років сім місяців п'ятнадцять днів, а саме з 16.01.2007 по 31.08.2017 (а.с.11-12). На підставі оскаржуваного виконавчого напису від 10.10.2017 постановою старшого державного виконавця Покровського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Донецькій області від 11.01.2018 відкрито виконавче провадження №55499318, в рамках якого державним виконавцем прийнята постанова від 20.02.2018 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - [PERSON] (а.с.12-14). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідного до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.50 вказаного Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Умови вчинення виконавчих написів визначені в ст.88 Закону України «Про нотаріат». Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів №1172). Для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Приписами пп.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). На підставі наведених законодавчих приписів можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов'язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Викладене відповідає позиції Верховного Суду, наведеній в постанові від 25.07.2018 по справі №127/15911/17 (провадження №61-10565св18, http://reyestr.court.gov.ua/Review/75690633). Суд зазначає, що відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що проводять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи зобов'язані скасувати зазначеним у зазначеній статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Позивач зареєстрований та постійно проживає в м.Покровську (колишня назва Красноармійськ) Донецької області. За змістом п.18 ч.1 Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням КМУ від 02.12.2015 №1275-р на виконання Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», м.Покровськ (колишня назва Красноармійськ) визначено КМУ у вказаному Переліку. Відтак, на позивача поширюється дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та в силу вищенаведених імперативних приписів вказаного закону банк зобов'язаний був не нараховувати та списати позивачу пеню та штрафи, суми за якими увійшли до суми заборгованості, щодо яких вчинений оскаржуваний виконавчий напис. При цьому законодавець прямо забороняє банкам нараховувати такі пені та штрафи на основну суму заборгованості з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у відповідних населених пунктах, та не пов'язує таку заборону із поданням таким громадянином України відповідної заяви. За таких обставин, сума заборгованості, щодо якої банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, не може вважатись безспірною. Окрім того, суд зазначає, що за змістом виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором між банком та позивачем від 16.01.2007 станом на 31.08.2017 сальдо простроченої заборгованості є стабільним з липня 2014 року (а.с.10), до нотаріуса банк звернувся в жовтні 2017 року, тобто з пропуском трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Наведене вказує на вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог, визначених ст.88 Закону України «Про нотаріат», за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а тому спірний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Разом з тим, суд зазначає, що згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» справи щодо оспорювання виконавчого напису нотаріуса розглядаються в позовному провадженні, позивачем в якому є боржник, а відповідачем - кредитор. Також суд враховує приписи ч.2 ст.50 ЦПК України, за якими участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; права та обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки. Отже, оскільки приватний нотаріус, вчиняючи виконавчий напис, здійснює нотаріальні дії від імені держави та не має спільні чи однорідні права і обов'язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями, він не може бути співвідповідачем із банком, з яким у позивача виникли спірні правовідносини. Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, а тому позов в частині позовних вимог до приватного нотаріуса задоволенню не підлягає. З приводу позовних вимог про стягнення з банку на користь позивача безпідставно одержаних за виконавчим написом нотаріусу грошових коштів в розмірі 10 934,37 грн., суд зазначає таке. Приписами ст.1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зміст довідки від 23.07.2018, виданої Покровським ОУПФ Донецької області, дозволяє дійти висновку, що з квітня по липень 2018 р. з позивача утримувалось 20% доходу - пенсії, всього в розмірі 10 934,37 грн. (квітень - червень по 2746 грн., липень - 2696,37 грн.), що не спростовано банком. Оскільки суд прийшов до висновку, що виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, то й стягнення на його підставі грошових кошів з позивача на користь банку є протиправним, а тому позовні вимоги в означеній частині підлягають задоволенню. При цьому, суд враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставно набуте не підлягає поверненню відповідно до вимог ст.1215 ЦК України. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем (352,40 грн,, 704,80 грн. та 704,80 грн. (а.с.26-28)), покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.7 ст.158 ЦПК України, за відсутністю клопотань учасників справи про скасування заходів забезпечення позову, відповідні заходи, вжиті судом у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, скасуванню не підлягають та продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набранням даним рішенням законної сили.

Outcome: partial