Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Пузій О.В., звернулася до суду з позовом до Бердянської міської ради Запорізької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свій позов мотивувала тим, що мати позивачки - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року було встановлено факт смерті [PERSON] , на підставі якого 15.11.2019р. Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було видано свідоцтво про смерть. Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина, до складу якої входять пенсійні виплати, недотримані нею за життя. З метою прийняття спадщини позивачка звернулась до приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Сенаторової Н.В. з заявою про прийняття спадщини за законом, однак постановою нотаріуса від 01.10.2020р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , оскільки заява про прийняття спадщини не була подана у передбачений законодавством шестимісячний строк з дня відкриття спадщини і на час відкриття спадщини вона мешкала окремо від спадкодавця. Зазначила, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті її матері - [PERSON] , заповіту померла не складала. Також зазначила, що оскільки позивачка зареєстрована в м. Донецьк, як і її померла мати, що є тимчасово окупованою територією та не підконтрольною державній владі України з квітня 2014 року, на час відкриття спадщини на території м . Донецька не працювали і не працюють державні органи України, а відтак зареєструвати у встановленому законом порядку смерть спадкодавця за місцем свого проживання позивачка не мала змоги, у зв`язку з чим через своїх представників була вимушена звертатися до суду на підконтрольній українській владі території з метою встановлення факту смерті матері, а також до органів РАЦС для реєстрації смерті. Крім того, у зв`язку з проведенням бойових дій на лінії зіткнення було відсутнє офіційне транспортне та поштове сполучення між окупованою територією та територією що контролюється владою України для вчасного звернення до нотаріальної контори. Просила визначити додатковий строк у три місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Макіївка Донецької області. Ухвалою суду від 23.10.2020р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.11.20201р. підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позові. Крім того пояснив, що позивачка проживає в м. Донецьк на непідконтрольній українській владі території, не мала можливості виїхати за межі цієї території для поданні заяви про прийняття спадщини в передбачений законом строк, крім того позивачка проходила лікування. Представники відповідача в судовому засідання просили відмовити в задоволенні позовної заяви, оскільки вважали, що позивачкою не доведено причини неподання нею заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк через непереборні та істотні труднощі. Крім того, зазначили, що позивачка зверталась до суду з заявою про встановлення факту смерті матері ще в 2019 році, проте до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулась лише в 2020 році, тобто оскільки до суду зверталась особисто, то і з заявою про прийняття спадщини мала змогу звернутися раніше. Також вважали надану представником позивача довідку про хворобу позивачки недійсною і такою, що не створює правових наслідків, оскільки видана органом, який створений і діє у порядку, не передбаченому законом. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 13.05.1954 р., свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 03.07.1976р. (а.с.8). [INFO] [PERSON] померла в м. Макіївка Донецької області, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва №755/18100/19 від 12.11.2019р., та свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 15.11.2019р., виданого Дніпровським районним у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00027997173 (а.с.10,11, 69). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №64883405 від 25.05.2021р., заповіти (спадкові договори) від імені [PERSON] не посвідчувались (а.с.95). Як вбачається з копії спадкової справи №27/2020, яку відкрито 30 вересня 2020 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Сенаторовою Н.В., з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] звернулась донька спадкодавиці - [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Сенаторової Н.В. від 01.10.2020р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на залишок недоотриманої пенсії після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки [PERSON] у встановлений законодавством строк заяву про прийняття спадщини не подала, та на час відкриття спадщини з померлою не проживала та не була зареєстрована з нею за однією адресою. Даних про інших спадкоємців спадкова справа не містить (а.с.82-94). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину позивачка не може, оскільки у встановлений законом строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до Постанови ВСУ від 06 вересня 2017 року №6-496цс17 спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може призначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Судом було встановлено, що на час смерті матері [PERSON] , яка померла в м. Макіївка Донецької області, позивачка постійно проживала в м. Донецьк. 12.09.2019 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва було встановлено факт смерті [PERSON] , на підставі якого 15.11.2019р. було отримано у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві свідоцтво про смерть. Тому суд бере до уваги ті обставини, що позивачка постійно проживала на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк Донецької області, де також проживала і спадкодавець до своєї смерті, та відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на цій території діє певний особливий правовий режим, який передбачає як особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, так і певний режим вчинення правочинів, особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території, що об`єктивно значно ускладнює реалізацію спадкових прав, прав власності на майно, створює значні перешкоди у реалізації права на вільне пересування, обумовлює необхідність задіяння складних процедур на підтвердження та встановлення певних юридичних фактів (через окреме судове рішення), зокрема смерті спадкодавця на окупованій території. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. На підставі викладеного та

Outcome: approved