Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

[PERSON] 18.07.2014р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про відшкодування моральної шкоди в результаті ДТП. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 28.08.2013р. близько 17.00 в результаті ДТП яке скоїла відповідач, йому спричинені численні тілесні пошкодження. Отримані ним ушкодження кваліфіковані як тяжкі. В результаті ДТП йому спричинений моральна шкода у вигляді фізичних та моральних страждань. Після перенесених травм його постійно турбують болі в голові та кінцівках. Окрім того йому потрібно робити повторну операцію по видаленню пластини з ключиці, у зв'язку з тим, що вона заважає праці лівою рукою. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн. Відповідач 06.10.2014р. надав заперечення проти позову в якому зазначив, що дійсно 28.08.2013р. він в результаті ДТП спричинив тілесні ушкодження позивачу. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2013р. у кримінальній справі № 205/8322/13-к її визнано винною у вчиненні неумисного злочину, що передбачений ч. 2 ст. 286 ККУ. Під час розгляду справи, відповідачка добровільно відшкодувала позивачу матеріальну шкоду в повному об'ємі, що підтверджується розпискою позивача яка знаходиться в матеріалах вищевказаної кримінальної справи про те, що станом на 24.09.2013р. майнових претензій до відповідачки у нього не має, лікування йому оплачено повністю. Також наголосив на тому, що під час розгляду кримінальної справи № 205/8322/13-к позивачем цивільний позов заявлено не було. відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Позивач надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. Представник відповідача просила суд в позові відмовити. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] 28.08.2013р., близько 17.00, керуючи технічно справним автомобілем «Сузукі Гранд Вітара» д/н [NUMBER], належним [PERSON], рухалась по вул. Набережній Заводській, з боку вул. Панаса Мирного в напрямку вул. Павлова в м. Дніпропетровську, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху допустила зіткнення з моторолером «Ямаха Апріо» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу по справі заподіяно тілесні ушкодження. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2013р. [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначено їй покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку в два роки не вчинить нового злочину, своєю поведінкою виправдає надану довіру та виконає покладені на неї обов'язки (а.с.2-3). В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з чим, вина відповідачки у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 28.08.2013р., внаслідок чого заподіяна шкода позивачу, як власнику моторолера «Ямаха Апріо» д/н [NUMBER], доведена в силу вищевказаної норми. Встановлено, що відповідачка повністю відшкодувала матеріальний збиток на відновлення транспортного засобу та збитки на лікування позивача які він зазнав в наслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, діями відповідачки позивачу була завдана моральна шкода, що виразилася в фізичних та моральних стражданнях, які він переніс внаслідок скоєної ДТП відповідачкою. Суд вважає, що моральна шкода, оцінена позивачем у 25 000,00 грн. з відповідача необґрунтовано завищена. Моральна шкода у розмірі 5 000,00 грн. реально відображає ступінь і глибину моральних страждань позивача. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, суд повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення спору. З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Таким чином, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial