Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

[PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з позовом до Першої Вінницької державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції про зняття арешту з майна. Позовна заява мотивована тим, що 21.08.2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво на право власності на житло (квартиру) яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З витягу про актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень вбачається наступне, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 02.08.1995 року про накладання арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка на момент внесення запису нібито належала [PERSON]. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон нерухомого майна Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою. Згідно вказаного запису арешт на належну їм квартиру накладено ухвалою Ленінського міжрайонного суду м. Вінниці №б/н від 26.07.1995 року. В січні 2015 року [PERSON] звернулася до Першої Вінницької державної нотаріальної контори із запитом про надання копії даної ухвали. Отримавши її позивачем було виявлено те, що дана ухвала стосується колишнього чоловіка [PERSON] [INFO], з ким вони розійшлися ще у 12 вересня 1995 році. На момент винесення вказаної ухвали колишній чоловік позивача проживав у вказаній вище квартирі, але ніяк не являвся її власником, тому позивачам невідомо яким чином судом було накладено арешт на квартиру яка ніколи не належала [PERSON]. Задля вияснення всіх обставин справи позивач [PERSON] звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про надання інформації відносно даної ухвали бувшого Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.07.1995 року. В ході розгляду даної заяви Вінницьким міським судом Вінницької області було перевірені викладені в заяві обставини та повідомлено наступне: відповідно до алфавітних покажчиків Ленінського міжрайонного суду м. Вінниці за 1995 рік ухали про накладення арешту на нерухоме майно на належну нам квартиру виявлено не було. В зв'язку з тим, що ухвалою бувшого Ленінського міжрайонного суду Вінницької області порушуються права позивачів як власників даної квартири, вони змушені звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд позов задоволити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Представник відповідача Першої Вінницької державної нотаріальної контори в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник відповідача Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено, що 21.08.2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво на право власності на житло яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З витягу про актуальну інформацію про державну реєстрацію обтяжень вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 02.08.1995 року про накладання арешту на квартиру [ADDRESS], яка на момент внесення запису нібито належала [PERSON]. Запис внесено до Єдиного реєстру заборон нерухомого майна Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Зважаючи на наведені обставини, суд прийшов висновку, що накладення арешту на квартиру [ADDRESS], яка належить позивачам на праві часткової власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 21.08.2014 року, порушує право позивачів як власників житла, тому позов обґрунтований та такий підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved