Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

[INFO] помер [PERSON] . До складу спадщини після його смерті входить, зокрема, право на земельну частку (пай) площею 2,51 умовних кадастрових гектара, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка с. Степанки Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] як його дружина, прийняла спадщину, однак не може оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній (втрачений) правовстановлюючий документ на спадкове право. За захистом своїх прав та інтересів 02 жовтня 2020 року [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Ухвалою від 07 жовтня 2020 року (а.с. 23) відкрито підготовче провадження у справі. На виконання ухвали суду (а.с. 23) з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори отримано спадкову справу № 89/2020 на прізвище померлого [INFO] [PERSON] (витяг на а.с. 26-27). Підготовче засідання 23 жовтня 2020 року було відкладено у зв`язку з відсутністю належних доказів про повідомлення про нього третіх осіб. 11 листопада 2020 року підготовче засідання було відкладено за клопотанням третьої особи [PERSON] , який заявив про своє право спадкувати після смерті батька [PERSON] за заповітом у зв`язку з прийняттям спадщини. 09 грудня 2020 року підготовче засідання було відкладено за клопотанням третіх осіб, які заявили, що вони в 1998 році зверталися до нотаріуса за оформленням спадщини і що [PERSON] оформив частину спадщини, але вони ще не мають доказів існування іншої спадкової справи. 23 грудня 2020 року в підготовчому засіданні було задоволено клопотання третьої особи [PERSON] (а.с. 56) про витребування доказів (а.с. 58). Підготовче засідання 14 січня 2021 року було відкладено за клопотанням представника третьої особи [PERSON] адвоката Майструк Н.Р. (а.с. 64) у зв`язку з невиконанням ухвали суду про витребування доказів. 18 січня 2021 року з державного нотаріального архіву Вінницької області отримано копію спадкової справи № 54/1998, заведену 27 травня 1998 року Мурованокуриловецькою державною нотаріальною конторою, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 70-83). Ухвалою суду від 27 січня 2021 року (а.с. 87-88) підготовче провадження закрито і справу призначено для розгляду по суті. 15 лютого 2021 року справу з розгляду було знято у зв`язку з перебуванням головуючої у справі на лікуванні до 23 лютого 2021 року включно (а.с. 93). В судове засідання 16 березня 2021 року відповідач та треті особи не з`явилися, хоча всі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] заявою від 19 жовтня (а.с. 35) позовну вимогу визнала у заявленому об`ємі і просила про розгляд справи без її участі. Ухвалою суду від 27 січня 2021 року (а.с. 87-88) [PERSON] було відмовлено у прийнятті визнання позову. З врахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п . 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, обставини, що інтереси одного з третіх осіб в судовому засіданні представляє адвокат, суд ухвалив про проведення судового засідання за відсутності відповідача та третіх осіб. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, а в судових дебатах просила виділити зі спадкового майна [PERSON] її та її дочки - відповідача у справі - частки. Представник позивача - адвокат Солоненко Богдан Миколайович (а.с. 94, 95) в судових дебатах заявив, що всі обставини спадкування після смерті [PERSON] , зокрема, обставина, що спадкова справа до майна спадкодавця була заведена ще у 1998 році і що у справі уже видані свідоцтва про право на спадщину, стали відомі позивачу лише в ході судового провадження справи за її позовом. Тому просив задовольнити позов з врахуванням факту прийняття спадщини іншими спадкоємцями [PERSON] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] - адвокат Майструк Наталія Романівна (а.с. 65, 66) заявила, що її довіритель є сином спадкодавця, крім того, він є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину та у 1998 році отримав свідоцтво про право на спадщину на свою частку певного майна, з врахуванням відмови іншого спадкоємця за заповітом та за законом - дочки спадкодавця [PERSON] - від спадщини на його користь. Просила позов задовольнити частково. Розглянувши справу в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Об`єктом спадкового наступництва є спадщина, тобто вся сукупність прав та обов`язків спадкодавця, в яких він перебував на момент своєї смерті і які за своєю правовою природою є невіддільними від особи їх носія і здатні перейти до інших осіб. [INFO] в с. Горай Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 9). Довідкою виконавчого комітету Степанківської сільської ради № 134 від 16 червня 2020 року (а.с. 11) та довідкою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку № Щ-374/0-0.29-947/141-20 від 02 липня 2020 року (а.с. 14) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить, зокрема, право на земельну частку (пай) у колишньому КСП ім. Шевченка с. Степанки, площею 2,51 умовних кадастрових гектара. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам, як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Заповітом, вчиненим 04 березня 1993 року (а.с. 16), який зареєстровано в реєстрі за № 3 (а.с. 17), слідує, що спадкодавець [PERSON] половину свого майна заповів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації, що міститься у Спадковому реєстрі (інформаційна довідка № 60816924 від 07.07.2020 (а.с. 17), вказаний заповіт не скасований, тобто є чинним. Статтею 527 ЦК УРСР в редакції 1963 року (діяв на момент смерті спадкодавця) визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР). З врахуванням згаданого вище заповіту, неохопленою ним частиною є половина належного спадкодавцю майна та прав, які можуть спадкуватися. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Свідоцтвом про одруження (а.с. 10) позивач довела своє право спадкувати у першій черзі спадкоємців за законом після смерті [PERSON] як його дружина. Крім того, з довідки Степанківської сільської ради № 134 від 16.06.2020 (а.с. 11), свідоцтва про народження (а.с. 12) слідує, що ще одним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його з позивачем дочка [PERSON] , яка на момент смерті спадкодавця була малолітньою особою. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями ( ч. 1 ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини 1 і 2 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Неповнолітні діти спадкодавця успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка), - таке правило містилося в ст. 535 ЦК УРСР в редакції 1963 року. З копії спадкової справи № 54/1998 до майна померлого [PERSON] , заведеної 27 травня 1998 року Мурованокуриловецькою державною нотаріальною конторою (а.с. 70-83), вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли його син (а.с. 75) [PERSON] , який подав відповідну заяву у строки, визначені ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, а також [PERSON] як дружина спадкодавця, яка 04 червня 1998 року подала до нотаріуса відповідну заяву в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 73). Крім того, спадкоємець [PERSON] за заповітом та за законом - його дочка [PERSON] у строки, визначені ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, подала нотаріусу заяву про відмову від своєї частки спадщини на користь [PERSON] . Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 60 КпШС Української РСР, що діяв на час відкриття спадщини, захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень. Таким чином, [PERSON] , коли фактично вступала в управління та володіння спадковим майном та подавала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, діяла і від імені та в інтересах малолітньої на той час доньки [PERSON] , яка також вважається такою, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, подала заяву до нотаріуса і має право на обов`язкову частку. Таким чином, дослідивши матеріали спадкової справи (а.с. 70-83), суд прийшов до висновку, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв за законом та за заповітом його син [PERSON] , якому, крім іншого, свою частку у спадщині за законом та за заповітом уступила [PERSON] , за законом - [PERSON] , за законом, в тому числі з урахуванням обов`язкової частки у спадковому майні, яке спадкується за заповітом, - [PERSON] . Отже позивач у цій справі довела факт смерті спадкодавця, склад спадкового майна, до якого, зокрема, входить право на земельну частку (пай) розміром 2,51 умовних кадастрових гектара, що перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка с. Степанки, своє право спадкувати в першій черзі спадкоємців як дружина спадкодавця, а також факт прийняття спадщини за законом. Як слідує із тексту заповіту (а.с. 16), а також свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 83), виданим [PERSON] на частину спадкового майна, половина спадщина після смерті [PERSON] спадкується за заповітом, а інша половина - за законом. Частину спадщини за заповітом прийняв та частково оформив спадкоємець [PERSON] . Крім того, в цій частині спадщини є обов`язкова частка відповідача [PERSON] . Позивач на цю половину спадщини претендувати не може, в тому числі й з огляду на її відмову від одержання свідоцтва про право власності на частку в майні подружжя, викладену у заяві до нотаріуса від 04 червня 1998 року (а.с. 73). За законом після смерті [PERSON] спадкується лише половина його майна та майнових прав. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги, їх частки є рівними, про що зазначено в ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Оскільки за законом спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] є четверо (з урахуванням відмови [PERSON] на користь [PERSON] ), то частка кожного з них у спадковій масі складає 1/8. Така позиція суду узгоджується із нотаріальною практикою, викладеною в свідоцтві про право на спадщину за законом (а.с. 82), що міститься в матеріалах спадкової справи. Таким чином, вимога [PERSON] про визнання права на спадщину за законом після смерті [PERSON] підлягає до часткового задоволення в розмірі 1/8 частини спадкового права. Наданими суду документами, в тому числі оголошенням в газеті про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) на прізвище спадкодавця (а.с. 19), постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевича О.І. про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 20) позивач довела, що не може оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і захистити свої права спадкоємця іншим чином, окрім як через суд.

Outcome: partial