Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

[PERSON] 25 березня 2019 року звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) з заборгованості по сплаті аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2010 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1 000 грн. на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 26 вересня 2007 року і до повноліття дитини. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2010 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2010 року змінено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 2 000 грн. на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 26 вересня 2007 року, до досягнення донькою повноліття або зміни матеріального стану, в іншій частині рішення залишено без змін. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів в період з 26.09.2007 по 01.06.2011 у сумі 28 179,70 гривень. Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року випробувального терміну не скоїть нового злочину. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.06.2011 по 01.06.2013 у сумі 14 620,00 гривень. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення починаючи з 02 червня 2013 року по 11 жовтня 2017 року в розмірі 31 840,00 гривень. Однак, відповідач ухиляється від виконання рішень суду, внаслідок чого за ним станом на 01 лютого 2019 року утворилась заборгованість з виплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 260 071,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, виданою державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Хорошун К.В. На підставі вищезазначеного просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення починаючи з 01 жовтня 2017 року по 01 березня 2019 року в розмірі 10 320,00 гривень. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року цивільну справу направлено до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Від представника позивача [PERSON] . надійшла заява з проханням розглянути справу ц відсутність представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився. Про день місце та час розгляду справи сповіщений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленим та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2010 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1 000 грн. на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 26 вересня 2007 року і до повноліття дитини (а.с. 6). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2010 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2008 року змінено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 2 000 грн. на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 26 вересня 2007 року, до досягнення донькою повноліття або зміни матеріального стану, в іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 7-8). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку за прострочення сплати аліментів в період з 26.09.2007 по 01.06.2011 у сумі 28 179,70 гривень (а.с. 10). Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року випробувального терміну не скоїть нового злочину (а.с. 11-12). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.06.2011 по 01.06.2013 у сумі 14 620,00 гривень (а.с. 13). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення починаючи з 02 червня 2013 року по 11 жовтня 2017 року в розмірі 31 840,00 гривень (а.с. 14-17). Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно розрахунку заборгованості з виплати аліментів [PERSON] по виконавчому листу № 2-1497, наданого державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Хрошун К.В. вбачається, що сума заборгованості станом на 01 лютого 2019 року складає 265 071,00 грн. Згідно із ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п. 22 Постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. В пункті 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Відповідач був обізнаний про наявність рішення суду, згідно якого [PERSON] зобов`язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти у розмірі 2 000 грн. на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 26 вересня 2007 року і до повноліття дитини. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, здоровим, на утриманні інших осіб немає, доказів неможливості сплачувати із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надав, відтак, суд приходить до висновку, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача. Пеня по виконавчому листу № 2-1497 за жовтень 2017 року (2 000х1:100)х31=620 грн., за листопад 2017 року (2 000х1:100)х30=600 грн., за грудень 2017 року (2 000х1:100)х31=620 грн., за січень 2018 року (2 000х1:100)х31=620 грн., за лютий 2018 року (2 000х1:100)х28=560 грн., за березень 2018 року (2 000х1:100)х31=620 грн., за квітень 2018 року (2 000х1:100)х30=600 грн., за травень 2018 року (2 000х1:100)х31=620 грн., за червень 2018 року (2 000х1:100)х30=600 грн., за липень 2018 року (2 000х1:100)х31=620 грн.; за серпень 2018 року (2 000х1:100)х31=620 грн., за вересень 2018 року (2 000х1:100)х30=600 грн., за жовтень 2018 року (2 000х1:100)х31=620 грн., за листопад 2018 року (2 000х1:100)х30=600 грн., за грудень 2018 року (2 000х1:100)х31=620 грн., за січень 2019 року (2 000х1:100)х31=620 грн., за лютий 2019 року (2 000х1:100)х28=560 грн. Таким чином, сума пені по виконавчому листу № 2-1497 за період з 01 жовтня 2017 року по 01 березня 2019 року становить 10 320,00 грн. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved