Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 05.08.2004 року помер їх батько, [PERSON], та 27.12.2006 року померла мати, [PERSON], після смерті яких залишилась спадщина, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в с. Тростянець по вул. Молодіжній, 10, Ківерцівського району Волинської області. Вищевказаний будинок був збудований батьками позивачів [PERSON] та [PERSON] під час перебування в шлюбі, а тому належав обом на праві спільної сумісної власності. Згідно заповітного розпорядження від 21.02.2002 року, [PERSON] заповів усе своє майно дітям: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. У даний час вони звернулися до нотаріальної контори для документального оформлення свого права на спадщину за заповітом, після смерті батька [PERSON], та за законом, після смерті матері [PERSON], однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно на імя спадкодавців. Просять суд визнати за ними право власності по 1/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Тростянець, по вул. Молодіжній, 10, Ківерцівського району Волинської області кожному. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують та просять розгляд справи проводити у їх відсутності /а.с.23-25/. Представник відповідача від Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання заявленого позову та розгляд справи у їх відсутності /а.с.31/. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ № 150434 актовий запис №1298, виданого 06.08.2004 року Відділом РАЦС Луцького міського управління Волинської області, [PERSON] помер 05.08.2004 року /а.с.6/. Відповідно до витягу з погосподарської книги № 1 за 2004 рік Тростянецької сільської ради, довідки Тростянецької сільської ради № 1160 від 17.12.2015 року, архівної довідки №157/01-14 від 16.12.2015 року, за померлим [PERSON] значиться: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Тростянець по вул. Молодіжній, 10, Ківерцівського району Волинської області /а.с.9-11/. Згідно заповіту від 21.02.2002 року, посвідченого секретарем Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, [PERSON] заповів належний усе своє майно в рівних частках своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] /а.с.8/. В силу ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №034673, актовий запис №2144 від 28.12.2006 року, виданого Відділом РАЦС Луцького МУЮ Волинської області, [PERSON] померла 27.12.2006 року. Статтею 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, і як передбачає ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином майно, що рахується за померлим [PERSON] набуте під час шлюбу з [PERSON], тому дане майно належить їм на праві спільної сумісної власності, і відповідно розмір частки позивачів у ньому складає 1/2, а інша 1/2 частина майна підлягає спадкуванню за законом. Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] № 214/01-16 від 24.06.2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44274520 від 24.06.2016 року, після смерті [PERSON], 09.03.2016 року була заведена спадкова справа на підставі заяв [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтва про право на спадщину не видавалося /а.с.29-30/. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Ківерцівського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 07.06.2016 року № 177/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті [PERSON], у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця /а.с. 27/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити у відповідності до заявлених вимог.

Outcome: approved