Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - відповідач, ПАТ «Дельта Банк») за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі - третя особа, ДП «Національні інформаційні системи»), в якому просить визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна, що зареєстроване 27.08.2013 року за № 13870618, змінено 14.12.2013 року, об`єктом якого є автомобіль легковий Suzuki Sх4, VIN [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності; зобов`язати ПАТ «Дельта Банк» подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, зареєстрованого 27.08.2013 року за № 13870618, змінено 14.12.2013 року, а також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1409,60 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у травні 2018 року, маючи намір продати належний їй на праві приватної власності автомобіль Suzuki Sх4, номер державної реєстрації [NUMBER] , вона дізналася, що на цей автомобіль накладено обтяження на підставі Договору застави від 23.08.2007 року № 11201764000, обтяжувачем зазначено ПАТ «УкрСиббанк», боржником - [PERSON] , ІПН [NUMBER] . 14.12.2013 року запис про обтяження був змінений - вилучено обтяжувача ПАТ «УкрСиббанк» і додано обтяжувача ПАТ «Дельта Банк». Позивач наголошує на тому, що вона придбала автомобіль Suzuki Sх4, номер державної реєстрації [NUMBER] , у січні 2009 року, тоді як приватне обтяження рухомого майна зареєстроване 27.08.2013 року, тобто через 4 роки після придбання позивачем зазначеного автомобіля, а відтак вона є добросовісним набувачем. Позивач не є клієнтом ПАТ «Дельта Банк», і відповідно, не укладала з останнім жодних договорів кредиту, застави, тощо, і тому вважає, що накладення обтяження на належне їй на праві власності майно є незаконним та таким, що підлягає припиненню, оскільки порушує її право власності, що послугувало підставою для звернення до суду. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.07.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання припиненим обтяження майна та зобов`язання вчинити дії, передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2018 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Кирилюк (Григоренко) І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.08.2018 року прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання припиненим обтяження майна та зобов`язання вчинити дії, підготовче засідання у справі призначено на 03.12.2018 року. 03.12.2018 року справу знято зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в іншому судовому засіданні, підготовче засідання призначено на 04.02.2019 року. 04.02.2019 року справу зі складу, у зв`язку із зайнятістю головуючого судді в порядку чергування, та призначено на 29.05.2019 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.05.2019 року, у зв`язку із неявкою учасників процесу, згідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 20.11.2019 року. 19.11.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання зазначила, що позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2019 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, згідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 17.03.2020 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.03.2020 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, згідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 25.06.2020 року. 22.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву, в яких остання просить прийняти та врахувати дані пояснення при прийнятті рішення. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2020 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, згідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 27.05.2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання припиненим обтяження майна та зобов`язання вчинити дії та справу призначено до судового розгляду по суті на 15.07.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 14.12.2021 року. В судове засідання 14.12.2021 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, позивач просила розглядати справу за її відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Суд встановив, що 14.01.2009 року [PERSON] було придбано автомобіль марки Suzuki Sх4, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , VIN [NUMBER] , що підтверджується довідкою-рахунком від 14.01.2009 року № ДДР 569322. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки Suzuki Sх4, 2007 року випуску, зареєстровано на ім`я [PERSON] та видано державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 24.05.2018 року № 55807884, 27.08.2013 року 18:21:25 зареєстровано приватне обтяження за № 13870618 реєстратором: приватний нотаріус Падалка Р.О., м. Київ; тип обтяження: застава рухомого майна; підстава обтяження: Договір застави від 23.08.2007 року № 11201764000, ПАТ «УкрСиббанк»; об`єкт обтяження: автомобіль легковий, Suzuki Sх4, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] ; відомості про обмеження відчуження: за погодженням з обтяжувачем; обтяжувач: ПАТ «УкрСиббанк»; боржник: [PERSON] ; строк виконання зобов`язання: 22.08.2014 року; термін дії обтяження: 27.08.2018 року. 14.12.2013 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна була зареєстрована зміна обтяжувача, а саме: вилучено обтяжувача ПАТ «УкрСиббанк» та додано - ПАТ «Дельта Банк», тип зміни: виправлення помилки. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ст. 1 Закону України «Про заставу», ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель), має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 4 ст. 577 ЦК України, моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Разом з тим, зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року № 830, Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 року № 73/5, наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2006 року № 57/5 «Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. За положеннями ст. 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження поділяються на публічні (виникають на підставі закону або рішення суду) та приватні (забезпечувальні та інші договірні). Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. За положеннями ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду від 06.02.2018 року у справі № 333/6700/15-ц. Так, приватне обтяження легкового автомобіля Suzuki Sх4 було зареєстровано 27.08.2013 року, тобто після набуття позивачем права власності на спірний автомобіль. Отже, на час придбання позивачем спірного автомобіля - 14.01.2009 року, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна не було зареєстровано обтяження автомобіля Suzuki Sх4, номер об`єкта: [NUMBER] . З огляду на вищевказані норми закону та встановлені фактичні обставини у справі, суд вважає, що позивач є третьою стороною у правовідносинах, що випливають з договору застави, а тому за відсутності відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, він є добросовісним набувачем, оскільки не знав і не міг знати про наявність договору застави, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк». Так, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому вона зберігає чинність при переході власності предмета застави до іншої особи, але в такому випадку має значення факт здійснення реєстрації такого обтяження у відносинах, що виникають з третіми особами. За приписами ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. У постановах Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі № 619/4033/18, від 07.04.2020 року у справі № 761/48585/18, від 06.02.2018 року у справі № 333/6700/15-ц, від 11.09.2019 року у справі № 573/1105/17, від 25.11.2019 року у справі № 757/17150/17-ц, від 18.12.2019 року у справі № 619/4033/18 міститься правовий висновок, що відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на те, що на час відчуження та придбання позивачем спірного транспортного засобу у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні відомості про обтяження, суд вважає, що в даному випадку підстави для збереження чинності застави для нового власника майна відсутні. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що обтяження на належний позивачу на праві власності транспортний засіб, який вона набула на законних підставах, накладено вже після набуття цього права власності позивачем, у зв`язку з чим вона позбавлена можливості здійснювати право власності на власний розсуд, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими. Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено підстави для внесення записів до Державного реєстру. Відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Згідно п. 2 Інструкції про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 року № 73/5, внесення до Державного реєстру відомостей про обтяження рухомого майна здійснюється реєстратором на підставі «Заяви про реєстрацію обтяження рухомого майна». Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. З огляду на викладене, внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про припинення обтяжень рухомого майна може бути здійснено на підставі відповідної заяви обтяжувача або рішення суду. За положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідач на спростування доводів позивача достатніх, належних та допустимих доказів суду не надав. Аналізуючи викладене, оскільки на момент придбання позивачем автомобіля обтяження не існувало, позивач є добросовісним набувачем, а обтяження автомобіля є перешкодою для позивача у реалізації права розпорядження власністю, то суд вважає позовні вимоги про зняття обтяження у вигляді застави та виключення з Державного реєстру речових прав на рухоме майно запису про обтяження, зареєстроване 27.08.2013 року 18:21:25 за № 13870618, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при звернені до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1 409,60 грн., що підтверджується квитанцією від 25.06.2018 року № 1271-4113-6465-8268. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 409,60 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved