Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

[PERSON] 16 вересня 2019 року звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між сторонами 29 грудня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Рівненській області укладено шлюб. Спільне життя між сторонами не склалось через те, що з відповідачем не проживає пів року, не підтримує шлюбних відносин, що призвело до фактичного припиненя шлюбу. Зазначає, що відповідач не працює, не надає їй та їх спільній дитині матеріальної допомоги, що переконало її подати позовну заяву про розірвання шлюбу, оскільки вважає це єдиним виходом. Намагання зберегти сім`ю виявились безрезультатними. Під час шлюбу у сторін народилась спільна дитина , [PERSON] , [INFO] . Позивачка у підготовче судове засідання з`явилась, позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позовній заяві. Додатково пояснила, що шлюб суперечить її інтересам, існує формально. Щодо надання строку на примирення заперечила. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання з`явився. У підготовчому судовому засіданні повідомив про повне визнання позовних вимог, просив шлюб розірвати. Суд повно, всебічно об`єктивно, дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, заслухавши учасників справи вважає, що у зв`язку із визнанням позову відповідачем згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні. Обставини на які покликається позивачка у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених нею позовних вимог знайшли своє підтвердження Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 2101 (а. с. 4), зареєстровано шлюб між сторонами. Під час шлюбу у сторін народилась спільна дитина , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03 квітня 2018 року (а. с. 8) Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Зважаючи на те, що сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб між сторонами набув формального характеру, суд вважає, що збереження шлюбу між ними є неможливим, оскільки це суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення. Підстав для надання строку для примирення немає, оскільки сторони щодо цього заперечують. Спору щодо місця проживання дитини, щодо поділу майна у сторін немає. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд вирішує питання про повернення позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Сплаченого при поданні позовної заяви. З огляду на вищевказане.

Outcome: approved