Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

[PERSON] 24 лютого 2015 року пред'явив позов до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на двох неповнолітніх дітей, а саме до 1/3 частини всіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. У обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.02.2014 року ухвалено стягувати з нього у користь [PERSON] аліменти на дочок: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 650 гривень на кожну дитину щомісячно і до досягнення ними повноліття. Оскільки на той час він, позивач, ніде не працював і мав нерегулярний дохід, суд вирішив стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, однак, зараз його матеріальний стан змінився, він вдруге зареєстрував шлюб і від цього шлюбу має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час він, [PERSON], влаштувався на роботу і його заробітна плата відповідно до укладеного договору становить 1320 гривень, які повністю йдуть на сплату аліментів. Також на його утриманні перебуває мати [PERSON], 1957 року народження. Перераховані обставини поставили його у скрутне матеріальне становище, так як відсутні кошти на існування і немає змоги купити найнеобхідніші речі. Під час судового розгляду позивач та його представник у підтримання позовних вимог посилалися на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача у заперечення позову посилався на те, що [PERSON] за період 2014-2015 років зовсім не сплачував аліменти на дітей, умисно ухиляється від їх сплати, що призвело до заборгованості в сумі 11 233,00 грн. Відповідач не надав жодних доказів про погіршення його майнового стану, а посилання на те, що у нього погіршився матеріальний стан у зв'язку із одруженням та народженням дитини від повторного шлюбу не відповідає дійсності, оскільки на момент постановлення рішення про стягнення аліментів ці обставини вже існували. Також позивачем не надано докази про те, що на його утриманні перебуває його мати. Відповідач [PERSON] ніде не працює та не займається підприємницькою діяльністю, сама повністю утримує двох неповнолітніх дітей. Вислухавши пояснення позивача та представників сторін, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Заочним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 25.07.2014 року ухвалено стягувати з [PERSON] у користь [PERSON] аліменти на дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 650 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 7 липня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8). Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану когось із них. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Із зазначеного рішення суду вбачається, що воно було ухвалено за відсутності сторін, доказів про сімейний та майновий стан відповідача та з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років, який становив 1286 грн., визначено аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину. Із свідоцтва про шлюб та про народження дитини вбачається, що [PERSON] від шлюбу із [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON] (а.с. 5, 6). Про дану обставину суду не було відомо під час ухвалення вказаного рішення про стягнення аліментів. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, [PERSON] зобов'язаний утримувати троє неповнолітніх дітей. Із трудової книжки та трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю відомо, що [PERSON] з 16.02.2015 року працює адміністратором у ФОП [PERSON] та розмір його заробітної плати становить 1320,00 грн. ( а. с. 9, 10). Із довідок, виданих Луківською сільською радою Самбірського району та управлінням соціального захисту населення Самбірської РДА, видно, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з відповідачем [PERSON], котра з 01.10.2007 року не працює, на обліку в управлінні соціального захисту населення Самбірської РДА не перебуває і у період з 01.09.2014 року по 28.02.2015 року їй не призначалася соціальна допомога, однак із акту обстеження умов проживання дітей [PERSON] та [PERSON], довідок, виданих Чернихівською середньою загальноосвітньою школою Самбірського району, довідки, виданої Державною прикордонною службою України та заяви [PERSON] від 24.04.2014 року відомо, що [PERSON] дав згоду на виїзд вказаних дітей на постійне місце проживання за кордон у Італійську Республіку в супроводі їх матері [PERSON] і вони 31.07.2014 року перетнули кордон України (а.с. 24, 26, 54, 69-60, 75). При таких обставинах стягнення аліментів у розмірі по 650 грн. на утримання дочки [PERSON] та дочки [PERSON] порушує права та законні інтереси третьої неповнолітньої дитини - сина [PERSON] та платника аліментів, оскільки складає понад 98 % його заробітної плати. Так, згідно ст. Закону Україги «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Інших доказів про те, що [PERSON] крім заробітної плати має ще доходи, відповідачем не надано. Ураховуючи наведене, із відповідача є підстави стягувати аліменти на неповнолітніх дочок в розмірі 1/3 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із такого розрахунку. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років становить 1286 грн., для дитини віком до шести років - 1032 грн. і тому розмір аліментів, які буде сплачувати [PERSON] на двох неповнолітніх дітей становитиме 717,60 грн., що із врахуванням третьої неповнолітньої дитини (30 відсотків прожиткового мінімуму становить 309,60 грн.) та його доходу є справедливим. Суд відхиляє посилання позивача на те, що на його утриманні є мати, оскільки довідка, видана Луківською сільською радою Самбірського району, свідчить про склад сім'ї, а не про її утримання (а.с. 7).

Outcome: approved