Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

[PERSON] , в особі представника-адвоката Кукурудза Р.О., звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала померлій [PERSON] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав, та помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , 1937 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13.05.2020, про що було зроблено актовий запис за №590. Після себе батько залишив заповіт, який був посвідчений 31.01.2019 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лебідь О.А. за р. №88. Зазначеним заповітом батько заповів позивачу все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось на день смерті. 11.06.2020 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини після батька. На підставі зазначеної заяви було заведено спадкову справу №43/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] (номер у Спадковому реєстрі: 65947135, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №60507237, виданим приватним нотаріусом Кукурудз Т.Ю. 11.06.2020). Крім [PERSON] , у [PERSON] є ще одна спадкоємиця за законом - його мати - [PERSON] , про що позивач повідомив нотаріуса у заяві про прийняття спадщини. Будучи непрацездатною за віком, мати має право на обов`язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті її чоловіка [PERSON] . Заявою від 11.06.2020 [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини за законом - обов`язкової частки, і до 13.11.2020 (граничний строк для прийняття спадщини після батька) не скористалась своїм правом на відкликання відмови від прийняття спадщини. Отже, на переконання позивача, він є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, котра відкрилась після смерті його батька. До складу спадкового майна увійшли дві квартири, легковий автомобіль, а також грошові вклади у банках. 14.12.2020 нотаріус видала [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом: на квартиру [ADDRESS] (р. №3649); на грошові вклади в установах банків (р. №3650). 28.12.2020 позивач звернувся до нотаріуса Кукурудз Т.Ю. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . Проте у відповідь нотаріус Кукурудз Т.Ю. видала йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на Ѕ частку зазначеної квартири (р. №3760). Щодо решти Ѕ частки у праві власності на квартиру, нотаріус 28.12.2020 видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №628/02-31. У постанові нотаріус зазначила, що на підтвердження належності квартири спадкодавцеві, [PERSON] надав такі документи: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 07.04.2001 за р. №2-1137, згідно з яким Ѕ частка у праві власності на квартиру належить спадкодавцеві [PERSON] ; свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя 30.09.1993, де власником Ѕ частки у праві власності на квартиру прописана [PERSON] . [PERSON] доводилась позивачеві бабусею (матір`ю померлого батька) і померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради 07.04.1997). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №60551520 від 15.06.2020 спадкова справа після [PERSON] не заводилась, а згідно з інформаційною довідкою №60551992 від 15.06.2020 заповітів [PERSON] не складала. На день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою, виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради 21.07.2020 №04-07/3/10633, на день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який у той же час був і співвласником квартири, котрому згідно зі свідоцтвом про право власності належала інша Ѕ частка у праві власності на квартиру. [PERSON] доводився позивачеві дідом (батьком померлого батька) і помер [INFO] . Спорідненість батька позивача - [PERSON] , з [PERSON] та [PERSON] як сина і батьків підтверджується його свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Павлівською селищною радою Очерського району Молотовської області РРФСР 23.05.1952 р. 07.04.2001 Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою, за заявою батька позивача - [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину було заведено спадкову справу №264 спадкоємця [PERSON] , померлого [INFO] , і видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (р. №2-1137) на автомобіль, Ѕ частину кватири [ADDRESS] та прості іменні акції ВАТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ». Саме на цю Ѕ частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] 28.12.2020 р. нотаріусом Кукурудз Т.Ю. позивачеві було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивач зазначає, що не зміг надати нотаріусу свідоцтво про шлюб діда і бабусі, оскільки його було втрачено. За його відсутності немає підтвердження шлюбу між його бабусею [PERSON] та дідом [PERSON] і, відповідно, не підтверджується належність [PERSON] до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті бабусі, адже до них, згідно зі ст. 529 ЦК УРСР 1963 р., належать діти, дружина і батьки померлого. Нотаріусом у порядку надання правової допомоги був направлений запит щодо надання копії актового запису про укладення шлюбу до Міністерства юстиції РФ. Але згідно з наданою відповіддю вказаний актовий запис не знайдено. Внаслідок цього у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус вказала, що факт перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] не встановлено. Як наслідок, не встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] (адже не доведено його належність до кола її спадкоємців за законом), тому видати свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частку квартири [ADDRESS] нотаріус не знайшла можливим. Саме це стало причиною відмови у вчиненні нотаріальної дії. Спадкова справа після [PERSON] не заводилась. Також позивач зазначає, що на день відкриття спадщини ( [INFO] ) його бабуся [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті був зареєстрований його дід [PERSON] , що підтверджується листом Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.07.2020 р. №04-07/3/10633. В умовах, коли жодна особа не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини після [PERSON] , єдиною особою, яка могла прийняти спадщину після неї шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, був дідусь позивача - [PERSON] , після смерті якого батько позивача прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Проте, за відсутності документа про їх шлюб залишилось відкритим питання про належність діда до кола спадкоємців бабусі. Таким чином, для захисту свого права на спадкування після батька [PERSON] Ѕ частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що первісно належала бабусі [PERSON] , яка а після її смерті була успадкована дідом [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, а після його смерті перейшла в порядку спадкування до батька позивача, котрий також прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, позивач вважає за необхідне довести належність діда [PERSON] до кола спадкоємців першої черги за законом після бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] (як її чоловіка на день відкриття спадщини після неї). Позивач зазначає, що шлюбні відносини його діда та бабусі підтверджуються наступними доказами. Так, у свідоцтві про народження (повторне) батька [PERSON] , виданому Павлівською селищною радою Очерського району Молотовської області РРФСР (нині - Пермський край РФ) 23.05.1952, вказано, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Тобто, на дату народження батька позивача - [PERSON] , дід і бабуся вже мали спільне прізвище, що свідчить про існування зареєстрованого шлюбу щонайменше станом на 1937 рік. Згідно із довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.07.2020 №04-07/3/10633 та довідкою Житлово-експлуатаційної дільниці №6 ДКП «ВРЕЖО №1», [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом мешкали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 25.04.1973 по день смерті кожного з них. Дід та бабуся вселились до квартири [ADDRESS] на підставі ордера №842 від 12.04.1973. Ордер був виданий дідові позивача - [PERSON] , а у списку осіб, що вселяються за ордером з правом на жилу площу (зворотній бік ордера), вказано бабусю - [PERSON] , і прямо зазначено, що вона є дружиною особи, якій видано ордер. Ухвалою судді від 10.02.2021, позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 23.03.2021 на виконання ухвали суду від 10.02.2021 року від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукурудз Т.Ю. надійшла копія спадкової справи №43/2020 після померлого [PERSON] , який помер [INFO] . 24.03.2021 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання зазначила, що викладені у позовній заяві обставини відповідають дійсності. Так, як зазначено у відзиві, [INFO] помер батько позивача, чоловік відповідачки - [PERSON] , залишивши після себе заповіт, яким заповів позивачеві все своє майно. Хоча відповідач мала право на обов`язкову частку у спадщині як непрацездатна особа, вона відмовилась від прийняття цієї обов`язкової частки, надавши нотаріусу відповідну заяву. До складу спадкового майна увійшла квартира [ADDRESS] , проте нотаріус видала позивачеві свідоцтво про право на спадщину лише на Ѕ частину квартири і відмовила в оформленні права на другу її частину, яка первісно належала матері спадкодавця [PERSON] , оскільки нотаріусу не був наданий документ на підтвердження перебування [PERSON] у шлюбі з батьком спадкодавця (дідом позивача) [PERSON] , через що нотаріус не змогла встановити, чи належав [PERSON] , який помер у 2000 році, до кола спадкоємців після [PERSON] , яка померла у 1997 році (спадкова справа не заводилась). Відповідач зазначає, що свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON] втрачено, проте її свекор та свекруха завжди жили разом, однією сім`єю та мали спільне прізвище. З 1973 року вони проживали за адресою: [ADDRESS] , яку отримали у порядку обміну, переїхавши з м. Миколаєва. Вони були зареєстровані у вказаній квартирі по день їх смерті. Єдиною причиною неможливості документального доведення того, що шлюб було зареєстровано є те, що точна дата і місце реєстрації шлюбу не відомі, хоча напевно відомо, що їх шлюб укладався на території РРФСР. Таким чином, відповідач підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, та погодилась з їх правовою оцінкою, наданою позивачем, а також визнала у повному обсязі заявлені у справі позовні вимоги. Ухвалою суду від 24.03.2021, закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , в особі представника-адвоката Кукурудза Романа Орестовича, до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Від представника позивача адвоката Кукурудза Р.О. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача на підставі доказів, наявних у матеріалах справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, з урахуванням поданого нею відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Враховуючи те, що сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу судом не здійснювалося, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено що, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , яке видано Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 13.05.2020, актовий запис № 590. За свого життя, 31.01.2019, [PERSON] , склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лебідь О.А. (реєстр. № 88), згідно якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, [PERSON] заповів позивачу у справі - [PERSON] . Позивач у справі, [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського району м. Запоріжжя. 11.06.2020 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукурудз Т.Ю. із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] . Вказана заява зареєстрована приватним нотаріусом 11.06.2020 за №112 та на підставі неї заведено спадкову справу №43/2020. Іншим спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його дружина [PERSON] , [INFO] , яка у встановленому ст. 1273 ЦК України порядку, будучи обізнаною з положеннями ст. 1243 ЦК України, відповідно до якої вона, як непрацездатна за віком, має право на обов`язкову частку, відмовилася від прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON] на користь сина спадкодавця - [PERSON] , позивача у справі, що підтверджується заявою № 113 від 11.06.2020, яка міститься у матеріалах спадкової справи. Таким чином, позивач [PERSON] після смерті батька [PERSON] є єдиним спадкоємцем належного останньому майна, оскільки інший спадкоємець, дружина померлого, яка мала право на обов`язкову частку у спадщині, відмовилася від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь позивача. 28.12.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 07.04.2001 за р. №2-1137. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кукурудз Т.Ю. від 28.12.2020 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після померлого [INFO] батька [PERSON] на іншу Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану частину квартири стало те, що [PERSON] не були надані всі документи, подання яких є необхідним для вчинення нотаріальної дії, зокрема, не надано безспірних доказів прийняття померлим [PERSON] спадщини на Ѕ частину квартири. Як зазначає позивач у справі, Ѕ частина квартири належала на праві власності померлій [INFO] [PERSON] (його бабусі), спадкоємцем якої був [PERSON] (його дідусь), який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син та батько позивача - [PERSON] , який прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , яке видано Виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів м. Запоріжжя 30.09.1993, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності в рівних частках належить громадянам: [PERSON] та [PERSON] . Тобто, позивачу у справі видано свідоцтво про право власності на частину квартири, яка належала його померлому дідові - [PERSON] , яку встановленому порядку успадкував батько позивача - [PERSON] , та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, яка належала на праві власності [PERSON] . Як убачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської ради 07.04.1997, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до пункту 1 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, зазначений кодекс набрав чинності з 01 січня 2004 року. За змістом пункту 4 вказаних положень, ЦК України застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові правовідносини регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. [PERSON] померла [INFO] , тобто до набрання чинності ЦК України, а тому в даному випадку за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі підлягають застосуванню норми ЦК Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до статті 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно з частиною першою статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК Української РСР). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини перша, друга статті 549 ЦК Української РСР). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №60551520 від 15.06.2020 спадкова справа після [PERSON] не заводилась, а згідно з інформаційною довідкою №60551992 від 15.06.2020 заповітів [PERSON] не складала. Згідно із довідкою Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.07.2020 №04-07/3/10633, на день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований [PERSON] , [INFO] . [PERSON] приходився чоловіком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , яке видане Павлівською селищною радою Очерського району Молотовської області РРФСР (нині - Пермський край РФ) 23.05.1952, де вказано, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 21.07.2020 №04-07/3/10633 та Житлово-експлуатаційної дільниці №6 ДКП «ВРЕЖО №1», згідно яких [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом мешкали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 25.04.1973 по день смерті кожного з них, ордером №842 від 12.04.1973, який видано [PERSON] , у якому зазначено, право на вселення [PERSON] , як дружини особи, якій видано ордер Інші спадкоємці першої черги після померлої [PERSON] , які би прийняли спадщину у встановленому ст. 549 ЦК УРСР порядку, відсутні. Таким чином, вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі на час відкриття спадщини померлої [PERSON] , тобто є спадкоємцем першої черги, і [PERSON] прийняв спадщину у порядку, встановленому п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки вступив в управління та володіння спадковим майном - Ѕ частиною квартири [ADDRESS] , так як був зареєстрований і проживав разом із спадкодавцем у квартирі, яка увійшла до складу спадщини. Разом із тим, своїх спадкових прав на частину вказаної квартири за свого життя [PERSON] не оформив, свідоцтва про право на спадщину не отримав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , який видано відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізької міської ради 06.05.2000, актовий запис № 4425. Спорідненість батька позивача, [PERSON] , з [PERSON] як сина і батька підтверджується його свідоцтвом про народження [NUMBER] , яке видано Павлівською селищною радою Очерського району Молотовської області РРФСР 23.05.1952. 07.04.2001 Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 264 після смерті спадкоємця [PERSON] , померлого [INFO] , і батькові позивача - [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом (р. №2-1137 від 07.04.2001) на автомобіль марки М21251, 1980 року випуску, Ѕ частину кватири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 30.09.1993 р., та прості іменні акції ВАТ «Запорізький завод феросплавів». Вказані обставини підтверджують той факт, що батько позивача - [PERSON] був єдиним спадкоємцем після смерті свого батька - [PERSON] , який у встановленому порядку п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину. Разом із тим, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину майна, батько позивача - [PERSON] не оформив своїх спадкових прав на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка фактично належала померлому [INFO] [PERSON] , оскільки останній успадкував цю частину квартири після смерті його дружини - [PERSON] , яка померла [INFO] [PERSON] помер [INFO] . Зі спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем спадкового майна, яке залишилося після смерті його батька, оскільки його мати - [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, та згідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії на видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , позивачу відмовлено у видачі свідоцтва з причини ненадання нотаріусу необхідних документів для здійснення нотаріальної дії, які, відповідно до Закону, вчиняються лише у безспірному порядку. Судом встановлено, що реалізовуючи свої спадкові права позивач після смерті батька прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини після померлого батька [PERSON] , внаслідок чого заведена спадкова справа № 43/2020. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За приписами ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Згідно з абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наведених положень закону право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання прав на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту ст. ст. 1296-1299 ЦК України питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приймаючи до уваги доведеність факту прийняття позивачем спадщини після смерті його батька та неможливість у нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину за заповітом на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , що належала померлій [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син та батько позивача - [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки його право на вказану частину спадщини не є безспірним, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Вимог про стягнення з відповідача судового збору позивач не заявляв, а тому їх слід віднести на його рахунок.

Outcome: approved