Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

[PERSON] (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Фастівського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та визнання права власності на нерухоме майно за спадкоємцем, в якому вказує, що 24 березня 2011 року Попільнянською державною нотаріальною конторою його батькові - [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно дружини - [PERSON], померлої 15 липня 2010 року, а саме, земельну ділянку площею 1,9673 гектара, розташованої на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, яка передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства і належала померлій. Кадастровий номер даної ділянки - 1824785300:03:000:0258. 02 листопада 2016 року батько помер. Після смерті відкрилась спадщина. До складу спадкового майна входить вищевказана ділянка. Позивач зазначає, що він є спадкоємцем першої черги. Крім нього, інші спадкоємці, передбачені законом відсутні. Спадщину Позивач прийняв шляхом подання заяви на адресу Попільнянської державної нотаріальної контори. Заведена спадкова справа № 94/2017 на майно [PERSON]. Позивач зазначає, що при підготовці документів для одержання свідоцтва про право на спадщину була витребувана Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна і 15 листопада 2017 року одержана Інформаційна довідка № 103853639, згідно якої приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області - [PERSON] прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28232753 від 14 лютого 2016 року. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 848421718247, яким, за [PERSON], зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1824785300:03:000:0258 для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Підставою виникнення права власності на вищевказану ділянку було свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори 29 січня 2010 року, реєстр номер 132 на майно батька Відповідача - [PERSON], померлого 29 січня 2008 року. Ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 403212, виданим Попільнянською районною державною адміністрацією 18 серпня 2005 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010521900015. Кадастровий номер ділянки згідно Державного акту -1824785300:03:000:0258. Дана інформація не відповідає дійсності і повинна буди вилучена з ДР, так як рішенням Попільнянського районного суду від 03 листопада 2015 року за позовом [PERSON] було визнано незаконним і скасовано розпорядження голови Попільнянської районної державної адміністрації № 90 від 21 березня 2005 року в частині передачі у власність власнику сертифікату на право на земельну частку (пай) реформованого КСП ім. Мічуріна с. Попільня, [PERSON] земельної ділянки (паю) для ведення особистого селянського господарства. Даним рішенням було також визнано незаконним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 403212, виданий 18 серпня 2005 року на ім'я [PERSON], про те, що він є власником земельної ділянки площею 1,97 га, яка розташована на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області та має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного - користування землею, договорів оренди земля за № 010521900015. Кадастровий номер ділянки згідно Державного акту - 1824785300:03:000:0258. На підставі вищевикладеного, Позивач просить, ухвалити рішення, яким скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28232753 від 14 лютого 2016 року, прийняте приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області - [PERSON], яким за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1824785300:03:000:0258 для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 848421718247. Визнати за ним [PERSON], як спадкоємцем за законом на майно батька - [PERSON], померлого 02 листопада 2016 року, право власності на земельну ділянку площею 1,9673 гектара, розташовану на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, яка передана у приватну власність для ведення особистого ічнянського господарства і належала [PERSON], померлій 15 липня 2010 року на підставі Державного акту на право приватної власності з землю серії ЖТ № 004959, виданого на її ім'я Попільнянською районною державною адміністрацією 30 вересня 2004 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності землю за № 34. Кадастровий номер даної ділянки - № 24785300:03:000:0258. Позивач в судове засідання не зявився надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилась надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Третя особа, в судове засідання не зявилась, надала до суду лист в якому просила справу слухати без її участі. Згідно частини третьої статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам розяснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на розгляд його справи судом. З аналізу статті 1 Першого протоколу Конвенції вбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за статтею 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права за укладеним договором. Правова позиція ВСУ у справі № 6-951цс16 від 24 травня 2017 року: Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 березня 2011 року, виданого [PERSON], на майно дружини [PERSON], яка померла 15 липня 2010 року. До складу спадкового майна ввійшла земельна ділянка площею 1,9673 гектара, розташована на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, яка передана у приватну власність для ведення особистого селянського господарства і належала померлій, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЖТ № 004959, виданим на ім'я спадкодавця Попільнянською районною державною адміністрацією 30 вересня 2004 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за № 34. Кадастровий номер даної ділянки - 1824785300:03:000:0258. Згідно копії Свідоцтва про смерть серії І-ТП № 294220, [PERSON] помер 02 листопада 2016 року. Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії ЯС № 565745, батьками [PERSON], зазначені [PERSON] та [PERSON]. У відповідності зі статтею 1261 ЦК України, [PERSON] являється спадкоємцем першої черги на майно [PERSON]. До складу спадкового майна, що ввійшло після смерті [PERSON] ввійшла вищевказана земельна ділянка. Позивач спадщину прийняв шляхом подання заяви на адресу Попільнянської державної нотаріальної контори. Заведена спадкова справа № 94/2017 на майно [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки № 103853639 від 15 листопада 2017 року, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, згідно якої приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області - [PERSON] прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 28232753 від 14 лютого 2016 року. Реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 848421718247, яким, за [PERSON], зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1824785300:03:000:0258 для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори 29 січня 2010 року, реєстр номер 132 на майно батька - [PERSON], померлого 29 січня 2008 року. Ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 403212, виданим Попільнянською районною державною адміністрацією 18 серпня 2005 року на підставі розпорядженні голови Попільнянської районної державної адміністрації від 21 березня 2005 року № 90. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010521900015. Кадастровий номер ділянки згідно Державного акту -1824785300:03:000:0258. Відповідно до копії рішення Попільнянського районного суду від 03 листопада 2015 року, визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Попільнянської районної державної адміністрації № 90 від 21 березня 2005 року в частині передачі у власність власнику сертифікату на право на земельну частку (пай) реформованого КСП імені Мічуріна с. Попільня, [PERSON] земельної ділянки (паю) для ведення особистого селянського господарства; визнано незаконним та скасовано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 403212, виданий 18 серпня 2005 року на імя [PERSON] про те, що він є власником земельної ділянки площею 1,97 га, яка розташована на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області та має цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010521900015; визнано за [PERSON], право на земельну частку (пай) реформованого КСП імені Мічуріна с. Попільня, на схемі поділу № 485, та розташована на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області. Кадастровий номер ділянки згідно Державного акту -1824785300:03:000:0258. Вартість земельної ділянки становить 90 432 гривень 16 копійок, що підтверджується Інформацію про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, виданої 19 січня 2018 року Відділом у Попільнянському районі Головного управляння Держгеокадастру у Житомирській області за N26-0.31-41/176-18. Відповідно до листа державного нотаріуса Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 24 січня 2018 року № 17/02-31, [PERSON], відмовлено в оформленні спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку з кадастровим номером 1824785300:03:000:0258 площею 1.9673 га, розташовану на території Попільнянської сільської ради Попільнянського району Житомирської області після смерті [PERSON], оскільки згідно Інформаційної довідки № 103853639 від 15 листопада 2017 року, вищевказана земельна ділянка зареєстрована за [PERSON]. З матеріалів спадкової справи № 94/2016 на майно [PERSON], вбачається, що [PERSON] зареєстрований єдиним спадкоємцем на майно батька. Згідно з частиною першою статті 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Виходячи з положень статті 152 ЗК України та розяснень, які містяться у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Відповідно до вимог частини першої статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з розяснень, які містяться у пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вирішуючи цей спір, суд виходить з того, що відповідно до статті 125, частини першої статті 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Нормами статей 125, 126 ЗК України (чинною на час прийняття сільською радою рішення) встановлено нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковою державною реєстрацією такого права та одержанням її власником відповідного свідоцтва про право власності. Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог статті 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Суд, зясувавши обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що Позивачем надано суду докази, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 лютого 20216 року, прийняте приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області, яким за [PERSON] зареєстровано про власності на земельну ділянку з кадастровим номером - 1824785300:03:000:0258 підлягає скасуванню. Відповідно до статті 238 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями частини першої, другої статті 1220, частини першої статті 1222, частини третьої статті 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Частинами першою, третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 10. Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За змістом пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, відповідно до статті 1218 ЦК України. Відповідно до частини п'ятої статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Згідно приписів частини першої статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до пункту 1 статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 131 ЗК України, передбачено, що громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Вимогу про стягнення з Відповідача понесених судових витрат Позивач не заявляв, тому

Outcome: approved