Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] 17.10.2019 року звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.06.2018 року по день прийняття рішення суду. Свої вимоги мотивує тим, що вона працювала монтажником радіолектренної апаратури та приладів четвертого розряду цеху 003 Державного підприємства Львівського державного заводу «Лорта» з відрядною оплатою праці та звільнена з роботи 05.06.2018 року на підставі ст. 38 КЗпП. У день звільнення з нею не було проведено розрахунку. Згідно судового наказу від 01.07.2019 року у справі №462/4045/19 про стягнення заробітної плати, виданого їй 07.09.2019 року, у відповідача перед нею є заборгованість у сумі 5618,02 грн. Дане судове рішення по даний час відповідачем не виконане. Середньоденний заробіток позивачки становить 231,84 грн. Таким чином її середній заробіток з 05.06.2018 р. по 16.10.2019 р. становить 79752,96 грн. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач у визначений строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, проте 07.11.2019 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами [PERSON] ДП «ЛДЗ «Лорта» повністю погоджується. Згідно довідки №360 від 29.10.2019 року середньомісячний заробіток за час затримки заробітної плати з 05.06.2018 р. по 21.10.2019 р. (день перерахування коштів ВДВС Залізничного району м. Львова) за 346 робочих днів становить 64352,54 грн. без урахування податків та зборів. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем та працювала на посаді монтажника радіоелектронної апаратури та приладів четвертого розряду цеху 003. Наказом № 25 від 04.06.2018 року вона була звільнена за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України /а.с. 8-13/. Після звільнення відповідач з позивачкою не провів відповідного розрахунку. Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом. Частинами 1, 7 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Із змісту ст.117 КЗпП України вбачається, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 01.07.2019 року стягнуто з Державного підприємства Львівського державного заводу «Лорта» на користь [PERSON] 5618,02 грн. заборгованості по заробітній платі /а.с. 16/. Даним судовим наказом доведено вину відповідача у невиплаті належних позивачу при звільненні сум. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженоговказаною постановою, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 4 Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються одноразові виплати /компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо/. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст. 117 КЗпПстягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець недоведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З долученого відповідачем до матеріалів справи платіжного доручення № 1522 від 21 жовтня 2019 року вбачається, що ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» перерахувало на рахунок Залізничного ВДВС ГТУЮ у Львівської області кошти у розмірі 6541,13 грн. за виконавчим провадженням №59798972 від 16.08.2019 р., в тому числі 5618,02 грн. заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] , 581,01 грн. виконавчий збір, 150 грн. витрати на проведення виконавчих дій та 192,10 грн. судового збору. Суд критично оцінює покликання позивачки, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.06.2018 р. по 16.10.2019 р. становить 79752,96 грн. з урахування податків та зборів, так як наведене спростовується довідкою ДП ЛДЗ «Лорта» №154 від 04.09.2018 року та платіжним дорученням № 1522 ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» від 21 жовтня 2019 року. Таким чином, остаточний розрахунок з позивачкою здійснено відповідачем 21 жовтня 2019 року, а згідно довідки ДП ЛДЗ «Лорта» №154 від 04.09.2018 року середній заробіток позивачки становить 231,04 грн. Враховуючи вищенаведене, на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.06.2018 року по 21.10.2019 р. Відповідно до розрахунку норми тривалості робочого часу на 2018-2019 рр., наданого Мінпраці та соціальної політики кількість робочих днів за вказаний період становить 347 днів. Таким чином, заборгованість по середньому заробітку за час затримки розрахунку перед [PERSON] становить 80170,88 грн. (231,04 грн.- середньоденна заробітна плата *347 кількість робочих днів). Разом з тим, як вбачається із Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачає, що справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а суд визначає таку суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. У звязку з цим, суд не бере до уваги довідку № 360 від 29.10.2019 року видану Державним підприємством «Львівський державний завод «ЛОРТА», в якій зазначена середньоденна заробітна плата без урахування податків та зборів 185, 99 грн. Виходячи з наведеного та враховуючи, що позивачка перебувала у трудових відносинах із відповідачем і в день звільнення їй не були виплачені належні від підприємства суми, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 80170 грн. 88 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 червня 2018 року по 21 жовтня 2019 року, без урахуванням утримання податків та інших обов`язкових платежів, в решті позовних вимог слід відмовити. Оскільки позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial