Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

[INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS] Позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], однак не може оформити спадкові права в нотаріальній конторі, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме спадкове майно. За захистом своїх прав та інтересів [PERSON] з відповідним позовом звернулася до суду. Представники позивача (а.с. 35) у судове засідання не з'явилися. [PERSON] подав суду заяву, у якій просив справу слухати за його відсутності, без фіксування судового процесу (а.с. 53). Представник відповідача - Мурованокуриловецької селищної ради у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначила, що визнає позовні вимоги [PERSON], справу просила розглянути у її відсутності (а.с. 52). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Розглянувши справу у судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення, виходячи з наступного: Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 01 жовтня 2012 року (а.с. 11), стверджується, що [PERSON] помер [INFO] у смт Муровані Курилівці Вінницької області. Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку для забудови № НВ-0506530832017 від 07 червня 2017 року (а.с. 15-17), рішенням голови Мурованокуриловецької селищної ради № 112 від 27 вересня 1991 року «Про надання дозволу на будівництво індивідуального житлового будинку» (а.с. 21), договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності (а.с. 22-23), актом виділення в натурі меж земельної ділянки (а.с. 24), проектом забудови земельної ділянки (а.с. 25), технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 27-30) стверджується, що [PERSON] володів житловим будинком по [ADDRESS] який було побудовано у 1992 році (а.с. 29). Із довідки начальника комунального підприємства Могилів-Подільське міжрайонне бюро технічної інвентаризації (а.с. 26) слідує, що право власності [PERSON] на двоповерховий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] не було зареєстровано. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 33490970 від 15 березня 2013 року (а.с. 44) слідує, що [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив і батьки (ст. 1261 ЦК України). Свідоцтвом про смерть (а.с. 11), свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 13), довідкою виконавчого комітету Мурованокуридловецької селищної ради № 1913 від 19 травня 2017 року (а.с. 14) позивач довела, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON]. Спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини не відмовився від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). З довідки виконавчого комітету Мурованокуриловецької сільської ради № 655 від 12 березня 2013 року (а.с. 43) слідує, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім того, з оглянутої у судовому засіданні спадкової справи № 53/2013 (а.с. 41-51) вбачається, що [PERSON] до шести місяців з моменту відкриття спадщини подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини (а.с. 42). Матеріалами спадкової справи доведено, що [PERSON] частково оформила спадщину, зокрема, на право власності на 20% у статутному фонді ТОВ «МТС-Агромаш» (а.с. 48), на квартиру (а.с. 50). Таким чином, позивач довела факт смерті спадкодавця, своє право спадкувати та факт прийняття спадщини. Державний нотаріус Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори своєю постановою від 16 травня 2017 року (а.с. 34) відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно. Таким чином, позивач не може захистити свої права та інтереси іншим чином, окрім як через суд. Враховуючи вищевикладене, а також обставину, що відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання відповідає вимогам закону, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси, суд вважає за правильне визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно (житловий будинок з надвірними спорудами), яке залишилось після [PERSON].

Outcome: approved