Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

[PERSON] 4 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом до відповідачів Дніпропетровської міськради та ЖБК № 338, треті особи Друга дніпропетровська держнотконтора та реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 11 листопада 2013 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, задля усунення яких 13 грудня 2013 року позивачем було подано виправлений позов. Ухвалою Ленінського районного суду м Дніпропетровська від 29 січня 2014 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено [PERSON] та [PERSON] Позивач у своєму позові посилалася на те, що її чоловік [PERSON] [INFO] помер. 12 січня 1984 року на його ім'я, як члена ЖБК № 338, виконкомом Дніпропетровської міськради народних депутатів було видано ордер № 1682 на квартиру [ADDRESS], згодом нумерацію квартир було змінено, квартирі, в якій проживала сім'я померлого, було надано номер 355, пайовий внесок за квартиру [PERSON] за життя виплатив у повному обсязі, але оформити право власності не встиг. Єдиним спадкоємцем після її смерті є позивач. Позивач на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем, 15 жовтня 2013 року у встановленому порядку звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки право власності на спірну квартиру померлим за життя оформлено не було. Позивач у своєму позові просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивач у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи відповідач повідомлявся належним чином, про що свідчить особистий підпис представника відповідача на розписці (а.с. 54), у своїй заяві до суду судове засідання просила відкласти на іншу дату у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Суд вважає зазначену заяву необґрунтованою, оскільки докази участі представника відповідача в іншому судовому засіданні суду надано не було, крім того, при визначенні часу і дати наступного судового засідання по цій справі представнику позивача було повідомлено, і про свою зайнятість вона суду не повідомила. Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим слухати справу за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи ЖБК № 338 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялася належним чином, у своїй заяві до суду голова ЖБК № 338 справу просив розглянути за своєї відсутності, ухваливши рішення на розсуд суду (а.с. 43). Представник третьої особи Другої дніпропетровської держнотконтори у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялася належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомила. Представник третьої особи реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлялася належним чином, про причини неявки свого представника суд не повідомила. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, у своїх заявах до суду справу просили розглядати за їх відсутності, ухваливши рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Зазначили, що на спадщину не претендую. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 1976 року (а.с. 34). Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO] (а.с. 36), та [PERSON], [INFO] (а.с. 38). 12 січня 1984 року на ім'я [PERSON], як члена ЖБК № 338, виконкомом Дніпропетровської міськради народних депутатів було видано ордер № 1682 на квартиру [ADDRESS] на склад сім'ї з трьох осіб: [PERSON] - члена ЖБК, [PERSON] - дружини, [PERSON] - сина (а.с. 5). Згодом нумерацію квартир в будинку було змінено, квартирі, в якій проживала сім'я померлого, було надано номер 355 (а.с. 6). На підставі ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність», який був чинний та діяв на час виникнення правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пайовий внесок за квартиру [PERSON] за життя виплатив у повному обсязі (а.с. 45), але оформити право власності не встиг. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 30). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час відкриття спадщини разом з [PERSON] за однією адресою були зареєстровані його дружина [PERSON] та його сини [PERSON] і [PERSON] (а.с. 39 оберт), протягом шестимісячного строку заяви про відмову від прийняття спадщини вони не подавали, тому в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Разом з тим, з заявою про прийняття спадщини у встановленому порядку до нотконтори 15 жовтня 2013 року звернулася [PERSON] (а.с. 29 оберт), [PERSON] і [PERSON] з такими заявами до нотконтори не зверталися, у своїх заявах до суду від 5 лютого 2014 року зазначили, що на спадщину після смерті батька не претендують (а.с. 59, 60). З зазначених обставин випливає, що між спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] спору про спадщину немає, єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини є позивач, [PERSON] і [PERSON] з такими заявами до нотконтори звертатися наміру не мають, тому єдиними спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON], але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 4250/02-31 до с/с 783/2013 від 18 жовтня 2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено, оскільки нею не було надано до нотконтори оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру, на яку відкрилася спадщина після смерті [PERSON] (а.с. 15). Разом з тим, згідно відомостей, наданих ЖБК № 338, померлим пай було виплачено у повному обсязі, заборгованості немає, але за життя [PERSON] не встиг оформити та зареєструвати право власності за собою на квартиру [ADDRESS], тому іншим шляхом, крім визнання права власності в порядку спадкування за законом у судовому порядку, у позивача немає можливості захистити своє право і отримати спадщину. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому за [PERSON] слід визнати право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлого [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved