Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] 18 лютого 2019 року звернувся до Нововолинського міського суду Волинської обл. із позовною заявою до відповідача, у якій зазначив, що він є батьком відповідача. Єдиним його доходом увесь цей період є пенсія за віком, яка станом на 1 лютого 2018 року складає 1748 грн. 14 коп. Він є самотнім літнім чоловіком. Пенсія, яку отримує, не забезпечує необхідного мінімуму проживання - частину пенсії в сумі 500 грн. віддає Орендодавцю за оренду житла, на харчування та на цигарки витрачає 850 грн. та 390 грн. на місяць відповідно. Побутовими предметами першої необхідності забезпечити себе не може. Вимушений просити деяких не дуже близьких знайомих людей допомагати харчами та іншими необхідними речами, позичати гроші, щоб в прямому сенсі слова дожити до наступної пенсії. Крім цього, не має свого постійного місця проживання, є особою без реєстрації. У проживанні в територіальному центрі соціального обслуговування йому було відмовлено, оскільки розмір його пенсійного забезпечення не покриває зазначених витрат. Крім того, має вади зору, через які не здатний до самообслуговування, що підтверджено Медичним висновком Нововолинської ЦРЛ від 23.01.2019 року. Періодично витрачає близько 300 гривень на ліки. В грудні 2018 року звернувся з офіційним листом до відповідача з проханням прибути в м. Нововолинськ і забрати його, або ж вирішити питання його місця проживання. Станом на 11 лютого 2019 року відповідач не з`явився до м. Нововолинська і не вчинив будь-яких дій щодо його влаштування місця проживання. Враховуючи норми Положення про територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) виконавчого комітету Нововолинської міської ради, з метою забезпечення його утримання в Територіальному центрі соціального обслуговування виконавчого комітету Нововолинської міської ради, просить суд стягувати аліменти із сина - [PERSON] у розмірі різниці між 6349 грн. 50 коп. (сума необхідна для оплати проживання у територіальному центрі) - 1748 грн. 14 коп. (розмір його пенсійного забезпечення) = 4 601 грн. 36 коп., щомісячно з дня пред`явлення позову. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просили їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Повідомила про те, що наразі відносно позивача вже вирішене питання про його поміщення до Територіального центру соціального обслуговування виконавчого комітету Нововолинської міської ради. Відповідач в судове засідання з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у судове засідання викликався належним чином, заперечень проти позову та відзиву не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.12.2018 року відповідач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] . (а.с. 6) Позивач [PERSON] є пенсіонером за віком та має право на пільги згідно Закону України «Про донорство крові та її компонентів» (а.с. 15) Згідно з довідкою Нововолинсько - Іваничівського об`єднаного УПФ України, вих № 72 від 22.01.2019 року, [PERSON] за липень-листопад 2019 року отримував пенсію у розмірі по 1695,54 грн., за грудень 2018 року - 1748,14 грн. (а.с. 13) Суду був наданий висновок оцінки потреб сім`ї від 28.01.2019 проведений Нововолинським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, за місцем мешкання [PERSON] житло підлягає на продаж. Власники житла вимагають звільнити помешкання (а.с. 9) Згідно медичного висновку позивач [PERSON] має вади зору, до самообслуговування частково не здатний. Протипоказань для надання соціальних послуг у територіальному центрі соціального обслуговування не має (а.с. 16, 17). Тариф на платну соціальну послугу стаціонарного догляду на 1 ліжко-день становить 211,65 грн. (а.с. 12) У грудні 2018 р. позивач звертався до Нововолинського відділу поліції із проханням допомогти у розшуку сина, на що отримав відповідь про встановлення його місця проживання у м. Охтирці, Сумської обл. (а.с. 4, 5) Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України) не є абсолютним. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Оскільки позивач є непрацездатним, він потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав суду належних та допустимих доказів того, що його батько не потребує матеріальної допомоги. Разом з тим позивачем не надано підтвердження на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в заявленому розмірі на місяць. Суд враховує також ту обставину, що позивач наразі поміщений до Територіального центру соціального обслуговування виконавчого комітету Нововолинської міської ради. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви. З урахуванням положень ч. ч. 1, 6, ст. 141 ЦПК України, якими врегульований розподіл судових витрат, з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 166,97 грн. Решта судових витрат (601,43 грн.) компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial