Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - [PERSON] ), в якій просить суд: - розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 17 серпня 2016 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 92. Прізвище позивача « [PERSON] » після розірвання шлюбу залишити без змін; - стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони тривалий час проживають окремо один від одного, шлюбних стосунків не підтримують. Вказує, що їх спільна дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, суперечить інтересам дитини та інтересам позивача. Крім того, вона самотужки не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, повинен тому батько дитини повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 вересня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в позовній заяві просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав, вказав, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. 17 серпня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у Виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 92, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після одруження відповідачка взяла собі прізвище чоловіка « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області 22 грудня 2016 року. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивача та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача та відповідача. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи наведене, відповідно до заяви позивачки після розірвання шлюбу суд залишає їй прізвище « [PERSON] ». Частиною першою та другою ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову Суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги, розриває шлюб між [PERSON] та [PERSON] , а також стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення аліментів. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Outcome: approved