Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

[PERSON] в травні 2021 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» про стягнення заборгованості з заробітної плати. Позов мотивовано тим, що 14.11.2018 року [PERSON] був прийнятий на роботу та допущений до виконання трудових обов`язків на посаді другого пілота в складі екіпажу повітряного судна Авіакомпанії «Аеровіз» АН-12, реєстраційний номер UR-CCP при цьому трудового договору з ним укладено не було. За усною домовленістю з директором ТОВ «Авіакомпанія Аеровіз» [PERSON] позивачу було обіцяно виплачувати заробітню платню за кожен місяць роботи у розмірі 4800 доларів США. Експлуатантом повітряного судно на той час було ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» до 26.01.2021 року, а потім з даними Державного реєстру цивільних повітряних суден України експлуатант змінився на ТОВ «Авіакомпанія «ЗетАвіа». Це повітряне судно виконувало польоти з 14.11.2018 року до 28.02.2019 року в Федеративній республіці Сомалі м. Магадишо, у складі екіпажу: командир [PERSON] , другий пілот [PERSON] штурман [PERSON] , бортінженер [PERSON] , боррадист [PERSON] , інженерно технічні спеціалісти [PERSON] , [PERSON] 28.02.2019 року трудові відносини [PERSON] з відповідачем припинилися, але розрахунків по заробітній платі у загальній сумі 16800 доларівСША виконано не було. На неодноразові телефонні звернення до директора ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» та фінансового директора, останні відповіли обіцянками, які не виконали до цього часу. У відповідь на адвокатський запит на адресу ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» була отримана відповідь 16.04.2021 року, про те, що [PERSON] не працює в ТОВ «Авіакомпанія Аеровіз» та відповідна заборгованість по заробітній платі відсутня. Відповідно до завдань на політ: Р-1811/01 від 15.11.2018 року, Р-1811/02 від 19.11.2018 року, Р-1811/03 від 27.11.2018 року, Р-1811/04 від 30.11.2018 року, Р-1811/05 від 30.11.2018 року, Р-1812/01 від 01.12.2018 року, Р-1812/02 від 05.12.2018 року, Р-1812/03 від 06.12.2018 року, Р-1801/01 від 10.01.2019 року, Р-1902/01 від 17.02.2019 року, Р-1902/02 від 19.02.2019 року, Р-1902/03 від 26.02.2019 року, Р-1903/01 від 01.03.2019 року вказується наступна інформація: склад екіпажу, до якого входив другий пілот [PERSON] , тип повітряне судно, номер рейсу, маршрут польоту, час взльоту, час посадки, звіт про рейс, за які [PERSON] повинен був отримати заробітну плату. На завданнях на політ Р-1811/01 від 15.11.2018 року та Р-1902/03 від 26.02.2019 року наявна відмітка митниці про виліт повітряного судна за межі України та його повернення, що відповідає фактичному часу трудових відносин позивача з відповідачем. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з ТОВ «Авіакомпанія Аеровіз» на користь нього заробітн плату за період з 15.11.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 468216 грн. Зобов`язати ТОВ «Авіакомпанія Аеровіз» виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 28.02.2019 року по день фактичного розрахунку, відповідно до п. 2, 8 Постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати». Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача заперечив в задоволенні позову, надавши суду відзив на позов, який мотивовано тим, що відповідач категорично не погоджується з позовними вимогами позивача, оскільки вони є безпідставними та необгрунтовними та суперечать діючому законодавству. 13.11.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір на виконання робіт на повітряному судні АН-12. Відповідно до положень цього договору сторони домовились, що виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати програму робіт по перевезенню вантажів при виконанні польотів на повітряному судні АН-12 в якості другого пілоту, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи. Відповідно до п. 4.2 сторони погодили, що вартість робіт становить 64,00 грн. за одну льотну годину. Пунктом 6.1 встановлено, що договір діє до 28.09.2019 року та остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань. Позивач зазначає, що в усному порядку йому обіцяно виплачувати заробітну платню за кожен місяць роботи у розмірі 4800 доларів США, однак до позовної заяви не додано жодного доказу, який би підтвердив домовленість сторін про такий розмір оплати. Позивачем не надано розрахунку розміру заборгованості із заробітної плати і чому її розмір за період з 14.11.2018 року по 28.02.2019 року становить 16800 доларів США. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 13.11.2018 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Авіакомпанія Аеровіз» укладено договір на виконання робіт на ПС АН-12. Відповідно до положень цього договору сторони домовились, що виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати програму робіт по перевезенню вантажів при виконанні польотів на повітряному судні АН-12 в якості другого пілоту, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи. Відповідно до п. 4.2 сторони погодили, що вартість робіт становить 64,00 грн. за одну льотну годину. Пунктом 6.1 встановлено, що договір діє до 28.09.2019 року та остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до завдань на політ: Р-1811/01 від 15.11.2018 року, Р-1811/02 від 19.11.2018 року, Р-1811/03 від 27.11.2018 року, Р-1811/04 від 30.11.2018 року, Р-1811/05 від 30.11.2018 року, Р-1812/01 від 01.12.2018 року, Р-1812/02 від 05.12.2018 року, Р-1812/03 від 06.12.2018 року, Р-1801/01 від 10.01.2019 року, Р-1902/01 від 17.02.2019 року, Р-1902/02 від 19.02.2019 року, Р-1902/03 від 26.02.2019 року, Р-1903/01 від 01.03.2019 року вказується наступна інформація: склад екіпажу, до якого входив другий пілот [PERSON] , тип повітряне судно, номер рейсу, маршрут польоту, час взльоту, час посадки, звіт про рейс На завданнях на політ Р-1811/01 від 15.11.2018 року та Р-1902/03 від 26.02.2019 року наявна відмітка митниці про виліт повітряного судна за межі України та його повернення, що відповідає фактичному часу трудових відносин позивача з відповідачем. Також в матеріалах справи наявне посвідчення члена екіпажу № СА007199, посвідчення члена екіпажу № 007448, копія візи та штампу про її продовження Федеративної республіки Сомалі з відміткою про час прибуття до цієї країни 16.11.2018 року та виїзду до 05.04.2019 року, дозвіл на роботу № 0007125, льотна книжка пілота, технічний бортовий журнал літака. Також позивачем надано список членів екіпажу та іншого авіаційного персоналу ТОВ «Авіакомпанія Аеровіз», до якого він входить, застрахованих в АТ СК «БУСІН» відповідно до Сертифікатів страхування № 9155/ЕК-Д2, № 9155/ЕК-Д3, № 9158/ЕК-Д2, № 9636/ЕК станом з 30.11.2018 року. Відповідно до\~ст.\~43\~Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно зі\~ст.\~2\~Кодексу законів\~про працю\~України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Відповідно до ч. 1\~ст.\~94\~\~КЗпПУкраїни заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з положеннями\~ст.\~2\~Закону України\~«Про оплату\~праці» заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Згідно з ч. 1\~ст.\~21\~Закону України\~«Про оплату\~праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частиною 5\~статті 97 КЗпП України\~передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до\~ст.\~24\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За змістом\~ст. 115 КЗпП\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Згідно положень\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до положень ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями\~ст. 2 ЦПК України\~визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. У даному позові позивач сам зазначає, що трудового договору між ним і авіакомпанією не було укладено, і що за усною домовленістю з директором ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» [PERSON] позивачу було обіцяно виплачувати заробітню платню за кожен місяць роботи у розмірі 4800 доларів США. Доказів підтвердження суду надано не було. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилася за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу. Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання позивачем трудових функцій пілота «Авіакомпанія «Аеровіз». Надані позивачем докази, зокрема, товарно-транспортних накладних достеменно не доводять наявність трудових правовідносин між сторонами. Водночас з матеріалі справи вбачається, що 13.11.2018 року між позивачем [PERSON] та ТОВ «Авіакомпанія Аеровіз» укладено договір на виконання робіт на ПС АН-12. Відповідно до положень цього договору сторони домовились, що виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати програму робіт по перевезенню вантажів при виконанні польотів на повітряному судні АН-12 в якості другого пілоту, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи. Відповідно до акту прийому передачі виконаних робіт до договору від 13.11.2018 року від 05.03.2019 року [PERSON] (виконавцеь) і ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» (замовник) склали цей акт про те, що роботи передбачені договором від 13.11.2018 року виконавцем були надані, а замовником прийняті в об`ємі, а саме: виконання польотів на ПС Ан-12 в якості другого пілота з 15.11.2018 року по 01.03.2019 року. Враховуючи вищезазначене та враховуючи обсяг наданих робіт, узгоджена сторонами винагорода виконавця склала 14189,21 грн. Відповідно до поданого податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за I квартал 2019 року, поданого ТОВ «Авіакомпанія Аеровіз», відображено суму нарахованого доходу, з якого вбачається, що [PERSON] нараховано 14189,21 грн. Однак позивачем не заявлено вимоги про стягнення з ТОВ «Авіакомпанія Аеровіз» вищезазначеної суми, нарахування якої не грунтується на заявлених позивачем вимогах щодо порушення трудового законодавства, а тому відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позивачем до суду не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, тому суд відмовляє позивачеві в задоволенні позову. Оскільки судом не встановлено порушень законодавства при виплаті заробітної плати, не підлягають задоволенню і похідні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. Інші доводи позивача цих висновків не спростовують. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed