Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

[PERSON] 16.10.2020 року звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатної повнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з урахуванням індексації на кожен рік. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було розірвано 09.12.2005 року. Від шлюбу з відповідачем мають повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що їхня дитини являється інвалідом з дитинства першої «А» групи. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року її доньку визнано недієздатною та призначено опікунами її та бабусю [PERSON] . Позивач зазначає, що вона позбавлена можливості працювати, оскільки донька має тяжку хронічну хворобу, потребує цілодобового нагляду та додаткових витрат на лікування. Відповідач хоча й обізнаний про стан доньки, оскільки вона хворіє з моменту народження, проте не надавав та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання та залучено до участі у справі у якості третьої особи [PERSON] (а.с. 27-28). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримала позовні вимоги та викладені у позові обставини. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов відповідач не подав. Третя особа в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву у якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить провести розгляд справи у її відсутності. Протокольною ухвалою суду від 27.01.2021 року вирішено провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення, відповідно положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 09.12.2005 року (а.с. 9, 10-10 зв.). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 11). Судом встановлено, що повнолітня дитина сторін по справі проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0978101 від 11.06.2018 року, [PERSON] , [INFO] , з 10.06.2018 року встановлено першу «А» групу інвалідності безстроково (а.с. 14). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2019 року ухваленим у цивільній справі № 755/632/19 задоволено вимоги заяви [PERSON] , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] , [PERSON] про визнання особи недієздатною та встановлення опіки; визнано недієздатною [PERSON] , [INFO] , призначено [PERSON] та [PERSON] опікунами над недієздатною [PERSON] , [INFO] (а.с. 16-19). За повідомленням позивача, відповідач обізнаний про стан доньки, оскільки вона хворіє з моменту народження, проте не надавав та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За нормою частини 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, з урахуванням індексації на кожен рік. Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2021 року встановлено у розмірі 1769 грн. нормою ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік». Представник позивача суду пояснила, що відповідач є працездатною особою, має змогу сплачувати аліменти на свою дитину з інвалідністю, будь які утриманці на забезпеченні відповідача не перебувають, інших дітей, окрім доньки [PERSON] , відповідач не має. У спростування викладеного будь яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, беручи до уваги, що повнолітня дитина сторін по справі на яку стягуються аліменти проживає з позивачем та перебуває на її забезпеченні, відповідач є особою працездатного віку, жодних доказів у спростування наведених позивачем доводів та доказів неможливості утримання повнолітньої доньки відповідачем суду не надано, тому суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову про стягнення на користь позивача з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а саме з відповідача слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 769 грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня подання позову - з 16 жовтня 2020 року. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та судових витрат у даній справі сторонами не заявлялось. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. За наведених обставин питання щодо судових витрат при ухваленні рішення судом не вирішувалось. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved