Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

[PERSON] 05 грудня 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Наразі, в провадженні Білозерського районного суду Херсонської області знаходиться справа за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу. Сторони проживають окремо, позивач та донька хоча й зареєстровані в квартирі, яка була придбана під час шлюбу, проте проживають за адресою: [INFO]. У звязку з тим, що [PERSON] та відповідач не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання їх дитини, рішення [PERSON] з даного приводу є мінливим, тому позивач, яка вважає, що донька повинна проживати з матірю, змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Крім того, позивач вказала, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у способи визначені за домовленістю між ними. Дійти між собою домовленості і в цьому випадку батьки дитини не можуть. [PERSON] ходить в дитячий садок, харчування в якому коштує майже 400 грн. на місяць, дитина часто хворіє. Відповідач будь-якої допомоги на придбання ліків, одягу та взуття, продуктів харчування для дитини в добровільному порядку не надає та участі у витратах на розвиток дитини, відвідування дитячого садку не приймає. Враховуючи вищевикладене та уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд визначити місце проживання їхньої доньки [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, просила покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач уточнені вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про дату, час та місце судових засідань був повідомлений у встановленому законодавством порядку, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення 75000 0311464 1, 75000 0338652 8 та 75000 0339357 5, в судові засідання не зявився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав. Представник третьої особи [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, вважає заявлені вимоги такими, що відповідають інтересам малолітньої дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 14 грудня 2018 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області у вказаній справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 19 лютого 2019 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Судом встановлено, що 03 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 187. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено на «Романова». Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КГ № 100581, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні 03 жовтня 2015 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-КГ № 205953, виданого 03 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області, позивач та відповідач є батьками [PERSON], яка народилася 23 жовтня 2015 року. З висновку органу\~опіки та\~піклування про\~визначення місця\~проживання малолітньої\~дитини,\~[PERSON],\~[INFO],\~затвердженого Рішенням\~виконавчого комітету\~Білозерської селищної\~ради Херсонської\~області від\~31\~січня 2019\~року №\~7, вбачається, що позивач та відповідач, які є батьками [PERSON], перебувають у шлюбі. На даних час між ними триває процес розлучення і сторони проживають окремо. Батько дитини [PERSON] надав письмову заяву про те, що не заперечує проти того, щоб донька [PERSON] проживала з матірю [PERSON], але за умови, що не будуть порушені його права як батька. Спеціалістами селищної ради та служби у справах дітей Білозерської РДА Херсонської області 22 січня 2019 року було проведено обстеження умов проживання позивача: для дитини створено відповідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку. Є письмовий стіл, шафа для одягу, дитячі книжки, розвиваючі ігри, іграшки, сезонний одяг та взуття, місце для сну. Малолітня дитина є вихованкою ІІ молодшої групи Білозерського ясел-садка комбінованого типу № 4 і не досягла того віку та рівня розвитку, щоб висловлювати свою думку. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Білозерської селищної ради Херсонської області вважає визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матірю [PERSON] доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Положеннями ст. 160 ч.1 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ст. 161 ч.1 СК України, якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року\~ № 2402-III встановлено, що виховання в\~сімї є\~першоосновою розвитку\~особистості дитини.\~На кожного\~з батьків\~покладається однакова\~відповідальність за\~виховання,\~навчання і\~розвиток дитини.\~Батьки або\~особи,\~які їх\~замінюють,\~мають право\~і зобовязані\~виховувати дитину,\~піклуватися про\~її здоровя,\~фізичний,\~духовний і\~моральний розвиток,\~навчання,\~створювати належні\~умови для\~розвитку її\~природних здібностей,\~поважати гідність\~дитини,\~готувати її\~до самостійного\~життя та\~праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. У Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. В судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю позивачем у справі та перебуває на її утриманні. Позивач виховує дитину, піклується про її здоровя, навчання, створила належні умови для її фізичного, духовного та морального розвитку. При цьому, з висновку органу опіки та піклування вбачається, що після проведення бесіди з батьком дитини [PERSON], останній не заперечував проти того, щоб донька проживала разом зі своєю матірю. З огляду на вищевикладене, зважаючи на те, що батьки дитини, яка не досягла віку 10 років, не можуть дійти згоди щодо місця проживання дитини, взявши до\~уваги позицію\~ органу\~опіки,\~ставлення батьків\~до виконання\~своїх батьківських\~обовязків,\~вік дитини,\~стан її\~здоровя, зважаючи на те, що позивачем створено всі необхідні умови для повноцінного та гармонійного розвитку дитини, суд вважає, що в судовому засіданні надано достатньо доказів того, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з матірю - [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, тож за вказаних обставин, вимоги позивача в частині визначення місця проживання дитини з матірю є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 і ч.ч.1, 2 ст.183 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, а якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Згідно ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, \~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789ХІІ (789912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для\~ фізичного, розумового,\~ духовного і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи,\~ які виховують дитину, несуть основну відповідальність за\~ забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що малолітня [PERSON] проживає з матірю, перебуває на її утриманні, відповідач допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає, в звязку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є законними й обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.191\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved