Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовною заявою до Ковельської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. На обгрунтування своїх позовних вимог вказують на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON], внаслідок смерті якого відкрилась спадщина на нерухоме майно до складу якого входить 39/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, котрий знаходиться по [ADDRESS]. Вони є дітьми спадкодавця і тому віднесені законодавством до першої черги спадкування, окрім них інші спадкоємці відсутні. Після його смерті вони спадщину фактично прийняли, подали відповідні заяви нотаріусу, однак не змогли зареєструвати своє право на майно, оскільки відсутнє зареєстроване право власності за спадкодавцем у встановленому порядку і нотаріальна контора не прийняла документів для оформлення спадщини. Просять визнати за кожним право власності на 39/200 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Позивачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю, просять позов задовольнити повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву в якій просить справу розглядати у відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами . Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є [PERSON] і [PERSON]. 27.10.2000 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та з того часу стала носити прізвище [PERSON]. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] народилась 18.11.1981 року та її батьками є [PERSON] і [PERSON]. 03.03.2002 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та з того часу стала носити прізвище [PERSON]. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] помер [INFO]. З копії рішення Ковельського міського суду від 22 грудня 1994 року вбачається , що в користь [PERSON] виділено частину будинковолодіння по [ADDRESS], що складає 39/100 ідеальної долі. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], який проживав в [ADDRESS]. Позивачі [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями першої черги і фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON], а саме продовжують проживати у спадковому будинку, проводять догляд за будинком і господарськими спорудами, подали у встановлений законом термін, заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. До маси спадкового майна після смерті [PERSON] входить 39/100 часток житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS]. Суд вважає, що позивачі не можуть вирішити нотаріально питання про спадкування вказаного житлового будинку через відсутність державної реєстрації права власності за померлим, яким би посвідчувалося право [PERSON] на це майно. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на те, що житловий будиник побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці, прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в міській раді за батьком позивачів, з того часу він став власником цього житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України діти після смерті батька є спадкоємцями першої черги за законом. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Суд вважає, що позивачі, прийнявши у спадщину частину спадкового майна, відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України та п. 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, вважаються такими, що прийняли спадщину. Тому з огляду на те, що [PERSON] на час своєї смерті була фактично власником житлового будинку з господарськими будівлями, її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачів. Статтею 1267 ЦК Країни встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, на підставі доказів досліджених в судовому засіданні, суд приходить до висновку про підставність вимог позивачів про визнання за ними права власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] в порядку успадкування після смерті [PERSON]. Всі інші можливі спадкоємці відсутні. Визнання права власності за позивачами не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати понесені позивачами при поданні позовної заяви, залишити за ними, згідно клопотань останніх. На підставі ст.ст. 1216, 1261, 1267, 1268 ЦК України,

Outcome: approved