Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

[PERSON] , 30.10.2020 звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів мотивуючи тим, що з 25.04.2012 перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею на [ADDRESS] та перебуває на її повному утриманні, що спільне життя з [PERSON] не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, зловживання останнім алкоголем, який будучи в стані сп`яніння вчиняв сварки, скандали, в т.ч. у присутності дитини, як наслідок тривало проживають окремо, стосунків як подружжя не підтримують та не ведуть спільного господарства, за таких обставин переконана, що втратила до відповідача почуття поваги і любові, збереження шлюбу та примирення є неможливим та суперечить її інтересам, окрім цього зазначила, що [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, жодних коштів на утримання дитини не надає, не піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток, їй самій важко забезпечувати потреби дочки, що відповідач працює, отримує стабільний та значний дохід, відтак має можливість та зобов`язаний надавати кошти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 20.11.2020 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в суді вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені у заяві, окрім цього пояснила, що з вересня 2020 року з відповідачем разом не проживають, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують та спільного господарства не ведуть, причиною розпаду сім`ї є зловживання [PERSON] алкогольними напоями, його байдуже ставлення до сім`ї, що останній неофіційно працює таксистом, отримує значний дохід, а відтак має можливість та зобов`язаний забезпечувати потреби дитини [PERSON] , яка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні і виховані, що дочка навчається у гімназії, відвідує планті гуртки у зв`язку з чим, вона несе значні витрати на харчування, одяг, канцелярські прилади, власного доходу їй недостатньо на утримання [PERSON] та забезпечення належного рівня її проживання через, що потребує матеріальної допомоги відповідача. Просить позов задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання 01.12.2020, 30.12.2020 та 04.02.2020 не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила у суді позивачка (а.с. 44, 50, 61). Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За положеннями ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24, ч. 3 і ч. 4 ст. 56, ч. 2 ст. 112 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007р. проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Отже, регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Із пояснень позивачки в суді, із матеріалів справи убачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 25.04.2012 шлюб у виконавчому комітеті Суходільської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, актовий запис №2, у шлюбі мають дитину [PERSON] , [INFO] , сторони з вересня 2020 року разом не проживають, з цього часу стосунків як подружжя не підтримують та спільного господарства не ведуть, причина розпаду сім`ї - зловживання відповідачем алкогольними напоями, різні погляди на шлюб та сім`ю (а.с. 11 (зворот), 34). Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка у суді настоює на розірванні шлюбу з відповідачем, заперечує можливість примирення. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання в черговий раз не з`явився, заперечень щодо заявлених позивачкою вимог, не подав. З огляду на вищеозначені обставини та інші фактичні взаємини подружжя [PERSON] , суд доходить висновку, що подальше вжиття будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, що має важливе значення, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між сторонами припинено остаточно, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Розриваючи шлюб між сторонами, суд також враховує інтереси їх неповнолітньої дитини, повноцінний розвиток та виховання якої у сім`ї, в якій існують постійні непорозуміння, є неможливим. Окрім цього, суд задоволює вимогу [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з огляду на наступне. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За положеннями ст. ст. 180, 181, 182, 183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.08.2012 виконавчим комітетом Суходільської сільської ради Перемишлянського району Львівської області, [PERSON] [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Із пояснень позивачки в суді, із змісту Акта обстеження, складеного комісією Родатицької сільської ради Городоцького району Львівської області №708 від 20.10.2020 вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] на [ADDRESS] та перебуває на її повному матеріальному утриманні (а.с. 35). Згідно довідки Рудківської міської ради Львівської області №34 від 21.01.2021, інших матеріалів справи, відповідач [PERSON] з сім`єю не проживає, значиться зареєстрованим на [ADDRESS] (а.с. 58-59). За наведеного, ураховуючи принципи справедливості та розумності, беручи до уваги вік, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у справі заперечень останнього щодо надання коштів на утримання дочки, а також витрати про які заявила позивачка в суді, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку згідно Закону України «Про державний бюджет на 2021 року», інші обставини, що мають істотне значення, суд доходить висновку, що стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2020 і до досягнення дитиною повноліття, буде достатнім вкладом [PERSON] в матеріальне утримання дочки. З урахуванням положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави та позивачки відповідно по 840 грн. 80 коп. судового збору, кожного.

Outcome: approved