Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

[PERSON] в серпні місяці 2017 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] особою, що втратила право на користування житлом в квартирі [ADDRESS], стверджуючи, що квартира належить їй- позивачу- на праві власності, що відповідач є колишнім членом її сім'ї, не проживає в квартирі з листопада 2013 року, коли [PERSON] залишив сім'ю, що відповідач більше трьох років не користується житлом, не несе витрат на його утримання. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала заяву про вирішення спору за її відсутності. Відповідач до суду не з»явився, про час і місце слухання справи сповіщався судом за місцем реєстрації у відповідності до вимог закону. За згодою позивачевої сторони суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Суд вивчив матеріали справи і встановив наступне: На підставі свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради 18.10.1995 року і договору дарування від 21.03.2006 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. В 2008 році у відповідності до діючого законодавства у якості члена сім'ї власника квартири оформив реєстрацію [PERSON] по вищевказаній квартирі. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 25.09.2014 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що сторони припинили шлюбні стосунки і разом не проживають з листопада 2013 року. Разом з позивачкою в спірній квартирі проживають неповнолітні [PERSON],[INFO] і [PERSON],[INFO]. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 31.08.2015 року з відповідачка на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Зазначеним рішенням також встановлено, що батьки разом не проживають. [PERSON] доводить, що наявність у відповідача реєстрації по належній їй- [PERSON] квартирі, порушує її право власності на цю квартиру, тому як позивачка зобов'язана сплачувати комунальні послуги за всіх осіб, що мають реєстрацію по квартирі, оформити реєстрацію інших членів родини без згоди відповідача позивачка не має можливості. [PERSON] стверджує, що більше трьох років відповідач не цікавиться житлом, не несе витрат на утримання квартири, його речі в квартирі відсутні. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі доводи та докази: свідоцтво про право власності на житло, договір дарування частини квартири, довідку з місця проживання, рішення Київського райсуду про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів на утримання дітей, витяги є реєстру реєстрації права власності на нерухоме майно, акт, складений сусідами позивача і посвідчений керівником дільниці №2 КП «ЖКС «Чорномрський» про не проживання відповідача у спірній квартирі з листопада 2013 року. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав: Ч.2 ст.405 ЦК України визначає, що «член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом», а ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ' ї. Суд погоджується з доводами позивача, що наявність у [PERSON] реєстрації по квартирі [ADDRESS] інтереси власника квартири, яка з листопада 2013 року сплачує вартість комунальних послуг по квартирі за усіх осіб, що мають реєстрацію по квартирі, а не за фактично проживаючих в цій квартирі. Крім того, наявність реєстрації у відповідача власнику квартири створює незручності в реалізації права власності на квартиру - власник зареєструвати в квартирі інших осіб має право за згодою відповідача. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд не отримав будь-яких доказів, що спростовують доводи позивачевої сторони.

Outcome: approved