Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки загальною площею 2,8733 га, яка розташована на території Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Право власності на вищевказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданим 20 грудня 2002 року. В зв'язку з необхідністю укласти договір оренди землі на належну заявникові вищевказану земельну ділянку, виникла потреба встановити факт належності заявнику державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданим 20 грудня 2002 року, тому що у даному державному акті допущена помилка, прізвище заявника, як власника земельної ділянки, вказано - «[PERSON]», в той час, як відповідно до паспорта він - «[PERSON]», тобто прізвище «[PERSON]» вказано помилково. Вказана помилка, на думку заявника, виникла під час виготовлення державного акту, чому вона допущена заявнику не відомо, але виправити її на даний час - неможливо. Розбіжності у прізвищі заявника створюють для нього, як власника земельної ділянки, перешкоди, на даний час - у реєстрації права оренди земельної ділянки, тому що відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» № 1952-ІV від 01.07.2004 року передбачено, що державній реєстрації підлягають речові права, похідні від права власності: в тому числі право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. З метою виправлення допущеної помилки у державному акті заявник звернувся до Відділу у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з відповідним проханням, проте йому було роз'яснено, що діючим законодавством України не передбачено внесення будь-яких змін, виправлень до бланків державних актів та рекомендовано звернутись до суду за вирішенням даного питання. Від встановлення даного факту залежить виникнення особистих прав заявника на земельну ділянку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановити факт належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, так як підтвердить виникнення права власності на вищевказану земельну ділянку. Заявник просить встановити факт належності йому - [PERSON], [INFO], державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 20 грудня 2002 року Попільнянською районною державною адміністрацією, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 262, на земельну ділянку площею 2,8733 га, яка розташована на території Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Заявник в судове засідання не з'явився, в заяві просив справу розглядати без його участі. Представники заінтересованих осіб: Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області та Відділу у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви, в яких просили справу розглядати без участі їх представників, заперечень проти задоволення заявлених вимог не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 20 грудня 2002 року, [PERSON] на підставі розпорядження голови райдержадміністрації № 360 від 01.11.2002 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,8733 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Парипської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, землю передано для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 262. Відповідно до довідки № 599 від 15 серпня 2018 року Виконавчого комітету Попільнянської селищної ради Попільнянського району Житомирської області, державний акт на право приватної власності на землю [NUMBER] виданий 20.12.2002 року Попільнянською РДА на [PERSON] в дійсності належить - [PERSON], [INFO]. Прізвище «[PERSON]» вказано помилково. Згідно повідомлення № 6-0.31-1136/116-18 від 05 вересня 2018 року Відділу у Попільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, [PERSON] відмовлено у внесені виправлення до державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] виданого 20.12.2002 року, в зв'язку з помилково вказаним прізвищем власника земельної ділянки «[PERSON]», а потрібно прізвище - «[PERSON]», так як починаючи з 01.01.2013 року, в зв'язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», виготовлення та видача державних актів не проводиться, а виникнення права власності на нерухоме майно відбувається в порядку, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», крім того, чинним законодавством України не передбачено внесення будь-яких змін та виправлень до державних актів на право приватної власності на землю. Як вбачається з паспорту серії [NUMBER] виданого 26 листопада 2002 році Попільнянським РВ УМВС України в Житомирській області та з свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 31 травня 1963 року ЗАГС села Парипси Попільнянського району Житомирської області, заявник має прізвище, ім'я та по батькові - [PERSON] та його батьки зазначені також як [PERSON] та [PERSON]. Вимога пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та наданні докази, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Outcome: approved