overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

[PERSON] 16.07.2015 року звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання право власності на квартиру [ADDRESS], відповідно до попереднього договору купівлі - продажу вказаної квартири від 01.05.2015 року укладеного між ними, оскільки відповідач відмовляється належним чином оформити придбану нею квартиру. Позивачка також подала до суду заяву в якій позов підтримала повністю із викладених у ньому підстав і просила розглядати справу у її відсутності. Відповідач подав до суду заяву в якій позов визнав повністю та просив розглядати справу у його відсутності. Відповідно до вимог ст.169 ЦПК України суд приймає рішення у відсутності позивача та відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким що підлягає до задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 01.05.2015 року [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони уклали попередній договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], по якому [PERSON] погодився на продаж [PERSON] до 01.06.2015 року вказану квартиру за 345 000 грн. Також згідно вказаного попереднього договору купівлі-продажу [PERSON] передала [PERSON] під час його укладання аванс в розмірі 330 000 грн. Із вмісту вказаного попереднього договору вбачається, що спірна квартира не перебуває під обтяженням. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач в своїй заяві визнав позов повністю то фактично погодився із всіма істотними умовами договору купівлі-продажу спірної квартири, в тому числі і її ціни. Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати договір дійсним. Враховуючи, що сторони по справі виконали всі умови по договору купівлі продажу вказаної квартири, то він відповідно до ст.203 ЦК України, має бути визнаний таким, що відбувся. Оскільки вказана угода визнана судом такою що відбулась, то позивач має право власності на вказану квартиру. Згідно ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 3450 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

[PERSON] 16. 07. 2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 17 листопада 2010 року до 25 травня 2015 року з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі, від якого сторони мають двох малолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Вказувала, що відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона вимушена звернутися до суду. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини його доходів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства: В судовому засіданні встановлено, що з 17 листопада 2010 року по 25 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Згідно свідоцтв про народження дітей [PERSON] являється їх батьком. Згідно пояснень позивача, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання синів не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення позивачем до суду та до повноліття дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

[PERSON] 16.07.2018 р. звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що шлюб з відповідачем зареєстровано 20.07.1979 р. Причиною погіршення сімейних відносин вказує різні погляди на вирішення сімейних питань, відсутність взаєморозуміння, в звязку з чим постійно виникають сварки та скандали. З відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено з 2013 р. Втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально. Під час спільного життя відносини поступово погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач просить суд винести рішення яким шлюб з відповідачем розірвати. В судове засідання позивач не зявився, 30.10.2018 р. на адресу суду надійшла його заява в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує, просить шлюб з відповідачем розірвати. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявилась, 24.10.2018 р. подала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечила. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. \~ \~ \~ \~Сторони зареєстрували шлюб 20.07.1979 р. у відділі РАЦС Ленінського району м.Дніпропетровськ, про що складено актовий запис № 1098. Спільне життя сторін не склалося. В звязку із різними поглядами на життя, різні характери, сторони в 2013 р. припинили шлюбні відносини, проживають окремо, поновлювати їх не бажають. Позивач просить шлюб розірвати оскільки примирення з відповідачем суперечить його інтересам. Відповідач позов визнала, не заперечила щодо розірвання шлюбу. Відповідно \~ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування \~жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. \~ \~ \~ \~Враховуючи обставини справи, суд вважає, що подальше спільне життя й збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, відповідач позов визнав, а тому підстав для збереження \~сімї \~немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

[PERSON] 16.07.2019р. звернувся з позовом до [PERSON] про визнання втратившим права на користування житлом на [ADDRESS] ., мотивуючи тим, що той у 2010р. вибув з будинку, в ньому не проживає, втратив будь-який зв`язок із спірним житлом, однак не скасовує своєї реєстрації в ньому. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, пояснила, що відповідач [PERSON] понад один рік у спірному житлі, без поважних на те причин, не проживає, до спірного житла не навідується, витрат на його утримання не несе, просить задовольнити позов та визнати відповідача таким, що втратив право на користування спірним житлом. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с. 23, 39-40, 41-44). Третя особа [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] у 2010р. вибув із будинку на [ADDRESS] , у ньому не проживає, не несе витрат на його утримання, дала інші пояснення, просить позов задовольнити. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився, причин неявки не повідомив та не подав відзив на позов, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.45), суд, з огляду на положення ст. 280 ЦПК України, приходить висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, третю особу, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із пояснень представника позивача, із долучених до справи копій договору дарування житлового будинку від 13.03.2012р. і витягу про державну реєстрацію прав від 12.04.2012р. із довідки Великолюбінської селищної ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 1578 від 21.06.2019р., із копії будинкової книги (а.с. 5, 6, 7-13, 14) убачається, що житловий будинок на [ADDRESS] . на праві власності належить позивачу [PERSON] , що відповідач [PERSON] зареєстрований, але в будинку не проживає, жодних витрат по його утриманню і збереженню не несе. Факт не проживання відповідача понад один рік у спірному житлі, окрім пояснень представника позивача, має підтвердження долученими до справи актами обстежень спірного житла від 20.12.2018р., 14.03. і 12.06.2019р. (а.с.15-16) та поясненнями в суді третьої особи [PERSON] . Обставин, які б свідчили про те, що відповідач покинув спірний будинок не з своєї волі, або ж після цього бажав повернутись до такого, не встановлено, а в суді не здобуто. Отже, оскільки відповідач [PERSON] понад один рік без поважних причин в будинку на [ADDRESS] . не проживає, суд вважає, що він втратив право на користування спірним житлом, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] 16.08.2016р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 06.08.2011р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинені у сторін з травня 2016 року, через те, що у них відсутнє почуття взаємної любові та поваги. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутністю наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 06 серпня 2011 року сторони зареєстрували шлюб в Самарському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 187. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з травня 2016 року припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

[PERSON] 16.08.2016р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи тим, що 20.04.2004р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини припинені у сторін з вересня 2012 року, через те, що у них відсутнє взаєморозуміння. В судове засідання позивач не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, надала до суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутністю наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності, погодився розірвати шлюб з позивачем. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін і немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторони, які не з'явилась до суду. Судом встановлено, що 20 квітня 2004 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 75. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Вiдповiдно до частини другої статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Таким чином, оцінивши зiбранi по справі докази, з'ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, фактичні взаємини позивача та відповідача,суд вважає, що шлюб мiж сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони з вересня 2012 року припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що позивач має категоричне небажання подальшого спільного життя з відповідачем, сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслiдок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, інтересам їх дитини. Після розірвання шлюбу у відповідності до вимог частини 8 статті 235 Цивільного процесуального кодексу України позивачу залишити прізвище, отримане після реєстрації шлюбу - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

[PERSON] 16.08.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що з відповідачем перебуває з 20.04.1991 року в шлюбі, зареєстрованому Гвіздовецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області за №3. Від спільного шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сім`я розпалася по тій причині, що в них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, втратили повагу та почуття кохання один до одного. Подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, миритись не бажає. Вважає, що за таких обставин збереження реєстрації шлюбу між нею та відповідачем є неможливим та суперечить її особистим інтересам. Просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу прізвище не бажає змінювати. У судове засідання позивачка не з`явилася, однак, зазначила у позовній заяві клопотання про проведення розгляду справи без її присутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Миритись з позивачкою не бажає. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З обставин, наведених у позовній заяві і які відповідно до положень ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, оскільки визнанні сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.04.1991 року Гвіздовецькою сільською радою Сокирянського району Чернівецької області за №3. Сторони є батьками однієї неповнолітньої дитини - [PERSON]. Спільним сімейним життям сторони проживали до березня 2016 року. Сім`я розпалася по тій причині, що в них різні погляди на життя, між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Миритися сторони не бажають та вважають, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин та у відповідності до положень ст. 112 СК України, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивачка не бажає стягувати з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, відповідно суд не вирішує питання щодо їх розподілу. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

[PERSON] 16.08.2018 звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем з 19.10.1996. Спільне життя не склалося, сімейні стосунки почали руйнуватись по причині різних поглядів на життя та зловживання спиртними напоями відповідачем, що призвело до припинення ведення спільного господарства. Позивач подала до суду заяву, в якій виклала прохання проводити судовий розгляд без її особистої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, в судове засідання не з'явився. До суду [PERSON] подав заяву, в якій виклав прохання задовольнити позовні вимоги його дружини. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.10.1996. У позивачки та відповідача є спільні неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], 12.01.1999 р. н. Сторони шлюбні відносини не підтримують. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його припинення. Суд вважає, що збереження сім'ї не можливе, це суперечитиме інтересам кожного із сторін і їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

[PERSON] 16.08.2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 29.07.1985 року, зареєстрованому Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №75. Спільних неповнолітніх дітей немає. З серпня 2018 року сторони не підтримують подружніх стосунків та спільно не проживають. Причиною припинення подружніх відносин є те, що у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, сторони втратили взаєморозуміння, внаслідок чого між ними часто почали виникати сварки. Оскільки їх шлюб носить формальний характер та суперечить його інтересам, а тому просить його розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду клопотання про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після надання строку судом на примирення, позивач не подав до суду будь-яких заяв про примирення з відповідачкою. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи за місцем проживанням, зареєстрованим у встановленому законом порядку. Будь-яких заяв після закінчення наданого судом строку для примирення до суду не подавала. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 09.08.2018 року Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, 29.07.1985 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Сокирянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №75. На даний час сторони припинили подружні відносини та спільне проживання. Спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. За наданий судом строк для примирення сторони не помирилися. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не вбачає можливості збереження сім`ї, а також вважає, що їх шлюб носить формальний характер та суперечить його інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи бажання позивача розірвати шлюб, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе та оскільки реєстрація шлюбу суперечить інтересам позивача у відповідності до положень ст.112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved