overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

[PERSON] 06 вересня 2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], мотивуючи тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя не склалося, між ними постійно виникали суперечки та непорозуміння, внаслідок чого їхня сімя розпалася і відновити її неможливо. Збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. Примирення між ними виключене. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка не зявилася, в заяві до суду просила про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи чи заперечень не надіслав. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи проводиться за відсутності сторін, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2014 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 275857, актовий запис № 2570 (а.с.3). В силу ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання якщо подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивачка вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе і це суперечить її інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити «Третьякова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

[PERSON] 06 грудня 2016р. звернувсь з позовом до [PERSON] про стягнення 8000 грн. заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову посилався на те, що 10 листопада 2013р. [PERSON] позичив у нього в борг 8000 грн. на строк до 31.12.2015р., однак борг не повернув. Позивач звернувсь до суду з заявою про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, слухати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] 10 листопада 2013р. позичив у позивача [PERSON] 8\~000 гривень, які він зобовязався повернути у строк не пізніше 31 грудня 2015р., однак борг у встановлений строк не повернув. Дані обставини підтверджуються оригіналом письмової розписки, написаною власноручно відповідачем [PERSON] та наданою суду позивачем [PERSON] Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором та відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За таких обставин з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 8000 гривень боргу за договором позики. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 551,2 грн., сплачені позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

[PERSON] 06 грудня 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 13 серпня 1997 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки були припинені з 15 серпня 2016 року у зв'язку з різністю поглядів на життя, втратою почуттів один до одного. Вона 16 серпня 2016 року зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу, потім пройшла на примирення з відповідачем, але ситуація набагато погіршилася. Має спір про поділ майна. Вважає збереження сім'ї неможливим, на примирення не згодна, тому просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та вказала, що відповідач неодноразово займався рукоприкладством стосовно неї, але доказів цього у неї немає. Вони припинили шлюбні відносини з 29 жовтня 2016 року. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище чоловіка. Відповідач у судовому засіданні вказав, що згоден на розірвання шлюбу. Факт рукоприкладства не визнав, у свою чергу звинуватив позивача у подружній невірності, але доказів цього в нього також немає. Вони припинили шлюбні відносини з 01 листопада 2016 року. У письмовому відзиві вказав, що заперечує проти стягнення з нього на користь позивача судового збору, оскільки він був не проти розірвання шлюбу через відділ РАЦС. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне позов[PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. [PERSON] та [PERSON] з 13 серпня 1997 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Сторони з 01 листопада 2016 року припинили шлюбні відносини у зв'язку з різністю поглядів на життя, втратою почуттів один до одного. Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо рукоприкладства, та доводи відповідача щодо подружньої зради, оскільки відповідних доказів сторонами не надано. Позивач має спір про поділ майна. Згідно Витягу з ЄРДР (а.с. 12) [PERSON] 02 грудня 2016 року зверталася до Кремінського ВП ГУНП з заявою про заподіяння їй [PERSON] матеріальної шкоди. На час розгляду справи між сторонами склалися неприязні стосунки, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище «[PERSON]». Судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] 06 грудня 2017 року звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що 03 січня 2012 року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,0020 га, яка розташована на території [PERSON] Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заявник зазначає, що він звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу №78/2016, однак вивчивши надані ним документи нотаріус виявив, що не підтверджується належність зазначеної земельної ділянки спадкодавцю, оскільки державний акт на право приватної власності на землю видано на імя спадкодавця, де його прізвище вказано «Галитовський», замість вірного «Галітовський», через що було рекомендовано з відповідною заявою звернутися до суду, у звязку з чим заявник звернувся до суду та просить задовольнити заявлені вимоги. Представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечив проти задоволення заявлених вимог. Суд, взявши до уваги пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, вивчивши та перевіривши матеріали справи(а.с.1-13), прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме: вище вказаного державного акта на право власності на земельну ділянку [PERSON] має для заявника значення для оформлення відповідних документів для прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту належності документу, вище вказаного державного акта на право власності на земельну ділянку, який дійсно належить [PERSON], який помер 03 січня 2012 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

[PERSON] 06 грудня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 14 листопада 2016 року померла його мати [PERSON], яка мешкала в с. Ананьєві Першому, Ананьївського району Одеської області. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого в с. Ананьєві Першому, вул. Лесі Українки, 115, Ананьївського району Одеської області. Заповітом від 23 вересня 2014 року [PERSON] заповіла йому все своє майно. Позивач вказує, що звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки, на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, в звязку з чим рекомендовано звернутися до суду, через що позивач звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивач не зявився, однак, надав на адресу суду письмову заяву (а.с.27), в якій просить розглянути цивільну справу за його позовом у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.33), в якій просить суд розглянути справи без його присутності. З позовною заявою згоден. Представник третьої особи Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність. З позовними вимогами згодна(а.с.31). Суд взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача, представника третьої особи Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області, вивчивши та перевіривши документи по справі(а.с.1-33), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Так, згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, в звязку з неможливістю визнання права власності [PERSON] на вище вказаний житловий будинок в порядку спадкування в позасудовому порядку, суд, дослідивши зібрані у справі докази, вважає за можливе визнати за [PERSON] право приватної власності в порядку спадкування за законом на вище вказаний житловий будинок та господарські будівлі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

[PERSON] 06 грудня 2017 року звернулась в Малинський районний суд з позовом до [PERSON] в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача. Позивач позов підтримала, про що надала суду відповідну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з цим справа, за згодою позивача, розглядається за правилами статей 280-284 ЦПК України. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.05.2010 року (а.с. 5). За час перебування у шлюбі сторони стали батьками [PERSON] [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем (а.с. 6). Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач є батьком вищевказаної дитини, то він повинен надавати позивачу допомогу на її утримання. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи ці норми, суд позов задовольняє в повному обсязі та стягує з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу). У відповідності до частини 2 статті 430 ЦПК України рішення в частині стягнення всієї суми боргу по аліментах суд допускає до негайного виконання. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується пунктом 3 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору. У зв'язку з цим суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] 06 грудня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 16 червня 2004 року померла її бабуся [PERSON], яка проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 4,63 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Новоселівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Позивач зазначає, що вона звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, оскільки нею пропущений строку для звернення за спадщиною, та було рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач вказує, що строк прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин. Так, після смерті бабусі залишилася донька спадкодавця [PERSON], а тому вона вважала, що остання буде займатися прийняттям спадщини, однак вона цього не зробила так як захворіла і не мала можливості звернутися до нотаріальної контори, а 22 березня 2013 року померла, у зв'язку з чим звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву(а.с.18), відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав заяву (а.с.22), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, взявши до уваги заяви позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи (а.с.1-18), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом. Заява про прийняття спадщини в установлений ст.1270 ЦК України строк не була подана спадкоємцями. Згідно п.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що передбачено п.3 ст.1272 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

\~ [PERSON] 06 грудня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 22 жовтня 2004 року помер її рідний дядько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,0021 га, яка знаходиться на території Ананьївської Другої сільської ради Ананьївського району Одеської області. Заповіту [PERSON] не залишив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач зазначає, що вона як спадкоємець за законом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Одеській області з приводу оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з\~тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній, тому рекомендовано звернутись до суду, у звязку з чим позивач звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявилася, однак надала на адресу суду письмове клопотання, в якому просить справу розглянути у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.25). Представник відповідача в судове засідання також не зявився, однак надав письмову заяву (а.с.22), в якій просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання також не зявилася, однак надала на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, заперечень проти позову не має(а.с.23). Суд, взявши до уваги заяви позивача, представника відповідача та представника третьої особи, вивчивши та перевіривши документи справи(а.с.1-25), приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Положенням ч.1-2 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Так, відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; за ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за [PERSON] права власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 22 жовтня 2004 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

[PERSON] 06 жовтня 2014 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 21 квітня 2007 року вступила в шлюб з відповідачем, який зареєстрований Точилівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03. Від указаного шлюбу дітей не мають. Шлюб у обох - перший. Сімейне життя не склалось, рішення про розірвання шлюбу прийняла у зв'язку з тим, що близько пів року разом не проживають та не підтримують шлюбних стосунків. Між ними повністю відсутнє взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та сімейні стосунки, через несумісність характерів, сім'я розпалась. Шлюб носить виключно формальний характер. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, тому рішення про розірвання шлюбу є остаточним, примирення між нею та відповідачем неможливе, в зв'язку з чим просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з'явилася, однак надала на адресу суду письмову заяву (а.с.8), відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживанням відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду (а.с.11,14). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст.ст. 110,112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебуває у шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який зареєстрований Точилівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від вказаного шлюбу дітей не мають. Приймаючи до уваги, що збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, оскільки в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, створені умови, в яких не можливе нормальне існування сім'ї та спільне проживання, близько пів року разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, кроків до примирення не роблять, тому суд вважає можливим їх шлюб розірвати, при цьому всі витрати по справі залишити за позивачем, враховуючи її бажання .

Outcome: approved