Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2011 року. Від даного шлюбу у них дітей немає. Позивач зазначає, що спочатку сімейне життя складалося добре, проте близько півтора року тому шлюбні відносини різко погіршилися і повністю припинилися. У їх відносинах відсутнє порозуміння та повага. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо, кожен живе своїм життям. Позивач проживає з іншим чоловіком, з яким збирається зареєструвати шлюб, продовжувати шлюбні відносини із Відповідачем не бажає, а тому просить розірвати шлюб, стягнути судові витрати з Відповідача. Позивач в попередніх судових засіданнях позов підтримала, просила задовольнити з підстав зазначених у ньому. Представник Позивача при розгляді справи по суті позов підтримав, подав клопотання про стягнення із Відповідача витрат, що пов'язані із явкою до суду у розмірі 577 грн 60 коп, та витрат за публікацію в пресі оголошення про виклик Відповідача до суду у розмірі 220 гривень. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, повторно не з'явився, причин неявки не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд встановив наступні факти. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 19 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, 19 травня 2011 року зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON], прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Дітей від шлюбу у сторін немає. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, враховуючи його неявки до суду, не мають бажання зберегти сім'ю та дальше перебувати у шлюбі. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, в силу ст. 88 ЦПК України з Відповідача в користь позивача слід також стягнути понесені судові витрати по справі в сумі 860 (вісімсот шістдесят) гривень судових витрат, з яких: 640 (шістсот сорок) гривень судового збору та 220 (двісті двадцять) гривень витрат, понесених за розміщення оголошення в газеті «Свобода» (квитанції №0.0.758361911.1 та №0.0.773597603.1 від 04 та 25 травня 2017 року відповідно). Щодо стягнення витрат, пов'язаних із явкою до суду у розмірі 577 грн 60 коп, - слід відмовити, оскільки позивачем та її представником надано до суду квитанції про оплату за пальне, однак жодним чином не аргументовано та не обгрунтовано даних витрат (відсутні докази, що свідчать про співрозмірність витрачених коштів із необхідними витратами).

Outcome: partial