Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

[PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивачі посилаються на те, що 27 грудня 2011 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за №336. Даним договором встановлено, що позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 279 755, 00 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві вищевказану суму грошових коштів. За час фактичного користування грошовими коштами позичальником, до 31.12.2013 року, сплачується 20 процентів річних від суми позики. Позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику зі сплатою належних з нього процентів за користування грошовими коштами в строк до 31.12.2013 року. Грошові кошти, за договором позики від 27.12.2011 року позикодавцем були передані та одержані позичальником до моменту підписання даного договору шляхом підписання між позикодавцем та позичальником боргової розписки від 27.12.2011 року, яка є невідємною частиною вказаного договору позики. Цього ж дня, 27 грудня 2011 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за №338. Даним договором встановлено, що позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 279 755, 00 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві вищевказану суму грошових коштів. За час фактичного користування грошовими коштами позичальником, до 31.12.2013 року, сплачується 20 процентів річних від суми позики. Позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику зі сплатою належних з нього процентів за користування грошовими коштами в строк до 31.12.2013 року. Грошові кошти, за договором позики від 27.12.2011 року позикодавцем були передані та одержані позичальником до моменту підписання даного договору шляхом підписання між позикодавцем та позичальником боргової розписки від 27.12.2011 року, яка є невідємною частиною вказаного договору позики. Позивачі, посилаючись на ст.ст. 6, 626, 628, 638, 1046, 1047, 526 ЦК України, вказують на те, що зі змісту договору позики від 27 грудня 2011 року реєстровий номер 336 та договору позики від 27 грудня 2011 року реєстровий номер 338, вбачається, що в них встановлено всі істотні умови для таких видів договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи дані договори, сторони дійшли згоди щодо укладання договорів на зазначених у них умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 стаття 1049 ЦК України). Пунктами 4 договору позики від 27 грудня 2011 року реєстровий номер 336 та договору позики від 27 грудня 2011 року реєстровий номер 338, встановлено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцям позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк до 31.12.2013 року. Проте, відповідач позивачам позику ні у строк встановлений в договорах позики, ні в подальшому в добровільному порядку грошові кошти не повернув, а тому наявні всі правові підстави для стягнення в судовому порядку з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 27 грудня 2011 року реєстровий номер 336 в сумі 279755 грн. та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 27 грудня 2011 року реєстровий номер 338 в сумі 279755 грн. Пунктами 3 договору позики від 27 грудня 2011 року реєстровий номер 336 та договору позики від 27 грудня 2011 року реєстровий номер 338, встановлено, що за час фактичного користування грошовими коштами вказаними в п. 1 даних договорів, позичальником до 31.12.2013 року сплачується 20 (двадцять) процентів річних від суми позики. Проте, відповідач позивачам ні суму позики, ні відсотки за користування грошовими коштами в добровільному порядку не повернув, а тому наявні всі правові підстави для стягнення в судовому порядку з [PERSON] на користь [PERSON] відсотків за користування грошовими коштами за період з 27.12.2011 року по 31.12.2013 року в сумі 112 515,20 грн. та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] відсотків за користування грошовими коштами за період з 27.12.2011 року по 31.12.2013 року в сумі 112 515,20 грн. Відповідачем у строки, встановленому договорами, грошові зобовязання перед позивачами не виконано, суму позики з відсотками не повернено, а тому наявні всі правові підстави для стягнення в судовому порядку з [PERSON] на користь [PERSON] 3 відсотків річних за період з 01.01.2014 року по 17.08.2015 року в сумі 19 151,38грн. та інфляційні втрати за період з 01.01.2014 року по 17.08.2015 року в сумі 289 887,68 грн. та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 3 відсотків річних за період з 01.01.2014 року по 17.08.2015 року в сумі 19 151,38грн. та інфляційні втрати за період з 01.01.2014 року по 17.08.2015 року в сумі 289 887,68 грн. Оскільки предметом спору по даній справі є однорідні права і обов'язки, а тому позов відповідно до ст. 32 ЦПК України предявляється спільно кількома позивачами до одного відповідача. Позивачі просять стягнути з відповідача на користь: - [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) заборгованість за договором позики від 27 грудня 2011 року, реєстровий номер 336 на загальну суму 701 130, 58 грн., в тому числі: основну суму боргу в розмірі 279 755,00 грн., відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 112 515, 20 грн., 3% річних в розмірі 19 151, 38 грн. та інфляційні втрати в розмірі 289 887,68 грн.; - [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) заборгованість за договором позики від 27 грудня 2011 року реєстровий номер 338 на загальну суму 701 130, 58 грн., в тому числі: основну суму боргу в розмірі 279 755, 00 грн., відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 112 515, 20 грн., 3% річних в розмірі 19 151, 38 грн. та інфляційні втрати в розмірі 289 887,68 грн.; стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) витрати по сплаті судового збору. В судове засідання позивачі не зявилися, направили на адресу суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов просять задовольнити в повному обємі, не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, неодноразово викликався в судове засідання, судом було вжито заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом оголошення через засоби масової інформації газета «Вісті Рівненщини № 40 (1934) від 09.10.2015, тому суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачі не заперечують, щоб справу було розглянуто у відсутності відповідача. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з вимог ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі і на підтвердження його укладення та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. В судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2012 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за №336. Даним договором встановлено, що позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 279 755, 00 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві вищевказану суму грошових коштів. За час фактичного користування грошовими коштами позичальником, до 31.12.2013 року, сплачується 20 процентів річних від суми позики. Позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику зі сплатою належних з нього процентів за користування грошовими коштами в строк до 31.12.2013 року. Грошові кошти, за договором позики від 27.12.2012 року позикодавцем були передані та одержані позичальником до моменту підписання даного договору шляхом підписання між позикодавцем та позичальником боргової розписки від 27.12.2012 року, яка є невідємною частиною вказаного договору позики. 27 грудня 2012 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за №338. Даним договором встановлено, що позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 279 755, 00 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві вищевказану суму грошових коштів. За час фактичного користування грошовими коштами позичальником, до 31.12.2013 року, сплачується 20 процентів річних від суми позики. Позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику зі сплатою належних з нього процентів за користування грошовими коштами в строк до 31.12.2013 року. Грошові кошти, за договором позики від 27.12.2012 року позикодавцем були передані та одержані позичальником до моменту підписання даного договору шляхом підписання між позикодавцем та позичальником боргової розписки від 27.12.2011 року, яка є невідємною частиною вказаного договору позики. У відповідності до абз.2 ч.1 ст.1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на запереченнях для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. В судовому засіданні досліджений розрахунок, наданий стороною позивачів відсотків, 3 відсотків річних, індексу інфляції, доданий позивачем до позовної заяви. В судовому засіданні не добуто доказів того, що договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Встановлено, що на даний час відповідач зобовязання не виконав та заборгованість по договорам позики не погасив. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума основного боргу, відсотки та 3% річних від основного боргу та збитки, завдані внаслідок інфляції, що підтверджується відповідним розрахунком. Що стосується вимоги позивачів про відшкодування судових витрат, то з відповідача у відповідності до ст.88 ЦПК України на користь позивачів підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору.

Outcome: approved