Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі відповідач-1), Державної казначейської служби України (далі відповідач-2), Харківської обласної прокуратури (далі відповідач-3) про стягнення 50 000, 00 грн. моральної шкоди. Крім того, позивач просив суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн. \~ \~ \~ \~Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 02.08.2021 позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь [PERSON] 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позову відмовлено; відповідно до статті 246, пункту 5 частини 7 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України призначено судове засідання для вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу на 19.08.2021 року, зобов`язано [PERSON] протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати докази понесення судових витрат, заявлених до стягнення. 09.08.2021 року на адресу Московського районного суду м. Харкова надійшла заява, відповідно до змісту якої представник позивача просить суд стягнути з Державного бюджету України на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 16\~500, 00 грн. Обґрунтовуючи подану заяву посилається на те, що розмір послуг адвоката в даній справі є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та зазначенням справи для сторони, що повністю відповідає ч. 4 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України. 19.08.2021 року розгляд справи відкладено на 06.09.2021 року у зв`язку з неявкою відповідача-3. 06.09.2021 року розгляд справи відкладено на 20.09.2021 року у зв`язку з перебуванням судді Новіченко Н.В. у відпустці. Позивач у судовому засіданні 20.09.2021 року підтримала подану заяву та просила суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16\~500, 00 грн. Відповідач-1, у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заперечення на клопотання про розподіл судових витрат, відповідно до яких відповідач-1 просить суд заяву позивача залишити без задоволення, оскільки сума задоволених позовних вимог складає 5 000, 00 грн., тобто 10% від заявлених вимог, таким чином стягненню з Державного бюджету України на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає 1 650, 00 грн. Однак, витрати на правничу допомогу не підтверджуються належними, достатніми , допустимими та достовірними доказами, враховуючи наступне: - акт про приймання - передачі від 04.08.2021 правової допомоги № 1 до Договору про надання адвокатом правової допомоги від 02.02.2021 не містить посилання на номер судової справи в межах якої адвокатом Боженко Г.В. надавалася правнича допомога; - матеріали справи не містять чеків оплати наданої правничої допомоги. Відповідач-2 у судове засідання 20.09.2021 року, проте в минулому судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідач-3 також надав заперечення на клопотання позивача, відповідно до змісту якого просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи наступне: - інформація, яка міститься в акті приймання-передачі правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг, не може вважатись тим розрахунком, подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу; - позивачем не надано розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, а також документів, які підтверджують сплату ним послуг за договором про надання правової допомоги та не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. \~ \~ \~ \~За таких обставин відповідач-3 вважає, що відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо фактично сплаченої суми гонорару, що має здійснюватися на підставі розрахунків/рахунків, а саме платіжних доручень, що підтверджують оплату наданих послуг або копій виписок з банківського рахунку про надходження коштів за зазначеними платежами. У судовому засіданні 20.09.2021 року відповідач-3 просив відмовити у задоволенні позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із вказаних вище підстав. Розглянувши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16\~500, 00 грн., суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 11 Цивільного процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Разом із тим у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial