Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

[PERSON] 13 вересня 2016 року звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За життя 09.09.1996 року [PERSON] був складений заповіт, згідно якого вона все своє майно заповіла позивачу та [PERSON], які відмовилася від прийняття спадщини, про що свідчить відповідна заява. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті [PERSON], оскільки являється спадкоємцем за заповітом. Позивач має намір успадкувати належне йому майно, оскільки являється спадкоємцем за заповітом, в зв'язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернувся до суду з позовом та просить поновити строк звернення до суду з даним позовом та визнати за ним право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав суду заяву про підтримання позовних вимог та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача - В'язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника та при прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого В'язівською сільською радою Краснокутського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок з господарськими будівлями числиться за [PERSON], про що свідчить довідка виконавчого комітету В'язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 26 липня 2016 року №183. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. По В'язівській сільській раді Краснокутського району Харківської області зареєстрований заповіт 9 вересня 1996 року за реєстром № [NUMBER], згідно якого [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїм дітям: синові [PERSON] та дочці [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилася, про що свідчить нотаріально посвідчена заява. На день смерті заповідача заповіт не відмінявсь та не скасовувався. Також, як вбачається із матеріалів справи на житловий будинок за зверненням позивача РКП «Краснокутське БТІ» було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], про те на зазначений об'єкт право власності не зареєстровано, що підтверджується довідкою РКП «Краснокутське БТІ» від 01.06.2016 року №282. Даний факт перешкоджає позивачу звернутись до нотаріальної контори для належного оформлення спадщини. Відповідно до ст. 25 та 346 ЦК України право власності на нерухоме майно не може бути зареєстровано за особою, яка померла, оскільки зі смертю особи її право та дієздатність припиняється. Відповідно до роз'яснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо поновлення йому строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач [PERSON], як спадкоємець після смерті заповідача - [PERSON], має законне право на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial