Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом про встановлення земельного сервітуту. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1176 га, з кадастровим номером 7410400000:01:011:0112. Проте він не має проходу та проїзду на зазначену земельну ділянку, оскільки вона фактично знаходиться серед інших земельних ділянок, не маючи власного виходу для проходу чи заїзду, тому він змушений, добираючись до власної земельної ділянки, яку використовує для городництва, проходити через суміжні земельні ділянки без передбаченого на те дозволу, що є неправильним. Єдиним законним шляхом вирішення вказаного питання, на думку позивача, є встановлення земельного сервітуту. Належна позивачу земельна ділянка межує з землями належними: [PERSON] , [PERSON] , Ніжинській міській раді Чернігівської області по [ADDRESS] та землями, що перебувають у фактичному користуванні [PERSON] по [ADDRESS] , та [PERSON] - по [ADDRESS] , а належать Ніжинській міській раді Чернігівської області. Межі земельного сервітуту передбачені в технічній документації із землеустрою, розробленої ПП «Портал СД» Позивачем вчинялись дії з досудового врегулювання спору з відповідачами по справі, але його вимоги були проігноровані та залишились без задоволення, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ніжинська міська рада Чернігівської області, фактично самоусунулась від вирішення вказаного питання. Позивач просив встановити на свою користь безоплатний безстроковий земельний сервітут (07.01 для права проходу та проїзду на велосипеді), що розташований в [ADDRESS] площею 0,0037 га, в I кадастровій зоні, в північний частині міста, що має продовжувати конфігурацію, рельєф рівний, під`їздом до земельної ділянки служить [ADDRESS] . Опис меж по [ADDRESS] : А-Б: землі [PERSON] , [PERSON] (7410400000:01:011:0099); Б-В землі [PERSON] ( [ADDRESS] ); В-Г: землі [PERSON] ( [ADDRESS] ); Г-А: землі Ніжинської міської ради ([ADDRESS]). Опис меж по [ADDRESS] : А-Б: землі [PERSON] , [PERSON] (7410400000:01:011:0099); Б-В: землі [PERSON] , [PERSON] (7410400000:01:011:0112); В-Г: землі [PERSON] ( [ADDRESS] ) Відповідачка [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву зазначила, що із встановленням сервітуту не погоджується. [PERSON] не складав із нею договору про прохід через її ділянку і не звертався до неї із проектом. Не була проведена земельно-технічна експертиза, в результаті якої, можна знайти коротший і менш обтяжливий шлях до його ділянки. Встановлення сервітуту суперечить правам на земельну ділянку, становить перешкоду при приватизації в становленні меж, зменшить їх розміри. Встановлення сервітуту призведе до порушень добросусідства. [PERSON] мав доступ до своєї ділянки через інкубаторну станцію, цим проходом користувався 40 років, тому повинен там відстоювати право сервітуту. Відповідачка [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці відповідно до заявлених позивачем вимог частково буде унеможливлювати використання для її власних потреб. Зазначає, що потреба позивача вже була задоволена в інший спосіб до подачі вказаного позову до суду. Вважає, що позивачем не наведено підстав, аргументів чи обґрунтувань, чому сервітут повинен поширюватись на її земельну ділянку, а не на інші земельні ділянки інших користувачів (власників) земельних ділянок. Технічна документація ПП «Портал СД» виготовлена з порушенням вимог чинного законодавства України, межі земель з нею ніхто не узгоджував, інформація, вказана в пояснювальній записці є неправдивою. Представник відповідача Ніжинської міської ради Чернігівської області Ільющенко С.В., у відзиві просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач не згодний із запропонованим у позовній заяві варіантом встановлення земельного сервітуту. На підставі заяви [PERSON] від 21.07.2020 питання щодо встановлення земельного сервітуту за рахунок земельних ділянок в [ADDRESS] та [ADDRESS] було розглянуте на пленарному засіданні Ніжинської міської ради та прийнято рішення від 27.08.2020 №22-77/2020 «Про встановлення земельного сервітуту, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» про відмову [PERSON] у встановленні особистого безстрокового та безоплатного земельного сервітуту шляхом укладення договору про встановлення земельного сервітуту між громадянином [PERSON] та Ніжинською міською радою на земельну ділянку загальною площею 0, 0065 га за рахунок земель, що перебувають у користуванні громадянки [PERSON] по [ADDRESS] площею 0,0028 га та громадянки [PERSON] по [ADDRESS] площею 0,0037 га, для проходу та проїзду на велосипеді до земельної ділянки 7410400000:011:0112, що перебуває у власності [PERSON] , на підставі ст. 91, 98 Земельного кодексу України, ст.55 Закону України «Про землеустрій» (земельні ділянки, щодо яких [PERSON] просить встановити сервітут, не сформовані). Зазначив, що встановлення в судовому порядку земельного сервітуту, що розташований в [ADDRESS] та по [ADDRESS] , проїздом до земельної ділянки служить [ADDRESS] , є неможливим. Крім того, посилається на те, що рішення Ніжинської міської ради від 27.08.2020 №22-77/2020 щодо відмови [PERSON] у встановленні сервітуту чинне, не скасоване в судового порядку, а тому підлягає обов`язковому виконанню. Вказав, що земельний сервітут може бути встановлений лише на сформованій земельній ділянці, а після внесення відомостей до Державного земельного кадастру сервітут підлягає державній реєстрації прав в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Зазначив, що позивачем не надано докази того, що земельні ділянки, на які позивач просить встановити земельний сервітут, сформовані. Крім того, позивач не надав доказів звернення до [PERSON] та [PERSON] щодо укладення договору сервітуту в добровільному порядку. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.11.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11.03.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що його викликали в інкубаторну станцію і повідомили, що не будуть пускати через свою землю, протягом року треба знайти сервітут для проходу. В цьому році інкубатор припинить йому доступ до своєї земельної ділянки. Зараз він потрапляє на земельну ділянку через інкубатор. Він звертався до земельної організації про встановлення сервітуту. Дана організація з`ясувала, де найменш обтяжливий сервітут. Після чого він звернувся до [PERSON] . Спочатку вони погодились. Його сервітут проходить виключно по землі [PERSON] . Сервітут, який планується, буде торкатися тільки землі [PERSON] . Він пропонував їй землю навзаєм чи гроші, вона відмовилась. Через землю [PERSON] він не може ходити, оскільки це обтяжливо для людей. Він просить надати йому прохід по тіньовій стороні, там, де менше росте насаджень. Зараз він ходить через [PERSON] , але для неї це також обтяжливо. Відповідачка [PERSON] на цій частині своїй земельній ділянці нічого не вирощує, він їй пропонував надати частину своєї ділянки, яка на сонячній стороні та більш сприятлива для вирощування городини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав, пояснив, що Земельний кодекс не визначає, що для встановлення земельного сервітуту треба документацію. Зазначив, що відзив Ніжинської міської ради не ґрунтується на нормах кодексу. Земельну ділянку відбирати не мають наміру, лише потрібен прохід та проїзд. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на експертизі вони не були, їх не запрошували. Крім того, пояснила, що в разі встановлення сервітуту, позивач [PERSON] буде зачіпати частини земельних ділянок, що належать їй та [PERSON] . Відповідачка [PERSON] пояснила, що батьки позивача ходили все життя через землі інкубатора. У позивача 11 соток, у них по 4 сотки. Пояснила, що не хоче давати позивачу свою землю. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що землі позивача [PERSON] межують із землями, що належать [PERSON] . Вважає, що позивач міг би мати прохід через землю, яка належить одній людині, а не чотирьом господарям. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частина 6 ст.81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1176 га з кадастровим номером 7410400000:01:011:0112, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно вiд 11.02.2014 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію права власності від 11.02.2014. Відповідно до рішення Ніжинської міської ради від 04.02.2021 №52-6/2021 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та передано безоплатно у власність [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером 7410400000:01:011:0144, для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , де знаходиться житловий будинок який є їх власністю на підставі договору купівлі-продажу частини будинку р.№1-2450 від 15.07.1997, договору купівлі-продажу частини житлового будинку р.№2744 від 08.11.2008 та договору дарування частини житлового будинку р.№2844 від 21.11.2008. Спільна часткова власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (по 1/3). 17.09.2020 затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою [ADDRESS] , із зазначенням кадастрового №741040000:01:011:0144. Згідно відповіді міськрайонного управління у Ніжинському районі та м. Ніжині ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 07.04.2021 №9-25-0.172-281/119-21, інформація про земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що перебуває у користуванні [PERSON] , відсутня. Відповідно до пояснень директора Ніжинської інкубаторної станції за зверненням [PERSON] вбачається, що з підстав зміни умов охорони та санітарних вимог інкубаторна станція більше не може задовольняти його ( [PERSON] ) вимоги щодо проходу до своєї землі. Суміжними із [PERSON] землекористувачами та власниками є [PERSON] , [PERSON] , Ніжинська міська рада Чернігівської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Для забезпечення проходу до власної земельної ділянки позивач [PERSON] просить встановити земельний сервітут за рахунок земель [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно із Технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту [PERSON] , земельний сервітут має площу 0,0065 га та встановлюється за рахунок земель [PERSON] по [ADDRESS] площею 0.0028 га, та [PERSON] по [ADDRESS] площею 0.0037 га. Опис меж даного сервітуту також викладено в даній технічній документації. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Подібні положення містяться й у ст.321 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (стаття 100 ЗК України). Згідно ст.401 ЦК право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з частинами першою, третьою статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Відповідно до ст.404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації, тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені ст.99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів на підтвердження того, що нормальне використання своєї власності неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому, слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 листопада 2019 року у справі № 133/305/17-ц (провадження № 61-12458св19), від 27 травня 2020 року у справі №663/2893/16-ц (провадження № 61-18590св19). Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.79, 80 ЦПК України). Згідно з приписами ч.1 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом достовірно встановлено, що земельна ділянка, належна позивачу, не містить проходу до неї, що унеможливлює прохід/проїзд до земельної ділянки позивача, без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. Під час розгляду справи сторони не заперечували факт, що у [PERSON] відсутня можливість заїзду/заходу на належну йому земельну ділянку без використання земельних ділянок інших землекористувачів. Суд враховує, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Звертаючись із вказаним позовом, позивач надав докази звернення до власників та користувачів інших земельних ділянок щодо яких, можливо встановити сервітут. Проте, враховуючи неприязні стосунки, що склалися між сторонами, відповідачі навіть під час розгляду справи заперечували право позивача на встановлення такого сервітуту. Установлено, що рішенням Ніжинської міської ради від 27.08.2020 №22-77/2020 позивачу відмовлено у встановлені земельного сервітуту на земельну ділянку загальною площею 0, 0065 га за рахунок земель, що перебувають у користуванні громадянки [PERSON] та громадянки [PERSON] . При цьому, доводи та заперечення відповідачів та їх представників щодо порушення встановленим сервітутом їх права власності/користування власними земельними ділянками, суд вважає такими, що не підлягають врахуванню при вирішенні спірного питання, так як відповідно до положень ст.41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. З огляду на характер спірних правовідносин, встановлені судом обставини та застосовані правові норми, суд дійшов висновку про відповідність заходу втручання держави в право власності фізичних осіб та територіальної громади міста Ніжина шляхом встановлення земельного сервітуту критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованій у сталій практиці Європейського суду з прав людини. Втручання в право на мирне володіння відповідачем належною йому на праві власності земельною ділянкою відбувається з дотриманням справедливого балансу між інтересами позивача та відповідача. Доводи відповідачів про те, що для заходу/заїзду на ділянку позивача останній має використовувати землі, що належні інкубаторній станції, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, враховуючи заперечення керівництва станції щодо використання їх земельної ділянки [PERSON] . Не внесення інформації про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та відсутність кадастрового номеру земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку в користування, не є перешкодою для встановлення, у випадках передбачених законом, земельного сервітуту, тому доводи представника міської ради в цій частині не приймаються до уваги. Є безґрунтовними і доводи відповідачів щодо порушення внаслідок встановлення земельного сервітуту їх (відповідачів) прав. Не надано і доказів, які б могли об`єктивно свідчити, що встановлення безстрокового безоплатного земельного сервітуту, відносно частин земельних ділянок буде надмірно обтяжливим для відповідачів. В свою чергу, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, відповідачі не спростували висновки технічної документацією із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюватиметься право сервітуту [PERSON] . При цьому, є необґрунтованими та відповідно такими, що не приймаються судом до уваги, і доводи відповідачів про те, що проведена на замовлення позивача технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки на яку поширюється право сервітуту, не дає відповіді про інші можливі варіанти влаштування позивачу проходу та проїзду через інші суміжні земельні ділянки, та що запропонований позивачем земельний сервітут буде найменш обтяжливим способом його встановлення, оскільки, заперечуючи щодо позовних вимог позивача, відповідачі під час розгляду справи не реалізували своє право на подання відповідного клопотання про проведення по справі відповідної судової експертизи. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову, та вважає можливим встановити на користь позивача безоплатний земельний сервітут.

Outcome: approved