Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

[PERSON] 14 листопада 2019 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року заяву було прийнято до розгляду суду, а у справі відкрито провадження в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник у своїй заяві посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 22 грудня 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І., вона є власником 46/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Разом з тим, вказаний договір купівлі-продажу було видано на ім`я [PERSON] , хоча за паспортними даними вона є [PERSON] . Внаслідок різності написання прізвища заявника в договорі купівлі-продажу і паспорті вона не може у встановленому законом порядку розпорядитися належною їй часткою житлового будинку. Заявник у своїй заяві просила суд встановити факт належності їй договору купівлі-продажу від 22 грудня 1995 року 46/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 10956, який було видано на ім`я [PERSON] . Заявник у своїй заяві до суду справу просила розглянути за її відсутності, ухваливши рішення, яким вимоги заяви задовольнити. Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 22 грудня 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 10956, заявник є власником 46/100 частин житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 6). У договорі купівлі-продажу від 22 грудня 1995 року прізвище [PERSON] зазначено як [PERSON] , хоча в паспорті заявника її прізвище вказано - [PERSON] (а.с. 3). Різність написання прізвища заявника в договорі купівлі-продажу і її паспорті на теперішній час перешкоджає їй у вільному розпорядженні своєю власністю. З зазначеного вбачається, що в договорі купівлі-продажу від 22 грудня 1995 року невірно зазначено прізвище заявника замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З ксерокопії паспорта заявника вбачається, що її прізвище є « [PERSON] », а не « [PERSON] », протягом життя їй видавалися інші офіційні документи. За таких обставин суд вважає, що оскільки всі інші дані в паспорті та договорі купівлі-продажу, які було видано заявнику, повністю співпадають, то заява підлягає задоволенню, а факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу, виданого на ім`я [PERSON] , встановленню. На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Заявником при поданні заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 384 гривень 20 коп, який з урахуванням положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved