Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

[PERSON] в травні 2017 року заявила позов, за яким просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку місця проживання за адресою квартири. Позов мотивовано тим, що відповідач, хоч і зареєстрована за адресою квартири, проте ніколи в ній не проживала, що в свою чергу створює позивачу, як власнику квартири, створю перешкоди в праві власності. Представник позивача [PERSON] подав заяву, за якою на вимогах позову наполягає, просив розглянути справу без його участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. [PERSON] в суд не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась за останнім відомим місцем реєстрації. Від третьої особи, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, на вирішення справи поклались на розсуд суду. Оскільки, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, то суд знаходить за можливе постановити заочне рішення за наявних доказів. Судом встановлено таке. Відповідно до свідоцтва про право власності від 16.01.2006р. [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 3). З довідки балансоутримувача будинку ЖБК «Домобудівельник» від 01.03.2017 р. (ф.3), вбачається, що у вказаній квартирі, разом з власником та іншими особами, з 27.01.2009р. зареєстрована [PERSON] на правах тимчасового мешканця. Згідно зі ст. 818 ЦК України, наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, за їхньою взаємною згодою та з попереднім повідомленням наймодавця можуть дозволити тимчасове проживання у помешканні іншої особи (осіб) без стягнення плати за користування житлом (тимчасових мешканців). Тимчасові мешканці не мають самостійного права користування житлом. Тимчасові мешканці повинні звільнити житло після спливу погодженого з ними строку проживання або не пізніше семи днів від дня пред'явлення до них наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення помешкання. Відповідно до акту від 22.05.2017р., що складений сусідами позивача і затверджений ЖБК «Домобудівельник», [PERSON] в квартирі позивача ніколи не проживала. Разом з тим, наявність реєстрації в квартирі особи, яка в ній не проживає, очевидно тягне для позивача додаткові витрати з оплати комунальних послуг, з обслуговування прибудинкової території, та перешкод у розпорядженні цим майном, тощо. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачем шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] і відповідно такою, що підлягає зняттю з реєстрації місця проживання за адресою квартири. Отже, позов підлягає задоволенню. Питання перерозподілу судових витрат позивачами не порушувалось. На підставі наведених в рішенні норм закону,

Outcome: approved