Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що 25 жовтня 2019 року вона звернулася до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було надано роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила строк на прийняття спадщини. В судове засідання заявник не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити. Заінтересована особа правом участі в судовому засіданні не скористалась, надала заяву, за змістом якої справу просить розглянути у її відсутність. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 05.11.2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду в порядку окремого провадження. За запитом суду від 05.11.2019 року з Кам`янсько-Дніпровської державної нотаріальної контори витребувані відомості щодо відкриття спадкової справи після смерті померлої [INFO] [PERSON] та належним чином завірену копію спадкової справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] є матір`ю заявниці /а.с. 8/. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] /а.с.9/. Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02.02.2013 року, було здійснено актовий запис про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON] /а.с. 10/. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). В силу приписів ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За приписами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У Постанові №7 пленуму ВСУ від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець, постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем, пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із позивачем, відвідування спадкодавця у лікарні, придбання йому ліків, тощо. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з листом Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати те, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права па спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зі змісту викладеного вбачається, що право звернення до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини виникає у заявника, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини. Однак, доказів звернення заявника до нотаріуса з заявою про оформлення спадщини після смерті [PERSON] суду не надано. Більш того, як вбачається з відповіді державного нотаріуса, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] станом на час розгляду справи у суді не відкривалася /а.с. 18/. Отже матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували спільне проживання заявниці з померлою на час відкриття спадщини. Крім того, судом встановлено, що заявниця зі спадкодавцем були зареєстровані за різними адресами. Згідно зі ст.ст.76,77 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року передбачено, що вирішуючи питання про те, чи підлягають розгляду судом справи про право на спадкування без попереднього звернення особи до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно врахувати. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Зважаючи на вищенаведена та на те, що заявниця не надала суду належних доказів спільного її проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, суд приходить до висновку, що [PERSON] передчасно звернулася до суду з вищезазначеними вимогами, а тому це є підставою для відмови у задоволенні заяви. На підставі ст.ст. 1216, 1220, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: dismissed