Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Бахмацького районного суду з позовом до Григорівської сільської ради про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 3.29 га, розташовану на території Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка залишилась після смерті її бабусі [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що 10.02.2000 року [PERSON] заповіла [PERSON] право на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії [NUMBER], виданого 20.09.1996 року Бахмацькою районною державною адміністрацією, але за життя, 14.08.2001 року, на підставі вищевказаного сертифікату, спадкодавиця одержала державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], у зв»язку з тим, що в заповіті [PERSON] зазначено сертифікат, який наразі у позивача відсутній, оскільки взамін вказаного правовстановлюючого документа був виданий державний акт на право приватної власності на землю, в заповіт зміни не вносидися, то нотаріус відмовляє позивачу у видачі свідоцтва про право на вищевказану спадщину. Тому за захистом своїх прав [PERSON] змушена була звернутися до суду. В судове засідання сторони не з»явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, представник відповідача не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Судом на підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON], яка була зареєстрована і одиноко проживала в [INFO] (а.с.3.4). За життя, 10.02.2000 року, [PERSON] склала заповіт, згідно якого належне їй право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії [NUMBER], виданим 20.09.1996 року Бахмацькою районною державною адміністрацією, заповідала [PERSON] (а.с.5,6). Даний заповіт станом на 21.01.2015 року не змінювався і не скасовувався (а.с.5 зворотний бік). 14.08.2001 року на ім»я [PERSON] Григорівською сільською радою Бахмацького району Чернігівської області було видано державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на землю площею 3.29 га, розташовану на території Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11). Згідно повідомлення відділу Держземагенства у Бахмацькому районі № 29-28-0.2-1665/2-15 від 03.04.2015 року вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] був виданий [PERSON] взамін сертифіката на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23.02.2015 року, вбачається, що [PERSON] було визначено додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.14). Згідно повідомлення Бахмацької державної нотаріальної контори № 790/01-16 від 09.04.2015 року, вбачається, що спадкова справа стосовно майна померлої [PERSON] відкрита 12.03.2015 року за заявою про прийняття спадщини [PERSON] В справі наявний заповіт від 10.02.2000 року на земельну частку (пай) на ім»я [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Отже, [PERSON] у визначений рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23.02.2015 року строк звернулася до нотаріуса за оформленням свої спадкових прав після смерті [PERSON], проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у виді земельної ділянки, оскільки позивач в якості правовстановлюючого документу на вказану нерухомість подала державний акт на право приватної власності на землю, а не сертифікат, як то вказано в заповіті [PERSON] (а.с.13). Земельний пай відповідно до указів Президента України: від 10 листопада 1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» та від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» - це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих державою у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З огляду на те, що [PERSON] заповідала позивачу свій сертифікат на право на земельну частку (пай), взамін якого було видано державний акт на право приватної власності на землю, то до переліку спадкового майна входить і право власності на земельну ділянку площею 3.29 га, розташовану на території Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, так як відповідно до п.«г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України однією з підстав набуття громадянами права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно п. 2.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. З огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved