Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] 14 серпня 2020 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 15 листопада 2014 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки з відповідачем припинені з 05 лютого 2020 року і з цього часу він з дітьми стосунки не підтримує, матеріально не допомагає. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з нею. На примирення не згодна. Тому просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище чоловіка. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у заяві на ім`я суду просить розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно судовою повісткою з повідомленням та оголошенням на сайті судової влади, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю суду не надав. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю сторін заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 цього Кодексу у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи ци в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 цього Кодексу - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 15 листопада 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 3), від якого мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 4) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Подружні стосунки між сторонами припинені з 05 лютого 2020 року і з цього часу вони проживають окремо, відповідач з дітьми стосунки не підтримує, матеріально не допомагає. Діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з позивачем. Позивач на примирення не згодна. Спору про поділ майна не заявлено. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не бажає зберегти шлюб та на його розірванні наполягає. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином суд вважає встановленим, що позов про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved