Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] 02.02.2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою ) між співласниками на праві спільної часткової власності, обґрунтовуючи вимоги тим, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Заводською районною адміністрацією Запорізької міської ради 07.12.2006 року знаходилася у спільній частковій власності, а саме: 1/2 частина зазначеної квартири належить позивачу та 1/2 частина зазначеної квартири належала матері [PERSON] . 04.06.2007 року [PERSON] склала заповіт на користь своєї доньки - відповідача [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла . 1/2 частина зазначеної квартири, яка належала за життя [PERSON] була успадкована відповідачкою, шляхом подання нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини. Проте, відповідне Свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалося. Відповідно до технічного паспорту на дану квартиру загальна площа 70,31 кв.м., житлова площа 67,7 кв.м.., квартира складається з: кімната № 6 площею 10,7 кв.м., кімната № 7 площею 17,6 кв.м., кімната №8 площею 14,7 кв.м., кухня площею 8,3 кв.м., ванна кімната площею 2,7 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м., коридор площею 11,7 кв.м., комора площею 1,1 кв.м., балкон площею 0,96 кв.м., лоджія площею 2,25 кв.м. Фактично відповідачка разом зі своїм чоловіком [PERSON] проживає у зазначеній квартирі, однак вони не зареєстровані за місцем проживання за даною адресою. Весь тягар по утриманню квартири в належному стані лежить на позивачеві, оскільки відповідачка, хоча і мешкає у квартирі, витрат щодо її утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, займає дві кімнати №6 площею 10,7 кв.м. та № 7 площею 17,6 кв.м. Позивач займає кімнату № 8 площею 14.7 кв.м. Таким чином, мають місце неврегульовані відносини між позивачем та відповідачкою щодо утримання квартири, її користуванням та сплатою комунальних послуг. Позивач вважає доцільним виділення відповідачу [PERSON] у користування кімнати №6 площею 10,7 кв.м. та № 7 площею 17,6 кв.м. з балконом площею 0,96 к.в.м,, а позивачу у користування кімнату №8 площею 14,7 кв.м. з лоджією площею 2,25 кв.м. Сторони в судове засідання не з`явились, позивач та представник позивача -адвокат Пацалюк Р.В. надали до суду заяви, в якій просять справу розглядати за їх відсутності, позов підтримують. Відповідач також надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі , позов визнала повністю. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши та проаналізувавши всі надані докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, щоквартира [ADDRESS] знаходилася у спільній частковій власності, а саме: 1/2 частина зазначеної квартири належить позивачу на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Заводською районною адміністрацією Запорізької міської ради 07.12.2006 року та 1/2 частина зазначеної квартири належала матері [PERSON] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Заводською районною адміністрацією Запорізької міської ради 07.12.2006 року( а.с. 8). 04.06.2007 року [PERSON] склала заповіт на користь своєї доньки - відповідача [PERSON] (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 16). 1/2 частина зазначеної квартири, яка належала за життя [PERSON] була успадкована відповідачкою, шляхом подання нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини. Проте, відповідне свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалося. Відповідно до технічного паспорту на дану квартиру загальна площа 70,31 кв.м., житлова площа 67,7 кв.м.., квартира складається з: кімната № 6 площею 10,7 кв.м., кімната № 7 площею 17,6 кв.м., кімната №8 площею 14,7 кв.м., кухня площею 8,3 кв.м., ванна кімната площею 2,7 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м., коридор площею 11,7 кв.м., комора площею 1,1 кв.м., балкон площею 0,96 кв.м., лоджія площею 2,25 кв.м.( а.с. 12-13). Фактично відповідачка разом зі своїм чоловіком [PERSON] проживає у зазначеній квартирі, однак вони не зареєстровані за місцем проживання за даною адресою.Весь тягар по утриманню квартири в належному стані лежить на позивачеві, оскільки відповідачка, хоча і мешкає у квартирі, витрат щодо її утримання не несе, комунальні послуги не сплачує, займає дві кімнати №6 площею 10,7 кв.м. та № 7 площею 17,6 кв.м. Позивач займає кімнату № 8 площею 14.7 кв.м. Таким чином, мають місце неврегульовані відносини між позивачем та відповідачкою щодо утримання квартири, її користуванням та сплатою комунальних послуг. Позивач вважає доцільним виділення відповідачу [PERSON] у користування кімнати №6 площею 10,7 кв.м. та № 7 площею 17,6 кв.м. з балконом площею 0,96 к.в.м,, а позивачу у користування кімнату №8 площею 14,7 кв.м. з лоджією площею 2,25 кв.м. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Крім того, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991р. № 7 «Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок », при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Виходячи з аналізу ст. 358 ЦК України слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved