Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-18 00:00:00

[PERSON] виклад позиції позивача та заперечень відповідачів. Позивач [PERSON], з урахуванням уточнень до позову,\~ звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Приватний нотаріус Дніпродзержинського нотаріального округу [PERSON] про стягнення коштів. У своєму позові, з урахуванням уточнень до нього, посилалась на те, що 04 березня 2011 року позивач та відповідач [PERSON] прийшли до обоюдної згоди та попередньо обговорили усі істотні умови договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (м.Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, ціна договору, як грошова сума склала 12 500 доларів США. [PERSON] передала їй у власність вказану квартиру, шляхом звільнення та вручення їй ключів від останньої, а вона прийняла нерухоме майно та стала постійно проживати, володіти та користуватися нею, нести витрати щодо її утримання, а вона передала відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 12 500 доларів США. Однак вказані правовідносини належним чином не оформили та домовились посвідчити договір нотаріально в строк до 01 жовтня 2013 року. Причиною тривалого відкладення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири з квітня 2011 року до жовтень 2013 року, стало прохання продавця [PERSON] про необхідність часу для зняття з реєстрації осіб, які в ній прописані. З часу попередньої оплати грошових коштів в рахунок основного договору купівлі-продажу квартири вона почала проживати в квартирі, під час проживання несла усі необхідні витрати по її утриманню. [PERSON] порушила умови договору та не виконала зобовязання щодо нотаріального посвідчення договору. В січні 2015 року відповідач взагалі відмовилась оформлювати договір купівлі-продажу нотаріально. З 21 лютого 2015 року вона перестала проживати в [INFO], тобто м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області, у звязку з примусовим виселення її відповідачем. Оскільки договір купівлі-продажу вказаної квартири укладено не було, то передана нею грошова сума [PERSON] є авансом, який підлягає поверненню. У своєму позові позивач посилається на норми ст.ст.526, 625 ЦК України. Тому, просила суд стягнути на її користь з [PERSON] грошові кошти у розмірі 811 277,92 грн., які складаються з попередньої оплати в рахунок суми за основним договором в розмірі 338 991,25 грн., процентів за користування грошовими коштами в розмірі 42 601,00 грн., витрати на індекс інфляції в розмірі 429 685,67 грн., а також понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] у своїх запереченнях посилається на те, що між позивачем [PERSON] та відповідачами відсутні будь-які домовленості щодо продажу квартири [ADDRESS]. У наданих розписках відсутні відомості щодо отримання грошових коштів за оплату квартири. У своєму відзиву посилається на норми ст.ст.220, 640, 657 ЦК України. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позов посилалась на те, що між нею та позивачем [PERSON] був укладений договір оренди. В наданих розписках відсутні відомості про укладання договору купівлі-продажу квартири. Просить також застосувати строки позовної давності, позивач звернулась до суду із позовом про стягнення коштів за розписками лише 27 січня 2015 року, а розписки були складені\~ 2011 році, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. У своєї запереченнях посилається на норми ст.ст.202, 207, 1046, 1047 ЦК України. ІІ. [PERSON] виклад позиції позивача за зустрічним позовом та заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Приватний нотаріус Дніпродзержинського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користування власністю. У своєму позові посилається на те, що він є власником квартири [ADDRESS], в користуванні якої йому перешкоджає позивач за первісним позовом [PERSON] У своєму позові посилається на норми ст.ст.319, 321, 358, 363, 386 ЦК України. Тому просить суд зобовязати відповідача за зустрічним позовом [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, а саме квартири [ADDRESS]; заборонити будь-кому чинити перешкоди у користуванні його власністю та стягнути судові витрати за зустрічним позовом. ІІІ. [PERSON] виклад позиції позивача за зустрічним позовом та заперечень відповідача. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON], про стягнення заборгованості за договором та сплаті комунальних платежів. У своєму позові позивач посилається на те, що між нею та [PERSON] 16 березня 2011 року було укладено договір оренди нежитлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS], щомісячна орендна плата становить 1 000 грн. З січня 2012 року вона попередила позивача про збільшення орендної плати, що становило 1700 грн. Строк оренди вказаної квартири становить період з 16 березня 2011 року по 06 вересня 2013\~ рік.\~ 16 березня 2011 року позивачем оплачено 1 000 грн., за період з 16 квітня 2011 року по 16 січня 2012 року орендна плата становить 10 000 грн., за період з 16 січня 2012 року по 06 вересня 2013 рік становить 44 000 грн. Також за цей період оплачено комунальні послуги в сумі 5 585,68 грн. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість по орендній платі в сумі 44 000 та заборгованість по комунальним платежам в сумі 5 585,68 грн., а разом 49 585,68 грн., а також судові витрати. VI. Заяви, клопотання учасників справи. В судовому засіданні позивача [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] та [PERSON] просили суд відмовити. В судовому засіданні відповідач та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та її представники позовні вимоги, викладені в зустрічному позові підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі, в задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] просили суд відмовити. Відповідач [PERSON] надав заяву, у якій просить суд розглянути справу у його відсутність. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона в 2011 році познайомилась із відповідачем [PERSON], з якою у 2011 року уклала договір оренди квартири [ADDRESS]. У квітні 2011 році вона переїхала проживати у зазначену квартиру. У 2011 році вона сплатила відповідачу 9 500 доларів США за купівлю вказаної квартири та домовилась, що до 01 жовтня 2013 року нотаріально оформити договір купівлі-продажу квартири. 21 лютого 2015 року відповідач приїхала та виселила її із квартири, договір купівлі-продажу так нотаріально й не посвідчили. Зазначила, що дійсно із відповідачем була домовленість, що вартість сказаної квартири склала 12 500 доларів США, про що відповідачем були написані розписки. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона в 2011 року була присутня при укладанні між сторонами договору оренди квартири на один рік. Вона не чула будь-якої розмови про продаж квартири. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона познайомилась із відповідачем через обяву в газеті. Відповідач мала намір передати свою квартиру в оренду. Вона була присутня під час оформлення договору оренди квартири між сторонами. Чула розмову між сторонами про продаж квартири, де позивач бажала вподальшому придбати квартиру, яка належить відповідачу [PERSON] В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він знайомий із позивачем з 2010 року. Позивач повідомила йому, що придбала квартиру у [PERSON] по вул. вул.Тагільській в м. Камянське. Підтвердив факт того, що в лютому 2015 року позивача виселила [PERSON] В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона знайома із позивачем приблизно років пятнадцять. Відомо, що позивач [PERSON] придбала у відповідача квартиру по вул. вул.Тагільській в м. Камянське. Зазначивла, що позивач з 2011 року по 2015 рік постійно проживала в [INFO], де й робила ремонтні роботи. Зазначила також, що позивач оплачувала комунальні послуги через банк, де працювала її донька. Вона бачила, що 21 лютого 2015 року позивача було виселено з квартири та чула, що відповідач кричала, що [PERSON] нічого не отримає. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він знайомий із позивачем приблизно років десять. Відомо, що позивач купила квартиру по вулиці Тагільській в м. Камянське Дніпропетровській області, де вони допомагали робити ремонтні роботи. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є знайомим позивачу, якій у 2011 році допомагав перевозити речі до квартири по вул.Тагільській в м. Камянське та вона повідомила, що купила вказану квартиру. Також у 2015 році допомагав робити ремонт в цій квартирі. Передачу коштів, в якості оплати за придбану квартиру він не бачив.\~ В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що в лютому 2015 року, коли він проходив біля будинку № 14 по вул.Тагільській в м. Камянське Дніпропетровській області, то бачив позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] Через декілька діб позивач [PERSON] повідомила, що відповідач її вигнала із квартири, яку вона у неї купила. VIІ. Процесуальні дії суду. 29 січня 2015 року ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області відкрито провадження по справі (а.с.22). 29 січня 2015 року ухвалою суду заяву [PERSON] про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] (м.Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області (а.с.23). 16 березня 2015 року ухвалою суду заяву [PERSON] про заміну способу забезпечення позову було задоволено, накладений арешт на майно [PERSON] квартиру [ADDRESS], тобто Дніпродзержинську Дніпропетровської області та накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] в межах суми позовних вимог (а.с.39). 26 травня 2015 року ухвалою суду в задоволенні заяви представника відповідача [PERSON], [PERSON] [PERSON] про відвід судді було відхилено (а.с.125). 31 липня 2015 року ухвалою суду клопотання представника позивача про призначення експертизи було задоволено та призначено технічну та почеркознавчу експертизи. 26 січня 2017 року ухвалою суду клопотання представника позивача про забезпечення доказів було задоволено. VIІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем [PERSON] 04 березня 2011 року була оформлена розписка про те, що вона отримала завдаток у [PERSON] в сумі 3 тисячі доларів (а.с.5). 07 квітня 2014 року також відповідачем була написана розписка, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] повинна грошові кошти в сумі 9 500 доларів США як попередню оплату за відчуження квартири [ADDRESS], що відповідно до розписки (а.с.5). Згідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 06 вересня 2016 року № 8056/8057/16-32 встановлено, що підпис від імені [PERSON] зліва від рукописного запису Королева у розписці від 04 березня 2011 року виданої від імені [PERSON] [PERSON] виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та технічних засобів; підпис від імені [PERSON] зліва від рукописного запису Королева у розписці від 04 березня 2011 року виданої від імені [PERSON] [PERSON] виконано [PERSON]; рукописний текст який починається словами «Расписка Я, Королёва…» та закінчується словами «04.03.2011 року Королёва» у розписці від 04.03.2011 року виданої від імені [PERSON] [PERSON] виконано [PERSON]»; рукописний текст, який починається словами «Расписка Я, Королёва…» та закінчується словами «04.03.2011 року Королёва» у розписці від 04.03.2011 року виданої від імені [PERSON] [PERSON] виконаний [PERSON] без навмисної зміни без ознак власного почерку; підпис від імені [PERSON] зліва від рукописного запису «Королёва» у розписці від 04.03.2011 року виданої від імені [PERSON] О.М. [PERSON] виконаний [PERSON] без навмисної зміни нею ознак власного почерку (а.с.203-216). З наданого суду акту від 20 січня 2015 року вбачається, що при обстеженні квартири [ADDRESS], (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області встановлено, що в ній проживає [PERSON] без реєстрації (а.с.6). Надані суду квитанції та чеки підтверджують факт оплати комунальних послуг квартири [ADDRESS], тобто м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області позивачем, що не заперечується відповідачем (а.с.7-14). 19 листопада 2013 року працівниками Комунального виробничого підприємства Дніпродзержинської міської ради «Міськводоканал» був складений акт про опломбування водомірного вузла споживача за участю позивача [PERSON] (а.с.16). Судом встановлено, що право власності квартиру [ADDRESS], тобто м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області зареєстровано за відповідачем [PERSON] на підставі договору дарування від 06 вересня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] (а.с.33). З матеріалів справи вбачається, що за заявою відповідача [PERSON] працівниками ДІМ СДІМ Заводського ВР Дніпродзержинського МУ в березні 2015 року були проведені перевірки, якими встановлено, що [PERSON] звернулась до правоохоронних органів та повідомила, що [PERSON] в березні 2011 року знімала у неї квартиру по вул.Тагільській, буд.№ 14, кв.№ 2 за 256 000 тис.грн. В квітні [PERSON] дала оплату в сумі 76 000 тис.грн., до січня 2015 року не виконує умови договору, а саме не виплачує борг за квартиру, мотивує тим, що не має грошей та реагує на запитання бурно. Рекомендовано звернутися до суду. Окрім цього, в березні 2011 року сторонами був укладений договір оренди квартири [ADDRESS], тобто м.Дніпродзержинську Дніпропетровської області та строк оренди становить з 01 квітня 2011 року по 01 жовтня 2011 рік, щомісячна орендна плата складає 1 000 грн. (а.с.154). З наданої розписки, яка оформлена [PERSON] 27 грудня 2011 року, остання збільшила орендну плату з січня 2012 року та визначила орендну плату у розмірі 1 700 грн. (а.с.155). Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем\~ [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову [PERSON] є грошові кошти оплачені за придбання квартири, предметом позиву відповідачів є заборгованість по орендній платі та заборгованість по комунальним платежам, а також усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин. ІV. Оцінка суду. Суд, вислухавши сторони, представників сторін та свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає позовні вимоги позивача, а також зустрічні вимоги відповідачів є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Ст.208 ЦК України визначені правочини, які підлягають вчиненню у письмовій формі, де у письмовій формі належить вчиняти: правочини між юридичними особами; правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Окрім цього, ст.209 ЦК України передбачено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Ч.2 ст.215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно до вимог ст.218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.\~ Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Ст.220 ЦК України передбачені правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, згідно якої у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобовязань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобовязанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобовязанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Також відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ст.626, ст.628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст.635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до вимог ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Главою 54 ЦК України визначені загальні положення про купівлю-продаж, де відповідно до вимог статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Так, аналізуючи вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у формі, встановленого для основного договору, тобто в письмові формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Окрім цього, суд зазначає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Посилання позивача [PERSON] на те, що правовідносини між сторонами щодо оформлення купівлі-продажу квартири належним чином не оформили та була домовились посвідчити договір нотаріально в строк до 01 жовтня 2013 року, є безпідставними, оскільки на виконання вимог ст.81 ЦПК України позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів такої домовленості. Суд також звертає увагу, що в наданих суду розписках оформлених від імені [PERSON] від 04 березня 2011 року зазначено, що вона отримала завдаток у [PERSON] в сумі 3 тисячі доларів, та 07 квітня 2014 року зазначено, що [PERSON] повинна грошові кошти в сумі 9 500 доларів США як попередню оплату за відчуження квартири по вулиці Тагільській, буд.№ 14, кв.2, але в зазначених розписках взагалі відсутня домовленість між сторонами та не зазначені істотні умови договору купівлі-продажу, а саме предмет договору, тобто квартира [ADDRESS], ціна, а також не зазначена домовленість щодо його нотаріального посвідчення, як того зазначає [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами була відсутня домовленість щодо укладання між ними договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], (м.Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, а тому посилання позивача про застосування вимог ст. ст.526, 625 ЦК України, у звязку з відсутністю зобовязання у відповідача про продаж квартири, є безпідставними. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про стягнення грошових коштів у розмірі 811 277,92 грн., які складаються з попередньої оплати в рахунок суми за основним договором в розмірі 338 991,25 грн., процентів за користування грошовими коштами в розмірі 42 601,00 грн., витрат на індекс інфляції в розмірі 429 685,67 грн., а також понесені нею судові витрати. Що стосується вимог позивача за зустрічним позовом [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.ст.319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, в судовому засіданні позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не було доведено, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] перешкоджає йому в користуванні його власністю. Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що підтверджено свідками та не заперечувалось сторонами, те, що [PERSON] з лютого 2015 року в квартирі [ADDRESS], (м.Дніпродзержинську) Дніпропетровської області, яка належить [PERSON] не проживає, а тому підстав вважає, що [PERSON] чи будь-яка інша особа перешкоджає [PERSON] користуватись своєю власністю відсутні. Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову позивача за зустрічним позовом [PERSON] про зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні власністю, а саме квартири [ADDRESS], заборонити будь-кому чинити перешкоди у користуванні його власністю та стягнення судових витрат за зустрічним позовом, відсутні, а тому в задоволені вказаного позову слід відмовити. Що стосується зустрічних вимог позивача [PERSON], суд зазначає наступне. Ст.759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно до вимог ст.760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Ст.762 ЦК України встановлює умов плати за користування майном, де за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Відповідно до вимог ст.810, ст.811 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі. Ст.820 ЦК України передбачено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, як встановлено в судовому засіданні між сторонами [PERSON] та [PERSON] в березні 2011 року був укладений договір оренди квартири [ADDRESS], згідно якого орендна плата щомісячно встановлена у розмірі 1 000 грн. Згідно до вимог ст.820 ЦК України одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, а тому посилання позивача за зустрічним позовом про збільшення орендної плати є безпідставними. З наданих суду квитанції про сплату комунальних послуг за період з 2011 року по 2015 рік вбачається, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] дійсно їх сплачувала. Враховуючи вимоги ст.81 ЦПК України, позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не доведено в судовому засіданні правових підстав для збільшення орендної плати за укладеним між сторонами договору оренди,\~ а тому відсутні підстави стверджувати про наявність заборгованості за договором оренди. Отже в задоволення позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь заборгованість по орендній платі в сумі 44 000 та заборгованість по комунальним платежам в сумі 5 585,68 грн., а разом 49 585,68 грн., а також судові витрати, також слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України підстав для стягнення судових витрат з урахуванням відмови в задоволені позовів відсутні. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed