Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

[PERSON] 27 липня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини посилаючись, що 14 листопада 1998 вона з відповідачем зареєструвала шлюб в Піщанській сільській раді Кременчуцького району Полтавської області, мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні. На даний час шлюбно-сімейні відносини припинили у звязку з відсутністю взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, не бажанням відповідача піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги. Вважає, що сімя їх розпалась остаточно, примирення між ними неможливе. Також відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 ч. його заробітку щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали і просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу та сплачувати аліменти на утримання доньки. Суд, заслухавши пояснення позивача та його уповноваженого представника, відповідача, дослідивши матеріали і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5 про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 листопада1998 року сторони зареєстрували шлюб в Піщанській сільській раді Кременчуцького районі Полтавської області, актовий запис № 41. З липня 2014 року не підтримують шлюбних відносин із-за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, що призвело до втрати почуттів поваги та любові один до одного, і не підтримуючи шлюбні відносини тривалий час, ніхто з них не приймав мір для поновлення сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне подружнє життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить інтересам кожного з них, що має істотне значення, тому їх шлюб необхідно розірвати, визначити позивачу шлюбне прізвище «Гладун». Щодо стягнення аліментів судом встановлено наступне. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача [PERSON] Відповідач [PERSON] участі в матеріальному утриманні дитини не приймає, працездатний, має постійне місце роботи та стабільний заробіток, інших утриманців немає. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. В відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved