Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] 21 березня 2019 року звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту, факту родинних відносин. Заявник у своїй заяві посилається на те, що заявнику [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до правовстановлюючих документів співвласниками даної квартири є [PERSON] (бабуся заявника) та [PERSON] (мати заявника). Правовстановлюючі документи на квартиру були оформлені в 2000 році, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 2000 року, зареєстроване за № 214п-76-151. [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] і на момент смерті [PERSON] заявник був прописаний, зареєстрований та проживав разом з померлими. Після смерті його матері та бабусі відкрилась спадщина. 18 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до приватного Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. з заявою про відкриття спадщини після смерті його матері [PERSON] .. 18 лютого 2019 року була відкрита спадкова справа, в ході перевірки та аналізу документів стосовно підтвердження фактів родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] , приватним нотаріусом було встановлено недостатність в документах даних, які б підтверджували факт родинних відносин, між заявником та [PERSON] .. Через відсутність документів стосовно підтвердження факту родинних відносин, заявник не в змозі оформити правовстановлюючі документи на спадщину, яка залишилась йому після смерті бабусі, а тому приватний нотаріус запропонувала йому звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В інший спосіб вона не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже йому необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Факт родинних стосунків заявника з бабусею та матір`ю підтверджується наданими документами. Розбіжності в документах його та бабусі призвели до таких же помилок і в інших документах, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано місце народження і мешкання, батьки і інш. та архівні документи про них. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна своєї рідної бабусі, а і на факт їх рідства. Факт родинних стосунків заявника та його бабусі підтверджується наявними архівними документами. Він вирішив упорядкувати документи свої і родини, звернувся до відповідного відділу РАЦС з питанням реалізації свого права на відновлення вказаних фактів та інш., але виявилося, що всіх (інших) документів заявника і бабусі для підтвердження родинних відносин немає, а ті що є (паспорти, свідоцтва про народження та інш.), мають неточності та помилки в правописі і виправити їх зараз немає можливості. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Просив встановити юридичний факт родинних відносин між ним та бабусею, а саме встановити факт того, що [PERSON] є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] (мати заявника), задовольнивши заяву в повному обсязі. Представник заінтересованої особи або особисто приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Стаднік І.Л. вимоги заяви фактично визнали, погодилися з доводами і викладеними в ній обставинами, позицією заявника, не заперечували проти задоволення заяви. В судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Вказаним і матеріалами справи, на думку суду, просили справу розглянути за наявними матеріалами справи по закону без їх участі. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності представника вказаних зацікавленої особи відповідно до ст. 223 ЦПК України. \~ \~ \~ \~З`ясувавши думку заявника і заінтересованої особи, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що заявнику [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до правовстановлюючих документів співвласниками даної квартири є [PERSON] (бабуся заявника) та [PERSON] (мати заявника). Правовстановлюючі документи на квартиру були оформлені в 2000 році, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 2000 року, зареєстроване за № 214п-76-151. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 жовтня 2006 року серія [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27 листопада 2013 року серія [NUMBER] . На момент смерті [PERSON] і на момент смерті [PERSON] заявник був прописаний, зареєстрований та проживав разом з померлими. Після смерті його матері та бабусі відкрилась спадщина. 18 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до приватного Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. з заявою про відкриття спадщини після смерті його матері [PERSON] . 18 лютого 2019 року була відкрита спадкова справа, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. При цьому, в ході перевірки та аналізу документів стосовно підтвердження фактів родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] , приватним нотаріусом було встановлено недостатність в документах даних, які б підтверджували факт родинних відносин, між заявником та [PERSON] , у зв`язку з наступним. Відповідно даних довідки, виданої відділом записів актів цивільного стану Лазарівського району міста Сочі (Російська Федерація) від 31 серпня 2018 року за № 335 вбачається, що бабуся заявника 25 лютого 1956 року уклала шлюб з [PERSON] , про що Лооською сільською радою Лазарівського району м. Сочі Краснодарського краю був зроблений запис № 13. Після реєстрації шлюбу прізвище бабусі змінилось з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Мати заявника [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке було видано 25 лютого 1956 року, де зазначено: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . За наявною у заявника інформацією шлюб [PERSON] та [PERSON] тривав не довго і його дід та бабуся розірвали шлюб, а приблизно в 1966 році (дата записів в трудовій книжці) бабуся з матір`ю переїхали з Росії на постійне місце проживання до України в м. Дніпропетровськ. На момент переїзду до м. Дніпропетровська прізвище у бабусі було вже змінено (повернуто дівоче прізвище) з [PERSON] на [PERSON] . Однак дані, коли та де було здійснено розлучення між дідом та бабусею заявника у нього відсутні, також відсутні будь - які документи стосовно даного розлучення та зміни прізвища бабусі з [PERSON] на [PERSON] . 01 жовтня 1983 року мати заявника уклала шлюб з [PERSON] , про що зроблений актовий запис за № 1193 Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Після реєстрації шлюбу прізвище моєї матері змінилось на [PERSON] . 27 січня 1999 року шлюб між батьком заявника [PERSON] та його матір`ю [PERSON] був розірваний, про що був зроблений запис № 45 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується витягом від 30 травня 2014 року. В 2000 році бабуся заявника [PERSON] (основний квартиронаймач), його мати [PERSON] та він сам, [PERSON] , отримали у власність квартиру [ADDRESS] шляхом безоплатної приватизації займаного житла. У свідоцтві про право власності на житло значиться прізвище бабусі як [PERSON] . Таким чином, так як у заявника відсутні оригінали документів стосовно зміни прізвища бабусі [PERSON] з « [PERSON] » на « [PERSON] », він не може підтвердити факт родинних відносин, тобто факт того, що він є онуком [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] .. Через відсутність документів стосовно підтвердження факту родинних відносин, заявник не в змозі оформити правовстановлюючі документи на спадщину, яка залишилась йому після смерті бабусі, а тому приватний нотаріус запропонувала йому звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В інший спосіб вона не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже йому необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. У відповідності до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Розбіжності в документах його та бабусі призвели до таких же помилок і в інших документах, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано місце народження і мешкання, батьки і інш. та архівні документи про них. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна своєї рідної бабусі, а і на факт їх рідства. Факт родинних стосунків заявника та його бабусі підтверджується наявними архівними документами. Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи в тому числі про: 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до норм ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, шо мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Розбіжності в документах його та бабусі призвели до таких же помилок і в інших документах, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано місце народження і мешкання, батьки і інш. та архівні документи про них. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна своєї рідної бабусі, а і на факт їх рідства. Факт родинних стосунків заявника та його бабусі підтверджується наявними архівними документами. Він вирішив упорядкувати документи свої і родини, звернувся до відповідного відділу РАЦС з питанням реалізації свого права на відновлення вказаних фактів та інш., але виявилося, що всіх (інших) документів заявника і бабусі для підтвердження родинних відносин немає, а ті що є (паспорти, свідоцтва про народження та інш.), мають неточності та помилки в правописі і виправити їх зараз немає можливості. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Тому для упорядкування документів і вирішення питань з майном та інш., документами та ін. заявник вимушений був звертатися до суду з заявою про встановлення родинних відносин. Суд вважає позовну заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до п. 1 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства і держави. Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України Суд розглядає справи, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що дійсно заявнику [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до правовстановлюючих документів співвласниками даної квартири є [PERSON] (бабуся заявника) та [PERSON] (мати заявника). Правовстановлюючі документи на квартиру були оформлені в 2000 році, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 12 грудня 2000 року, зареєстроване за № 214п-76-151. [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] і на момент смерті [PERSON] заявник був прописаний, зареєстрований та проживав разом з померлими. Після смерті його матері та бабусі відкрилась спадщина. 18 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до приватного Дніпровського міського нотаріального округу Стаднік І.Л. з заявою про відкриття спадщини після смерті його матері [PERSON] .. 18 лютого 2019 року була відкрита спадкова справа, в ході перевірки та аналізу документів стосовно підтвердження фактів родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] , приватним нотаріусом було встановлено недостатність в документах даних, які б підтверджували факт родинних відносин, між заявником та [PERSON] .. Через відсутність документів стосовно підтвердження факту родинних відносин, заявник не в змозі оформити правовстановлюючі документи на спадщину, яка залишилась йому після смерті бабусі, а тому приватний нотаріус запропонувала йому звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В інший спосіб вона не має можливості встановити зазначений вище юридичний факти та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України. Отже йому необхідно встановити факт родинних відносин в судовому порядку. Факт родинних стосунків заявника з бабусею та матір`ю підтверджується наданими документами. Розбіжності в документах його та бабусі призвели до таких же помилок і в інших документах, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш., де вказано місце народження і мешкання, батьки і інш. та архівні документи про них. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права не тільки на спадкування майна своєї рідної бабусі, а і на факт їх рідства. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном та інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Отже, документи і факти родинних зв`язків заявника і його бабусі, матері фактично не оспорюються, не викликають сумніву і вважаються доведеними. Розбіжності в документах бабусі і заявника призвели до таких же помилок і в його свідоцтві про народження, свідоцтві про шлюб, паспорті, запити заявника до архівних установ і відповіді на них свідчать про те, що вказані помилки можливо виправити тільки в судовому порядку. В заявника є документи про його шлюб, паспорт, довідка з місця мешкання та реєстрації, свідоцтво про народження та інш. документи батьків і бабусі, де вказано хто його батьки і їх батьки, бабуся та архівні документи про їх місце народження і мешкання. Отже через відсутність певного конкретного документу виникла складність у оформленні документів для спадщини, через що заявник не може реалізувати свої права на спадкування майна свого рідного чоловіка. Факт родинних стосунків заявника та його бабусі, матері підтверджується наявними архівними документами. На підтвердження цього факту про родинні відносини є і інші документи та для їх впорядкування та вирішення питань про стосунки та з майном іа інш. і документами потрібно довести вказані родинні відносини. Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що заявник з матір`ю, бабусею фактично мають спільне прізвище (з урахуванням зміни прізвищ при укладанні шлюбів), мешкали в одній області, населеному пункті, родинні стосунки їх як сім`ї знайшли своє підтвердження в ході судового засідання (мешкання, анкетні дані, свідоцтва про шлюб та народження, паспортні дані, довідки цивільного і військового архівів, ради та ін. співпадають та відповідають дійсності). Саме по собі не вірне тлумачення та написання правописно прізвищ, імені заявника та батьків в документах при перекладі з російської мови на українську (паспорт, свідоцтва про народження і шлюб) або відповіді різних організацій і відомств (нотаріальні контори, військові комісаріати, відділи РАЦС та інш.) або відсутність таких даних через об`єктивні причини не може бути підставою для відмови в задоволенні цієї заяви, оскільки вони спростовуються наданими доказами та матеріалами справи. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та\~законами України. Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом. \~ \~ \~ \~Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. \~ \~ \~ \~Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що учасник справи в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню. Не може суд прийняти до уваги можливе не погодження з вимогами в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються. При таких обставинах суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити юридичний факт родинних відносин між заявником [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме встановити факт того, що [PERSON] є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] (мати заявника). Таким чином обставини заяви про встановлення юридичного факту (родинних відносин) знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, доведені, а тому заява обгрунтована і підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved