Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

[PERSON], [INFO], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся в суд з позовом до Незвиської сільської ради, [PERSON] в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зміну підстав позову. Змінені позовні вимоги мотивував тим, що після смерті його бабусі [PERSON], яка померла [INFO], відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, позивач, як внук, має право на прийняття спадщини. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на підставі Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 23.08.1988 р. належав дідусеві позивача - [PERSON], чоловікові [PERSON]. Остання прийняла спадщину після смерті чоловіка, який помер [INFO], оскільки на час його смерті вони проживали спільно. Однак, [PERSON] не оформила спадкових прав на згаданий будинок. Після смерті бабусі позивач до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини подав приватному нотаріусу Городенківського районного нотаріального округу заяву про прийняття спадщини. Постановою від 24.12.2015 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно та рекомендовано звернутись до суду. Оскільки інші родичі першої та другої черги за законом померлої [PERSON], які б бажали прийняти спадщину, - відсутні, а позивач фактично прийняв спадщину, тому просить задовольнити позов. Одночасно в позові зазначив, що згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку становить 92393,26 грн. В судове засідання сторони не з'явились, подали заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивачка в заяві зазначив, що позивач позовні вимоги підтримує, відповідачка [PERSON], мати позивача, в своїй заяві вказала, що визнає позов. Незвиська сільська рада не заперечує щодо визнання за позивачем права власності на житловий будинок в [ADDRESS]. За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. З копії Свідоцтва на право особистої власності на домоволодіння від 23.08.1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів, слідує, що в цілому житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані в [ADDRESS], належали колгоспному двору, головою якого значиться [PERSON]. Довідка № 643, видана 13.07.2015 р. виконкомом Незвиської сільської ради, свідчить про те, що житловий будинок в с. Незвисько, який належав [PERSON], 1934 року народження, який помер [INFO], знаходиться в [ADDRESS]. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Довідкою № 642 від 13.07.2015 р., виданою виконкомом Незвиської сільської ради стверджено, що станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані такі особи: [PERSON], [INFO], голова господарства, помер [INFO]; [PERSON],[INFO], померла [INFO]; [PERSON], [INFO], помер [INFO] Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 21.11.2005 р. Незвиською сільською радою стверджено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області. [PERSON] помер [INFO] в с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 05.02.2010 р. Незвиською сільською радою. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України); у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України). Згідно з ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час смерті [PERSON], тобто на [INFO], разом з ним проживала дружина спадкодавця - [PERSON], що стверджено Довідкою № 1114, виданою 28.12.2015 р. виконкомом Незвиської сільської ради. Отже, вона прийняла спадщину після його смерті чоловіка. Однак, вона не отримала в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] померла [INFO] в с. Незвисько Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 10.07.2015 р. Незвиською сільською радою. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Дошлюбне прізвище відповідачки [PERSON] - [PERSON]. За свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON], яка народилась [INFO] в с. Незвисько, є [PERSON] та [PERSON]. Після укладення 23.07.1978 р. шлюбу з [PERSON] відповідачка змінила прізвище [PERSON] на [PERSON], про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] є її дочка - відповідачка [PERSON]. Про те, що позивач [PERSON], [INFO], який народився в с. Підпечери Тисменицького району, є сином [PERSON], свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Підпечерівською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області. Отже, позивач [PERSON] є онуком [PERSON]. Згідно відміток в паспортах позивача і відповідачки їх місце проживання с. Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області. На час смерті спадкодавець [PERSON] проживала одна в с. Незвисько Городенківського району. Її спадкоємець першої черги - [PERSON] спадщину не прийняла, так як не вчиняла ніяких дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини. Позивач [PERSON], онук спадкодавця, спадкоємець 5 черги, який на час смерті не проживав разом із спадкодавцем, але бажав прийняти спадщину, у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подав заяву до нотаріуса за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини. Наведене свідчить про прийняття ним спадщини після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу від 24.12.2015 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] з посиланням на те, що ним не надано правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності його померлої бабусі [PERSON] на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч.3 ст. 1296 ЦК визначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкодавець [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], хоча вона не одержала свідоцтво про право на спадщину, однак спадковий житловий будинок по [ADDRESS], належить їй, як спадкоємцеві, з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], то є підстави для визнання за позивачем, як спадкоємцем п'ятої черги за законом спадкодавця [PERSON], права власності на згаданий житловий будинок. Згідно звіту про оцінку майна № SY150904-003 від 04.09.2015 р. ринкова вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] становить 91393,26 грн. З технічного паспорта на садибний житловий будинок [ADDRESS], складеного 19.08.2015 р., встановлено, що житловий будинок збудований в 1976 р. господарські будівлі в 1974-1991 роках. За ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця [PERSON], права власності на будинковолодіння судом не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що змінений позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1222, 1223, 1261-1265, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: approved