Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] 01 вересня 2020 року звернувся до суду з позовом до відповідача КП «Південукргеологія» про стягнення заробітку, грошових коштів і витрат, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися. Позивач в своїх позовних вимогах та з представником посилаються на те, що 20 грудня 2019 року між [PERSON] і КП «Південукргеологія» було укладено договір про надання послуг № 123, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з розроблення проектно-кошторисної документації робочого проекту реконструкції водозабору із свердловини в с. Бурчак (східна околиця) Михайлівського району Запорізької області, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити такі послуги (п. 1.1 договору); на підтвердження факту надання цих послуг сторонами складено акт, оплата послуг позивача згідно вказаного договору і акту складає суму 62 000 грн.. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, але нараховану і передбачену договорм фактично заробітну плату відповідачем не виплачено, позивач поніс втрати та відбулося знецінення навіть не виплачених коштів по цій зарплаті. Вони звернулися до відповідача з питанням виплати позивачу нарахованої суми по договору (зарплати) за час роботи по договору, але відповідач відмовився це робити, мотивуючи це тим, що повний розрахунок з ним буде проведено пізніше через нестачу фінансування. Вказана затримка є незаконною і позивач звернувся до відповідача з питанням виплати заробітку за час затримки розрахунку, але отримав відмову. Вважає такі дії відповідача протиправними, виник спір. Просили стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі вказану ним суму заробітку по договору за час роботи, відсотки і витрати, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі. Представник відповідача КП «Південукргеологія» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в відзиві на позов обставини частково визнали, не заперечували проти задоволення цього позову з урахуванням їх уточнення суми заборгованості, не заперечували проти розглянути справу за їх відсутності. З`ясувавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані, представлені та добуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 20 грудня 2019 року між [PERSON] і КП «Південукргеологія» було укладено договір про надання послуг № 123, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з розроблення проектно-кошторисної документації робочого проекту реконструкції водозабору із свердловини в с. Бурчак (східна околиця) Михайлівського району Запорізької області, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити такі послуги (п. 1.1 договору), тобто фактично за правовою природою зазначений договір є договором підряду на проектні роботи.; на підтвердження факту надання цих послуг сторонами складено акт, оплата послуг позивача згідно вказаного договору і акту складає суму 62 000 грн.. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав в повному обсязі, але нараховану і передбачену договором сторін фактично заробітну плату відповідачем не виплачено, позивач поніс втрати та відбулося знецінення навіть не виплачених коштів по цій зарплаті. Вони звернулися до відповідача з питанням виплати позивачу нарахованої суми по договору (зарплати) за час роботи по договору, але відповідач відмовився це робити, мотивуючи це тим, що повний розрахунок з ним буде проведено пізніше через нестачу фінансування. Вказана затримка є незаконною і позивач звернувся до відповідача з питанням виплати заробітку за час затримки розрахунку, але отримав відмову. Вважає такі дії відповідача протиправними. В добровільному порядку вирішити спір не вдалося, на звернення до відповідача позивач отримав відмову, звернення до інших органів ні до чого не призвели і він вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. В судовому засіданні з`ясовано, що дійсно 20 грудня 2019 року між [PERSON] і КП «Південукргеологія» було укладено договір про надання послуг № 123, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з розроблення проектно-кошторисної документації робочого проекту реконструкції водозабору із свердловини в с. Бурчак (східна околиця) Михайлівського району Запорізької області, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити такі послуги (п. 1.1 договору), тобто фактично за правовою природою зазначений договір є договором підряду на проектні роботи.; на підтвердження факту надання цих послуг сторонами складено акт, оплата послуг позивача згідно вказаного договору і акту складає суму 62 000 грн.. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В порушення зазначених норм закону та умов укладеного договору відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. На неодноразову вимогу позивача на протязі 2020 року повернути суму 62 000 грн. відповідач відповів відмовою, сума боргу залишилася не повернутою. Згідно ч. 4 і 5 ст. 82 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно ст. 525, 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України). За статтею 837 ЦК України - за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду, (ст. 846 ЦК України). За правилом статті 849 ЦК України - якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. 20 грудня 2019 року між сторонами було укладено договір про надання послуг № 123, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з розроблення проектно-кошторисної документації робочого проекту реконструкції водозабору із свердловини в с. Бурчак (східна околиця) Михайлівського району Запорізької області, а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити такі послуги (п. 1.1 договору), на підтвердження факту надання цих послуг сторонами складено акт, оплата послуг позивача згідно вказаного договору і акту складає суму 62 000 грн.. Вказані умови і вимоги закону відповідачем належним чином були виконані. Суми, належні позивачу за вказаним договором, у повному обсязі відповідачем не сплачені, позов відповідачем в цій частині визнано, заборгованість підлягає стягненню. Належний позивачу при закінченні виконання робіт по договору розрахунок було нараховано і не проведено. Несвоєчасний розрахунок і затримка в виплаті вказаного заробітку є обов`язковою виплатою. КП «Південукргеологія» з урахуванням кризової ситуації, відсутності належного фінансування, обмеження робочого часу для працюючих і скорочення робочого тижня через неналежне фінансування тимчасово зараз не має змоги та підстав для виплати позивачу вказаної суми. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки статті 524 та 533 ЦК України містяться в розділі 1 «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Цивільного кодексу України, вони поширюють свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Суд приймає до уваги також і ті обставини, що свої зобов`язання по договору № 123 позивач виконав повністю, термін розрахунку і повернення грошей закінчився, вимога позивача відповідачу про повернення коштів була, відповідач в добровільному порядку грошей не повертає, коштами користується до теперішнього часу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями відповідача, пов`язаними з не сплатою коштів за умовами укладеного договору, використанням коштів позивача було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають відшкодуванню за рахунок винної особи (відповідача). Як вказав Європейський суд у рішенні від 9 січня 2013 року «Олександр Волков ти України», № 21722/11, п. п. 165, 166, приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру» (див. рішення від 7 серпня 1996 року у справі «С. проти Бельгії» (C. v. Belgium), п. 25, Reports 1996-ІІІ). Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом (див. рішення від 16 грудня 1992 року у справі «Нємець проти Німеччини» (Niemietz v. Germany), п. 29, Series А № 251-В). Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (див. рішення у справах «Сідабрас та Джяутас проти Литви» (Sidabras and Dziautas v. Lithuania), заяви №№ 55480/00 та 59330/00, п. 47, ECHR 2004-VIII, та «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05, пп. 22-25, від 28 травня 2009 року). Стаття 8 Конвенції охоплює питання захисту честі та репутації як частину захисту права на повагу до приватного життя (див. рішення у справах «Пфайфер проти Австрії» (Pfeifer v. Austria), заява № 12556/03, п. 35, від 15 листопада 2007 року, та «А. проти Норвегії» (A. v. Norway), заява №28070/06, пп. 63 та 64, від 9 квітня 2009 року); впливає на широке коло стосунків заявника з іншими людьми, включаючи стосунки професійного характеру, під впливом опиняється і професійна репутація заявника. Згідно ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю що включає можливість заробляти собі на життя працею яку він вільно обирає, або на яку він погоджується. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Тобто, відповідач повинен довести, що йогшо дiями не було порушено його права або права позивача. Однак, жодних доказiв відповідачем до суду не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-якi домовленості i зобов`язання стосовно вiдповiдача (крім договірних, передбачених законом, зазначених в позові) відносно завданої шкоди, предмета спору, а вiдповiдач не довів незаконність дій позивача. Твердження можливе вiдповiдача про наявнiсть будь-яких iнших зобов`язань стосовно позовних вимог - є припущенням. Не може суд прийняти до уваги часткову незгоду відповідача з позовом, оскільки вона спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджена: сума домовленості прямо вказана в договорі, підтверджена актом і не спростована матеріалами справи. Позовні вимоги уточнювалися, зустрічні вимоги не заявлено. Наявність боргу підтверджена довідкою і листом відповідача, належного спростування не відбулося. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення. При таких обставинах суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити та стягнути з стягнути з відповідача КП «Південукргеологія» на користь позивача заборгованість по договору про надання послуг № 123 від 20 грудня 2019 року в сумі 62 000 грн., 3% річних - 754 грн. 19 коп., інфляційні втрати - 1 311 грн. 33 коп. - всього 64 065 грн. 52 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.. Таким чином обставини позовних вимог, стосовно яких у позивача є спір, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання і вони підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved