Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

[PERSON] в травні 2015 року звернувся в суд з позовом до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області (далі ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області) та ПП «УТГ», в якому просить визнати недійсними електронні торги нерухомого майна нежитлових приміщень цеху №7, загальною площею 345,3 кв.м, що розташовані за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 174, результати яких оформлені протоколом проведення електронних торгів від 30.04.2015 року №78029 Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Свої вимоги обгрунтовує тим, що через систему електронних торгів СЕТАМ було виставлено на реалізацію вказане нерухоме майно. Він через свій особистий кабінет на сайті СЕТАМ подав заявку на участь у торгах і сплатив гарантійний внесок за участь у торгах. Торги були призначені на 30.04.2015 року. Вважає, що при організації та проведенні електронних торгів були допущені порушення вимог чинного законодавства, чим було грубо порушено його права та законні інтереси. Зокрема, зазначає, що організатором торгів не було забезпечено можливості ознайомитись з майном, що реалізується, оскільки, як вбачається з повідомлення по лоту № 58942, про порядок ознайомлення зазначено про ознайомлення у боржника, звертатись за місцезнаходженням майна. Проте він не мав можливості ознайомитись з майном, за місцезнаходженням майна його не допустили до ознайомлення, а організатор торгів не забезпечив реальну можливість доступу до цього майна. Також на сайті СЕТАМ не було вказано усі необхідні дані про лот і зберігача майна, розміщення яких передбачено п.п. 6, 10 Розділу ІІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 656/5 від 16.04.2014 року «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації майна шляхом проведення електронних торгів» (далі Тимчасовий порядок). Крім цього вказує, що звіт про оцінку та визначення початкової вартості нежитлових приміщень цеху №7, загальною площею 345,3 кв.м, що розташовані за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 174, був складений та підписаний 24.09.2014 року. Строк дії оцінки ? шість місяців, тобто до 24.03.2015 року. Проведення торгів із реалізації майна за ціною, визначеною відповідно до звіту про оцінку майна, який втратив чинність, є порушенням законодавства і підставою для визнання таких торгів недійсними. Також вважає, що не було дотримано вимоги законодавства щодо строку проведення наступних торгів, адже другі (треті) електронні торги предмета іпотеки проводяться в місячний строк з дати проведення перших (других) електронних торгів відповідно, тоді як перші торги були проведені 15.12.2014 року, другі 23.01.2015 року, треті 30.04.2015 року. Під час розгляду справи, 06.05.2016 року, третя особа [PERSON] подав позов, заявивши самостійні вимоги щодо предмета спору, які є аналогічними позовним вимогам [PERSON] Свій позов мотивує тим, що він не був повідомлений про день і час проведення електронних торгів, також вважає, що був пропущений встановлений законодавством місячний строк проведення других і третіх торгів. Крім цього, на час проведення торгів 30.04.2015 року звіт про оцінку був недійсним, на той час пройшло шість місяців з дня його підписання 24.09.2014 року субєктом оціночної діяльності. За час, який пройшов з дня оцінки спостерігалось значне знецінення гривні, тому вважаю, що у випадку дотримання законодавства і проведення оцінки майна після спливу строку чинності попереднього звіту про оцінку від 24.09.2014 року стартова ціна продажу предмету іпотеки була б вищою і його заборгованість перед ПАТ «ВіЕсБанк» була б покрита у більшому обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, який просить задовольнити. Представник відповідача ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України проти позову [PERSON] заперечила, посилаючись на його безпідставність. Зокрема, зазначила, що 13.11.2014 року посадовою особою управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області 13.11.2014 року у СЕТАМ було внесено інформацію про майно нежитлові приміщення цеху №7, загальною площею 345,3 кв.м, що розташовані за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 174 (реєстраційний номер лота 18329). Дата проведення аукціону по цьому лоту була визначена Системою 15.12.2014 року, проте електронні торги не відбулися, про що складено відповідний протокол. Державним виконавцем проведено уцінку майна і 23.12.2014 року внесено інформацію в Систему про майно за реєстраційним номером лота 31860 (уцінено лот 18329). Дата проведення повторних торгів була визначена Системою 23.01.2015 року, однак електронні торги знову не відбулися, що зафіксовано протоколом від 23.01.2015 року. Після проведення повторної уцінки державним виконавцем 31.03.2015 року внесено інформацію про майно у Систему за реєстраційним номером лота 58942. 30.04.2015 року відбулися електронні торги з реалізації цього лота, переможцем яких стало ПП «УТГ», яке запропонувало найвищу ціну 358495,62 грн. при стартовій ціні 325905,12 грн. Відтак, Системою було сформовано протокол проведення електронних торгів № 78029 від 30.04.2015 року. Вважає, що при проведенні таких електронних торгів було дотримано усіх вимог законодавства. Вартість майна переданого на реалізацію, є дійсною на період реалізації майна, а передачею майна на реалізацію вважається момент внесення інформації про лот у Систему, а тому порушень законодавства щодо визначення вартості майна не допущено. Щодо забезпечення доступу до майна і неповноти інформації про відповідний лот, на що посилається відповідач, то це не відповідає дійсності. Крім цього, вважає, що [PERSON] не довів, що відповідачі порушили його права чи законні інтереси. Просить в позові відмовити. Щодо позову третьої особи [PERSON], то такий направлявся ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, проте представник відповідача після цього в судове засідання не зявився і не давав пояснень щодо позову третьої особи із самостійними вимогами. Представник відповідача ПП «УТГ» позову [PERSON] не визнав, а також подав письмові заперечення про позову. Зазначає, що [PERSON], як учаснику електронних торгів були створені усі можливості для придбання майна. В позові оскаржується не процедура торгів, а термін оцінки, який жодним чином не порушує майнові і немайнові права [PERSON], тому вважає, що останній не є належним позивачем. Щодо позовних вимог [PERSON], то також вважає такі безпідставними, оскільки [PERSON] про наявність боргу перед банком знав багато років, йому неодноразово надсилались повідомлення про процедурні питання щодо реалізації заставного майна. ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України надсилало [PERSON] листи із повідомленням про кожні з трьох торгів, які відбувалися. Крім цього, вважає, що [PERSON] пропустив строк позовної давності, оскільки ст.48 Закону України «Про іпотеку» передбачено трьохмісячний строк на оскарження в суді прилюдних торгів. Просить в задоволенні позовів [PERSON] і [PERSON] відмовити. Представник третьої особи, яка заявляє, самостійні вимоги щодо предмета спору, - [PERSON] позов свого довірителя і позов [PERSON] підтримав, зазначивши, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, а заперечення відповідачів безпідставними. Відповідач - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області і третя особа - Публічне акціонерне товариство «ВіЕсБанк», які були належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, наслідки неявки, що стверджується матеріалами справи, не забезпечили явку у судове засідання своїх повноважних представників, заяви про розгляд справи за відсутності таких не подавали, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи положення ст.169 ЦПК України, суд вважав за можливе розглядати справу за їхньої відсутності. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачів і третьої особи з самостійними вимогами, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 15.05.2013 року року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Фольксбанк» 1372270,82 грн. заборгованості за кредитним договором, 1700 грн. сплаченого державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. На підставі вказаного судового рішення 26.03.2014 року стягувачу видано виконавчий лист № 1319/4435/2012 щодо боржника [PERSON] Згідно заяви ПАТ «ВіЕсБанк», яке є правонаступником ПАТ «Фольксбанк», 13.05.2014 року державним виконавцем Сихівського ВДВС Львівського МУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження з виконання цього виконавчого листа (ВП № 43249043). Відповідно до постанови начальника УДВС ГУЮ у Львівській області від 04.06.2014 року матеріали даного виконавчого провадження передано до ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області, виконавче провадження прийнято до виконання головним державним виконавцем відділу [PERSON] згідно постанови від 27.06.2014 року. Державним виконавцем 24.09.2014 року складено акт опису та арешту належного боржнику [PERSON] майна - нежитлових приміщень цеху №7, загальною площею 345,3 кв.м, що розташовані за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 174. 24.09.2014 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності ? суб'єкта господарювання, для участі у виконавчому провадженні, експерта [PERSON] Відповідно до звіту року про оцінку від 24.09.2014 визначено початкову вартість нежитлових приміщень цеху №7, загальною площею 345,3 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 174, належних на праві власності [PERSON], станом на 24.09.2014 року у розмірі 452646 грн. 07.11.2014 року до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області була направлена заявка на реалізацію вказаного нерухомого майна, інформація щодо якої була опублікована на офіційному сайті ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України системи електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ) реєстраційний номер лота 18329. Електронні торги були призначені Системою на 15.12.2014 року, проте вони не відбулись у зв'язку з ненадходженням від жодного учасника цінової пропозиції, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 22233. Відповідно до акта уцінки майна від 16.12.2014 року описане й арештоване майно уцінено на 25 %. Визначено вартість 339484,50 грн. (без ПДВ). Після уцінки 23.12.2014 року в СЕТАМ внесено інформацію про майно за реєстраційним номером лота 31860. Дата проведення торгів була визначена Системою 23.01.2015 року. Протоколом проведення електронних торгів № 42670 підтверджується, що 23.01.2015 року електронні торги з реалізації нежитлових приміщень цеху №7, загальною площею 345,3 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 174 відбулися, однак переможець відмовився від сплати належної грошової суми, про що складено протокол електронних торгів № 67786 від 31.03.2015 року. Згідно з актом уцінки майна від 31.03.2015 року знижено продажну вартість майна шляхом уцінки на 28 % від експертної оцінки і визначено початкову ціну 325905,12 без урахування ПДВ. В СЕТАМ внесено інформацію про майно за реєстраційним номером лота 58942, визначено дату проведення торгів 30.04.2015 року. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 78029 торги з реалізації вказаних нежитлових приміщень відбулись 30.04.2015 року, майно реалізоване за ціною 358495,62 грн., яку запропонувало ПП «УТГ», яке було визнано переможцем торгів. Матеріалами справи підтверджується і особами, які беруть участь у справі, не заперечується, що ПП «УТГ» сплатило відповідну грошову суму за придбане майно. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст.16 ЦК України, згідно з пунктом 2 частини другої якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу), зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином. Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.\~\~\~\~ Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Тимчасовим положенням. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85). Частиною 3 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст.58 цього Закону. За ч.1 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до ч.5 ст.58 вказаного Закону звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством. Оцінка майна є дійсною впродовж шести місяців з моменту її проведення незалежно від строків передання та реалізації майна, на яке звернуто стягнення, на прилюдних торгах. Відповідно до п.3 розділу ІІІ Тимчасового порядку організатор проводить електронні торги протягом тридцяти календарних днів з дати внесення інформації про лот у Систему. Частиною 5 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», п.6 розділу V, розділом VIII Тимчасового порядку, абзацом третім підпункту 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, якщо до часу завершення електронних торгів не надійшла жодна цінова пропозиція, електронні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися. Повторні електронні торги проводяться в місячний строк з дня проведення уцінки (повторної уцінки) майна згідно з вимогами, визначеними Тимчасовим порядком. Згідно з п.1 розділу ІІ Тимчасового порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до ст.58 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним. Враховуючи зазначене, можна зробити висновок про те, що повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме ч.5 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження», п.6 розділу ІІІ Тимчасового порядку. Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що\~\~прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень ч.5 ст.58 Закону України «Про виконавче провадження». З огляду на зазначене можна зробити висновок про те, що електронні торги 30.04.2015 року і оформлені протоколом № 78029, проведені за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, оскільки продаж майна відбувся 30.04.2014 року, тоді як звіт про оцінку було складено 24.09.2014 року, що є підставою для визнання цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.\~ Суд приймає доводи позивача і третьої особи із самостійними вимогами щодо значного збільшення ринкової ціни нерухомого майна з часу проведеної оцінки до торгів через валютні коливання, що є загальновідомими обставинами. Так, офіційний курс НБ України гривні відносно долара США на 24.09.2014 року становив 1294,4226 грн. за 100 дол. США, на день втрати чинності звіту про оцінку - 2355,7020 грн. за 100 дол. США, а на день проведення торгів 21,0468 грн. за 100 дол. США. Суд відхиляє доводи заперечень відповідачів щодо обгрунтованості та відповідності закону звіту про оцінку майна від 24.09.2014 року, оскільки суд не ставить під сумнів правильність оцінки на час її проведення, натомість судом встановлено порушення правил проведення прилюдних торгів, які полягають у використанні оцінки майна, термін якої сплив. Тому її правильність та обєктивність правового значення не має. Законом імперативно визначено шестимісячний строк дійсності оцінки, який продовженню (пролонгації) чи поновленню не підлягає. І після спливу цього строку незалежно від причин повинна призначатись нова оцінка. Ця норма є важливою гарантією добросовісності уповноважених осіб на реалізацію майна боржника за реальною ціною, для погашення заборгованості перед кредиторами. Відповідно до п.6 розділу ІІІ Тимчасового порядку зміст інформаційного повідомлення про електронні торги повинен містити, зокрема, відомості про зберігача (прізвище, імя, по батькові (найменування), контактний телефон, електронна адреса (за наявності). Як видно із роздруківки інформаційного повідомлення про лот № 58942 з сайту СЕТАМ, такі відомості відсутні. Також відсутні відомості про призначення обєкта, про земельну ділянку, на якій розташоване нежитлове приміщення (її правовий режим і розмір), що передбачено п.10 розділу ІІІ Тимчасового порядку. Пунктами 2, 3 розділу ІІ Тимчасового порядку в редакції, що діяла на час передачі майна на реалізацію, передбачено, що державний виконавець у строк не пізніше пяти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна або у разі відсутності таких заперечень готує для проведення реалізації майна документи, передбачені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, і направляє їх до відповідного структурного підрозділу головного управління юстиції у місті Києві та областях, які беруть участь в експерименті, що забезпечує реалізацію повноважень Державної виконавчої служби України. Згідно п.11 розділу ІІІ Тимчасового порядку «Підготовка до проведення електронних торгів», в редакції Тимчасового порядку від 03.03.2015 року, інформація про майно, включене до лота, виставленого на електронні торги, вноситься організатором згідно з документами, наданими відповідно до п.2 розділу ІІ цього Порядку. Організатор має право на доповнення інформації виключно в частині фотографічного зображення майна та відомостей про нього (склад, характеристика, опис). Отже, інформація щодо лота 58942 і проведення торгів 30.04.2015 року була опублікована на сайті 31.03.2015 року і інформаційне повідомлення повинно було містити усю передбачену Тимчасовим порядком інформацію про електронні торги, про лот, додаткову інформацію про нежитлове приміщення, яке підлягало реалізації. Відсутність певної обовязкової інформації обмежувало права учасників торгів, оскільки за таких обставин вони не могли отримати усі характеристики майна, яке реалізовувалось, відтак визначити для себе дійсну ціну лоту чи ціну, за яку вони готові були придбати це майно. Установивши, що при проведенні електронних торгів відбулося порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» і Тимчасового порядку, суд вважає, що ці порушення вплинули на результати торгів, зокрема, значно підвищилася дійсна вартість майна, що реалізовувалося на спірних електронних торгах, порівняно з ціною, вказаною у звіті про оцінку, з огляду на те, що торги були проведені більше ніж через 6 місяців з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна. Внаслідок цього, на переконання суду, були порушені права і законні інтереси [PERSON], як боржника у виконавчому провадженні, оскільки стартова ціна належного йому майна безпосередньо впливала на покриття його заборгованості перед ПАТ «ВіЕсБанк». Також це призвело до порушення прав і законних інтересів [PERSON], який, будучи учасником торгів, мав право на проведення торгів з дотриманням вимог закону, в тому числі щодо стартової ціни, формування якої щодо торгів 30.04.2015 року, як встановлено, відбулося з порушенням закону, а також мав право на повну інформацію щодо майна, яке мав намір придбати, беручи участь у торгах. Поряд з цим, посилання позивача [PERSON] на недотримання місячного строку проведення наступних електронних торгів, як це передбачено п.6 розділу VIII Тимчасового порядку, не приймається судом до уваги, враховуючи наступне. Пунктом 6 розділу VIII тимчасового порядку передбачено, що другі (треті) електронні торги предмета іпотеки проводяться в місячний строк з дати проведення перших (других) електронних торгів відповідно. Згідно ч.2 ст.49 Закону України «Про іпотеку» якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Однак посилання позивача на вказані норми є помилковим. Верховний Суд України в постанові ухваленій у справі №6-174цс14 провів аналіз колізії загальної та спеціальної норм, дійшов висновку про те, що у разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення. Оскільки у цій справі предметом прилюдних (електронних) торгів був предмет нерухомості, арешт і реалізація якого здійснювалася відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» на підставі рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, то положення Закон України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовується. При цьому, питання строку, протягом якого мають бути проведені наступні електронні торги щодо майна, яке не є предметом іпотеки, врегульоване п.5 розділу VIII Тимчасового порядку, згідно якого повторні електронні торги проводяться в місячний строк з дня проведення уцінки (повторної уцінки) майна згідно з вимогами, визначеними цим Порядком. Як вбачається з матеріалів справи, другі торги були проведені 23.01.2015 року, тоді як оцінка проведена 16.12.2014 року, тобто з пропуском місячного строку. Однак, суд не вважає дане порушення таким, що вплинуло на результати торгів, зокрема, тому що ці торги в подальшому були визнані такими, що не відбулися і були призначені треті торги. Щодо електронних торгів, на яких було реалізовано майно і результати яких оскаржуються, то вони були проведені 30.04.2015 року, тобто в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майна 31.03.2015 року. Що стосується доводів позивача [PERSON] про незабезпечення організатором торгів можливості ознайомитись з майном, що реалізується, то такі не беруться судом до уваги, оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів щодо таких покликань, зокрема, що за місцезнаходженням майна якась особа не допустила його до ознайомлення з майном. Також суд критично оцінює посилання [PERSON] на те, що він не був повідомлений про день і час проведення електронних торгів, оскільки в матеріалах справи містяться відповідні повідомлення ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України» № 01-03/9096 від 21.11.2014 року, № 01-03/1983 від 25.12.2014 року та № 9350/01-06 від 10.04.2015 року, адресовані ВПВР УДВС, боржнику [PERSON] і ПАТ «ВіЕсБанк» ппро час і дату проведення перших, других і третіх електронних торгів з реалізації нежитлових приміщень цеху №7, загальною площею 345,3 кв.м, за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 174. Під час розгляду справи представником відповідача - ПП «УТГ» подано письмову заяву про застосування щодо вимог [PERSON] строку позовної давності, оскільки він звернувся з позовом пізніше, ніж за три місяці з дня проведення торгів, вирішуючи яку, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.48 Закону України «Про іпотеку», на яку посилається представник ПП «УТГ», іпотекодержатель, іпотекодавець, боржник та будь-який учасник прилюдних торгів вправі протягом трьох місяців з дня проведення торгів оскаржити їх результати в суді за місцезнаходженням нерухомого майна. Проте, з наведених вище мотивів, оскільки у цій справі предметом прилюдних (електронних) торгів був предмет нерухомості, арешт і реалізація якого здійснювалася відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» на підставі рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, то положення Закон України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовується, а отже до позовних вимог [PERSON] застосовується загальний трьохрічний строк позовної давності, який третьою особою із самостійними вимогами не пропущений. Як вбачається зі змісту ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України судрозглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст.60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] і аналогічні позовні вимоги третьої особи [PERSON] є обгрунтованими і підлягають задоволенню, а отже необхідно визнати недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна нежитлових приміщень цеху №7, загальною площею 345,3 кв.м, що розташовані за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 174, результати яких оформлені протоколом проведення електронних торгів від 30 квітня 2015 року №78029 Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. За такого рішення, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, із відповідачів ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ПП «УТГ» та ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області слід стягнути на користь [PERSON] по 121,80 грн. судового збору і на користь [PERSON] по 183,73 грн. судового збору.

Outcome: approved