Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

[PERSON] 16 листопада 2017 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні розпорядження майном та зобовязання вчинити дії. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 15 листопада 2008 року помер його батько [PERSON]. Відкрилася спадщина, спадковим майном є земельна ділянка площею 3,64 га, розташована на території Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 660422 від 21 серпня 2003 року. Спадкоємцями за законом є він та його бабуся [PERSON] та у встановлений законом строк вони звернулися до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. 09 вересня 2009 року відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/2 ч. земельної ділянки та на Державному акті на право власності на землю державний нотаріус здійснив напис про перехід до неї права власності та повернув акт відповідачу. 18 листопада 2016 року відомості про зазначену земельну ділянку внесено до державного земельного кадастру, що засвідчується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а 16 грудня 2016 року відповідач зареєструвала право власності на 1/2 ч. зазначеної земельної ділянки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 03 листопада 2017 року він звернувся до державного нотаріуса Другої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримав відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Державний акт на право власності на землю перебуває у відповідача і вона відмовляється надати його для оформлення ним спадкових прав, навіть на вимогу нотаріуса, таким чином створюючи йому перешкоди у реалізації його права на спадщину. Просив суд усунути перешкоди у користуванні ним майном шляхом зобовязання [PERSON] надати у його розпорядження Державний акт на право приватної власності на землю серії РЗ № 660422 від 21.08.2003 року Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, про підстави та обставини якого пояснила так, як це викладено в заяві. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що позивач не звертався до [PERSON] з проханням надати їй державний акт на землю. Суд, заслухавши пояснення уповноважених представників сторін, дослідивши надані матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 15 листопада 2008 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ № 120364 виданим повторно 03 грудня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 112. Відкрилася спадщина. Спадковим майном є земельна ділянка площею 3,64 га розташована на території Камянопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі рішення сесії 23 скликання Камянопотоківської сільської ради від 27 червня 2001 року відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії РЗ № 660422 від 21 серпня 2003 року зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 693. Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна [PERSON] за законом та у встановлений законом строк прийняли спадщину та звернулися до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявами про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину. 09 вересня 2009 року відповідач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим номером 2-1285 на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки та 22 грудня 2016 року зареєструвала право власності на неї, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №76658363. 03 листопада 2017 року державний нотаріус Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області [PERSON]М відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 15 листопада 2008 року [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а саме, державного акту, про що видав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як встановлено в судовому засіданні Державний акт на право власності на землю перебуває у відповідача [PERSON] і вона не надала його державному нотаріусу за його вимогою для оформлення спадкових прав позивача [PERSON], порушивши його права та інтереси, які необхідно поновити. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позову, тому його задовольняє, виходячи з положень ст. 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved