Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗВИТОК-2012» (далі - відповідач, ТОВ «РОЗВИТОК-2012») про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 2/601 про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 26.05.2015 року у розмірі 1 694 371 грн., з яких: 1 389 578 грн. - сума основного боргу; 187 002,94 грн. - пеня за період часу з 28.05.2016 року по 28.02.2019 року; 31 636,69 грн. - три проценти річних за період часу з 28.05.2016 року по 28.02.2019 року; 86 153,84 грн. - інфляційні витрати за період часу з 28.05.2018 року по 28.02.2019 року, а також стягнути судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.05.2015 року між нею та відповідачем укладено Договір № 2/601 про надання фінансової допомоги на зворотній основі, згідно умов якого позивач надає відповідачу фінансову допомогу на зворотній основі у розмірі 1 389 578,00 грн., а відповідач зобов`язується її повернути в термін, визначений договором. Строк на який надається допомога становить один рік з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача у банківській установі, що його обслуговує. Повернення фінансової допомоги з урахуванням змін, що були внесені Додатковою угодою від 26.05.2017 року № 2, мало бути здійснено відповідачем у строк до 27.05.2018 року. Крім того, сторони у договорі передбачили, що у разі порушення відповідачем строків повернення фінансової допомоги, окрім повернення основної суми допомоги відповідач також сплачує пеню на користь позивача у розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення. Позивач зобов`язання за Договором виконала належним чином та перерахувала відповідачу грошові кошти, проте останній грошові кошти не повернув, чим порушив грошове зобов`язання. За таких обставин, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач нарахував за весь час прострочення індекс інфляції у розмірі 86 153,84 грн., три проценти річних у розмірі 31 636,69 грн. та, згідно п. 6.2. Договору, пеню у розмірі 187 002,94 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2019 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2019 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗВИТОК-2012» про стягнення заборгованості та в підготовче засідання у справі призначено на 24.06.2019 року. 24.06.2019 року справу було знято зі складу у зв`язку з зайнятістю судді в розгляді клопотань органу досудового розслідування як слідчим суддею та призначено на 29.10.2019 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.10.2019 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 05.02.2020 року. 03.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Саргсян Е.С. надійшла заява про уточнення позовних вимог. 05.02.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Саргсян Е.С. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.02.2020 року, у зв`язку із неявкою представника відповідача, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198 ЦПК України та п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 27.05.2020 року. 27.05.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Саргсян Е.С. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 27.05.2020 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЗВИТОК-2012» про стягнення заборгованості та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 09.07.2020 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.07.2020 року у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 20.08.2020 року. 20.08.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Саргсян Е.С. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. В судове засідання 20.08.2020 року позивач, представник позивача та представник відповідача не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Як визначено у п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомленні належним чином, представник відповідача про причини неявки суду не повідомив, а позивач та її представник у письмових заявах просили розглядати справу за їх відсутності, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 26.05.2015 року [PERSON] (Сторона-1) та ТОВ «РОЗВИТОК-2012» (Сторона-2) уклали Договір № 2/601 про надання фінансової допомоги на зворотній основі (Договір), відповідно до умов якого Сторона-1 надає Стороні-2 фінансову допомогу на зворотній основі, а Сторона-2 зобов`язується повернути її в термін, визначений цим Договором (а. с. 8). Відповідно до п. п. 2.1., 3.1. Договору, розмір допомоги за цим Договором становить 1 389 578,00 грн. Сторона-1 зобов`язується надати Допомогу протягом 2 (двох) календарних днів з моменту підписання цього Договору. Згідно п. 4.1. Договору, строк, на який надається допомога, становить 1 (один) календарний рік з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони-2 в банківській установі, що її обслуговує. Відповідно до п. п 5.1., 5.2., 5.3. Договору, Сторона-2 зобов`язувався повернути Допомогу в розмірі, вказаному в п. 2.1. даного Договору, в строк, встановлений п. 4.1. Договору. Повернення Допомоги відбувається шляхом переказу платіжними дорученнями грошових коштів на поточний рахунок Сторони-1. Допомога вважається поверненою з моменту зарахування грошових коштів на поточний рахунок Сторони-1 в банківській установі, що її обслуговує. 26.05.2017 року сторонами Договору було укладено додаткову угоду до Договору № 2/601 про надання фінансової допомоги на зворотній основі, якою було внесено зміни у п. 4.1. Договору та визначено строк повернення Допомоги до 27.05.2018 року (а. с. 9). Аналізуючи Договір № 2/601 про надання фінансової допомоги на зворотній основі, суд зазначає, що за своєю правовою природою він є договором позики. Як визначено у ст. 1046 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як визначено у ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Так, позивач зобов`язання за Договором № 2/601 про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 26.05.2015 року виконала у повному обсязі, про що свідчать надані суду копії платіжних доручень № 3 від 26.05.2015 року на суму 1 239 578,00 грн.; № 4 від 27.05.2015 року на суму 150 000,00 грн. та виписки по рахунку за 26.05.2015 року, 27.05.2015 року (а. с. 10 - 12). Проте, відповідач у порушення умов Договору взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість, яка становить 1 389 578,00 грн., що підтверджується копією Акту № 1 звіряння взаємних розрахунків за період 22.03.2017 року (а. с. 13). Також позивач просить стягнути за прострочення грошового зобов`язання за період часу з 28.05.2016 року по 28.02.2019 року пеню у розмірі 187 002,94 грн. Так, згідно п. 6.2. Договору, у разі порушення Стороною-2 пункту 5.1. даного Договору окрім повернення Допомоги Сторона-2 сплачує пеню на користь Сторони-1 у розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд з ним погоджується та вважає його вірним. Згідно 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніх, належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78, 80 ЦПК України, на підтвердження виконання зобов`язань за Договором № 2/601 про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 26.05.2015 року ТОВ «РОЗВИТОК-2012» не надало. Отже, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 1 389 578,00 грн. та пені за період з 28.05.2018 року по 28.09.2019 року у розмірі 187 002,94 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, позивач також просить стягнути з відповідача за весь час прострочення, а саме, за період часу з 28.05.2018 року по 28.02.2019 року, інфляційні втрати у розмірі 86 153,84 грн. та три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 31 636,69 грн. Як визначено у ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ТОВ «РОЗВИТОК-2012» прострочило виконання грошового зобов`язання, то позовні вимоги про стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми є обґрунтованими. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, суд з ним погоджується та вважає його вірним. Отже, за таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до ТОВ «РОЗВИТОК-2012» про стягнення заборгованості у розмірі 1 694 371 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору, що підтверджується квитанцією № 1 від 12.03.2019 року. Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження понесення судових витрат. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 9 605,00 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved