Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

[PERSON], (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Великокарашинської сільської ради (далі - відповідач), в якому вказав, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя склала заповіт від 25.06.2004 року, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, заповіла позивачеві. Після смерті [PERSON], [INFO] відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, а саме: на земельну ділянку, яка належить на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданий на підставі рішення сесії Великокарашинської сільської ради народних депутатів від 16.03.2001 р., № 51, площею 2,60 гектарів, яка розташована на території Великокарашинської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серія [NUMBER], виданий Великокарашинською сільською радою [PERSON], яка має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ «Карашин» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай затвердженого зборами співвласників, 10 квітня 2000 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01.01.2005 року становить 1107795 гривень, частка [PERSON] визначена в розмірі 2953 гривень, або 0,266 відсотків. Спадкоємцем за заповітом спадкового майна після смерті [PERSON], є позивач по справі, [PERSON]. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. Спадщину після смерті спадкодавця позивач фактично прийняв, оскільки на день її смерті проживав разом з нею та був зареєстрований, але юридично не оформив. В квітні місяці 2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне йому спадкове майно, але йому було відмовлено у зв'язку з тими обставинами, що на вищезазначені об'єкти спадкування відсутні документи що посвідчують право власності померлого на них. Про втрату документів що посвідчують право власності на них, і входять до маси спадкування, підтверджується розміщеними оголошеннями в газеті «Макарівські вісті» № 16 від 27.04.2018 (сторінка 10). Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом вищевказане майно. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 15.05.2018 року позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 12.06.2018 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Також даною ухвалою суду від 30.03.2018 року в порядку вимог ст.84 ЦПК України, витребувано від державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON]. У підготовче судове засідання позивач не прибув, подав суду письмову заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Відповідач в установлений судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Великокарашинської сільської ради Макарівського району Київської області [INFO], актовий запис № 18 (а.с.8). [PERSON] була зареєстрована і проживала до дня своєї смерті по [ADDRESS], разом з нею на день її смерті проживав та був зареєстрований [PERSON] - рідний племінник, що підтверджується довідкою, виданою Великокарашинською сільською радою №135 від 24.04.2018 року (а.с. 12). За свого життя [PERSON] склала заповіт від 25.06.2004 року, яким зробила таке розпорядження: у її майно, де б воно не було із чого б воно не складалося, у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла [PERSON], [INFO], який мешкає по [ADDRESS] Макарівського району Київської області. Даний заповіт не скасований та не змінений (а.с.9). Після смерті [PERSON], [INFO] відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно: на земельну ділянку, яка належала їй на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого на підставі рішення сесії Великокарашинської сільської ради народних депутатів від 16.03.2001 р., № 51, площею 2,60 га, яка розташована на території Великокарашинської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 071 від 23.03.2001 року (а.с.10); право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серія [NUMBER], виданий Великокарашинською сільською радою, [PERSON], яка має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ «Карашин» відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай затвердженого зборами співвласників, 10.04.2000 року. Загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 01.01.2005 року становить 1107795 гривень, частка [PERSON] визначена в розмірі 2953 гривень, або 0,266 відсотків (а.с. 11). Спадкоємцем за заповітом спадкового майна після смерті [PERSON] є позивач по справі, [PERSON]. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори від 22.05.2018 року за №885/01-16. У квітні місяці 2018 року позивач звернувся до державного нотаріуса Макарівської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне йому спадкове майно, але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що на вищезазначені об'єкти спадкування відсутні документи що посвідчують право власності померлого на них (а.с. 15). Про втрату документів що посвідчують право власності на них, і входять до маси спадкування, підтверджується розміщеними оголошеннями в газеті «Макарівські вісті» № 16 від 27.04.2018 (сторінка 10) (а.с.14). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами ст.ст. 1216-1223, 1268, 1225 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК України (у редакції на час відкриття спадщини) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ст. 126 ЗК України у відповідній редакції, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Приймаючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, спадщину прийняв, інші спадкоємці відсутні, особи, що мають право на обов'язкову частку у спадщині відсутні, до складу спадщини увійшли земельна ділянка та майновий пай, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved