overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

\~[PERSON] 14 липня 2016 року звернулася до суду із позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 20 липня 2002 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вони з 20 квітня 2015 року припинили шлюбні відносини у звязку з різністю характерів. Спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Вважає збереження сімї неможливим, тому просить розірвати шлюб та залишити їй прізвище чоловіка. \~Позивач\~\~у судове засідання не зявилася, в заяві на імя суду просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. \~Відповідач\~ у судове засідання не з'явився, в заяві на імя суду просить розглянути справу за його відсутністю, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 20 липня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3),\~від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони з 20 квітня 2015 року припинили шлюбні відносини у звязку з різністю характерів. Спору про поділ майна немає, дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати, залишивши позивачу прізвище чоловіка. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

[PERSON] 14 липня 2021 року пред`явив позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 10 січня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що причиною звернення до суду із вказаним позовом стало те, що відповідачка вела розгульний спосіб життя та зраджувала у подружній вірності, через що вони більше пів року спільно не проживають та жодних стосунків не підтримують, через що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Хоча від шлюбу дітей у них немає, однак відповідачка відмовляється прибути до органів ДРАЦС для державної реєстрації розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про судове засідання, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за її відсутності. Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 7 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Із свідоцтва про шлюб відомо, що сторони зареєстрували шлюб 10 січня 2017 року ( а. с. 5). Із заяви по суті справи видно, що сторони неповнолітніх дітей не мають, вони повністю припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами не можливе, їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому право позивача на припинення шлюбу підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] 14 липня 2021 року пред`явила до [PERSON] позов про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 листопада 2018 року. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що підставою для розірвання шлюбу стало те, що за період їх подружнього життя у них з відповідачем виникали безпідставні сварки та непорозуміння. Відповідач не рахувався з її думкою та не поважав її як свою дружину, матеріально не забезпечував сім`ю, не цікавиться дитиною та не приймає участі у її вихованні, через що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Крім цього, відповідач зраджував подружній вірності, і така поведінка відповідача негативно впливає на її емоційний стан, завдає шкоди її психологічному здоров`ю та негативно впливає на виховання малолітньої доньки. Разом не проживають та не підтримують шлюбних відносин більше двох місяців, а тому вважає, що примирення з відповідачем неможливе, так як шлюб носить формальний характер. Під час судового розгляду позивачка [PERSON] у підтримання позовних вимог посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнав з підстав, наведених позивачкою. Вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з таких підстав. Із свідоцтва про одруження та народження видно, що сторони зареєстрували шлюб 15 листопада 2018 року від якого мають одну неповнолітню дитину ( а. с. 4, 5). Із пояснень позивачки, відповідача та заяви по суті справи видно, що сторони у липні 2021 року припинили подружні відносини, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, позивачка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. При таких обставинах суд дійшов висновку, що їх сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~ Ураховуючи наведене, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та нормам моралі, і тому право позивачки, передбачене ч. 3 ст. 56 СК України, на припинення шлюбних відносин підлягає захисту шляхом задоволення позову про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] 14 листопада 2013 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини посилаючись, що вони з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини. До початку розгляду справи [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження дитини, який згідно ухвали суду від 20 грудня 2013 року об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 11 березня 2014 року зустрічна позовна заява [PERSON] залишена без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позов підтримали і просили задовольнити, про підстави та обставини якого пояснили так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 ч. від його доходів. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю позивачем [PERSON] і знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Батько відповідач [PERSON] з сім'єю не проживає, не приймає участь в вихованні та матеріальному утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням вимог ст. 182 СК України, що при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Такі встановлені в судовому засіданні обставини справи та аналіз наведених норм матеріального права дають підстави для висновку про те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому необхідно стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно до її повноліття. Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судовий збір на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

[PERSON] 14 листопада 2016 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з 27.04.1996 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Одруження з відповідачем виявилось невдалим, спільне життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, у звязку з чим постійно виникали сварки та скандали, що негативно вплинуло на сімейні відносини. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Примирення з відповідачем не можливе. Збереження шлюбу суперечить інтересам та моральним принципам позивача. Позивачка подала заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності в заочному порядку, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, ніяких заяв та клопотань не надходило. На підставі наявних у справі доказів, з письмової згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що шлюб між сторонами зареєстрований 27.04.1996 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського району м.Запоріжжя, за актовим записом № 82 (а.с.5). Враховуючи той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинені, відновляти їх вони не мають намірів, шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення, підстав для збереження шлюбу між сторонами не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. У відповідності до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України шлюб підлягає розірванню, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] 14 листопада 2016 року звернувся до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 29 вересня 1990 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого неповнолітніх дітей не мають, але відповідач відмовилася від добровільного розірвання шлюбу через органи РАЦС. Вони припинили шлюбні відносини з травня 2016 року у зв'язку з постійними сварками, образами та відсутністю порозуміння. Має спір про поділ майна. Вважає збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач у судове засідання не з'явився, в заяві на ім'я суду просить розглянути справу за його відсутністю, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, в телефонограмі та заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутністю, на розірвання шлюбу згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 29 вересня 1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5), від якого неповнолітніх дітей не мають. З травня 2016 року вони припинили шлюбні відносини у зв'язку з постійними сварками, образами та відсутністю порозуміння. Позивач має спір про поділ майна, сторони на примирення не згодні, тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

[PERSON] 14 листопада 2016 року звернулася до суду із заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що її батько[PERSON], [INFO], помер [INFO] року на тимчасово окупованій території в м. Стаханові Луганської області, причина смерті: хронічна недостатність кровообігу ІІ ступеню, дифузний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця. Кремінський РВ ДРАЦС відмовив їй у видачі свідоцтва про смерть батька у зв'язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території, тому просить суд встановити факт смерті громадянина України [PERSON] Заявник у судове засідання не з'явилася, в заяві на ім'я суду просить справу розглянути за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Кремінського РВ ДРАЦС у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 із змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Докази, які додані до справи, свідчать про наступне. [PERSON] є донькою громадянина України [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-7, 14). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 08 листопада 2016 року «Державною установою «Стахановська центральна міська багатопрофільна лікарня» так званої «Луганської народної республіки» (а.с. 10), [PERSON] помер [INFO] року вдома в м. Стаханові, причина смерті - хронічна недостатність кровообігу ІІ ступеню, дифузний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця. Факт смерті [PERSON] також підтверджується фотокартками (а.с. 9) та свідоцтвом про смерть, виданим Відділом ЗАЦС Стахановського міського управління юстиції так званої ЛНР (а.с. 8). Кремінський РВ ДРАЦС відмовив їй у державній реєстрації смерті [PERSON] у зв'язку з невизнанням медичних документів, виданих на непідконтрольній Україні території (а.с. 11). У даному випадку заявник не має іншої можливості, крім як у судовому порядку, звернутися за захистом своїх невизнаних прав. Згідно приписів п. 8 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

[PERSON] 14 листопада 2018 року звернулася до суду із позовною заявою, в обґрунтування якої посилається на те, що з 12 серпня 2017 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Вони припинили шлюбні відносини з кінця 2017 року у зв`язку з різністю поглядів на сімейне життя, цінності та обов`язки, втратою порозуміння у родині. Від шлюбу дітей не мають. Спору про поділ майна немає. Вважає збереження сім`ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, в заяві на ім`я суду просять розглянути справу за їхньою відсутністю та вказують, що за час знаходження справи на розгляді в суді відповідач не намагався будь-яким чином зв`язатися з позивачем, тому збереження шлюбу неможливе. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно телефонограмою. Згідно матеріалів доручення, позовні вимоги не визнає. Тому суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вирішив справу розглянути за відсутністю сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 цього Кодексу у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Докази, які надано до справи, свідчать про наступне. Сторони з 12 серпня 2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 9). З січня 2017 року вони припинили шлюбні відносини у зв`язку з різністю поглядів на сімейне життя, цінності та обов`язки, втратою порозуміння у родині, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна немає. Від шлюбу дітей не мають. Наданий сторонам строк для примирення результатів не дав, оскільки після задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі останній жодних дій для примирення, налагодження стосунків та збереження сім`ї не зробив. Тому суд вважає, що сім`я розпалася остаточно та шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

[PERSON], 14 лютого 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 20 січня 2006 року вона вступила у зареєстрований шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають сина, [PERSON], [INFO]. З кінця грудня 2013 року сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Сімейне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів, неналежного ставлення до подружжя з боку відповідача. Спору з приводу майна подружжя та місця проживання дитини у сторін немає. Позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Витрати по справі просила покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву в якій просила справу розглянути без її участі та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. На задоволенні заявленого позову наполягала. Просила не застосовувати строк для примирення. Після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розірвати шлюб без застосування строку для примирення. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2006 року, який зареєстровано Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №2. /а.с. 8/ Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис №57, видане Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області. /а.с. - 9/ Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, примирення між сторонами неможливе, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу для сторін не відбулося. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про майно та місце проживання дитини між сторонами не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не цікаве для сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved