Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

[PERSON] 21 серпня 2017 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів посилаючись, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 ч. з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Визначений розмір аліментів є низьким, коштів, які сплачує відповідач не достатньо на лікування сина, так як він постійно хворіє, оздоровлення, спортивні заняття. Її заробітної плати недостатньо для забезпечення всіх потреб дитини, а матеріальний стан відповідача дає змогу сплачувати аліменти в більшому розмірі. Просила збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач з 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50 %. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що у звязку зі зміною законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину просила змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила в його задоволенні відмовити посилаючись, що позовні вимоги [PERSON] не стосуються збільшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, а внесені зміни в законодавство в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення про стягнення аліментів. Суд, заслухавши пояснення позивача та уповноваженого представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінюючи все в сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 лютого 2013 року, яке набрало законної сили 01 березня 2013 року, стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходів), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 січня 2013 року і до повноліття дитини, тобто до 29 листопада 2030 року та в за виконавчим листом Публічне акціонерне товариства «Полтаваобленерго» проводить відрахування аліментів з заробітної плати відповідача, що підтверджується довідкою від 11 вересня 2017 року за № 13-29-13/3523. Як зазначено в ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказана стаття містить перелік підстав для зміни розміру аліментів. Підстава, зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, на яку посилається позивач, відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. При таких встановлених в судовому засіданні обставинах справи суд приходить до висновку про необґрунтованість та незаконність позовних вимог, тому в їх задоволенні відмовляє.

Outcome: dismissed