Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] (надалі також - позивач) 15.04.2021 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (надалі також - відповідач-1, ГУ Держгеокадастру в Житомирській області) та Державної Казначейської служби України (далі також - відповідач-2, ДКС України), третьої особи - Громадська організація «Проти придурків та ідіотів», в якому просив: 1. Доручити ДКС України стягнути з рахунків ГУ Держгеокадастру в Житомирській області за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 25 тис. грн. 2. Доручити ДКС України стягнути з рахунків ГУ Держгеокадастру в Житомирській області за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з ДКС України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь позивача кошти на відшкодування коштів, витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1022 грн. 3. Зобов`язати ДКС України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами ГУ Держгеокадастру в Житомирській області , які неналежно розглянули звернення позивача від 22.06.2017 заподіяної державному органу під час виконання трудових обов`язків шкоди в сумі 26 022 тис. грн. На обґрунтування позову вказав, що 26.05.2015 позивач зверталася до ГУ Держгеокадастру в Житомирській області із заявою про надання дозволу на виготовлення документації з землеустрою про відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,25 га на території Коростишівського району Житомирської області. Листом від 16.06.2015 відповідач-1 відмовив у задоволенні заяви. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду № 806/3067/15 від 20.10.2015, яка залишена в силі ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015, визнано неправомірними дії Коростишівської міської ради щодо відмови в погодженні надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка оформлена листом від 16.06.2015 року №557/21/02-17; визнано неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови [PERSON] в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Коростишівської міської ради, яка оформлена листом від 26.06.2015 року за №19-6-0.21-191/25-15; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути звернення [PERSON] від 26.05.2015. Вказане спонукало позивача на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої відмовою в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.02.2019 у справі № 296/10638/18 позов [PERSON] задоволено частково, стягнуто із Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп. Постановою Житомирського апеляційного суду від 25.06.2019 рішення суду першої інстанції скасовано, в позовних вимогах позивачу відмовлено в зв`язку з тим, що позов пред`явлено до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яке не займається виконанням рішень про стягнення коштів з державного бюджету. Оскільки позивач вважає, що її порушене право не відновлене, вона повторно звертається до суду з вказаним позовом, оскільки вважає, що відмовою в розгляді її звернення відповідач-1 допустив протиправну бездіяльність та спричинив їй немайнову шкоду, яка полягає у порушенні стосунків з оточуючими людьми, порушенні нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для неї явища, зокрема, необхідності неодноразового повторного звернення на встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу значних коштів, сили для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилось на її психоемоційному стані. Завдану позивачеві моральну шкоду оцінює у розмірі 25 тис. грн. Також позивач зазнала витрат на подання і розгляд вказаної позовної заяви в сумі 1022 грн., вказану суму також просить відшкодувати за рахунок відповідача. Крім того, посилаючись на те, що стягненням моральної та матеріальної шкоди з відповідачів, які неналежно розглянули звернення позивача від 26.05.2015, заподіяно шкоду державному органу під час виконання посадовими особами трудових обов`язків, просить зобов`язати здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами ГУ Держгеокадастру заподіяної шкоди в сумі 26 022 грн. 28.05.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/2895/20 за правилами загального позовного провадження. 20.08.2020 представник ГУ Держгеокадастру в Житомирській області подала до суду відзив на позов, в якому просила у задоволенні позову відмовити повністю. Зазначила, що позивач не обґрунтувала, в чому саме полягає моральна шкода, не доведено жодними доказами завдання такої шкоди їй або членам її сім`ї, зокрема доказів погіршення стану здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що стали наслідком протиправної відмови відповідача. Сама лише наявність судового рішення про визнання протиправною відмову не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди. Також не погодився із наданими позивачем розрахунками завданої шкоди, вважає їх безпідставними та такими, що не можуть братися до уваги , тощо. Також вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду, тому просила закрити провадження у справі у зв`язку зі спливом строку позовної давності (а.с. 49-53, 54-55). 21.08.2020 представник позивача направив до суду відповідь на відзив ГУ Держгеокадастру (а.с. 64-70). Від представника відповідача-1 02.09.2020 надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 73-75). Від третьої особи - Громадської організації «Проти придурків та ідіотів» в особі Голови ГО М.Хоменка надійшла заява про доводи, міркування третьої особи щодо питань судового розгляду, а саме стосовно підстав для застосування під час розгляду даного спору норм права для відшкодування моральної шкоди, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, Верховного Суду (а.с. 101-102). Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити (а.с. 107-108). Відповідачі належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, проте своїх представників в судове засідання не направили, будь-яких заяв, клопотань не надіслали. Суд дослідив докази і письмові пояснення та приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 1174 цього ж Кодексу передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У поданому позові позивач обґрунтовував завдання йому моральної шкоди з боку ГУ Держгеокадастру в Житомирській області неналежним розглядом заяви [PERSON] від 26.05.2015. Зазначає, що з цього питання позивач зверталася з позовом про відшкодування моральної шкоди до суду, та рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13.02.2019 у справі № 296/10638/18 її позов було задоволено частково, стягнуто із Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь [PERSON] моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп. Проте постановою Житомирського апеляційного суду від 25.06.2019 рішення суду першої інстанції скасовано, в позовних вимогах позивачу відмовлено в зв`язку з тим, що позов пред`явлено до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, яке не займається виконанням рішень про стягнення коштів з державного бюджету. Таким чином позивач вважає, що її порушене право наразі не відновлене, а тому підлягає судовому захисту. Судом враховуються роз`яснення, викладені у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» про те, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Так, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Отже, під моральною шкодою розуміється втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі. Слід зазначити, що згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому доказуванню під час вирішення спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Обов`язок доказування в цивільному процесі встановлений статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Позивач обґрунтовує завдання їй моральної (немайнової) шкоди посиланням на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 по справі №806/3067/15, якою визнано неправомірними дії Коростишівської міської ради щодо відмови в погодженні надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка оформлена листом від 16.06.2015 №557/21/02-17. Визнано неправомірними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови [PERSON] в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Коростишівської міської ради, яка оформлена листом від 26.06.2015 року за №19-6-0.21-191/25-15. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути звернення [PERSON] від 26.05.2015. Відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишено без задоволення, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 без змін. Таким чином, задовольняючи позов [PERSON] , суд захистив права останньої від порушень з боку відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області. Проте, саме по собі визнання протиправною відмови ГУ Держгеокадастр, викладеної в листі від 16.06.2015 , жодним чином не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Суд не бере до уваги посилання позивача на практику Європейського Суду з прав людини як підставу для відшкодування моральної шкоди, оскільки вітчизняний правовий інститут моральної шкоди суттєво відрізняється від інституту «справедливої сатисфакції», передбаченого статтею 41 Європейської конвенції, відповідно до якої, якщо Європейський Суд з прав людини визнає факт, що мало місце порушення Європейської конвенції або Протоколів до неї, а внутрішнє право Високої Договірної Сторони допускає можливість лише часткового відшкодування, Суд у разі необхідності надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію. Необхідно зазначити, що Європейська конвенція про захист прав людини і основних свобод не розкриває сутності використаного в ній поняття «справедлива сатисфакція», що дає ЄСПЛ змогу в силу наданої йому компетенції тлумачити зазначене поняття самостійно. При цьому, практика Європейського Суду з прав людини щодо відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням Високої Договірної Сторони положень Європейської конвенції або Протоколів до неї вказує на автономне тлумачення ЄСПЛ поняття моральної шкоди, відмінне від його визначення у національному законодавстві країн-учасниць Європейської конвенції, що зокрема, відрізняється загальною презумпцією спричинення моральної шкоди, визначенням поняття моральної шкоди, умов і критеріїв компенсації, що жодним чином не можна ототожнювати з підходами до питання відшкодування моральної шкоди, що застосовуються у внутрішньому праві країни-учасниці Європейської конвенції. Представник позивача, заявляючи про завдання [PERSON] моральної шкоди відповідачем - 1, вказує, що вона полягає у порушенні її нормальних життєвих зв`язків, виникненні негативного для неї явища, що відобразилось на її психоемоційному стані, а також спричинило інші негативні наслідки, зокрема необхідності неодноразового повторного звернення на встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності. При цьому, в порушення статті 81 ЦПК України позивачем не доведено завдання моральної шкоди, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині позовних вимог. Позивач вважає, що стягненням моральної та матеріальної шкоди з відповідача-1, працівники якого неналежно розглянули її звернення від 26.05.2015, заподіяно шкоду державному органу під час виконання посадовими особами трудових обов`язків, тому просив зобов`язати ДКС України здійснити заходи щодо відшкодування посадовими особами ГУ Держгеокадастру в Житомирській області заподіяної шкоди в сумі 26 022 грн. При цьому суд зазначає, що відповідальність державних службовців настає за порушення законності та службової дисципліни, невиконання або неналежне виконання ними посадових обов`язків. Державні службовці несуть відповідальність за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника, тому, на думку суду, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання ДКС України здійснити заходи щодо відшкодування шкоди посадовими особами ГУ Держгеокадастру заподіяної державному органу під час виконання трудових обов`язків. Також позивач просив доручити ДКС України стягнути з рахунків ГУ Держгеокадастру в Житомирській області судових витрат, які складаються з 1022 грн., витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви. При цьому посилався на час та матеріальні ресурси, витрачені на підготовку матеріалів до суду з даним позовом, зокрема збитки, пов`язані з поданням і розглядом позовної заяви, витрати часу на вивчення нормативних актів, перевірку наявності права на подання заяви та повноти матеріалів для її обґрунтування, підготовку, реєстрацію та облік, підготовку внутрішніх документів та складання та позовної заяви через електронний суд, аналіз та узагальнення відзиву на позовну заяву, складання відповіді на відзив та подання відзиву через електронний суд, тощо. Слід зазначити, що згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а також відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження понесення відповідачем будь-яких судових витрат у справі, суд дійшов висновку, що підстави для розподілу судових витрат між сторонами відсутні.

Outcome: dismissed